prop · GI0358 · 1995-01-01 00:00:00 — Utgångspunkten är också att vederbörande inte har någon ovill- korlig rätt att få det avtal han begär. Det som erbjuds genom medlingslagen är en möjlighet att nå fram till det önskade avtalet. Och i ett rättsförhållande av huvudsakligen ekonomisk karaktär ter det sig - så som har föreslagits i promemorian och godtagits av nästan samtliga remissinstanser - rimligt att den som önskar ta i anspråk denna möjlighet får vara beredd att betala för den. Det förefaller alltså allmänt sett lämpligast att den påkallande parten bär kost- naderna för medlingen. Regeringen föreslår därför att, om inget annat har avtalats, ersättningen till förlikningsmannen skall betalas av den part som har påkallat medlingen och att, om flera parter har påkallat medling, parterna skall svara med lika delar. 6.4 Några andra frågor Regeringens bedömning: Övriga föreskrifter i direk- tivet kräver inte någon lagändring. Promemorians bedömning: Stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 54). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har delat promemorians bedömning Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 4 i direktivet om satellit- och kabelsändning gäller i fråga om de närstående rättigheterna, dvs. utövande konstnärers, fonogramframställares, bildframställares och radio- och TV-företags rätt, att dessa skall skyddas i enlighet med direktivet om uthyrning och utlåning och att det där använda uttrycket "trådlös sändning" skall anses omfatta också överföring till allmänheten genom satellit. Vidare föreskrivs att det nämnda direktivet skall tillämpas också i fråga om utövandet av rättigheterna. Dessa föreskrifter föranleder inte i detta sammanhang några ändringar i den svenska lagstiftningen. Artikel 5 föreskriver att skyddet för närstående rättigheter enligt direktivet inte får inskränkas eller på något sätt påverka skyddet för upphovsrätten. Detta är ett uttryckssätt som återfinns också i direktivet om uthyrning och utlåning (artikel 14) men även i artikel 1 i den internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (Romkonventionen). Detta är att se som en anvisning till den nationella lagstiftaren att respektera de olika rättighetstyperna. Någon lagändring föranleder inte artikeln. Artikel 6 innehåller en regel om att medlemsstaterna får föreskriva ett mera långtgående skydd för innehavare av närstående rättigheter än det som föreskrivs i artikel 8 i direktivet om uthyrning och utlåning. Den artikeln innehåller regler om utövande konstnärers ensamrätt i fråga om radioutsändning och återgivning för allmänheten och om en ersättningsrätt vid användning av fonogram i sådana utsändningar och återgivningar samt om radio- och TV-företags ensamrätt med avseende på återutsändning m.m. av deras utsändningar. Det föreskrivs att vid tillämpningen av de nämnda bestämmelserna medlemsstaterna skall tillämpa de definitioner som finns i artiklarna 1.1 och 1.2 i direktivet om satellit- och kabelsändning. Inte heller denna regel föranleder i detta sammanhang någon ändring i upphovsrättslagen. 7 Kostnader och resursbehov Det finns inte anledning att räkna med att de föreslagna ändringarna skall medföra några ökade kostnader för det allmänna. Inte heller i övrigt finns anledning att räkna med att förslaget skall medföra några ökade kostnader. 8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Enligt Gemensamma EES-kommitténs beslut skall de båda direktiven vara uppfyllda i svensk rätt . De föreslagna lagändringarna bör alltså träda i kraft . Direktivet om uthyrning och utlåning innehåller en del föreskrifter om tidpunkten för tillämpningen; i huvudsak rör det sig om fakultativa regler (artikel 13). Det finns inte anledning att införa andra ikraftträdande- och övergångsbestämmelser än sådana som är brukliga i svensk upphovsrätt. På upphovsrättens område gäller allmänt att nya regler tillämpas även på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet av de nya