prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — I paragrafen finns bestämmelser som, beträffande företag hemmahörande inom EES, skall underlätta för hemlandets behöriga myndigheter att utöva tillsyn över den verksamhet som bedrivs i värdlandet. skall således lämna tillsynsmyndigheten i företagets hemland all den information denna myndighet behöver för sin tillsyn över företaget. 6 kap. 6 b § I paragrafen, som är ny, har tagits in bestämmelser som härrör från artikel 24 i investeringstjänstedirektivet. Som angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.8) ligger huvudansvaret för tillsynen över filialer till utländska företag på tillsynsmyndigheten i företagets hemland. För att dessa myndigheter skall kunna skaffa sig all den information de behöver för att uppfylla sitt tillsynsansvar har i första stycket införts en möjlighet för hemlandsmyndigheten att inspektera filialerna efter anmälan till behörig myndighet i värdlandet. Enligt andra stycket kan hemlandsmyndigheten i stället begära att Finans- inspektionen skall företa en sådan undersökning. Inspektionen kan i en sådan situation i stället tillåta att undersökningen görs av revisorer eller andra experter. Kostnaden för en sådan undersökning med hjälp av utomstående sak- kunniga får bäras av den utländska tillsynsmyndigheten eller av företaget självt i enlighet med reglerna i företagets hemland. 6 kap. 7 § Paragrafens tillämpningsområde har ändrats till att avse svenska värde- pappersinstitut. Ingripanden mot utländska företag reglas i 8 b-d §§. 6 kap. 8 § Möjligheten att förelägga ett företag att upphöra med handeln på en viss marknad har inskränkts till att gälla . På vilka marknader ett utländskt företag lämpligen bör vara verksamt är i första hand en fråga för tillsynsmyndigheten i företagets hemland. 6 kap. 8 a § Paragrafen, som gäller svenska värdepappersbolags verksamhet i ett annat EES-land, är ny. I artikel 19.3 i investeringstjänstedirektivet anges att om ett värdepappers- företag, som driver verksamhet genom filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster inom ett medlemslands territorium, inte efterlever de föreskrifter som värdlandet utfärdat med stöd av direktivet, så skall värdlandets behöriga myndigheter förelägga företaget att vidta rättelse. Av punkten 4 i samma artikel framgår att om företaget trots föreläggandet inte upphör att bryta mot före- skrifterna så skall anmälan ske till hemlandets behöriga myndigheter, vilka har att vidta alla de åtgärder mot företaget som erfordras för att åstadkomma rättelse. Genom förevarande paragraf införs en uttrycklig möjlighet för Finans- inspektionen att ingripa mot ett svenskt värdepappersbolag som, enligt uppgift från en tillsynsmyndighet i ett annat land inom EES, inte följer utfärdade före- lägganden om rättelse som myndigheten är behörig att meddela. får för varje enskilt fall avgöra vilken av de i 7, 9 och 9 a §§ angivna åt- gärderna som kan vara lämpligast för att uppnå önskat resultat. Av paragrafens sista led framgår att tillsynsmyndigheten i värdlandet skall hållas underrättad om de åtgärder som inspektionen vidtar. Det kan anmärkas att med införandet av denna regel beträffande ingripande- möjligheter mot de svenska värdepappersbolagens verksamhet inom EES avses ingen ändring vad beträffar inspektionens möjligheter till ingripanden mot motsvarande verksamhet i länder utanför EES. 6 kap. 8 b § Genom paragrafen införs i lagen de regler i investeringstjänstedirektivet som rör proceduren för ingripanden mot värdepappersföretag som inte följer värdlandets bestämmelser för verksamhet i en filial eller för verksamhet som sker genom direkt tillhandahållande av tjänster inom landets gränser. Som framgår av bestämmelsens innehåll skall i första hand försöka komma till rätta med regelöverträdelser genom att utfärda förelägganden om rättelse. Om det inte hjälper skall inspektionen underrätta behörig myndighet i företagets hemland om överträdelsen så att den myndigheten kan