prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — "För att täcka marknadsrisker som avses i 2 kap. 3 § o.s.v." RSV utgår ifrån att förslaget vad gäller skatteutjämningsreserven m.m. kommer att anpassas till eventuella lagändringar på skatteområdet . I promemorian diskuteras den latenta skatteskuldens storlek beträffande Surv-avsättningar. Förutom 3 § i lagen (1993:1540) om återföring av skatte- utjämningsreserv kan även 5 och 10 §§ i denna lag föranleda att den latenta skatteskulden blir något annat än , alternativt , av halva återstående avsättningen. RSV vill också påminna om att de skattemässiga reserveringarna inte ändras successivt utan trappstegsvis vid bokslutstillfällena. Hur stora avsättningar som skall ske, alternativt vara kvar, bestäms dessutom inte på bokslutsdagen utan under bokslutsarbetet efter själva bokslutsdagen. Detta kan vålla tillfälliga problem närmast efter bokslutsdagen i sådana fall där den latenta skatteskulden inte motsvarar ett konkret skattebelopp, t.ex. vid förluster eller i ovannämnda fall då 5 § eller 10 § lagen (1993:1540) om återföring av skatteutjämningsreserv blir tillämpliga. 2 kap. 5 § I promemorian föreslås i andra stycket att med primärt kapital avses eget kapital med undantag av kumulativa preferensaktier. Kumulativa preferensaktier skall fortsättningsvis och i överensstämmelse med EG:s direktiv räknas som supplementärt kapital; detta anges i allmänmotiveringen, sid 208 men inte i lagtexten. vill framhålla följande. Kännetecknande för s k kumulativa pre- ferensaktier på den svenska aktiemarknaden är, såsom även sägs i promemorian (sid 207), att de medför företräde i förhållande till ägare av stamaktier vad gäller rätten till utdelning och normalt upp till en viss procentdel . Förutsättningen för utdelning vad gäller båda aktieslagen är att utdelningsbara vinstmedel föreligger. Företrädesrätten i förhållande till stamaktier innebär också att om utdelning inte har lämnats under ett eller på de kumu- lativa preferensaktierna, skall - innan utdelning får ske på stamaktierna - så mycket utdelas på preferensaktierna som brustit . En grundläggande förutsättning för såväl stamaktiers som preferensaktiers rätt till utdelning är att bolagsstämman, inom de beloppsmässiga ramar som anges i 9:2 bankaktiebolagslagen och med iakttagande av vederbörliga formella regler, beslutar om utdelning. Innehavare av preferensaktier har således inte något mot bankaktiebolaget riktat anspråk på att få utdelning. Företrädesrätten innebär inte annat än att preferensaktierna i förhållande till stamaktierna, dvs i det inbördes på bolagsordningen grundade förhållandet mellan aktier av olika slag, givits bättre rätt till utdelning. Det förhållandet att aktieägarna i bolagsordningen överenskommit att sinsemellan fördela de medel som enligt lag är tillgängliga för utdelning på visst sätt - dvs det fria egna kapital som enligt bankrörelselagen klart ingår i ett bankaktiebolags primära kapital - innebär inte att preferensaktier, med eller utan kumulativ rätt, utgör en större belast- ning på bankaktiebolagets tillgångar än stamaktier. Mot denna bakgrund framstår det från ändamålssynpunkt såsom felaktigt att inte inkludera preferensaktier med kumulativ rätt i primärkapitalbasen. I promemorian saknas en ingående analys om vad som avses med kumulativa aktier i direktivet. finner det anmärkningsvärt att en sådan analys inte redovisas som bakgrund till förslaget, då förändringen får anses ha en icke oväsentlig betydelse för bankerna. I EG:s direktiv (89/299/EEC) om kapitalbasen synes inte vara angivet vad som avses med kumulativa preferensaktier. I Basel-reglerna kan dock viss ledning hämtas. Enligt dessa skall i det primära kapitalet inräknas "permanent shareholders equity (issued and fully paid ordinary shares/common stock and perpetual noncumulative preference shares) and disclosed reserves". "Cumulative preference shares" utgör inte primärt kapital. Av definitionerna framgår att kännetecknande för kumulativa preferensaktier