prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Sannolikt skulle det nödvändiggöra att det inrättas ytterligare en offentlig institution. 16.3.15 i : är avvisande till tanken på en särskild . Denna ombudsmans kompetensområde förefaller redan vara täckt av och medför att ännu ett led tillskapas i samhällets övergripande tillsynsfunktioner, miljöteknik och naturvetenskap. Om ett sådant ämbete ändå skulle komma till stånd bör det, för att dess integritet inte skall ifrågasättas, inte inrättas som en särskild enhet vid eller någon annan befintlig miljömyndighet. 16.3.16 i : - Bra förslag men bör inte tillhöra . 16.3.17 i län: Tillstyrker inrättandet av en miljöombudsman. 16.3.18 i : Utredningen föreslår att en skall inrättas för att stärka enskilda personers möjligheter att komma till tals i miljöärenden. kan tillstyrka en sådan men anser inte att den skall finnas inom . Ett sådant ämbete bör vara helt fristående från myndigheterna inom miljöområdet. Ett alternativ skulle kunna vara att inrätta en särskild inom . 16.3.19 i : ifrågasätter behovet av att inrätta en särskild vid . En , om en sådan anses behövas, bör i vart fall ha samma fristående position i förhållande till aktörerna. 16.3.20 i : anser det olämpligt att placera den föreslagna befattningen som vid . har en central roll inom flera av tillämpningsområden, vilket kan leda till jävssituationer. De problem som förslaget avser att lösa bör i stället lösas genom att öka JO:s kompetens inom miljöområdet. 16.3.21 i : Förslaget om en inom är tvivelaktigt. Vi anser att man borde föra ihop frågan om talerätt för miljöorganisationer med frågan om . Vi kan se ett behov för allmänheten att kunna få vissa miljöfrågor prövade i annan ordning än den som de ordinarie myndigheterna står för, vilket kan motivera en särskild . Men denne bör i så fall inrättas som fristående från myndigheterna. 16.3.22 i : är inte odelat positiv till tanken att inrätta en miljöombudsmannaexpedition. Frågan bör studeras ytterligare. Redan nu kan emellertid sägas att om en sådan inrättas bör den vara fristående från . 16.3.23 : Utredningens förslag att inrätta en särskild enhet på med uppgift att ta emot och utreda enskilda personers klagomål över olika förhållanden inom miljöområdet uppfattas som ett bra förslag. Nämnden stödjer även utredningens förslag att i likhet med vad som gäller vid ge en tjänsteman vid beteckningen . 16.3.24 kommun: I betänkandet föreslås inrättande av en befattning som . Kommittén har föreslagit att denna skall knytas till . - - - För att stärka medborgarnas inflytande anser kommunen att skall ges en fristående ställning gentemot såväl andra myndigheter som gentemot dem som förorsakar miljöstörningar. - - - uppgift bör bl.a. vara att ta emot och utreda enskilda personers klagomål över olika förhållanden i miljön. Ombudsmannen bör även ges möjlighet att vidarebefordra klagomål och synpunkter till tillsynsmyndigheter och till dem som förorskar miljöproblemen. - - - bör även ges rätt att väcka åtal mot dem som gör sig skyldiga till brott mot miljöskyddsförfattningarna. 16.3.25 : Utredningens förslag om en placerad på är kommunen tveksam till. som sådan kan ge positiva effekter på allmänhetens möjligheter till inflytande. Däremot är det tveksamt om placeringen på är så bra. Även om närheten och kontakten med kunskap kan vara positiv så bör detta kunna uppnås även med en annan organisation. Bindningen till kan i stället bli negativ om myndighetens syn kommer på kollisionskurs med allmänhetens. 16.3.26 : Inrättandet av ytterligare ombudsmannainstitut i form av särskild avstyrks. Det kan inte anses rimligt att alltför många sektorsintressen eller särintressen erhåller särskilt skattesubventionerat ombudsmannainstitut. Kontrollen över myndigheternas verksamhet avseende tillämpningen av miljölagstiftningen kan utföras av JO och överordnad tillsynsmöjlighet. 