prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 8 § Bestämmelser om kulturmiljön finns också i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Skydd för hälsa och miljö 13 kap. Miljöfarlig verksamhet 1 § Med miljöfarlig verksamhet avses i denna balk utsläpp av avloppsvatten, fasta ämnen eller gas från mark, byggnader eller anläggningar i vattendrag, sjöar, vattenområden eller grundvatten samt användning av mark, byggnader eller anläggningar på sådant sätt som kan medföra 1. förorening av luft, mark, vattendrag, sjöar, andra vattenområden eller grundvatten, 2. störning för omgivningen genom buller, skakningar, ljus eller liknande, om störningen inte är rent tillfällig. 2 § Med avloppsvatten avses i denna balk 1. spillvatten eller annan flytande orenlighet, 2. vatten som använts för kylning vid driften av en fabrik, någon annan inrättning eller viss teknisk utrustning, 3. vatten som avleds för sådan avvattning av mark inom en detaljplan som inte görs för viss eller vissa fastigheters räkning, 4. vatten som avleds för avvattning av en begravningsplats. 3 § I fråga om viss miljöfarlig verksamhet gäller särskilda bestämmelser enligt lagen (1971:850) med anledning av gränsälvsöverenskommelsen mellan och . Föreskrifterna om miljöfarlig verksamhet är inte tillämpliga i fråga om joniserande strålning. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 4 § De allmänna aktsamhetsreglerna som anges i 2 kap. skall tillämpas i fråga om miljöfarlig verksamhet. Särskilda aktsamhetsregler och bemyndiganden 5 § En miljöfarlig verksamhet som kan leda till skada på människors hälsa eller annan väsentlig olägenhet får inte utövas. Om den miljöfarliga verksamheten är av synnerlig betydelse från allmän synpunkt och inte kan skada människors hälsa, får regeringen besluta att verksamheten får bedrivas, om områden som är av riksintresse för natur- och kulturmiljövården inte allvarligt skadas. 6 § Avloppsvatten av följande slag får inte släppas ut i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden 1. avloppsvatten från vattenklosetter eller tätbebyggelse där vattnet inte har varit föremål för längre gående rening än slamavskiljning, 2. pressaft från siloanläggningar, 3. urin från djurstallar, 4. vassle, 5. ytbehandlingsbad i metallindustrier eller koncentrerat sköljvatten från sådana bad. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att avloppsvatten av annat slag inte får släppas ut i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden. 7 § Om det finns särskilda skäl med hänsyn till naturvårdens eller andra allmänna intressen, får regeringen för en viss del av landet meddela föreskrifter om förbud mot utsläpp av avloppsvatten, fasta ämnen eller gas från mark, byggnader eller anläggningar i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden eller så att marken eller grundvattnet kan förorenas. 8 § Om det från allmän synpunkt är särskilt angeläget att skydda ett mark- eller vattenområde som är utsatt för påverkan från miljöfarlig verksamhet, får regeringen förklara området och dess närmaste omgivning som miljöskyddsområde. För ett miljöskyddsområde skall regeringen meddela föreskrifter om skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått för verksamheter inom området. 9 § För att motverka utsläpp i luften av svavelföroreningar får regeringen i fråga om bränsle som innehåller svavel meddela föreskrifter som gäller förbränning, handel, överlåtelse eller import och som behövs från miljöskyddssynpunkt eller någon annan allmän synpunkt. Regeringen får överlåta åt en myndighet eller kommun att meddela föreskrifter som avses i första stycket. 10 § För att skydda miljön får regeringen också i andra fall än som avses i 7-9 §§ beträffande miljöfarlig verksamhet meddela föreskrifter om förbud, skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått i den utsträckning som anges i andra stycket. Föreskrifter får meddelas för att uppfylla internationella förpliktelser. Föreskrifter får också meddelas om de framstår som mer ändamålsenliga än beslut i ett enskilt fall. Om det finns särskilda skäl får regeringen bemyndiga en myndighet att meddela föreskrifter. 11 § Regeringen får föreskriva att det skall vara förbjudet att utan tillstånd eller innan anmälan har gjorts 1. anlägga eller bedriva vissa slag av fabriker, andra inrättningar eller verksamheter, 2. släppa ut avloppsvatten av viss mängd, art eller sammansättning, 3. släppa ut eller lägga upp fast avfall eller andra fasta ämnen så att mark, vattendrag, sjöar och andra vattenområden eller grundvatten kan förorenas, 4. ändra vissa slag av inrättningar eller deras användning eller ändra vissa slag av verksamheter på ett sätt som kan medföra ökade eller andra olägenheter eller som i annat avseende är av betydelse från störningssynpunkt. 