är att skyldigheten att betala "interest" inte kan "permanently be reduced or waived (unlike dividends on ordinary shareholders'''' equity)". Definitionerna av de olika kapitalelementen i den engelska lydelsen av reglerna synes inte vara så klara och detaljerade att det är möjligt att på grundval därav fastställa om, i strikt juridisk mening, begreppet "cumulativa preference shares" omfattar den typ av preferensaktier med kumulativ rätt som förekommer i . Om så är fallet torde inte med säkerhet kunna fastställas utan noggrann kontroll av syftet med bestämmelserna och deras motiv, bl a med beaktande av hur villkoren för preferensaktier i berörda utländska jurisdiktioner vanligen är be- skaffade. På grundval av de uppgifter har tillgång till kan det dock finnas skäl att anta att villkoren för preferensaktier utgivna av svenska aktiebolag skiljer sig från villkoren för utländska preferensaktier i viktiga hänseenden. De senare kan t.ex. vara så utformade att beslut om utdelning fattas av styrelsen och inte av bolagsstämman. I vissa fall kan det eventuellt även vara så att utgivande bolag är förpliktat att verkställa utdelning till preferensaktieägarna så snart bolaget redovisar vinst eller eljest har medel tillgängliga för utdelning. En följd av att villkoren utformas på detta sätt är att aktieägarnas anspråk på vinstutdelning riktas direkt mot bolaget. I det senare fallet förhåller det sig även så att fordran på utdelning uppkommer utan föregående beslut av ett bolagsorgan. De förklarande noterna till Baselreglerna antyder att de "cumulativa preference shares" som avses däri innefattar en fordran på utgivande bolag, vilken fordran dock kan "be deferred ... where the profitability of the bank would not support payment". Skulle det vara preferen- saktier av detta slag som avses med undantagen i Baselreglerna, så borde inte svenska preferensaktier med kumulativ rätt träffas därav. Det bör i detta sammanhang påpekas att i motiven till 2:9a bankrörelselagen görs i anslutning till behandlingen av eget kapital i bankaktiebolag inget undantag för preferensaktier med kumulativ rätt under hänvisning till Baselreglerna. Tvärtemot anför departementschefen i proposition 1989/91:43 (sid 67), efter en genomgång av förutsättningarna för inkludering av uppskriv- ningsfonder i det primära kapitalet, att i övrigt "uppfyller allt som enligt bankrörelselagen inryms under begreppet eget kapital respektive egna fonder - med undantag för garantifonder enligt nu gällande regler - de av uppställda kraven på eget kapital". Sammanfattningsvis torde följande slutsatser kunna dras av det anförda. Preferensaktier med kumulativ rätt utgivna av svenska bankaktiebolag utgör primärt kapital enligt bankrörelselselagens bestämmelser. Baselreglernas diskvalifikation av "cumulative preference shares" som primärt kapital omfattar inte preferensaktier vilka, likt svenska prefer- ensaktier med kumulativ rätt, endast ger viss företrädesrätt till vinstutdelning mot övriga aktieägare och inte grundar något anspråk direkt mot bolaget. Även vid tillämpning av Baselreglerna skall således preferensaktier med kumulativ rätt av svensk modell inräknas i det primära kapitalet. Med beaktande av ändamålet bakom bestämmelserna rörande vilka kapitalelement som kan inräknas i det primära kapitalet i banker och andra kreditinstitut synes det inte finnas skäl att utesluta preferensaktier med kumulativ rätt enligt svensk modell. Dessa aktier grundar inget anspråk på utdelning direkt mot ut- givande bank, och de innebär därför inte en större belastning på bankens kapital än stamaktier. Förslaget till lagtext i 5 § måste därför modifieras. För det fall kumulativa preferensaktier inte skall ingå i primärt kapital, trots vad ovan anfört, måste det klart framgå av lagtexten att de skall räknas som supplementärt kapital. 