16.3.27 kommun: Vi ställer oss positiva till utredningens förslag om en särskild , men anser att denna funktion inte bör knytas till utan istället kopplas till en från miljömyndigheterna fristående organisation t.ex. eller ett separat miljörevisionsverk. 16.3.28 kommun: Erfarenheten visar att någon form av tillsyn över myndigheterna behövs. föreslår att en skall inrättas. Det är ett bra förslag som borde förstärka den enskildes rättssäkerhet på miljöområdet och förstärka miljöintressena. Förutsättningen är att placeringen och instruktionen för utformas på rätt sätt. En bör vara en fristående myndighet direkt under som har att bevaka att den enskildes rätt till god miljö tillgodoses och att förutsättningarna för att nå det långsiktiga målet en hållbar utveckling främjas och inte försvåras. måste kunna väcka åtal mot försumliga myndigheter och miljöstörare. Det är olämpligt att placera inom . Någon skall vakta väktarna. eventuella försummelser blir dåligt bevakade av en intern avdelning inom verket. expert i utredningen har påpekat det olämpliga i förslaget i ett särskilt yttrande där hon hävdar att det kan skapa en jävssituation som kan minska tilltron till oberoende. - - - En bör inrättas och placeras direkt under riksdaagen och vara fristående från . 16.3.29 : Kommittén föreslår inrättande av en för att förstärka allmänhetens inflytande i miljöfrågor. Vi välkomnar förslaget, men anser att bör vara en fristående myndighet och inte en enhet inom . Det kan inte uteslutas att en hel del av allmänhetens klagomål över olika miljöförhållanden avser myndighetsutövande. 16.3.30 , LRF: Ställer sig också avvisande till förslaget om tillsättande av en . Några bärande motiv för att ett sådant tillsättande skulle leda till vidgade möjligheter för enskilda personer att föra sin talan har inte presenterats. Risken är i stället uppenbar att en ny sådan institution skulle leda till ökad byråkrati. På samma sätt som när det gäller ideella organisationers talerätt får förslaget motsatt effekt än den man önskar uppnå. Miljövården behöver inte fler polariserande inslag. 16.3.31 : Kan inte heller finna att förslaget om inrättandet av en miljöombudsman är tillräckligt motiverat. Föreningen instämmer i det särskilda yttrandet till utredningen av , vari miljöombudsmannens inrymmande inom kritiserats. Den där påtalade risken för jäv är uppenbar. 16.3.32 : Att inrätta en kan öka allmänhetens inflytande i miljöskyddsärenden på samma sätt som KO stärkt konsumenternas ställning på t.ex. marknadsrättens område. I vilken mån en verkligen får sådan betydelse beror väsentligen på vilka maktmedel denne ges. Rätten att föra talan är i det sammanhanget ett viktigt instrument. - - - En ombudsman inom miljörätten kan ges behörighet att föra talan vid domstol bl.a. när miljöstörningar drabbar många människor på samma eller likartat sätt. Det ingår i uppdrag att överväga införandet av bl.a. offentlig grupptalan, dvs. att en statlig eller myndighet för talan till förmån för enskilda. Det finns anledning att i det sammanhanget återkomma till för- och nackdelarna med en särskild . - - - I betänkande behandlas som ett organ för att ta emot och utreda enskilda personers klagomål över olika för- hållanden på miljöområdet. Också dessa uppgifter är viktiga, särskilt om ombudsmannen ges behörighet att besvära sig över myndighetsbeslut. - - - Det finns i anslutning till det senare anledning att ta upp frågan om på vilket sätt ombudsmannaämbetet bör vara inrättat. Kommitténs förslag att det inrättas en särskild enhet inom har vissa fördelar, främst administrativa och organisatoriska. Det finns emellertid också brister med detta. tycks visserligen mena att kontrollområde inte skall omfatta beslut som fattats av . Det sägs i stället att ombudsmannens utredningsresultat skulle användas för att utnyttja besvärsrätt. Det är emellertid svårt att se varför allmänhetens ombudsman inte skall kunna klaga också på ett beslut av att t.ex. inte påkalla omprövning av ett tillstånd. Delar man den uppfattningen kan det uppstå svårlösta intressekonflikter, om ombudsmannen är inrättad som en särskild enhet inom . Övervägande skäl talar därför för att inrättas som en fristående myndighet. 