prop · GI03185 · 1995-01-01 00:00:00 — Kritiken tar i stället sikte på det för speciella förhållandet att myndighetens generaldirektör utför konsumentombudsmannens uppgifter. Detta innebär bl.a. att han agerar som "åklagare" inför i mål enligt marknadsföringslagen. Såsom framhålls i propositionerna (s. 15 1992/93:33 respektive s. 17 i 1992/93:34) kan marknadsföringslagens generalklausul om otillbörlig marknadsföring (2 §) i vissa fall komma att tillämpas på de områden som täckas av förslagen. I sådana fall kommer de märkningsföreskrifter som utfärdat att utgöra underlag för tillämpningen av 2 § marknadsföringslagen. I praktiken innebär detta att är tvungen att tillämpa 2 § i enlighet med de av "åklagaren" (KO), i hans egenskap av generaldirektör för , utfärdade tvingande märkningsföreskrifterna. roll som tillsynsmyndighet kommer, om lagförslagen genomförs, att skilja sig väsentligt från andra förvaltningsrättsliga myndigheters. Dessa andra myndigheter intar nämligen aldrig rollen av part i en domstolsprövning som avser tillämpningen av de bindande föreskrifter myndigheten utfärdat. /KOs dubbla roll som förvaltningsrättslig "lagstiftare" och "åklagare" i en marknadsrättslig process, där av myndigheten utfärdade föreskrifter kommer att styra - låt vara indirekt - domstolens utslag, är således unik. Såsom framhålls på s. 3 i förbundets bifogade remissvar (bilaga) är det grundläggande för en rättsstat att den lagstiftande och åklagande funktionen inte blandas samman. Om tillsynsmyndigheten ingriper mot en vara på marknaden, vilken av myndigheten misstänks inte uppfylla bestämmelserna i direktiven och det efter en provning visar sig att produkten trots allt är förenlig med direktiven, bör dock kostnaderna för sådan provning betalas av myndigheten och skälig ersättning ges till näringsidkaren, och i detta fall även detaljisten, för åsamkad förlust t.ex. genom minskad försäljning , dålig publicitet och utebliven handelsvinst. När det gäller tillsynen av bestämmelserna i § 5 punkt 1 i lagförslaget är det lämpligt att som där sägs det är tillverkaren eller importören, dvs. den som släpper ut produkten på marknaden, som svarar för märkningen. Återförsäljarens (detaljistens) ansvar begränsas följaktligen till att kontrollera att de skor som säljs är märkta enligt gällande regler. I konsekvens härmed bör begreppet näringsidkare i § 5 punkt 1 preciseras till att avse tillverkare eller importör, vilka skall vara skyldiga att betala kostnader för provtagning och undersökning av skor som kan krävas för tillsynen av lagen. Om tillsynsmyndigheten ingriper mot en vara på marknaden som misstänks inte uppfylla bestämmelserna i lagen och det efter en provning visar sig att produkten och dess märkning trots allt är förenlig med lagen anser vi att kostnaderna för sådan provning betalas av tillsynsmyndigheten och att skälig ersättning ges till näringsidkaren och detta i förekommande fall även till berörd detaljist, för åsamkad förlust som följd av minskad försäljning och utebliven handelsvinst. Reglerna i "skodirektivet" skall tillämpas fr.o.m. . Den svenska bemyndigandelagen "Lag om märkning av skor" föreslås emellertid träda i kraft . Enligt promemorian har denna tidpunkt valts för att regeringen och skall kunna meddela de föreskrifter som behövs. För att undvika den osäkerhet som detta riskerar skapa kan det möjligen vara lämpligt att då också på "lagnivå" göra den koppling till direktivet som krävs i dess artikel 6 (PM sid 7 och 11). Den ettåriga övergångsperioden för lagerhållna artiklar är ett uttryckligt krav i direktivet. För dessa varor skall bestämmelserna alltså tillämpas först fr.o.m. . Promemorian, där det sägs att "motsvarande undantag bör göras i de svenska föreskrifterna", är här något vag. Enligt skodirektivet skall medlemsstaterna anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna i dessa lagar och författningar skall tillämpas . I det svenska förslaget till lag anges att ikraftträdande skall ske . Vi kan inte i remissmaterialet läsa ut anledningen till att bestämmelserna skall gälla i från en tidigare tidpunkt än EG-direktivet anger. Detta skulle medföra en situation med svensk särlösning, som skulle hindra den fria varurörligheten inom EU och ge upphov till extra kostnader för de svenska företagen. Tidpunkten för ikraftträdande i måste vara densamma som för övriga medlemsländer. Vi anser att reglerna skall träda i kraft för de olika medlemsländerna och kan inte finna någon anledning till att införa de svenska reglerna tidigare än vad som anges i direktiven. När nya regler införs måste skälig tid till anpassning ges, bl.a. med hänsyn till att inköp av skor görs långt i förväg innan försäljning. Sådan hänsyn har också tagits i EG-direktivets artikel 6.2. finner inga skäl till att införa de svenska reglerna tidigare än vad som anges i direktivet. Utöver detta har vi endast synpunkter på ikraftträdandet av bestämmelserna. Vi noterar att märkningsreglerna skall börja tillämpas på marknaden först . I direktivet och lagen föreslås att skor som fakturerats eller levererats till återförsäljare före inte skall omfattas av bestämmelserna före . Enligt vår mening är det onödigt att för de fåtaliga skor som inte är sålda kräva att den enskilda detaljisten skall göra en märkning. Avslutningsvis vill kollegiet ge stöd åt det resonemang som förs i promemorian om tillsynsmyndighetens rådgivande och informerande funktion i sammanhanget. Märkningsbestämmelserna är helt nya för svenskt vidkommande. En satsning på att informera om deras innebörd och ge råd om hur man skall förfara för att uppfylla kraven ger sannolikt den effektivitet i tillsynen som eftersträvas. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:185 Märkning av skor. Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, upp-bakomliggande EG- häver eller regler upprepar ett normgivningsbe- myndigande Lag om märkning av 1, 3, 4 och 5 §§ 394L0011 skor