prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Detta ger en paraplykaraktär gentemot dessa lagar, vilket kunde göras tydligare. Balkens mål och grundläggande principer bör därför på något sätt arbetas in även i dessa lagar. - - - 1 kap. 2 §: Balken är inte tillämplig på hantering av sådana kemiska eller biotekniska produkter som omfattas av livsmedelslagen, läkemedelslagen eller lagen om foder om inte annat följer av föreskrift enligt 8 kap. 1 §. Enligt uppfattning bör i vart fall balkens bestämmelser i 3 kap. 5 § (substitutionsprincipen) tillämpas även när det gäller dessa produkter. Undantaget när det gäller lagen om brandfarliga och explosiva varor bör tas bort helt. Det är självklart att alla slags hälso- och miljöskador från kemiska produkter måste regleras av balkens bestämmelser, utöver de bestämmelser som gäller i lagen om brandfarliga och explosiva varor. Just förebyggande av miljöskador är ju en av balkens grundprinciper. - - - 1 kap. 4 §: ifrågasätter begränsningen av balkens tillämpning i förhållande till kulturmiljölagen. Denna regel kan försvåra arbetet med områdesskydd enligt 10 kap., när det område som avses skyddas finns i ett kulturlandskap med fornlämningar. Regeln kan också bli ett hinder när det gäller att t.ex. komma till rätta med metalläckage från varphögar, eftersom varphögar kan vara skyddade enligt lagen om kulturminnen. 3.2.42 i : Det är positivt att viktiga lagar inom miljövårds- och hälsoskyddsområdet samlas i en gemensam miljöbalk. Det är dock en brist att vattenlagen, som behandlar ur miljösynpunkt väsentliga frågor inte ingår i balken. Miljökonsekvenserna har inte alltid beaktats tillräckligt vid prövning av projekt enligt vattenlagen. Det är en uppenbar risk att det blir så också i fortsättningen även om balkens aktsamhetsregler är tillämpliga på all miljöpåverkande verksamhet. Vattenlagen bör inordnas i balken . Detsamma gäller lagen om skötsel av jordbruksmark. Skötsellagen reglerar både frågor om naturhänsyn och viktiga miljöskyddsfrågor. Övriga lagar inom miljöområdet som inte ingår bör inarbetas i balken. 3.2.43 i : förslag berör ett flertal lagar inom miljöområdet, dock inte alla. Man har dessvärre valt att utelämna vissa viktiga och centrala delar av mark- och skyddslagstiftningen såsom vattenlagen och . Det är uppfattning att man bör utnyttja detta tillfället till att integrera också dessa regler. Om en sådan integrering bäst sker genom en inarbetning av bestämmelserna i balken eller genom en vidare koppling till än vad som föreskrivs i 2 kap. 1 § bör då övervägas. - - - ifrågasätter också behovet av att snäva in balkens tillämpning i förhållande till kulturmiljölagen. Tvärtom kan denna regel (2 kap. 4 §) helt onödigt försvåra arbetet med områdesskydd enligt 10 kap. i kulturlandskap med fornlämningar eller andra skyddade kulturvärden. Lagarna bör lämpligen ha överlappande regelverk istället för bästa skydd av aktuella intressen. 3.2.44 i : Ett antal för miljövården viktiga lagar har inte inarbetats i balken, exempelvis vattenlagen, skötsellagen och skogsvårdslagen. Detta är beklagligt. har stor förståelse för att tiden inte har medgivit att inarbeta vattenlagen i , men skötsellagen och skogsvårdslagen bör redan nu inarbetas i balken. 3.2.45 i : Utredningen har föreslagit att flera av de lagar som hanterar miljöfrågor samordnas i en miljöbalk. saknar dock en i detta sammanhang väsentlig lag nämligen vattenlagen. ser ingen större skillnad i att pröva en industrianläggning med avseende på samhällseffekter och ett vattenkraftverk. I båda fallen är det fråga om att väga nyttoeffekter mot intrångseffekter där miljöeffekterna i de flesta ärenden är dominerande. också ett resonemang om att vattendomstolarna skulle vara lämpliga att även arbeta med tillståndsprövning av miljöstörande verksamhet i det fall man skulle gå över till EG-modellen. I naturresurslagen hanteras också vattenutbyggnadsfrågor varför det hade varit naturligt att inordna även vattenlagen i en miljöbalk. För övrigt anser att utredningen fångat in de mer väsentliga lagkomplexen som berör miljövårdsområdet och som bör samordnas. 