12 § Frågor om tillstånd till miljöfarlig verksamhet prövas av för miljöskydd eller den myndighet som regeringen bestämmer. Särskilda föreskrifter om och om förfarandet hos nämnden finns i lagen (1994:000) om . Frågor om anmälan prövas av kommunen. Om den miljöfarliga verksamheten kan antas ha en begränsad miljöpåverkan, får regeringen föreskriva att en kommun också skall pröva frågor om tillstånd. Frågor om tillstånd till miljöfarlig verksamhet skall på ansökan av den som bedriver eller avser att bedriva miljöfarlig verksamhet prövas även om tillstånd inte krävs enligt föreskrifter som avses i 11 §. 13 § Den som avser att utöva miljöfarlig verksamhet för vilken det krävs tillstånd enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av denna balk skall, innan ansökan om tillstånd ges in, i skälig omfattning och på lämpligt sätt samråda både med de statliga och kommunala myndigheter som har skyldighet att följa verksamheten och med de organisationer och enskilda som kan ha ett intresse i saken. 14 § En ansökan om tillstånd skall vara skriftlig. Den skall innehålla 1. ritningar och beskrivningar över verksamheten och dess omfattning, 2. förslag till de skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått som behövs för att förebygga eller avhjälpa olägenheter från verksamheten, 3. förslag till hur verksamheten bör kontrolleras, 4. en redogörelse för det samråd som har ägt rum enligt 13 § och vad som därvid har kommit fram. I 8 kap. finns föreskrifter om miljökonsekvensbeskrivningar. En kommun som prövar ärenden om tillstånd får medge undantag från vad som föreskrivs i första stycket. 15 § Om en ansökan är bristfällig eller om den inte har getts in i tillräckligt antal exemplar, skall tillståndsmyndigheten förelägga sökanden att avhjälpa bristen . Detsamma gäller om samråd enligt 13 § inte har skett i tillräcklig omfattning. Ett föreläggande får förenas med vite. Följer sökanden inte föreläggandet, får tillståndsmyndigheten besluta att bristen skall avhjälpas på sökandens bekostnad eller avvisa ansökan, om bristen är så väsentlig att ansökan inte kan ligga till grund för prövning av ärendet. 16 § skall se till att varje ärende ges den utredning som behövs med hänsyn till balkens bestämmelser och de föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Myndigheter, organisationer och enskilda som kan ha ett intresse i saken skall på lämpligt sätt ges tillfälle att yttra sig. I den utsträckning det behövs för utredningen skall hållas besiktning på platsen och sammanträde. Till sammanträden har också allmänheten tillträde. Den som är närvarande vid ett sammanträde har rätt att i skälig omfattning yttra sig över innehållet i ansökan och den där beskrivna verksamhetens verkningar samt de ytterligare uppgifter som sökanden kan ha lämnat om verksamheten. Till sammanträde skall kallas genom kungörelse i ortstidning eller på annat lämpligt sätt. Kostnaden för kungörelse betalas av sökanden. 17 § har rätt att anlita sakkunnig för att utreda särskilda frågor. Ersättning till sakkunnig betalas av sökanden. 18 § skall med eget yttrande överlämna frågor om tillstånd till regeringen, om det vid prövningen av en ansökan visar sig att verksamheten är av sådan art som avses i 5 § andra stycket. 19 § Tillståndshavaren är skyldig att vid prövning av frågor om återkallelse av tillstånd och omprövning av villkor enligt 30-33 §§ ge in den utredning som behövs för prövningen. I ett sådant ärende får tillståndsmyndigheten vid vite förelägga tillståndshavaren att ge in den utredning som behövs. 20 § Ett beslut om tillstånd skall noggrant ange de villkor som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan eller andra olägenheter från verksamheten. Villkor får när det behövs avse hanteringen av kemiska produkter i tillverknings- och processindustri, om hanteringen kan föranleda olägenheter för den yttre miljön. Villkoren får också avse hushållningen med mark, vatten och andra naturresurser. Om det finns särskilda skäl, får ett tillstånd till miljöfarlig verksamhet begränsas till . I tillståndsbeslutet skall anges , högst , efter vilken tillståndet upphör att gälla om den med tillståndet avsedda verksamheten inte har påbörjats inom den angivna tiden. Ett tillstånd som har meddelats av en kommun gäller . Tillståndet upphör dock att gälla om inte den med tillståndet avsedda verksamheten påbörjats . 21 § Ett tillstånd som gäller får för sin giltighet göras beroende av att säkerhet ställs för kostnaden för återställning och andra sådana kostnader som verksamheten kan föranleda. Staten, kommunerna och landstingen behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att ställd säkerhet är tillräcklig, får den myndighet som prövar frågan om tillstånd besluta om ytterligare säkerhet. 