2 kap. 6 § vill påpeka att bestämmelsen att aktieinnehav m m i försäkringsföretag skall avräknas från kapitalbasen innebär kapitalkrav för dessa placeringar - liksom nuvarande, motsvarande bestämmelse i 2 kap 9a § BRL. Enligt direktivet (89/647/EEC) krävs kapitalkrav för sådana placeringar. anser att, av konkurrensneutralitetsskäl, de inte bör drabbas av högre kapitalkrav än vad många andra länder till- lämpar, dvs direktivets krav på . Bestämmelsen bör därför ändras. 2 kap. 7 § I promemorian anges i lagtexten att för att täcka marknadsrisker "får till kapi- talbasen räknas även andra poster än dem som anges i 5 §, såsom orealiserade vinster som ingår i institutets handelslager och förlagslån med en ursprunglig löptid ". I allmänmotiveringen, sid 207, anges under "Skälen för förslaget" att "i kapitalbasen kan ... även inräknas bl a orealiserade vinster och förlagslån med en ursprunglig löptid ". vill framhålla att det är av synnerligen stor betydelse för instituten att de får reella möjligheter till en utvidgad kapitalbas för att möta de ökade kapitalkraven. För institutens långsiktiga planering av sin kapitaltäckningssituation är det viktigt att reglerna anges i lagtexten, så att de inte snabbt kan ändras. Mot bakgrund av de ovan citerade formuleringarna i promemorians lagtext och allmänmotivering utgår föreningen från att de däri uttryckligen angivna posterna "orealiserade vinster som ingår i institutets handelslager" respektive "förlagslån med en ur- sprunglig löptid " kommer att ingå i den utvidgade kapitalbasen. Att så är fallet bör klart anges i propositionen. anser det även vara mycket angeläget att det i propositionen klart anges att de skall få använda sig av samma möjligheter till utökad kapitalbas - och till samma omfattning - som utländska institut får göra. Härvid bör den viktiga principen om konkurrensneutralitet vara vägledande. 7 kap. 8 § I promemorian (punkt 1) föreslås att regeringen eller skall meddela närmare föreskrifter om "storleken av sådana kapitalandelar som avses i 2 kap 5 § andra stycket B och C". Härmed avses den kapitalandel av bl a surv och periodiseringsfond som skall inräknas i primärt kapital. anser att den ovan citerade formuleringen är vilseledande och onödig. I lagtexten i 2 kap 5 § andra stycket B och C anges klart att det är "kapitalandelen" av surv, periodiseringsfond m m som skall inräknas i primärt kapital - dvs hela kapitalandelen och inte endast en viss del därav. Med kapitalandel avses det kapitalbelopp som skulle återstå om surv etc upplöses och beskattas. Detta är en logisk tanke, eftersom det bör vara neutralt i kapitalbasavseende antingen institutet har kvar surven etc obeskattad eller den upplöses och beskattas. Varje institut kan i samråd med sina revisorer beräkna hur stort kapitalbelopp som skulle kvarstå om surv etc upplöses. Det är hela detta kvarstående belopp som utgör den kapitalandel som anges i 2 kap 5 § andra stycket B och C. Bestämmelsen i 7 kap 8 § att regeringen eller skall föreskriva "storleken av sådana kapitalandelar" är således vilseledande och onödig. En sådan föreskrift kan dessutom visa sig vara alltför inflexibel. Bestämmelsen bör därför utgå. 3.4 Kapitalkrav för kreditrisker Sammanfattning: anser att översyn bör ske i ett par avsnitt i de föreslagna bestämmelserna även om dessa i stort överensstämmer med nuvarande bestämmelser. I 1 § första stycket A 5 anges att till denna punkt får föras placeringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka säkerheten utgörs av sådana tillgångar som avses i 1 eller sådana placeringar för vilka "en stat" svarar enligt 2-4. Inspektionen ifrågasätter varför hänvisningen i punkt A 5 är begränsad till sådana placeringar för vilka "en stat" svarar enligt 2-4 när till dessa punkter får föras placeringar och fordringar för vilka en svensk kommun eller en därmed jämförlig samfällighet svarar (A 2) samt utländska centralbanker svarar (A 3 och A 4). I motsvarande punkt (A 5) i nuvarande bestämmelser anges att till denna punkt får föras fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden på kapitalmarknaden, för vilka säkerheten utgörs av "sådana statliga värdehandlingar" som avses i 2-4. Även