3.2.46 i : Det är positivt att man försökt samla dagens splittrade miljölagstiftning i en balk. har förståelse för att det varit omöjligt att i detta skede ta in all central miljölagstiftning i balken. Tillämpningsområdena för t.ex. och vattenlagen är sådana att de bör inordnas i balken -helt eller delvis. Redan nu bör reglerna om skydd för vattenförsörjningen i 19 kap. vattenlagen arbetas in. 3.2.47 i : Enligt mening bör vattenlagen, skogsvårdslagen och skötsellagen inarbetas i balken. Miljöskyddsfrågorna som rör spridning av gödsel bör nu lämpligen också föras in i och inte längre ligga kvar i skötsellagen. 3.2.48 : Ett speciellt, men principiellt viktigt problem gäller gränsdragningen mellan miljölagar inom och utom . Ett viktigt gränsfall är huruvida naturresurslagen (NRL) resp (PBL) skall tas in i . - - - Ianspråktagande av mark- och vattenresurser skall föregås av planering. De grundläggande hushållningsbestämmelserna för denna planering finns angivna i både NRL och PBL. Båda lagarna skall således beaktas vid exploatering av mark och vatten. Rimligt vore därför att även PBL tas in i . Utredningen argumenterar i ett annat sammanhang om vikten av överblick och sammanhang i miljölagarna. Att som utredningen gör bortdefiniera PBL ur finner centralstyrelsen vara djupt olyckligt. 3.2.49 kommun: Kommunen anser det vara positivt att miljölagstiftningen förs samman i en balk med gemensamma bestämmelser vad avser tillsyn, tillstånd, omprövning, avgifter, överklagande, påföljder och ersättning. Miljölagstiftningen blir på detta sätt systematisk och hanterbar ur både juridisk och praktisk synvinkel. Det förslag som presenterats visar dock tydligt på en del problem då det gäller att avgöra vilka lagar som skall hänföras till balken. Förslaget består av en kärna av bl.a. miljöskyddslagen, lagen om kemiska produkter, hälsoskyddslagen och naturresurslagen. Utanför balken lämnar kommittén dock flera av de lagar som aktualiseras vid tillämpningen av lagstiftningen om naturresurser, bl.a. vattenlagen och . En följd av att lämna utanför blir t.ex. att detaljerade regler om hur inomhusmiljön skall vara beskaffad finns i balken, medan reglerna om det byggande som rimligtvis är en förutsättning för den goda inomhusmiljön ligger utanför. Frågan om markavvattning illustrerar i sin tur konsekvenserna av att inte inlemma vattenlagen i . Markavvattning regleras dels genom miljöskyddslagen och dels i vattenlagen, naturvårdslagen, de areella skötsellagarna och . Dessa lagar borde redan nu föras in i balken. Genom en enhetlig framtida reglering skulle en stor hanteringsvinst kunna göras här. Kommittén har valt att inte reglera trafikfrågorna i balken, som trafiken identifieras som det stora miljöproblem den är. Detta sett mot bakgrund av de ambitiösa och krävande målformuleringar som slås fast i balkens första kapitel medför enligt kommunen att trovärdigheten med målformuleringarna kan ifrågasättas. 3.2.50 kommun: bör vara tillämplig på all markanvändning, produkthantering och naturresursanvändning. De lagstiftningar som inordnats i MB är naturvårdslagen, miljöskyddslagen, hälsoskyddslagen, renhållningslagen, lagen om kemiska produkter, naturresurslagen samt strålskyddslagen. (PBL) samt vattenlagen är exploateringsinriktade lagar med stor påverkan på naturresurser. Dessa grundläggande mark- och vattenanvändningsregler bör med hänsyn till tillämpningsområdet integreras i MB. Utöver dessa lagstiftningar bör även andra lagar, exempelvis minerallagen, väglagen och lagar som reglerar jord- och skogsbruk, vara underordnade . 