16.3.33 : En allmänhetens bör vara helt fristående. Alltså inte vara fast knuten till genom att en tjänsteman på upprätthåller ämbetet. 16.3.34 : anser att bör utses av regeringen samt vara fristående från såväl som andra institutioner. - - - är en av de viktigaste aktörerna på miljöområdet. Det torde med hänsyn till detta inte vara ovanligt att kan komma att handlägga frågor som intimt berör verksamhet. Om förtroendet för skall kunna upprätthållas bör alla eventuella jävssituationer undvikas. bör därför vara ett fristående ämbete. Tjänsten som bör tillsättas av regeringen. 16.3.35 : Rent generellt vill vi framhålla, att en levande miljörätt förutsätter att så många som möjligt äger vad som i vissa rättssystem kallas "access to ", eller fritt översatt "tillträde till rättvisan". I en god civilisation är rätten till domstolsprövning lika självklar som den allmänna rösträtten. Det är därför av stor vikt, att alla möjligheter för enskilda människor att sätta regelsystemet i spel hålls öppna i så stor utsträckning som möjligt. - - - Vår uppfattning är härvid, att varje medborgares möjlighet att vid behov själv välja ombud bör uppmuntras istället för att en av statsmakterna tillsatt ombudsman skall iklädas en särskild roll på just detta område. Av dessa skäl avstyrker vi förslaget att inrätta en särskild tjänst som s.k. . 16.3.36 Miljöcentrum: Vi kan till nöds acceptera inrättandet av en statlig men inte till priset av fortsatt omyndigförklarande av ideella miljöorganisationer vad gäller talerätt samt individer och miljöorganisationer vad gäller rätten att initiera omprövning av gällande villkor för olika verksamheter. 16.3.37 : tycker att det är bra att det inrättas en allmänhetens , såsom här föreslås. Vi tycker dock att det är viktigt att är fristående från : också beslut kan behöva överklagas. 17.1.1 Riksåklagaren, : RÅ har betonat betydelsen av att ekonomiska sanktioner används i ökad utsträckning. I första hand bör alternativa sanktionsformer sökas i stället för nykriminalisering. Det är angeläget med en allmän översyn av det straffrättsliga regelsystemet på miljöområdet för att göra det enhetligt och överskådligt, särskilt som antalet straffbestämmelser är mycket stort. En analys borde ha gjorts om vad som brister i det nuvarande systemet. En djupare diskussion borde ha förts om sambandet mellan åklagare, polis och miljöansvariga myndigheter. - - - Straffbestämmelserna i bygger på s.k. blanketts- traffbud. Bl.a. skattebrottslagen är uppbyggd på det sättet. Skillnaden är dock att de underliggande reglerna i skattelagstiftningen är tämligen homogena och intagna i lag, medan regler huvudsakligen vilar på ett betydligt mer disparat regelsystem i form av detaljföreskrifter från olika myndigheter. Det kan innebära att reglerna blir betydligt svårare att tillämpa i praxis. Reglerna är inte i första hand utformade för att passa in i det straffrättsliga systemet. Författningar av denna lägre dignitet har ofta inte samma stringens som lagtext. Brister kan föreligga i formellt hänseende, ex.vis att föreskriften inte ligger till inom ramen för bemyndigandet eller inte har tillkännagivits på ett korrekt sätt. 17.1.2 : instämmer i kommitte''''ns bedömning och tillstyrker förslaget. Styrelsen anser att det är utomordentligt angeläget och positivt att allvarliga överträdelser av olika slag av miljöstörningar tydligt markerats med i vissa fall betydande straffskärpningar och utökade möjligheter att beivra överträdelser. Förslaget synes innebära att polisen på ett bättre sätt kan koncentrera sina resurser till allvarliga miljöbrott som därmed kan ges en högre prioritet. En miljöbalk med överblickbart och konsekvent sanktionssystem med så långt möjligt enhetliga regler torde ha goda förutsättningar att förbättra samordningen mellan och effektiviteten hos myndigheterna. - - - Styrelsen delar kommittens uppfattning att kriminalisering kanske inte är det enda och inte alltid mest effektiva medel som samhället har för att motverka oönskade bete''''enden. Polisens ansträngda resurser gör det önskvärt att försöka undvika att belasta verksamheten med sådana regler som kräver stora utredningsresurser och där överträdelse ändå i praktiken är mycket svår att beivra. Emellertid är av sådan omfattning och karaktär att det kan visa sig vara befogat med en utvärdering av dess konsekvenser när man bättre kan bedöma tillämpligheten. 