denna lydelse väcker samma frågor. Borde inte i punkt A 5 även tas med åtminstone uttrycket "eller en centralbank"? I det nuvarande lagförslaget skulle slutet av denna punkt i så fall kunna lyda ".....eller sådana placeringar för vilka svarar en stat enligt 2-4 eller en centralbank enligt 3-4". En fråga av samma slag som den som tagits upp i föregående stycke kan även ställas beträffande punkt B 6 i samma paragraf. I denna anges att till punkten får föras placeringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka säkerheten utgörs av placeringar eller fordringar som anges i 5. I motsvarande punkt i nuvarande bestämmelser anges att till denna punkt får föras fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden på kapitalmarknaden, för vilka säkerheten utgörs av värdehandlingar eller fordringar som anges i 5. Borde inte i punkt B 6 hänvisning kunna göras till punkterna 1-5 ? Det nuvarande lagförslaget skulle därmed i denna del kunna ges följande avslutande lydelse "..... eller fordringar som anges i 1-5". 3 kap. 1 § I promemorian anges i paragrafens tredje stycke följande: "Vid bestämmande av kapitalkravet enligt första stycket skall undantas sådana tillskott, placeringar och fordringar som regeringen föreskriver. Till grund för bestämmandet av kapitalkravet enligt andra stycket skall posterna värderas i enlighet med vad regeringen föreskriver." vill framhålla att förslaget är en väsentlig förändring jämfört med nuvarande, motsvarande bestämmelse i bl a 2 kap 10 § BRL. I denna paragrafs andra och fjärde stycke finns noga angivet dels vilka poster som skall undantas från kapitalkravet, dels hur posterna skall värderas. anser det otillfredsställande att dessa bestämmelser inte medtas i den nya lagen utan överlämnas till regeringens eller föreskriftsrätt. anser det vidare viktigt att det i denna paragraf eller på annat lämpligt ställe i lagtexten - och/eller i specialmotiveringen - klart anges att kapitalkravet för kreditrisker kan reduceras genom olika former av nettingförfarande, efter medgivande av . Enligt vad föreningen kan finna, omnämns netting av kreditrisker endast i promemorians allmänmotivering - och då i avsnittet 5.4 som redogör för förslag 1993 men däremot inte i promemorians egna förslagsavsnitt. I promemorian påpekas (sid 163): "föreslår nu att bilateral netting i större utsträckning skall tillåtas i kapitaltäckningssammanhang och således att banker skall få ökade möjligheter till bilateral netting av kreditrisker." vill påpeka att, efter framläggandet av nu remitterade promemoria, har fattat definitivt beslut om ändringar i de nettingregler som fanns med redan i Baselöverenskommelsen . De nya, utökade möjligheterna till netting anges i dokument (1994) samt dess 1. Däri uttalas: "The amendment to the Capital Accord, attached as 1, will be implemented by members of the Committee in accordance with their own rules and procedures". förstår kommer implementeringen i av nya nettingregler att ske genom föreskrifter från Finans- inspektionen. Det är därför viktigt att möjligheter att medge netting av kreditrisker klart anges i lagtexten och/eller special- motiveringen. Vidare vill understryka vad som i promemorians ovannämnda avsnitt 5.4 ytterligare uttalas beträffande nettingmöjligheterna enligt Baselförslaget 1993: "För att ett nettingavtal skall godkännas ur kapitaltäckningssynpunkt krävs att avtalet är juridiskt hållbart" (sid 163-164). Det är således synnerligen viktigt att genomför de lagändringar - bl a diskuterade i betänkande (SOU 1993:114) - som kan behövas för att nettingavtal skall anses vara juridiskt bindande på motsvarande sätt som i andra länder. Annars kommer att, på grund av bristande nettingmöjligheter, utsättas för hårdare kapitalkrav än institut utomlands. Det är dessutom viktigt att arbetar för en internationell samordning av juridiskt hållbara nettingregler. Det är viktigt att kommuner och bolag med borgen även fortsättningsvis tillhör gruppen i kapitaltäckningskrav. Det är därför tillfredsställande att kommuner enligt 3 kap. 1 § föreslås tillhöra grupp A2, som ej är vidhäftat något kapitaltäckningskrav. 