22 § Om två eller flera som utövar eller avser att utöva miljöfarlig verksamhet kommer överens om att vidta åtgärder för att förebygga eller motverka likartade olägenheter för människor och miljön av verksamheten, får villkor som avses i 20 § innebära att de skall vidta åtgärderna gemensamt. Som förutsättning för detta gäller att möjligheterna att uppfylla miljökvalitetsnormer enligt 6 kap. ökar eller att fördelar från hälso- och miljösynpunkt uppnås på något annat sätt. Ärenden enligt första stycket får avgöras genom beslut om tillstånd som innehåller gemensamma villkor för verksamheterna. För beslut i sådana ärenden gäller också 20 och 21 §§. 23 § Om regeringen lämnar tillstånd, får regeringen överlåta åt en tillståndsmyndighet att fastställa ytterligare villkor för verksamheten. En tillståndsmyndighet får överlåta till en tillsynsmyndighet att fastställa villkor av mindre betydelse. 24 § Om det vid prövningen av en miljöfarlig verksamhet inte tillräckligt säkert kan bedömas vilka villkor som bör gälla i ett visst avseende, får avgörandet i denna del skjutas upp, om det kan ske utan olägenhet för miljön. I samband med uppskov skall tillfälliga villkor om skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått beslutas. En fråga som har skjutits upp skall avgöras . 25 § I ärenden om tillstånd till en verksamhet får tillståndsmyndigheten på ansökan besluta att vissa arbeten får påbörjas trots att tillståndsfrågan inte har blivit slutligt avgjord. Ett sådant beslut (igångsättningsmedgivande) får meddelas endast om det finns särskilda skäl och det är uppenbart att tillstånd kommer att lämnas. I ärenden där regeringen prövar frågan om tillstånd får medgivande enligt första stycket inte lämnas innan tillståndsfrågan har avgjorts. I ett igångsättningsmedgivande skall noggrant anges de villkor som skall gälla i avvaktan på den slutliga prövningen. Vid prövningen av ett igångsättningsmedgivande gäller samma regler som för tillståndsprövning. 26 § Tillstånd till miljöfarlig verksamhet får inte meddelas i strid mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. 27 § Tillstånd får inte ges till den som har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt tidigare tillstånd, om inte särskilda omständigheter föranleder annat. 28 § Tillstånd får inte beviljas för verksamhet som leder till att en miljökvalitetsnorm inte kan uppfyllas. 29 § Om det finns hinder mot att meddela tillstånd till en miljöfarlig verksamhet enligt vad som sägs i 28 §, får verksamheten komma till stånd om den som utövar eller ämnar utöva verksamheten vidtar sådana åtgärder att olägenheterna från annan miljöfarlig verksamhet upphör eller minskar så att miljökvalitetsnormen på grund av de vidtagna åtgärderna kan uppfyllas. 30 § Ett tillstånd får återkallas helt eller delvis av tillståndsmyndigheten1. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för tillståndet, 2. om villkor som gäller för verksamheten i något väsentligt avseende har åsidosatts, 3. om det genom den miljöfarliga verksamheten uppkommit olägenheter av sådan art som avses i 5 § första stycket och som inte kan avhjälpas genom en ändring av villkoren för verksamheten, 4. om den tillståndsgivna verksamheten påtagligt medverkar till att gränsvärdena i en miljökvalitetsnorm överskrids och ändrade villkor inte kan antas vara tillräckliga eller om sådana fördelar ur miljösynpunkt som avses i 29 § inte har kunnat erhållas, 5. om den tillståndsgivna verksamheten slutligt har upphört, 6. om ett nytt tillstånd ersätter ett tidigare tillstånd. 31 § får ändra, upphäva eller meddela nya villkor för en verksamhet 1. när eller den som följer av internationella förpliktelser har förflutit från det att beslutet om villkor vann laga kraft, 2. om verksamheten påtagligt medverkar till att gränsvärdena i en miljökvalitetsnorm överskrids, 3. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för prövningen och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 4. om villkor som rör verksamheten inte har följts och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 5. om det genom verksamheten uppkommit någon olägenhet som inte förutsågs när tillståndet meddelades, 6. om förhållandena i omgivningen har ändrats väsentligt, 7. om verksamheten är förlagd inom ett område där förbud råder enligt föreskrift med stöd av 7 § eller där särskilda föreskrifter gäller enligt 8 §, 8. om en från hälso- och miljöskyddssynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av annan teknik, 9. om användningen av en ny teknik för mätning eller uppskattning av förorening eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten. Ett tillstånd att släppa ut avloppsvatten i ett visst vattenområde får omprövas med stöd av första stycket endast om det finns särskilda skäl. 32 § Har villkor fastställts för två eller flera miljöfarliga verksamheter med tillämpning av 22 § och återkallas tillståndet eller omprövas villkoren för en av verksamheterna, får villkoren för de övriga verksamheterna omprövas. 