17.1.3 : föreslår: - att förbudet mot utsläpp av olja från fartyg i vatten regleras i , - att straffbudet för utsläpp av kemikalier från fartyg likställs med utsläpp av olja , - att definitionen på miljöräddningstjänst till sjöss i räddningstjänstlagen kompletteras, samt - att metoder utvecklas för att spåra och bestämma otillåtna kemikalieutsläpp i havet. 17.1.4 Miljöcentrum: Miljöcentrum anser att kommitte''''n borde ha föreskrivit att polis och åklagare tilldelas nödvändiga ekonomiska resurser för att på allvar ta itu med miljöbrottsligheten. 17.2Fördelningen av straffbestämmelser mellan och 17.2.1 , JO: JO anser att resultatet av kommitténs arbete inte är helt lyckat. Det är svårt att bedöma huruvida den föreslagna kriminaliseringen ligger på en godtagbar nivå eller om den i något fall går för långt. Det bör vidare ytterligare övervägas om inte alla miljöbrott bör intas i eller om det inte skulle vara lämpligare att införa en särskid miljöbrottslag med skattebrottslagen som förebild. 17.2.2 Riksåklagaren, : RÅ anser av pedagogiska skäl, två balkar med samma juridiska tyngd och som inte kan rangordnas, att bestämmelserna om miljöbrott i bör föras över till . Detta skulle tillfredställa kraven på överskådlighet och enkelhet i miljölagstiftningen. 17.2.3 , och i : De ifrågasätter om det behövs särskilda bestämmelser om miljöbrott i vid sidan av bestämmelser. Därtill kan det förväntas att den pro- blematik som är förenad med en ramlagstiftning i straffrättsliga sammanhang kan förväntas öka om kommittéförslaget genomförs. 17.2.4 geologiska undersökning, SGU: SGU anser att kommitténs förslag förhindrar att ett enhetligt och överskådligt system införs i en balk (). 17.2.5 : Vi anser att det är svårt att få grepp om innehållet i straffbestämmelser då även dessa utgörs av blankettstraffbud. ifrågasätter därför om det är lämpligt att bestämmelser om straff införs i ett lagverk av karaktär. Det kan vara lämpligare och tydligare för enskilda om straffbestämmelserna tas upp i anslutning till de olika positivrättsliga bestämmelserna som bör anges i separat lagstiftning. 17.2.6 och : Anser att fördelningen mellan och är bra. 17.2.7 : Delar i princip kommittens förslag om fördelning av reglerna mellan och . De straffregler som sanktionerar materiella bestämmelser i bör naturligen vara placerade i denna. En regel som straffbelägger orsakande av miljöskadlig effekt bör finnas. Den bör få prioritet och placeras i , för att inskärpa hos allmänheten (och domarkåren) att miljöbrott är en allvarlig historia. 17.2.8 kommun: anser att så stor del som möjligt av sanktioneringen bör ske i . 17.3.1 Riksåklagaren, : RÅ anser att kommitténs förslag inte är tillfredsställande. Miljöbrottsbestämmelsen avser typiskt sett framkallande av konkret eller abstrakt fara för miljöskador vid verksamhet av kommersiell natur medan spridande av gift och förgöring tar sikte på sabotage eller skadegörelseliknande förhållanden. Det är olämpligt att i samma straffbestämmelse ta upp gärningar med så skilda syften, varför förslaget i denna del avstyrks. Riksåklagaren har, med instämmande från i , förutsatt att förslaget för miljöbrottets del innebär att, till skillnad från , endast konkret fara skulle bli straffbar. Detta skulle innebära en återgång till vad som gällde innan det nuvarande miljöbrottet infördes i . Stränga krav på att gärningen i det särskilda fallet hade framkallat fara uppställdes. Detta skulle nu som då innebära att stadgadet skulle tillämpas i mycket få fall, varför förslaget avstyrks även i denna del. 17.3.2 , BRÅ: BRÅ har anfört att bestämmelserna om miljöbrott och vållande till miljöstörning (som ofta kallas lex BT-kemi) infördes bl.a. av det skälet att det visat sig att kravet på "allmän fara" i 13 kapitel mycket sällan kunde anses uppfyllt alternativt i vart fall inte kunde bevisas. Bestämmelserna tillämpas sällan men det har inte framkommit att de är överfödiga eller olämpliga. De är att föredra framför de föreslagna. 