3.5 Kapitalkrav för marknadsrisker När det gäller konkurrensaspekterna önskar fullmäktige visa på ett fält där den föreslagna nya lagen utformats på ett sätt som kan skapa nackdelar för svenska företag jämfört med utländska. EG-direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut anger lägre krav ifråga om sådana ränte- bärande instrument som definieras som kvalificerade än för övriga. Utöver huvudkategorierna av kvalificerade instrument ges, såsom också redovisas i promemorian, möjlighet att på vissa villkor betrakta även andra typer av räntebärande finansiella instrument som kvalificerade instrument. Dessa villkor avser notering och likviditet för instrumentet och solvens för utgivaren. Vidare skall det sätt på vilket ifrågavarande institut värderat instrumentet granskas av ansvarig myndighet, för svenskt vidkommande alltså . Innebörden är att det för svenska kreditinstituts och värdepappersföretags innehav av likvida instrument utgivna av välkonsoliderade svenska företag skulle kunna godkännas en riskvägning på 20 i stället för . Om detta skulle medges skulle det innebära en mera balanserad konkurrenssituation för såväl instituten som emittenterna i i de fall där den lägre riskvägningen skulle tillämpas i andra EES-länder. För att ge möjlighet till detta rekommenderar därför fullmäktige att den föreslagna nya lagen kompletteras på denna punkt (3 kap 1§ B), eftersom det knappast låter sig göras att via en föreskrift gå utöver det utrymme lagen ger i förevarande hänseende. Vägledande härvidlag är principen om lika konkurrensvillkor över nations- gränserna. Det är mot den bakgrunden viktigt att vid en tillämpning i praktiken tillse att ifrågavarande möjlighet inte tas i anspråk i i högre ut- sträckning än i utlandet och utifrån vad som är försvarbart med hänsyn till det grundläggande syftet med kapitaltäckningsreglerna. gransk- ning blir mot den bakgrunden särskilt viktig. 4 kap. Kapitalkrav för marknadsrisker Handelslager, 4 kap. 1 § Sammanfattning: anser att - det bör framgå av lagtexten att det till handelslagret även skall räknas åtaganden utanför balansräkningen som har anknytning till handelslagret, - klarläggande bör ske om hur kapitalkravet skall beräknas i de fall marginalsäkerhet ställts vid börsomsatta derivatinstrument för att undvika att dubbelräkning sker av detta, och - begreppet leasingnetto bör utgå ur exemplifieringen av vilka resultatförda men inte reglerade fordringar som är hänförliga till poster i handelslagret. I allmänmotiveringen (sid 179) och specialmotiveringen (sid 314) anges att i ett instituts handelslager även skall räknas in marginalsäkerhet vid börsomsatta de- rivatinstrument. Med marginalsäkerhet avses sådan säkerhet som parter i en vär- depappersaffär kan vara skyldiga att ställa för sina åtaganden i handeln mellan avslut och avveckling och vars storlek kan bero på en marknadsvär- dering av partens position eller åtagande. Vad inspektionen här vill peka på är de fall då marginalsäkerhet kan ha ställts med andra tillgångar än de som enligt definitionen av handelslager skall räknas in i detta. För att undvika dubbelräk- ning av kapitalkravet bör alltså en tillgång, som eljest inte räknas in i han- delslagret men genom att den ställts som marginalsäkerhet kommer att ingå i detta, undantas vid beräkning av kapitalkravet för kreditrisker. Även när det är fråga om en tillgång som normalt ingår i handelslagret och som av den anled- ningen kräver kapital beroende på det slag av marknadsrisk som tillgången representerar, bör det inte vara så att det skall beräknas ett ytterligare kapitalkrav på samma tillgång därför att den ställts som marginalsäkerhet. Detta bör klarläggas i regeringens proposition. Resultatförda men ej reglerade fordringar hänförliga till handelslagret I paragrafens andra stycket anges att handelslagret vidare utgörs av ett instituts resultatförda men inte reglerade