3.2.51 : I det allmänna betänkandet förs ett längre resonemang om vilka lagar som skall/bör införas i (MB). Vi konstaterar att de flesta argumenten för vilka lagar som skall ingå är väl underbyggda. Bland annat lämnas skötsellagarnas miljöregler utanför vilket kommunen bedömer som riktigt. Däremot konstateras att direktiven hindrar kommittén från att ta in vattenlagen i MB. Kommunen anser att det är mycket olyckligt att framförallt tillståndsprövningen av vattenföretag inte samordnas med övrig lagstiftning i MB. Framförallt skulle man ha uppnått en bättre miljöbedömning av dessa projekt som definitivt påverkar miljön. - - - I direktiven anges att NRL skall lyftas in i MB utan att revideras. Det har inneburit att de erfarenheter som har vunnits om NRL:s tillämpning inte utnyttjas som rena exploateringsskydd i hushållningsreglerna ställs mot starka bevarandekrav i aktsamhetsreglerna. Om NRL hade omarbetats i samband med införande i MB hade MB:s användning i framför allt planering kunnat göras tydligare. 3.2.52 : Införande av en miljöbalk måste innebära att miljölagstiftningen görs tydlig, begriplig och enhetlig så att alla kan skaffa sig kunskap om vad som gäller. Det gäller självfallet såväl näringslivet och andra som skall rätta sig efter lagstiftningen och de myndigheter som skall tillämpa den. Samordning av lagstiftningen bör då bli ett medel att styra miljöarbetet i en riktning i linje med av uppställda nationella miljömål. I balken bör införlivas naturresurslagen, miljöskyddslagen, hälsoskyddslagen, lagen om kemiska produkter, renhållningslagen, lagen om svavelhaltigt bränsle, lagen om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten, lagen om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel, naturvårdslagen, lagen om skötsel av jordbruksmark, skogsvårdslagen, fiskelagen, strålskyddslagen, lagen om åtgärder mot vattenföro- rening från fartyg, miljöskadelagen, minerallagen och sist men inte minst vattenlagen. Däremot tillstyrks förslaget att lämna utanför . Även lagen om kärnteknisk verksamhet och atomansvarighetslagen uppvisar sådana skillnader så att dessa kan lämnas utanför, i vart fall tills vidare. Det sistnämnda bör också i avvaktan på vidare utredning gälla olika typer av trafiklagstiftning. Däremot bör de allmänna bestämmelserna i i olika avseenden tillämpas på olika typer av trafikanläggningar. Det finns också bestämmelser i sjölagen som skulle kunna införlivas i . En samordning av tillsyns-, besvärs- och sanktionsbestämmelserna i uppräknad lagstiftning förefaller nödvändig och en sådan samordning bör ingå i . Lagstiftningen bör i många avseenden smälta samman, så att balken ger uttryck för en enhetlig inställning till miljöfrågorna. 3.2.53 kommun: Plan- och bygglagens och vattenlagens koppling till måste övervägas ytterligare. Det är viktigt att få en konstruktion som inte kan medföra brister och otydligheter i samsyn och samordning av arbetet att säkerställa en god hushållning med naturresurser. 3.2.54 kommun: bör tagas in i ram eftersom gränsdragningen mellan planering, byggande, boende, hälsoskydd och miljö blir alltmer diffus och en total samverkan i kommunerna bör underlättas. 3.2.55 kommun: Vattenlagen borde självfallet ha tagits med i . Vattenföretag kan regleras genom en särskild lag om vattenföretag. Prövningen av är ett bra exempel på att miljöprövning enligt olika lagar både är kostnadskrävande och skapar olika komplikationer. uppgift var att åstadkomma en samordning av all miljölagstiftning. Den delen av direktivet kan inte anses fullgjort förrän vattenlagen har förts in i . - - - Samma sak gäller PBL. Som kommittén konstaterar har "själva samhällsplaneringen blivit ett väsentligt inslag i miljövårdsarbetet och att de lagar som reglerar denna planering har blivit viktiga miljölagar" (s. 181). Det är ingen hemlighet för dem som sysslar med samhällsplanering och miljövård på nivå att hälsoskyddslagens, miljöskyddslagens och PBL:s olika regler ofta kolliderar med varandra med den osäkerhet som det medför. Det borde därför vara självklart att införs i och att samma tillåtlighetsregler som skapar förutsättning för hållbar utveckling gäller för fysisk planering som för andra aktiviteter i samhället. - - - Lagen om skötsel av jordbruksmark (skötsellagen) innehåller en del aktsamhetsregler som skall följas för