17.3.3 Kammarrätten i : Anser att om kommittens förslag skulle genomföras behöver 13 kap. 10 och 11 §§ ses över. 17.3.4 : Anser att den föreslagna straffbestämmelsen om miljöförstöring fått en mera lyckad utformning än det nuvarande miljöbrottet och större ordning och reda åstadkommes inom kapitlet. 17.3.5 : Anser att den nuvarande lydelsen av BrB 13:8a utan minsta tvekan är att föredra före den föreslagna. Förslaget i denna del bör lämpligen förbigås med största möjliga tystnad. 17.3.6 , SNF: SNF anser att rekvisiten i den föreslagna bestämmelsen är för stränga. Dessa måste ses över så att paragrafen går att använda. 17.4Brottsbeskrivningar och brottsnamn i 17.4.1 Justitiekanslern, : JK anser att att det är av stort värde att särskilda brottsbenämningar föreslås. Det är dock viktigt att dessa särskiljs på ett tydligt sätt. Brottsbenämningarna olaga miljöförstöring och olovlig miljöförstöring synes kunna leda till missuppfattningar. 17.4.2 Riksåklagaren, : Har också erinringar rörande de valda brottsbenämningarna: Den enda egentliga motiveringen som ges - - - är att de ska markera brottens allvarliga natur. Enligt RÅ framhävs inte detta med de valda benämningarna. - - - Lagstiftaren har haft en strävan att använda enhetliga brottsbenämningar inom olika regelsystem inom specialstraffrätten. - - - RÅ anser det väsentliga vara att markera att det skett ett brott mot , oavsett om bakgrunden till detta är överträdelse av ett förbud eller ett villkor. RÅ förordar att beteckningen miljöbrott eller brott mot används. De föreslagna rubriceringarna av brotten mot 7-9 §§ har jag inget att invända emot. 17.4.3 : kan med tillfredsställelse konstatera att huvuddelen av brotten i 25 kap. endast kommer att vara straffbara vid uppsåtliga brott. Enligt vår mening fordras inte så stora utredningsinsatser för att konstatera om en gärning kan bedömas som uppsåtlig eller om den är straffri genom att den begåtts av oaktsamhet. 17.4.4 : Ifrågasätter om det inte trots brottsbe- skrivningar och brottsnamn är nödvändigt med direkta hänvisningar till lagrum vars överträdande straffsanktioneras. Verket föreslår att 25:5 i kompletteras så att den även täcker de fall där åsidosättande av produktionsgränserna i vilkoren sker. 17.4.5 : anser att brottsbeskrivningar och brottsbeteckningarna inte är lyckade. Kanske är ett enda miljöbrott (oavsett beteckning) i tre varianter att föredra. 17.5Allmänna aktsamhetsnormer, bemyndiganden och sanktioner 17.5.1 ombudsmän, : JO har framfört att reglerna i 3 kap. visserligen inte är direkt straffsanktionerade, vilket i och för sig är till- fredställande, i jämförelse med vad som gäller , d.v.s. den aktsamhetsregel som finns i 5 § lagen om kemiska produkter, vilken ställt till med problem vid kommunernas tillämpning av lagen. Emellertid skall enligt förslaget de allmänna aktsamhetsreglerna tillämpas av regeringen och berörda myndigheter, när dessa med stöd av balken utfärdar föreskrifter, vilka i sin tur kan bli straffsanktionerade, liksom av domstolar och tillstånds- och tillsynsmyndigheter i enskilda mål och ärenden. Mot den bakgrunden måste enligt min mening vissa av de allmänna aktsamhetsreglerna anses alltför långtgående. 17.5.2 och : Dessa välkomnar att 3 kap. 5 § inte görs straffsanktionerad av rättsäkerhetsskäl. 17.5.3 , SJ: SJ anser att förslaget är otillräckligt eftersom det innebär att utbytesprincipens ställning försvagas, vilket kommer att skapa oklarhet kring en av de viktigaste förutsättningarna för ett utvecklat producentansvar. 