reglerna. Dock bör - så som brukligt - gälla att de nya reglerna i princip inte skall tillämpas såvitt gäller åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. En sådan inskränkning togs in även vid senaste ändringen av upphovsrättslagen (prop. 1992/93:214). Direktiven ger inte anledning till någon annan ordning i detta fall. Följande modifieringar bör dock göras. De nya reglerna om uthyrning och utlåning av verk och prestationer bör alltid tillämpas såvitt avser tiden efter ikraftträdandet. Att spridningsrätten till vissa sådana exemplar har konsumerats, varigenom innehavaren av ett exemplar av ett konstverk har erhållit rätt att hyra ut det eller innehavaren av en ljudupptagning av ett verk har erhållit rätt att låna ut det utan upphovsmannens samtycke, bör alltså sakna betydelse såvitt avser tiden efter ikraftträdandet; då bör alltid krävas rättighetshavarens tillstånd förutsatt att skyddstiden då inte har löpt ut. Det föreslagna nya tillämpningsområdet för presumtionsregeln i 39 § upphovsrättslagen bör inte gälla i fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Direktivet om satellit- och kabelsändning innehåller en del föreskrifter om tidpunkten för tillämpningen (artikel 7). I artikel 7.2 finns vissa regler om tillämpningen av direktivets regler på sådana avtal om utnyttjande av verk och andra skyddade prestationer som är i kraft när direktivet skall vara uppfyllt, dvs. Det gäller artiklarna 1.2 (definition av "överföring till allmänheten genom satellit"), 2 (om upphovsmannens ensamrätt till radio- och TV-sändning av hans verk) och 3 (om förvärv av sådan utsändningsrätt genom avtal och om avtalslicensers tillämplighet). För att ge avtalsparterna tid att anpassa sina avtal föreskriver direktivet en övergångsperiod innan de här reglerna slår till. Detta blir vid införlivandet av direktivet på nationell nivå av betydelse endast i den utsträckning som direktivets nyssnämnda bestämmelser innebär nyheter och föranleder nya eller ändrade regler i lag eller annan författning. I avsnitt 6.1 och 6.2 har regeringen föreslagit två lagändringar i anledning av de aktuella direktivbestämmelserna, nämligen i 26 d § och 61 a § upphovsrättslagen. Dessa lagregler bör således i fråga om avtal som har ingåtts före lagens ikraftträ- dande tillämpas först . I artikel 7.3 finns bestämmelser om internationella samproduktionsavtal som har slutits före lagens ikraftträdande och som uttryckligen föreskriver en geografisk fördelning av olika nyttjandeformer mellan producenterna. Enligt artikeln skall, om en överföring genom satellit av en samproducent skulle hindra en ensamrätt för en annan samproducent, den förre producenten behöva samtycke av den . En sådan ordning torde följa av allmänna regler om avtalstolkning. Någon särskild lagregel i frågan ter sig därför inte nödvändig och synes inte heller vara aktuell i något av de övriga nordiska länderna. 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk 19 § När ett exemplar av ett verk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får exemplaret spridas vidare. För ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk samt exemplar av datorprogram och filmverk gäller i stället att spridningen är tillåten sedan exemplaret med upphovsmannens samtycke har överlåtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar, eller 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form och filmverk genom utlåning. Paragrafen reglerar inskränkningarna i upphovsmannens spridningsrätt och har behandlats i avsnitt 5.1 och 5.2. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 19 § har flera principiella ändringar gjorts. Första stycket När ett exemplar av ett verk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får exemplaret spridas vidare. En nyhet är att konsumtion av spridningsrätten gäller för alla sorters verk och inte som tidigare bara för litterära verk, musikaliska verk och konstverk. Det innebär att det införs en regel om konsumtion av spridningsrätten till exemplar av filmverk (jfr 1 § första stycket). En nyhet är också att den konsumtionsgrundande handlingen är överlåtelse och inte som tidigare utgivning. Det innebär att möjligheten till vidarespridning inte förutsätter att verket är utgivet, dvs. att ett exemplar av verket med upp- hovsmannens samtycke har förts ut i handeln eller på annat sätt spritts till allmänheten (8 § andra stycket). I stället inträder möjligheten till vidarespridning vid slutliga överlåtelser av äganderätten till verksexemplaret, dvs. vid köp, byte eller gåva. Uthyrning och utlåning innefattas inte i begreppet "överlåtelse" och ger således inte någon möjlighet till vidaresprid- ning. Om verket har hyrts ut eller lånats ut, har upphovsmannen alltså kvar sin spridningsrätt. I likhet med vad som gäller för exemplar av datorprogram råder regional konsumtion för ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk samt för exemplar av filmverk. Spridning är tillåten sedan exemplaret med upphovsmannens samtycke har överlåtits inom EES. Andra stycket I andra stycket punkterna 1 och 2 görs i sin tur vissa undantag från de i första stycket angivna inskränkningarna i upphovsmannens spridningsrätt. En nyhet är att det krävs tillstånd av upphovsmannen vid uthyrning (eller andra jämförliga rättshandlingar) av exemplar av konstverk till allmänheten. Detta följer av att upphovsmannens tillstånd krävs vid uthyrning (eller andra jämförliga rättshandlingar) till allmänheten av exemplar av alla typer av verk med undantag av byggnader och brukskonst. Det betyder att upphovsmannen behåller rätten att kontrollera uthyrningen av ett verksexemplar även sedan spridnings- rätten till exemplaret har konsumerats. Exemplar av filmverk får inte lånas ut utan upphovsmannens tillstånd. Det betyder att upphovsmannen behåller rätten att kontrollera utlåningen av dessa objekt även sedan spridningsrätten till exemplaren har konsumerats. 26 d § De radio- och televisionsföretag som regeringen i enskilda fall beslutar får sända ut utgivna litterära och musikaliska verk samt offentliggjorda konstverk, om avtalslicens gäller enligt 26 i §. Första stycket gäller inte sceniska verk och inte heller andra verk om upphovsmannen har förbjudit företaget att sända ut verket eller det av andra skäl finns särskild anledning att anta att han motsätter sig utsändningen. Första stycket gäller inte sådan vidaresändning som avses i 26 f §. Vid utsändning över satellit gäller avtalslicensen endast om sändarföretaget verkställer utsändning genom en marksändare. Bestämmelsen i tredje stycket, som har behandlats i avsnitt 6.1, innebär att en avtalslicens som avses i första stycket gäller vid utsändning genom satellit endast om sändarföretaget verkställer utsändning genom en marksändare. Om sändarföretaget inte gör detta, gäller avtalslicensen alltså inte. 26 f § Var och en har rätt att till allmänheten trådlöst eller genom kabel och oförändrat återutsända (vidaresända) verk som ingår i en trådlös ljudradio- eller televisionsutsändning, om avtalslicens gäller enligt 26 i §. Första stycket gäller inte verk till vilka rättigheterna till vidaresändning innehas av det radio- eller televisionsföretag som sänder ut den ursprungliga sändningen. I paragrafen finns bestämmelser om avtalslicens avseende trådlös eller trådbunden vidaresändning av trådlösa radio- eller televisionsutsändningar. Andra stycket i paragrafen är nytt. Andra stycket Enligt bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 6.2, undantas från avtalslicensbestämmelsens tillämpningsområde sådana sändningar där rättigheterna till vidaresändning innehas av det sändarföretag som verkställer den ursprungliga sändningen. 