fordringar som är hänförliga till poster i handelslagret såsom avgifter, provisioner, räntor och utdelningar. Samma definition av dessa fordringar ges i allmänmotiveringen (sid 179). I specialmotiveringen (sid 315) däremot anges att andra rörelseintäkter som är di- rekt relaterade till poster i handelslagret och som bör räknas in i begreppet handelslager är leasingnetto, courtage, avgifter, agio samt realiserade vinster på aktierelaterade och räntebärande finansiella instrument. Inspektionen anser att vad gäller leasingnettot är detta ett resultat av bedriven leasingverksamhet. Rörelseintäkten i fråga är således direkt hänförlig till posten "Leasingobjekt" i balansräkningen. Detta tillgångsslag utgör i sin tur inte en post i handelslagret. Följaktligen kan inte sägas att leasingnettot är en rörelseintäkt som är direkt relaterad till en post i handelslagret. Därför skall intäkten ifråga inte heller räknas in i handelslagret. Positionsrisker, 4 kap. 2 § Sammanfattning: En samordning bör eftersträvas mellan reglerna om nettning i ett civilrättsligt sammanhang och i kapitaltäckningssammanhang. Lagtexten bör ge större frihet åt att godkänna metoder för beräkning av kapitalkravet för positionsrisker. Vad gäller beräkning av kapitalkravet för ränterisker har inspektionen ingenting att erinra mot de två modeller som anges i lagförslaget. Inspektionen anser dock, med hänsyn till det arbete som pågår i i detta avseende, att lagtexten bör ge utrymme för användning även av andra modeller än de föreslagna och att kan få medge tillämpning av sådana modeller. I allmänmotiveringen (sid 179) anges att kapitalkravsdirektivet tillåter s.k. nettning vid beräkning av positioner och att med nettning menas i direktivet nettouträkning av institutets egna positioner. Vidare anges att denna form av nettning skiljer sig från s.k. bilateral och multilateral nettning, där institutet utjämnar sina förpliktelser (positioner) mot en annan eller flera parters förpliktelser (positioner) och där ett sådant förfarande oftast är baserat på ett kontrakt eller avtal. På sid 182 i allmänmotiveringen anges vidare att genom införlivandet av bestämmelserna om kapitaltäckning för marknadsrisker kommer kapitalkravet att öka och att kapitalkravet för postionsrisker kommer att medföra ökade kostnader för de svenska företagen. Att tillåta att positionerna får tas upp till sitt nettobelopp kommer att ge möjligheter till sänkta kapitalkrav för företagen. anser att nettning i kapitaltäckningssammanhang bör tillåtas i samma utsträckning som nettning godtas i en konkurssituation. I betänkande Konto, clearing och avveckling, SOU 1993:114 (sid 174) anförs att det för att förhindra osäkerhet om konsekvenserna av en konkurs, tillsynsmyndigheterna för godtagande av nettning i kapitaltäck- ningssammanhang ansett att avtalet om bilateral nettning skall vila på en väl- grundad legal bas och att det inte skall råda osäkerhet om vilka transaktioner som kan genomföras. anser således att frågorna om nettning i det civilrättsliga sammanhanget och nettning i kapitaltäckningssammanhang måste samordnas. Inspektionen bör få föreskriftsrätt även i detta avseende för att, när rättsläget angående nettning civilrättsligt klarlagts, kunna bestämma i vilken form som nettning i kapitaltäckningssammanhang får ske. För erhållande av föreskriftsrätt i detta avseende bör 7 kap. 8 § 4 ges följande lydelse. "4. beräkning av kapitalkraven enligt 4 kap. 2-8 §§ och i vilken form som nettning får ske," Inspektionen anser att denna fråga bör lösas skyndsamt. I konsekvens med vad inspektionen här anfört om den närmare utredning om nettningsförfarandet som bör ske anser inspektionen att bestämmelsen i 4 kap. 2 § första stycket tredje meningen bör modifieras. Modeller för beräkning av kapitalkravet för ränterisker Av lagförslaget i denna del framgår att kapitalkravet för den generella risken avseende ränterelaterade finansiella instrument skall beräknas enligt antingen en löptidsbaserad eller en durationsbaserad modell.