vidta de åtgärder mot företaget som krävs för att åstadkomma rättelse (jfr den föreslagna bestämmelsen i 8 a §). Eftersom det är hemlandets myndigheter som har auktoriserat företaget så har dessa myndigheter också normalt större möjligheter att på ett effektivt sätt ingripa mot regelstridiga förfaranden. Enligt direktivet skall hemlandets myndigheter hålla tillsynsmyndigheten i värdlandet underrättad om vilka åtgärder som vidtas mot företaget. inte upphöra med överträdelserna trots de åtgärder som vidtagits av hemlandet eller beroende på att sådana åtgärder visat sig otillräckliga eller av någon anledning inte kan genomföras i det landet, så får inspektionen gå vidare för att komma till rätta med missförhållandena. Vad som då återstår är att förbjuda företaget att göra nya åtaganden i . Innan förbud meddelas skall tillsynsmyndigheten i hemlandet underrättas. I brådskande fall kan meddela förbud utan att först underrätta hemlandets behöriga myndighet. Även i brådskande fall måste emellertid inspektionen först försöka komma till rätta med en rättsstridig verksamhet genom ett föreläggande om rättelse. Följer inte företaget detta föreläggande kan inspektionen förbjuda företaget att göra nya åtaganden. Underrättelse om att företaget vägrat vidta erforderlig rättelse och att förbud meddelats skall därefter sändas till hem- landsmyndigheten. 6 kap. 8 c § Paragrafen grundar sig på en bestämmelse i artikel 19.9 i investeringstjänste- direktivet som förskriver en skyldighet att vid återkallelse av auktorisation meddela myndigheterna i de länder där företaget som fått sin auktorisation återkallad driver verksamhet genom filial eller direkt tillhandahållande av tjänster. Värdländernas myndigheter skall då vidta de åtgärder som krävs för att hindra företaget att ingå nya åtaganden inom dessa länders gränser. 6 kap. 8 d § Paragrafen behandlar möjligheter att ingripa mot utländska företag som med tillstånd enligt 2 kap. 7 § driver värdepappersrörelse genom filial här i landet. I tredje stycket anges inspektionens underrättelseskyldighet när ingripande har skett enligt paragrafens bestämmelser. Ansvaret för tillsynen över ett företag med filial i är delat mellan de svenska myndigheterna och myndigheterna i företagets hemland. Det är därför väsentligt att rutiner etableras för samarbete mellan inspektionsmyndigheterna i berörda länder så att tillsynen blir så effektiv som möjligt. 6 kap. 9 § I paragrafen regleras i vilka fall skall återkalla ett tillstånd som har meddelats ett värdepappersbolag. Första stycket har disponerats om och efter mönster av bankrörelse- och kreditmarknadsbolagslagen kompletterats med ytterligare återkallelsegrunder. Dessa återfinns också i investeringstjänstedirektivet (artikel 3.7). Paragrafen innehåller en regel om att ett värdepappersbolags tillstånd att bedriva verksamhet skall återkallas om bolagets egna kapital understiger 2/3 av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte täckts efter det att den blev känd för bolaget. Denna regel ersätts med en liknande föreskrift i andra stycket som innebär att tillståndet skall återkallas om bolagets kapitalbas understiger det minsta belopp som föreskrivs i 5 kap. 1 §, dvs. det startkapital som enligt 2 kap. 5 § krävdes när rörelsen påbörjades. Paragrafens tredje, fjärde och femte stycken har av redaktionella skäl flyttats till en ny paragraf, 9 a §. 6 kap. 9 a § Första, andra och tredje styckena har flyttats från 9 §. I första stycket har gjorts en följdjustering till omdispositionen av det stycket. Andra och tredje styckena är oförändrade. 6 kap. 10 § Paragrafen har justerats främst med anledning av att vissa banker, kredit- institut och värdepappersföretag hemmahörande i ett annat land inom EES får driva värdepappersrörelse i med stöd av sin hemlandsauktorisation, dvs. utan att det krävs något tillstånd här. Bestämmelser om detta finns i 1 kap. 3 c och d §§. Paragrafen skall även tillämpas i andra fall då verksamhet som regleras i lagen får bedrivas utan tillstånd, t.ex. vid sådan förmedling av fondandelar som försäkringsmäklare kan bedriva enligt 1 kap. 3 b §. 