33 § Efter ansökan från tillståndshavaren får tillståndsmyndigheten ändra, upphäva eller meddela nya villkor i tillståndsbeslut. Villkor får dock upphävas eller mildras endast om det är uppenbart att villkoret inte längre behövs eller är strängare än nödvändigt eller om ändringen behövs till följd av omständigheter som inte förutsågs när tillståndet meddelades. 34 § Vid prövning av frågor som avses i 31 § 1 eller 32 eller 33 § får tillståndsmyndigheten också ompröva beslut varigenom villkor har ändrats, upphävts eller kommit till enligt 31 § första stycket 2-9 eller 32 eller 33 §, även inte har förflutit från det att beslutet vann laga kraft. 35 § Vid omprövning av villkor får också 24 § tillämpas. 36 § Villkor som fastställts enligt någon av 31-34 §§ har samma verkan som villkor i tillståndsbeslut. 37 § Beslut om återkallelse av tillstånd eller ändring eller upphävande av villkor liksom beslut om nya villkor meddelas av tillståndsmyndigheten. Framställning om sådant beslut som avses i första stycket får göras av tillsynsmyndigheten. Är myndigheten tillståndsmyndighet får frågan tas upp utan särskild framställning. och har också den rätt som en tillsynsmyndighet har enligt andra stycket. får dock inte begära omprövning av beslut om verksamhet som bedrivs av Försvarsmakten, eller . 38 § Även i andra fall än vad som anges i 29-34 §§ får kommunen besluta om ytterligare villkor eller förbud för en verksamhet som omfattas av tillstånd som kommunen har lämnat. Tid från vilken beslut gäller 39 § Ett beslut om tillstånd eller villkor blir gällande när beslutet har vunnit laga kraft. För igångsättningsmedgivande eller om det finns särskilda skäl, får tillståndsmyndigheten förordna att beslutet skall gälla . Verksamhetsutövarens undersökningar och kontroll 40 § Den som utövar en verksamhet som kan befaras vara miljöfarlig är skyldig att fortlöpande kontrollera verksamheten och att utföra sådana undersökningar av verksamheten och dess verkningar som behövs för att motverka eller förebygga skador eller andra olägenheter på omgivningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om kontrollen. 41 § Om en miljöfarlig verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt vad som föreskrivs med stöd av 11 §, skall den som utövar verksamheten lämna en miljörapport till den myndighet som utövar den närmare tillsynen över verksamheten. I skall de åtgärder redovisas som vidtagits för att uppfylla villkoren i ett tillståndsbeslut och resultaten av dessa åtgärder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att en miljörapport skall innehålla en redovisning av anläggningens miljöpåverkan även i annat avseende än vad som omfattas av villkor i ett tillståndsbeslut. Även om en miljöfarlig verksamhet inte har tillståndsprövats, får en föreskrift meddelas om skyldighet att lämna en miljörapport. 42 § Skyldigheten att avge en miljörapport gäller inte för verksamhet som har tillståndsprövats av en kommun. 14 kap. Kemiska produkter Definitioner och särskilda bestämmelser 1 § Med kemiska produkter avses i denna balk kemiska ämnen och beredningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter att balkens bestämmelser om kemiska produkter skall tillämpas på en vara som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt, om varan på grund av sina egenskaper kan befaras medföra skador på människor och miljön eller andra intressen som skall skyddas genom denna balk. 2 § Föreskrifter enligt denna balk om hantering av kemiska produkter avser tillverkning, bearbetning, behandling, förpackning, förvaring, transport, användning, omhändertagande, destruktion, konvertering, saluförande, överlåtelse och därmed jämförliga förfaranden. 3 § Regeringen får föreskriva om undantag från balkens bestämmelser i fråga om kemiska produkter. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 4 § De allmänna aktsamhetsreglerna i 2 kap. gäller för verksamhet som omfattar hantering, import eller export av en kemisk produkt. 5 § Den som tillverkar eller importerar en kemisk produkt skall genom egna undersökningar eller på annat sätt se till att det finns tillfredsställande utredning för bedömning av vilka hälso- eller miljöskador som produkten kan orsaka. Utredningen skall vara gjord i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. 