att förhindra miljöskador. Dessa bestämmelser har visat sig vara meningslösa i praktiken. Efterlevnaden är mycket dålig och tillsynen ytterst sparsam. Påföljden är ingen. Lagens följdförfattningar innehåller en del restriktioner som skäligen fordras från miljöskyddssynpunkt i fråga om antal djur, lagring och spridning av stallgödsel och växtodling. Miljöskyddslagen gäller vid sidan av skötsellagen och omfattar samma miljöskyddsaspekter. Lagarna har olika tillåtlighetsregler och delvis olika tillsynsmyndigheter. Denna splittring och förvirring kommer att bestå om skötsellagen skall gälla vid sidan av . Skötsellagens bestämmelser om miljöhänsyn kan utan svårigheter föras över till . Samma gäller troligtvis skogsvårdslagen. Miljöbestämmelserna i vattenlagen, väglagen, PBL, skötsellagen, skogsvårdslagen och bilavgaslagen bör föras in i . Flera av de viktiga skyddslagarna är hopfogade till en balk utan större ändringar av de olika lagarna. Det medför att det även i fortsättningen kommer att gälla olika regler för olika områden. Flera viktiga lagar som är av central betydelse för skyddet av miljön har inte tagits med i förslaget. 3.2.56 : En samordning av miljölagstiftningen är mycket efterlängtad. I stort anser kommunen att kommittén lyckats väl med denna samordning. Emellertid finns en del oklarheter som kommunen inte förstår. Det gäller bl.a. undersökningsskyldigheten enligt 14:7 respektive 17:5 och bristen av samordning med lag om skötsel av jordbruksmark, skogsvårdslagen och ädellövskogslagen. Skillnaden i undersökningsskydlighet är svår att motivera. Bristen på samordning med nämnda lagar innebär att målet för biologisk mångfald blir omöjligt att uppnå. Kommunen kommenterar dessa brister närmare under respektive kapitel. 3.2.57 : "Naturresurslagens" kraft minskas genom att den fjärmas från andra lagar, som inte förts in i balken. Visserligen har lagen aldrig fått den önskade effekten men när den förs in i balken kommer den sannolikt att betraktas som en del av övriga miljöbestämmelser. Dess överordnade roll försvinner därmed. - - - Detta kan inte uppvägas av att man i 2 kap. 1 § föreskriver att balken delvis skall gälla även tillsammans med annan lag. Om "Naturresurslagen" skall få den inverkan den borde ha bör åtminstone vissa av de lagar som lämnats utanför balkförslaget föras in i balken. Detta gäller i första hand PBL och vattenlagen men även "Skötsellag" m.fl. bör övervägas. I 17 och 19 kapitlen i (hälso- och strålskydd) finns bestämmelser som är så detaljerade att de inte behöver finnas i balken utan kan föras över till förordning eller föreskrift. Beträffande hälsoskydd kan man överväga att skapa en särskild "Inomhusmiljölag" eventuellt under PBL om denna ändå inte förs in i balken. 2 § som innebär att man inte får störa andra människor om man brukar en bostad, behöver inte finnas i . Om skyddsområde för vattentäkt skall instiftas med stöd av vattenlag eller som lokal hälsoskyddsföreskrift bör redan nu avgöras. Beträffande strålskydd kan detta kapitel delvis överföras till Arbetsmiljölagstiftningen. Detta gäller de delar som reglerar arbetstagares ålder m.m. 3.2.58 : Vattenlagen, som likt miljöskyddslagen är till för att reglera enskildas intressen mot det allmänna, borde inkluderas i . På så vis kunde vattendomstolarna slopas och arbetet överföras på de rättsinstanser som hanterar . Även skogsvårdslagen och skötsellagen borde införas i balken och då inordnas under balkens andra avdelning, dvs. "gamla" naturresurslagens hushållningsbestämmelser. 3.2.59 kommun: All väsentlig skyddslagstiftning borde ingå i balken. Bestämmelserna om skyddsområde för vattentäkt är direkt kopplade till balkens innebörd av hälsoskydd, både förebyggande och avhjälpande. 19 kap. vattenlagen, skydd för vattenförsörjning, bör ingå i balken. Jord- och skogsbruk är näringar som avsevärt påverkar den biologiska mångfalden och därför bör skydds- och hänsynsregler ang dessa ingå i . 