6 kap. 11 § Paragrafen har ändrats så att skyldigheten att bekosta verksamhet med årliga avgifter kommer att gälla även utländska företag som driver verksamhet från filial här i landet. Motsvarande regler finns i 7 kap. 22 § bankrörelselagen (1987:617) och 23 § lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag. 7 kap. 2 § Paragrafen är ny och grundar sig på bestämmelser i om att underlåtenhet att meddela ett beslut skall kunna bli föremål för prövning i domstol. I artikel 26 i investeringstjänstedirektivet finns en allmän bestämmelse om rätt att överklaga beslut till domstol. Där stadgas bl.a. att möjlighet skall finnas att klaga till domstol då inget beslut har fattats från det att en fullständig ansökan om auktorisation har getts in. I artikel 17.3 finns en särskild bestämmelse med samma innehåll såvitt gäller underlåtenhet att översända underrättelse om filialetablering inom EES. Tiden inom vilken beslut måste fattas är emellertid här i stället för sex. Bestämmelserna har behandlats ytterligare i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.10). Lagen föreslås i sina huvuddelar träda i kraft i enlighet med bestämmelserna i kapitalkravs- och investeringstjänstedirektiven. I punkten 1 anges dock att lagen såvitt avser vissa paragrafer som inte grundas på dessa direktiv skall träda i kraft . Detta gäller bestämmelserna om undantag från värdepappersrörelselagens tillämpningsområde i 1 kap. 1 §, om försäkringsmäklares förmedling av fondandelar i 1 kap. 3 b §, värdepappersbolags möjligheter att som pant ta emot aktier i moderbolag i 3 kap. 6 § samt om värdepappersbolags förvärv av aktier i moderbolag i 4 kap. 5 §. Detsamma gäller upphävandet av bestämmelserna om enhandsengagemang och kapitaltäckning i 3 kap. 7 § resp. 5 kap. 2-4 §§. Motsvarande regler tas in i den nya lagen om kapital- täckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag som i dessa delar föreslås träda i kraft . I 5 kap. 1 § andra stycket anges att ett värdepappersbolags kapitalbas inte får understiga det belopp för startkapital som föreskrivs enligt de ändrade bestämmelserna i 2 kap. 5 §. Normalt skall, enligt 6 kap. 9 § andra stycket, verksamhetstillståndet återkallas i fall när kapitalbasen inte kunnat hållas i nivå med det föreskrivna startkapitalet. Dessa bestämmelser kan inte tillämpas i fråga om värdepappersbolag som beviljats tillstånd och påbörjat sin verksamhet innan lagändringarna trätt i kraft. I punkt 2 har därför tagits in en kompletterande regel, enligt vilken referensnivån för kapitalbasen i stället skall motsvara startkapitalkravet beräknat efter ecu-kursen per dagen för ikraftträdandet. De ändringar som föreslås i 3 kap. 4 § innebär att vissa av de sidoverksamheter som ett värdepappersbolag nu kan bedriva med stöd av sin grundläggande auktorisation kommer att fordra särskilt tillstånd. Vidare införs som en ny tillståndspliktig sidoverksamhet valutaväxlingstransaktioner. I punkten 3 har tagits in en uttrycklig regel om att frågor om tillstånd får prövas före lagens ikraftträdande. Där ges också en kompletterande regel som innebär att en tillståndspliktig verksamhet för vilken tillstånd sökts vid ikraftträdandet får fortsättas till dess denna ansökan har prövats slutligt. 13.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. I paragrafen har gjorts en följdändring så att hänvisningen till lagen om värdepappersrörelse kommer att omfatta även filialer till utländska företag hemmahörande inom EES som bedriver verksamhet i med stöd av bestämmelsen i den lagens 1 kap. 3 c §. 