6 § Den som yrkesmässigt hanterar, importerar eller exporterar en kemisk produkt skall ha tillgång till den kemiska och toxikologiska kunskap som behövs med hänsyn till verksamhetens omfattning och produktens egenskaper. 7 § Den som tillverkar, importerar eller överlåter en kemisk produkt skall genom märkning eller på annat sätt lämna de uppgifter som behövs från hälso- eller miljöskyddssynpunkt (produktinformation). Föreskrifter om hantering, import och export 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om hantering, import och export av kemiska produkter meddela ytterligare föreskrifter i frågor som avses i 5-7 §§ och 2 kap. 9 § Den som yrkesmässigt hanterar, importerar eller exporterar en kemisk produkt skall till den myndighet som regeringen bestämmer och i den omfattning regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndigheten föreskriver lämna de uppgifter om produkten och dess hantering som kan behövas för att bedöma produktens och hanteringens, importens eller exportens hälso- eller miljörisker. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som avser att tillverka eller importera en kemisk produkt som inte tidigare varit i bruk i , skall göra en anmälan om tillverkningen eller importen samt redovisa undersökningsresultat och andra uppgifter. En sådan anmälan skall göras till den myndighet som regeringen bestämmer och inom den tid som regeringen eller myndigheten bestämmer. 11 § Om det behövs från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att en kemisk produkt inte får hanteras, importeras eller exporteras utan att tillstånd lämnats av den myndighet som regeringen bestämmer. Tillstånd får förenas med villkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om särskilda villkor för hantering, import eller export av en kemisk produkt som inte omfattas av föreskrift som avses i första stycket. 12 § Är det av särskild betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda hantering, import eller export av en kemisk produkt. 1 § Detta kapitel innehåller särskilda bestämmelser om att förebygga och avhjälpa olägenheter för människors hälsa. Med en olägenhet för människors hälsa avses en störning som enligt en medicinsk eller hygienisk bedömning kan påverka hälsan eller välbefinnandet menligt och som inte är ringa eller helt tillfällig. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 2 § I fråga om verksamhet som kan medföra olägenheter för människors hälsa tillämpas de allmänna aktsamhetsreglerna i 2 kap. 2 §, 3 § första meningen samt 4 och 5 §§. 3 § En bostad skall brukas på ett sådant sätt att olägenheter för människors hälsa inte uppkommer. 4 § Bostäder och lokaler för allmänna ändamål skall ge ett betryggande skydd mot störningar som kan medföra olägenheter för människors hälsa. Bostäder skall ge de boende tillgång till vatten och möjlighet att upprätthålla en god personlig hygien. Avloppsvatten skall avledas, renas eller på något annat sätt tas om hand så att olägenheter för människors hälsa inte uppstår. 5 § Byggnader, lokaler och anläggningar skall hållas fria från ohyra. Åtgärder skall vidtas mot skadedjur som kan vålla olägenheter för människors hälsa. Är det av särskild betydelse med hänsyn till skyddet för hälsan skall kommunen sörja för att åtgärderna vidtas. 6 § Husdjur och andra djur som hålls i fångenskap skall förvaras och skötas så att olägenheter för människors hälsa inte uppstår. 7 § Regeringen får föreskriva att vissa djur inte får hållas inom områden med detaljplan utan särskilt tillstånd av kommunen, om sådana bestämmelser behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppstår. Regeringen får överlåta åt kommunen att meddela sådana bestämmelser. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vattnets beskaffenhet i badanläggningar och i strandbad som är upplåtna för allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor. Detsamma gäller kontrollen av sådant vatten. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även i andra fall än som sagts förut i detta kapitel meddela de föreskrifter som behövs till skydd mot olägenheter för människors hälsa. Regeringen får bemyndiga kommunen att meddela sådana föreskrifter. I föreskrifter enligt första stycket får anges att vissa slag av verksamheter inte får bedrivas eller att vissa anläggningar inte får inrättas utan att tillstånd lämnats av eller anmälan gjorts till en nämnd. 10 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande en kommun får meddela föreskrifter om tillfälligt förbud mot trafik med person- och lastbilar inom vissa områden av kommunen, om luftföroreningarna i kommunen innebär akuta hälsorisker för dem som vistas där. Om någon bryter mot förbudet får en polisman hindra fortsatt färd.