45 § En utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får inte utan hans samtycke 1. tas upp på en grammofonskiva, en film eller en annan anordning, genom vilken det kan återges, eller 2. sändas ut i ljudradio eller television eller genom direkt överföring göras tillgängligt för allmänheten. Ett framförande som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket 1 får inte utan konstnärens samtycke föras över från en sådan anordning till en annan eller göras tillgängligt för allmänheten förrän har förflutit då upptagningen gjordes. Bestämmelserna i 3, 6-9, 11-13, 15 och 16 §§, 19 § första stycket andra meningen och andra stycket, 21, 22, 25-26 b, 26 e, 26 f, 27, 28 §§, 39 § första meningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om framföranden som avses i denna paragraf. Paragrafen reglerar utövande konstnärers rättigheter och har behandlats i avsnitt 5.5 - 5.7. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 45 § har - utöver redaktionella justeringar - gjorts följande ändringar. Andra stycket Bestämmelsen innehåller den nyheten att utövande konstnärer har en ensamrätt att göra upptagningar av sina framträdanden tillgängliga för allmänheten. Konstnären har således rätt att bestämma när och på vilka villkor upptagningar av hans framföranden skall göras tillgängliga för allmänheten. Tredje stycket Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 3 kap. tillämpliga också på konstnärens rättigheter. I jämförelse med hänvisningarna i den nuvarande lydelsen av 45 § har tillkommit hänvisningar till 19 § första stycket andra meningen och andra stycket samt 39 § första meningen. Hänvisningen till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en upptagning av en utövande konstnärs framförande med konstnärens samtycke har överlåtits inom EES-området får exemplaret som utgångspunkt spridas vidare till allmänheten. Hänvisningen till 19 § andra stycket första punkten innebär att en upptagning av en utövande konstnärs framförande, oavsett bestämmelsen i 19 § första stycket, inte får spridas vidare till allmänheten genom uthyrning. Härigenom införs en egentlig uthyrningsrätt för utövande konstnärer. Hänvisningen till 19 § andra stycket andra punkten innebär att en filmupp- tagning av en utövande konstnärs framförande, oavsett bestämmelsen i 19 § första stycket, inte får spridas till allmänheten genom utlåning. Hänvisningen till 39 § första meningen innebär att den utövande konstnär som har avtalat med en filmproducent om medverkan i en filmproduktion och inte avtalat ytterligare om villkoren härom anses ha samtyckt till att exemplar av hans framförande genom filmen på biograf, i television eller annorledes görs tillgängligt för allmänheten samt att talade inslag återges i text eller översätts till annat språk. Han anses också ha godkänt nödvändig exemplarframställning. Presumtionsregeln gäller även i fråga om utnyttjandet av upptagningar av utövande konstnärers framförande av musikaliska verk. 46 § En grammofonskiva, en film eller en annan anordning på vilken ljud eller rörliga bilder har tagits upp får inte utan framställarens samtycke eftergöras eller göras tillgänglig för allmänheten förrän har förflutit då upptagningen gjordes. Som eftergörande anses även att upptagningen förs över från en sådan anordning till en annan. Bestämmelserna i 6-9 §§, 11 § andra stycket, 12, 13, 15 och 16 §§, 19 § första stycket andra meningen och andra stycket, 21, 22, 25-26 b och 26 e §§ skall tillämpas i fråga om upptagningar som avses i denna paragraf. Dessutom skall 26 f § tillämpas i fråga om andra upptagningar än sådana som avses i 47 §. Paragrafen reglerar de rättigheter som tillkommer framställare av ljud- eller bildupptagningar och har behandlats i avsnitt 5.5 - 5.7. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 46 § har - utöver redaktionella justeringar - gjorts följande ändringar. Första stycket Bestämmelsen innehåller den nyheten att framställare av ljud- eller bildupp- tagningar har en ensamrätt att göra sina upptagningar tillgängliga för allmänheten. Även film som inte utgör ett verk innefattas i de rättigheter som en producent av filmupptagningar har. Andra stycket Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 2 kap. tillämpliga också på ljud- och bildframställares rättigheter. I jämförelse med den nuvarande lydelsen av 46 § har det införts hänvisningar till 19 § första stycket andra meningen och andra stycket samt 21 §. Dessutom görs 26 f § tillämplig i fråga om andra upptagningar än sådana som avses i 47 §. Hänvisningen till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en ljud- eller bildupptagning med framställarens samtycke har överlåtits inom EES-området får exemplaret som utgångspunkt spridas vidare till allmänheten. Hänvisningen till 19 § andra stycket första punkten innebär att ett exemplar av en ljud- eller bildupptagning, oavsett bestämmelsen i 19 § första stycket, inte får spridas till allmänheten genom uthyrning. Härigenom införs en uthyrningsrätt för framställare av ljud- eller bildupptagningar. Hänvisningen till 19 § andra stycket andra punkten innebär att ett filmexemplar av en ljud- eller bildupptagning, oavsett bestämmelsen i 19 § första stycket, inte får spridas till allmänheten genom utlåning. Härigenom införs en ensamrätt till offentlig utlåning för framställare av ljud- eller bildupptagningar. Det förhållandet att avtalslicensbestämmelsen i 26 f § blir tillämplig på bildframställares rättigheter torde vara utan betydelse i praktiken, eftersom filmproducenternas organisationer redan nu förekommer som avtalspart i de avtal om kabel-TV vilka är en förutsättning för att avtalslicensen skall gälla; filmproducenterna är ju regelmässigt innehavare av nästan alla rättigheter knutna till en film. 47 § Oavsett bestämmelserna i 45 § andra stycket och 46 § första stycket får ljudu- pptagningar användas vid en ljudradio- eller televisionsutsändning eller vid ett annat offentligt framförande. När så sker har framställaren samt de utövande konstnärer vars framförande finns på upptagningen rätt till ersättning. Om två eller flera konstnärer har samverkat vid framförandet, kan den rätt som tillkom- mer dem göras gällande endast av dem gemensamt. Mot den som har använt anord- ningen skall konstnärer och framställare göra gällande sina krav . Vad som sägs i första stycket om ljudradio- och televisionsutsändning gäller också när en trådlös sådan utsändning och oförändrat återutsänds (vidaresänds) till allmänheten trådlöst eller genom kabel. Gentemot den som vidaresänder får krav på ersättning göras gällande endast genom sådana organisa- tioner som företräder ett flertal svenska utövande konstnärer eller fram- ställare. Organisationerna skall framställa kraven med de krav som avses i 26 i § femte stycket. Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 11 § andra stycket, 21, 22 och 25-26 a §§ skall tillämpas i de fall som avses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärers rätt skall också 27, 28, 41 och 42 §§ tillämpas. Denna paragraf gäller inte ljudfilm. Paragrafen reglerar användningen av ljudupptagningar vid ljudradio- eller TV- utsändning eller vid annat offentligt framförande samt fonogramframställares och utövande konstnärers rätt till ersättning för sådant utnyttjande. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.4. I förhållande till den nuvarande lydelsen av 47 § har - utöver redaktionella justeringar - gjorts vissa sakliga ändringar i första stycket. Första stycket Genom bestämmelsen görs en inskränkning i den ensamrätt att göra upptagningar av sina prestationer tillgängliga för allmänheten som enligt 45 och 46 §§ skall gälla för fonogramframställare och utövande konstnärer under . Detta innebär att bestämmelsen har ändrat karaktär från en självständig ersättnings- rätt till en inskränkning i ensamrätten. En nyhet är också att bestämmelsen gäller alla former av offentliga framföranden, dvs. även sådana som inte sker i förvärvssyfte. 