17.5.4 och Kemikalieinspektionen: Dessa har framfört att åsidosättande av den nuvarande allmänna aktsamhetsregeln om försiktighetsmått i lagen om kemiska produkter, LKP i åtskilliga fall föranlett straff, vilket sannolikt har motverkat överträdelser. Ett borttagande av straffsanktionen skulle enligt verket innebära en betänklig försvagning i jämförelse med det nuvarande sanktionssystemet och därför stå i strid med avsikten att skärpa attityden mot miljöstörande verksamheter. Inspektionen har upplyst att av ett femtiotal brottmålsdomar som gällt överträdelser av LKP har närmare trettio avsett överträdelser av försiktighetsmått enligt 5 § första stycket LKP. Såvitt inspektionen känner till finns det dock inga domar som rör substitutionsprincipen. 17.5.5 : har bl.a. anfört att en allmän aktsamhetsregel avseende riskabla produkter som inte är straffsanktionerad blir utan egentlig verkan samt anmärkt att om kommitténs förslag genomförs så kommer inte uppsåtligt eldande av förorenad spillolja för att värma upp ett hus att vara straffsanktionerat. 17.5.6 : Anser att de allmänna aktsamhetsreglerna bör sanktioneras då det inte är möjligt att i detalj förutse vilka förseelser olika verksamhetsutövare kommer att göra sig skyldiga till. Att avskaffa de få materiella miljöstraffbestämmelser vi har innebär en allvarlig nedrustning av svensk miljörätt. Balken bör innehålla en bestämmelse som straffbelägger allvarliga överträdelser av de generella kravreglerna i 3 kap. Dessa måste därför ges ett tydligare och mer konkret innehåll. Den viktigaste regeln torde vara den som straffbelägger underlåtenhet att vid miljöpåverkan vidta alla rimliga försiktighetsmått. Den generella straffbestämmelsen bör inleda 25 kap. för att markera den grundläggande regeln. En sådan regel finns redan i 5 § LKP. Även om denna regel inte är enkel att tillämpa så har den tillämpats ett antal gånger och den fyller en viktig funktion genom att markera att vissa handlingssätt och beteenden är så förkastliga att de inte kan accepteras. 17.5.7 i län samt kommun: Dessa anser att det är bra att 3 kap. 5 § inte straffsanktioneras då det inte är rimligt att en så pass oprecis skrivning skall kunna leda till straff. 17.5.8 Länsstyrelserna i och i : Dessa är emot att straffsanktioneringen upphävs. 17.5.9 , , , , , , , , , och kommuner: Dessa kommuner är emot att straffsanktioneringen upphävs. 17.5.10 kommun: Finner det angeläget att tillsynsmyndigheternas påtryckningsmedel inte försvagas, men - - - kan finna det förståeligt om man av lagtekniska skäl föredrar att låta en utveckling och straffsanktionering av utbytesregeln få formen av en föreskrift med stöd av lagen. En utveckling av regeln synes under alla förhållanden nödvändig eftersom den nuvarande straffsanktioneringen fått kritik för att vara svårtillämplig i praktiken. 17.5.11 : kan tillstyrka den föreslagna skärpningen och synen att de allmänna aktsamhetsreglerna inte ska vara straffsanktionerade. Men den allmängiltiga utformningen av aktsamhetsreglerna medför att det är oklart hu dessa kommer att fungera i det praktiska arbetet hos miljömyndigheterna. Bemyndiganden att med stöd av aktsamhetsreglerna utfärda generella, bindande föreskrifter kan förväntas få stor betydelse om de av kommitte''''n föreslagna förändringarna genomförs. Därför är det viktigt att även balkens 3 kap. bearbetas ytterligare för att klarlägga tillämplighet och syfte med aktuella paragrafer. - - - har förut kritiserat den nuvarande utformningen av den s.k. utbytesprincipen. - - - Vi ser därför positivt på förslaget att utforma regeln som en rambestämmelse. - - - Den utbytesskyldighet som regeln dock fortfarande ger uttryck för måste emellertid förklaras och förtydligas i förarbetena för att överhuvud kunna tjäna som en praktisk vägledning för myndigheter, enskilda och näringsidkare. Endast därigenom kan regeln få önskade positiva effekter i miljöarbetet. 17.5.12 : anser att ett borttagande av straffsanktioneringen innebär en oacceptabel försvagning av utbytesregeln.