13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet 3 kap. 1 § Bestämmelsen i den nya punkten 3 har tillkommit för att uppfylla investe- ringstjänstedirektivets regler om tillträde till reglerade marknader. Av dessa regler (artikel 15) följer att utländska företag som i ett EES-land erhållit auktorisation att tillhandahålla investeringstjänster i form av kommissionshandel eller handel för egen räkning med finansiella instrument skall kunna få börsmedlemskap. För att nå överensstämmelse med vad som gäller för värdepappersinstitut enligt punkten 2 har även tagits med sådana EES-företag vars hemlandsauktorisation inbegriper förmedlingsverksamhet. som banker och andra kreditinstitut med tillstånd i ett EES-land att driva nu angivna former av värdepappersrörelse kan få börsmedlemskap. En förutsättning är emellertid att företaget i fråga uppfyller de krav som börsen ställt upp för medlemskap och att företaget vid en prövning av börsen anses vara lämpligt att delta i handeln där. Av investeringstjänstedirektivets bestämmelser (artikel 15.2) följer att börsmedlemskap får nekas företag inom EES som inte iakttar de olika kraven enligt kapitalkravsdirektivet (93/6/EEG) och den hemlandstillsyn som gäller enligt detta direktiv. Ytterligare krav på kapital får ställas upp endast i fråga om sådant som inte regleras i kapitalkravsdirektivet. En sådan sak är tillträdesavgifter. I investeringstjänstedirektivet anges särskilt att tillträdet till en reglerad marknad får vara villkorat av att marknadens administrativa och strukturella regler samt handelsregler efterlevs. Som ytterligare förutsättningar för tillträdet får enligt direktivet uppställas att yrkesmässiga krav som gäller för personal som verkar på eller i anslutning till marknaden samt reglerna och förfarandena för clearing och avveckling iakttas. Andra villkor som en börs således kan ställa upp för medlemskap kan avse bl.a. krav på viss kompetens hos företagets personal, adekvat utrustning vad gäller kommunikation samt teknisk kapacitet i övrigt. I punkten 4, som motsvarar nuvarande punkten 3, har rekvisiten för börs- medlemskap för utländska företag som inte har sitt hemland inom EES justerats så att förutsättningarna för börsmedlemskap blir enhetliga med dem som gäller för värdepappersinstitut och företag från ett EES-land. I punkten har genom ett tillägg särskilt angetts att företaget i sitt hemland skall stå under betryggande tillsyn. Detta innebär ett krav på att de utländska företag som avses i punkten 4 skall stå under en likartad tillsyn som företagen från ett EES-land. I fråga om krav på kapital gäller som förutsättning för medlemskap den allmänna bestämmelsen i denna paragrafs sista stycke, dvs. att företaget skall ha tillräckliga finansiella resurser. En börs får dock inte såsom förutsättning för medlemskap ställa strängare krav i fråga om den finansiella styrkan på företag med säte i ett land utanför EES än på EES-företag. Enligt 2 kap. 1 § lagen om börs- och clearingverksamhet gäller principen om fritt tillträde dvs. att var och en som uppfyller de krav som ställs i lagen och av börsen skall få bli börsmedlem. Vidare följer av den i samma paragraf uppställda neutralitetsprincipen att börser i sin verksamhet skall behandla samtliga medlemmar lika. Inga medlemmar får således särbehandlas, positivt eller negativt, utan alla kontakter som förekommer med medlemmarna skall följa uppställda regler för verksamheten. Av de angivna principerna följer vidare att en börs inte får ställa strängare krav i fråga om medlemskap och deltagande i handeln på företag som anges i punkten 4 än på företag från ett EES-land. föreslår i sitt remissvar att det även görs ändringar i fjärde stycket. Fondbörsen vill att uttrycket "tillräckliga finansiella resurser" ersätts med en hänvisning till 2 kap. 5 § lagen om värdepappersrörelse i vilken paragraf - i den nya lydelse som här föreslås - anges kraven på bundet eget kapital för värdepappersbolag. Fondbörsen menar att detta skulle tydliggöra att innebörden av kravet på finansiella resurser i fortsättningen styrs av de bestämmelser om kapitalkrav som finns i kapitalkravsdirektivet. Det finns emellertid vissa problem med att använda en sådan hänvisning. I den aktuella paragrafen regleras enbart kravet på startkapital. Direktivet om kapitalkrav ger