48 § En ljudradio- eller televisionsutsändning får inte utan radio- eller televisionsföretagets samtycke 1. tas upp på en anordning, genom vilken den kan återges, eller 2. återutsändas eller återges för allmänheten på platser där allmänheten har tillträde mot inträdesavgift. En utsändning som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket 1 får inte utan radio- eller televisionsföretagets samtycke föras över från en sådan anordning till en annan förrän har förflutit då ut- sändningen ägde rum. Anordningarna får inte heller utan företagets samtycke spridas till allmänheten förrän har förflutit. Bestämmelserna i 6-9 §§, 11 § andra stycket, 12, 15 och 16 §§, 19 § första stycket andra meningen, 21, 22, 25-26 b och 26 e §§ skall tillämpas i fråga om ljudradio- och televisionsutsändningar som avses i denna paragraf. Om ett radio- eller televisionsföretag har krav på ersättning för en sådan vidaresändning som avses i 26 f § och som har skett med företagets samtycke, skall företaget framställa sitt krav med de krav som avses i 26 i § femte stycket. Paragrafen reglerar radio- och TV-företagens rättigheter och har behandlats i avsnitt 5.4 - 5.7. I förhållande till den nuvarande lydelsen av 48 § har - utöver redaktionella justeringar - gjorts följande ändringar. Första stycket I bestämmelsen har det tidigare valda uttrycket "i biografer eller jämförliga lokaler" ersatts av frasen "på platser där allmänheten har tillträde mot inträdesavgift". Det innebär att såväl radio- som televisionsföretag skyddas mot att deras sändningar återges för allmänheten på platser där allmänheten har tillträde mot erläggande av inträdesavgift. Andra stycket Bestämmelsen innehåller den nyheten att anordningar som avses i första stycket inte utan radio- eller televisionsföretagets samtycke får spridas till allmänheten inom den skyddstid som anges i andra stycket första meningen. Tredje stycket Genom hänvisningar görs vissa regler om upphovsrätt i 1 - 2 kap. tillämpliga också på radio- och televisionsföretags rättigheter. Den tillagda hänvisningen till 19 § första stycket andra meningen innebär att när en utsändning med radio- eller televisionsföretagets samtycke har överlåtits inom EES-området får exemplaret spridas vidare. 49 a § Den som har framställt en fotografisk bild har uteslutande rätt att framställa exemplar av bilden och göra den tillgänglig för allmänheten. Rätten gäller oavsett om bilden används i ursprungligt eller ändrat skick och oavsett vilken teknik som utnyttjas. Med fotografisk bild avses även en bild som har framställts genom ett förfarande som är jämförligt med fotografi. Rätten enligt första stycket gäller till dess har förflutit då bilden framställdes. Bestämmelserna i 2 § andra och tredje styckena, 3, 7 - 9 och 11 §§, 12 § första stycket, 13, 15, 16 och 18 §§, 19 § första stycket första meningen och andra stycket 1, 20 och 23 §§, 24 § första stycket, 25 -26 b, 26 d - 26 f, 26 i - 28, 31 - 38, 41, 42 och 50 - 52 §§ skall tilllämpas på bilder som avses i denna paragraf. Är en sådan bild föremål för upphovsrätt, får denna rätt också göras gällande. Som en följd av de ändringar som har gjorts i 19 § har en ändring gjorts i fjärde stycket i denna paragraf. 52 a § Om någon vill företa en vidaresändning genom kabel av verk som ingår i en trådlös ljudradio- eller televisionsutsändning och begär men inte på önskade villkor får avtal om detta hos en organisation som företräder svenska rättig- hetshavare eller hos ett radio- eller televisionsföretag som verkställer utsänd- ningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, har han på begäran rätt till förhandling med organisationen respektive företaget. En förhandlingsskyldig part skall själv eller genom ombud inställa sig vid förhandlingssammanträde och, om det behövs, lägga fram ett motiverat förslag till lösning av den fråga som förhandlingen avser. Parterna kan gemensamt välja en annan form för förhandling än sammanträde. Den som bryter mot bestämmelsen i andra stycket skall ersätta uppkommen skada. Vid bedömande av om och i vilken utsträckning skada har uppkommit för någon skall hänsyn tas även till dennes intresse av att bestämmelsen iakttas och till övriga omständigheter av annat än rent ekonomisk betydelse