3.2.60 : Enligt utredningens förslag har bestämmelserna i vattenlagen inte inarbetats i . Vid prövningar beträffande t.ex. verksamheter i hamnar där såväl som vattenlagen är tillämplig kommer miljöaspekterna inte att vägas in vid prövning enligt vattenlagen hos medan i sin prövning enligt kommer att beakta miljöaspekterna. Detta är otillfredsställande inte bara vid själva prövningen utan problem kommer också att uppstå i tillsyn och kontroll. Det är därför enligt kommunens mening mycket angeläget att vattenlagen inarbetas i . 3.2.61 kommun: har tidigare kritiserats för att inte ha tagit med vattenlagen (VL). En orsak till det enligt ordföranden i kommittén vid en muntlig sammandragning är att det skulle orsaka för mycket jobb för kommittén. VL är en ren exploateringslag. Syftet med lagen är att reglera skador för enskilda människor, inte skador på naturen. Intrång i regleringsrätter från samhällets sida betyder ersättningskrav från tillståndshavaren. Jämför t.ex. ersättning vid inskränkningar i miljöfarlig verksamhet, som är noll. Miljöskyddslagen saknar ersättningsregler, därför att man inte från samhällets sida ekonomiskt skall kompensera verksamhetsutövare som skadar miljön t.ex. genom utsläpp av föroreningar. För vattenlevande arter kan en tappningsåtgärd få lika svåra följder som föroreningar av vatten. - - - Även om ett inarbetande av VL orsakar mycket jobb, får inte detta vara orsaken till att inte föra in den i MB. Kommunen föreslår att baseras enligt det synsätt som gäller för miljöfarlig verksamhet, dvs. en avvägning mellan miljö, ekonomi och teknik. Tillsyn och tillstånd kan ske av samma tillsynsmyndigheter som enligt ML. 3.2.62 : Det är bra att kapitel 8 och 9 även skall tillämpas på de verksamheter som omfattas av jordbrukets skötsellag och skogsvårdslagen. Det vore bättre om dessa lagar också ingick i balken eller att åtminstone även balkens grundläggande principer gällt för dessa lagar. 3.2.63 kommun: Förslaget till miljöbalk har bl.a. tillkommit för att samla och förtydliga de olika lagar och förordningar, som finns på miljöområdet. Det är då olyckligt att en rad lagar ej finns med i förslaget. Exempel på dessa är vattenlagen, lagar kring areella näringar (skogsbruk, jordbruk och fiske), lagar kring trafiken samt i vissa delar plan och bygglagen. För att få ett enhetligt lagsystem på miljöområdet är det viktigt att dessa lagar inarbetas i . Det är naturligtvis svårt att göra detta men det bör kunna hinnas med till 1997. 3.2.64 : Ett stort antal lagar har inarbetats i balken, men det är också av mycket stor vikt att ytterligare några lagar inarbetas i balken eller kraftigt omarbetas så att de anpassas till balkens intentioner och grundprinciper. Dessa lagar är lagen om skötsel av jordbruksmark (LSJM), skogsvårdslagen (SVL), ädellövskogslagen (ÄLL) och vattenlagen (VL). 3.2.65 : Vi konstaterar att vattenlagen och skogsvårdslagen saknas i . I många fall är miljö- och naturvårdsintressena en väsentlig del i en prövning enligt vattenlagen. Vattenlagen bör därför införas i . Skogsbrukets hänsynstagande till den biologiska mångfalden föreslår regleras genom bl.a. bestämmelser och regler om aktsamhet. Vidare sägs det att miljökvalitetsnormer och miljökonsekvensbeskrivningar skall kunna tillämpas i skogsbrukssammanhang. Kraven på skogsbrukets miljöhänsyn borde enligt vår mening vara tydligare. 3.2.66 kommun: I har införts lagar som reglerar miljö-, hälso- och naturfrågor. Lagar inom jordbruk, skogsbruk, fiske- och vattenföretag har lämnats utanför lagen. Eftersom bl.a. biologiska mångfalden avses regleras i och ovan nämnda områden kraftigt påverkar den borde det övervägas om inte även dessa lagar borde inordnas i balken. De lagar som inordnas i återspeglar en tidsperiod som i vissa fall ligger . Dagens krav och värderingar bör genomsyra . Inte minst bör dagens kunskaper, erfarenheter och möjligheter även återspeglas i lagtexten. De mest otidsenliga lagavsnitten måste ses över och inte bara lyftas in i miljöbal- ken. Speciellt gäller detta hälsoskyddslagen och naturvårdslagen. När det gäller häsloskyddslagens hantering av miljöaspekter är det främst kopplingen till miljöskyddslagen som bör studeras ytterligare. Klar och tydlig avgränsning mellan avsnitten bör eftersträvas. 3.2.67 : Sektorslagarna för jordbruk, skogsbruk, fiske, vattenföretag etc. lämnas utanför balken. Då jord- och skogsbruket i har en så avgörande betydelse för den biologiska mångfaldens förutsättningar och utveckling kan utelämnandet av de areella näringarnas regelsystem sägas stå i strid med 1 §. Som förslaget nu ligger kommer den biologiska mångfaldens framtida utveckling till stor del att avgöras utanför . Dessa lagar borde inordnas i balken. - - - De lagtexter som sammanförs är skrivna och utifrån delvis olika lagstiftningskulturer. Detta har medfört svårigheter att tillskapa den homogenitet som borde finnas. De mest otidsenliga lagavsnitten borde omarbetas - detta gäller främst naturvård och hälsoskydd. Ett ytterligare skäl att omarbeta dessa lagar är att de bitvis har en detaljeringsnivå som snarare ligger på föreskrifts- än på balknivå. 3.2.68 kommun: Det är utomordentligt värdefullt att så stor del av lagstiftningen inom miljöområdet kunnat samlas i en enda balk. Detta till trots, saknas det flera lagstiftningar, främst vattenlagen men även , skogsvårdslagen och skötsellagen hade med fördel kunnat inordnas i regelverket. Det går inte att undvika misstanken att detta beror på tidsbrist. Med den snäva tidsram utredningen har att arbeta ter sig en fullständig integrering av dessa lagar som näst intill omöjlig. En alternativ väg att gå i den uppkomna situationen hade varit att i första hand samla skyddslagarna och avvakta med lagar om mark- och vattenanvändning. 3.2.69 : Utredningen har föreslagit att ett antal lagar av ganska olika karaktär skall samlas i en miljöbalk som andra lagar - väl så viktiga utifrån miljöaspekter - t.ex. väglagen, vattenlagen och jord- och skogsbrukets skötsellagar, lämnas utanför. Detta tycks enligt förbundet vara ett uttryck för en felsyn och direkt otidsenligt om man utgår från att all relevant sektorslagstiftning skall innehålla regler om tillräckliga miljöhänsyn. Förbundet förordar att man sammanför de mera centrala miljölagarna i en samordnad lagstiftning - en miljöbalk om man så vill. Förbundet anser således att man bör gruppera om "miljölagstiftningen" på ett annat sätt än inom nu gällande lagstiftning. Men det är varken önskvärt eller välbetänkt att samla de lagar som kommittén arbetat med i en balk som andra lagar av stor tyngd för miljön lämnas utanför balken. - - - Förbundet anser att de mera renodlade miljölagarna borde samlas i en ny, bred miljö- och hälsoskyddslag, dvs. huvuddelen av miljöskyddslagen, lagen om kemiska produkter, renhållningslagen samt hälsoskyddslagen. De lagar som rör mark- och vattenanvändning bör kunna grupperas enligt NRL/PBL-systemet också i fortsättningen. Till denna grupp kan med fördel delar av bl.a. naturvårdslagen, vattenlagen och väglagen föras. En tredje grupp av lagar som kan hållas samman rör strålskyddet. 3.2.70 : Ett exempel på en lag som föreningen anser helt eller delvis bör införlivas i är vattenlagen. Denna och kringliggande lagar har ett nära samband med miljö- och naturvårdslagstiftningen. Dessutom är flertalet vattenföretag underkastade samma kontroll och samma tillståndsprövning som andra åtgärder som innebär ett ingrepp i miljön och att naturresurser tas i anspråk. Vatten är inte bara ett livsmedel. Det används också för kommunikation, fiske, utvinning av energi m.m. Likaså är sjöar och vattendrag en viktig biotop för många arter och en värdefull källa till vila och rekreation. Vatten har stor betydelse för natur- och kulturmiljön. Slutligen bestämmer vattentillgången i hög grad förutsättningarna för alla areella näringar. Till sina effekter påminner vattenföretagen ofta om företag som prövas enligt t.ex. miljöskyddslagen. I själva verket torde flertalet vattenföretag medföra sådan miljöpåverkan att även annan miljölagstiftning blir tillämpbar.