dock utrymme att av börsmedlem fordra att även kraven på kapitaltäckning för kreditrisker och marknadsrisker uppfylls (se artikel 15.2). En hänvisning till bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse skulle i onödan inskränka denna möjlighet. De i bestämmelsen angivna beloppen ansluter till de miniminivåer på startkapital som föreskrivs i kapitalkravsdirektivet. Det kan emellertid inte uteslutas att beloppen kan behöva höjas över dessa nivåer. Det innebär dock inte att de eventuella högre kraven kan tillämpas av en börs gentemot institut från annat EES-land så länge de uppfyller de kapitalnivåer som gäller i hemlandet. En hänvisning till 2 kap. 5 § lagen om värdepappersrörelse skulle i sådant fall bli missvisande. Mot bakgrund av bl.a. dessa omständigheter har det ansetts mindre lämpligt att vidta den av Fondbörsen föreslagna ändringen. 4 kap. 3 § I paragrafen har gjorts ändringar som är betingade av investeringstjänste- direktivets detaljbestämmelser om genomlysningen av handeln vid en reglerad marknad (artikel 21). Direktivet anger i vilka särskilda situationer som informationskravet kan mildras eller efterges. Vidare öppnar direktivet en möjlighet för de behöriga myndigheterna att föreskriva mer flexibla villkor särskilt vad gäller tidpunkten för offentliggörandet, när det gäller obligationer och liknande instrument. Det har överlämnats till regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, att utforma föreskrifter om tidpunkten och formerna för offentliggörandet av kurser och omsättningsuppgifter samt om villkoren för att i särskilda situationer t. ex. medge viss tidsförskjutning av offentliggörandet eller helt efterge detta krav. minimivillkor skall därvid utgöra basen för de detaljföreskrifter som skall utarbetas. Föreskrifterna kan givetvis innehålla strängare villkor än minimistandarden, men måste då gälla generellt utan diskriminering. 4 kap. 4 § Paragrafen har tillförts ett undantag från börsmedlems skyldighet att till börsen rapportera sådana avslut i vid börsen noterade finansiella instrument som gjorts utanför börsen. Undantaget har tillkommit på initiativ av bl.a. som i sitt remissvar påtalar att det kan uppstå situationer i vilka börsmedlemmar tvingas att rapportera samma affär till flera börser. Börsen menar att detta är särskilt påtagligt i fråga om utländska börsmedlemmar som har rapporteringskrav även i hemlandet. Som exempel nämns att ett danskt medlemsföretag som handlar Volvoaktier på Londonbörsen till kunder i måste rapportera samma affär till börserna i , och . Som framgår av allmänmotiveringen (avsnitt 5.7) regleras i investerings- tjänstedirektivet enbart rapportering till hemlandet av transaktioner i finansiella instrument som ett värdepappersföretag gör genom en filial i ett annat EES-land eller genom gränsöverskridande verksamhet riktad till ett sådant land. Från rapporteringskravet får enligt artikel 20.2 undantas sådana transaktioner som utförs på en reglerad marknad i värdlandet och som är föremål för rapportering där. Den bakomliggande tanken med detta undantag är uppenbarligen att dubbla rapporteringar skall kunna undvikas beträffande affärer som sker på en reglerad marknad inom EES. I linje härmed bör därför från rapporteringskravet enligt den förevarande paragrafen undantas sådana transaktioner som börsmedlemmen rapporterar till annan börs inom EES. Undantaget bör gälla både inhemska och utländska börsmedlemmar. Genom en ändring i 1 kap. 7 a § lagen om värdepappersrörelse vidgas de svenska värdepappersinstitutens rapporteringsplikt på grund av reglerna i artikel 20 i direktivet om investeringstjänster. Utvidgningen gäller i fråga om transaktioner i finansiella instrument som sker genom filial i ett annat EES-land eller genom gränsöverskridande verksamhet. Som framgår av författningskommentaren till ändringen kan antas att ett motsvarande undantag från rapporteringsplikten som här föreslås gälla för börsmedlemmar kommer att tas in i de föreskrifter som närmare skall reglera rapporteringsplikten. 7 kap. 2 a § Bestämmelsen har behandlats närmare i allmänmotiveringen (avsnitt 5.6). 7 kap. 4 § Såsom behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 5.7) har inte samma stränga krav på offentliggörande av kurser och omsättningsuppgifter som föreskrivs för börs uppställts för auktoriserade marknadsplatser. Syftet med detta har varit att ge större mått av flexibilitet vid organisationen av handel på en auktoriserad marknadsplats. För en sådan marknadsplats saknas i lagen uppställda krav på information skall lämnas. Investeringstjänstedirektivet (artikel 21) föreskriver emellertid vissa minimivillkor vad gäller genomlysningen vid en reglerad marknad. En anpassning till direktivet i denna del fordrar att den allmänt hållna bestämmelsen i denna paragraf kompletteras. Därför har i paragrafen införts en bestämmelse som föreskriver skyldighet att - i den ordning och omfattning som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande föreskriver - offentliggöra information om kurser och omsättningsuppgifter beträffande varje finansiellt instrument som noteras vid marknadsplatsen. Dessa föreskrifter måste minst uppfylla de minimikrav som direktivet uppställer. 8 kap. 6 § Paragrafen har tillförts ett nytt andra stycke. Bestämmelsen i det nya stycket innebär att sådana värdepappersinstitut och utländska företag som enligt 3 kap. 1 § första stycket 2-4 och 7 kap. 2 a § kan få tillträde till en börs resp. en auktoriserad marknadsplats även skall ha möjlighet att bli medlem i eller få tillträde till en clearingorganisation som betjänar en börs eller en auktoriserad marknadsplats. Villkoret för medlemskap är att värdepappersföretaget uppfyller kraven på kapital och hemlandstillsyn enligt kapitalkravsdirektivet. Ytterligare krav på kapital kan bara ställas för förhållanden som inte täcks av bestämmelserna i kapitalkravsdirektivet, såsom i fråga om exempelvis tillträdesavgifter. Särskilda krav kan vidare ställas upp av en clearingorganisation beträffande säkerheter och garantier för åtagandenas säkerställande och på teknisk kapacitet, exempelvis på en medlems data- och kommunikationssystem. Bestämmelsen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 5.6). I fjärde stycket, som motsvarar nuvarande tredje stycket, har en redaktionell ändring gjorts till följd av införandet av ett nytt andra stycke. 13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag Upphävande av 3 kap. 9 § Paragrafen är upphävd. Bestämmelser som reglerar begränsningar av ett kreditmarknadsbolags stora exponeringar har flyttats till 5 kap. 1 och 3 §§ i den föreslagna lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. Upphävande av 4 kap. 2-4 §§ Bestämmelserna har upphävts därför att regler med motsvarande innehåll förts in i den nya lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar (se närmare avsnitt 6.6). 2 kap. 1 § Paragrafen har kompletterats med ytterligare förutsättning för beviljande av tillstånd. Tillägget innebär att det i lagtexten klart anges att det i prövning av en tillståndsansökan ingår att göra en lämp- lighetsprövning av de tilltänkta ägarna med kvalificerade innehav i bolaget. Ändringen innebär i sak ingen nyhet eftersom det ansetts att denna prövning ligger i kravet på att den planerade rörelsen skall kunna antas komma att uppfylla kraven på en sund verksamhet. Skälen för tillägget har redovisats i allmänmotiveringen (avsnitt 9). Bestämmelser om ägarprövning i vissa andra fall av förvärv av aktier i ett kreditmarknadsbolag finns i 5 kap. 3 kap. 2 § I tredje stycket har gjorts en redaktionell ändring med anledning av att bestämmelserna i 1 kap. 3 a § lagen om värdepappersrörelse flyttats och delats upp i två nya paragrafer, 1 kap. 3 d och 3 e §§. 4 kap. 1 § Paragrafens första stycke har fått ny lydelse. Den innehåller en förklaring om att reglerna om kapitaltäckning och stora exponeringar finns i den föreslagna lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag.