prop · GI0317 · 1995-01-01 00:00:00 — 3 § Är ett avtalsvillkor som avses i 1 § med hänsyn till vederlaget och övriga omständigheter oskäligt mot konsumenten, får , om det är påkallat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse, förbjuda näringsidkaren att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor. Ett förbud skall förenas med vite, om inte detta av särskilda skäl är obehövligt. Förbud kan meddelas även anställda hos näringsidkaren och andra som handlar på dennes vägnar. Om en sammanslutning av näringsidkare rekommenderar eller anvisar användning av ett oskäligt avtalsvillkor, får sammanslutningen förbjudas att rekommendera eller anvisa villkoret. 4 § En fråga om förbud tas upp av efter ansökan av Konsumen- tombudsmannen. Beslutar denne för ett visst fall att inte göra någon ansökan, får ansökan göras av en sammanslutning av näringsidkare, konsumenter eller löntagare. 5 § Ett beslut i fråga om förbud hindrar inte att samma fråga prövas på nytt, om det motiveras av ändrade förhållanden eller något annat särskilt skäl. 6 § Om det finns särskilda skäl, kan förbud meddelas även för tiden till dess att slutligt beslut föreligger. 7 § En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av genom att den som antas ha använt ett oskäligt avtalsvillkor föreläggs förbud till godkännande eller (förbudsföreläggande). Har ett förbudsföreläggande godkänts, gäller det som förbud av Marknadsdoms- tolen. Godkännande som sker sedan den i föreläggandet utsatta tiden har gått ut gäller dock inte. Närmare bestämmelser om förbudsföreläggande meddelas av regeringen. 8 § I ärenden enligt denna lag skall näringsidkaren lämna de upplysningar som begär. Lämnar inte näringsidkaren begärda upplysningar, får förelägga näringsidkaren vid vite att fullgöra sin skyldighet. Mot beslut om vitesföreläggande får talan inte föras. 9 § Talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol av Konsumentombuds- mannen. I fråga om vite som har förelagt på talan av någon annan får talan om utdömande föras även av denne. 10 § Om innebörden av ett avtalsvillkor som har utarbetats i förväg utan att konsumenten har kunnat påverka dess innehåll är tveksam, skall vid en tvist mellan en näringsidkare och en konsument villkoret tolkas till konsumentens förmån. 11 § För avtalsvillkor som avses i 10 § gäller 36 § första stycket avtalslagen (1915:218) med följande begränsningar. Vid prövningen får omständigheter som inträffat efter att avtalet ingåtts inte beaktas till konsumentens nackdel. Jämkas ett avtalsvillkor eller lämnas det utan avseende, skall, om villkoret strider mot god sed och medför en betydande obalans till konsumentens nackdel, avtalet i övrigt gälla utan ändringar, om det kan bestå med oförändrat innehåll. 12 § Om inte annat visas, anses ett avtalsvillkor vara sådant som anges i 10 §. 13 § Innehåller ett avtal som har nära anknytning till det Europeiska Ekono- miska Samarbetsområdet ett villkor som anger att lagen i något land utanför detta område skall tillämpas på avtalet, gäller villkoret inte i fråga om regler om oskäliga avtalsvillkor, om konsumenten annars skulle få ett sämre skydd mot sådana avtalsvillkor. Denna lag träder i kraft , då lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden upphör att gälla. De nya bestämmelserna tillämpas även på rättshandlingar som har företagits före ikraftträdandet. Vad som föreskrivs i 10 § gäller dock inte beträffande avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid domstol prövas enligt äldre bestämmelser. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område Härigenom föreskrivs att 36 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 § Avtalsvillkor får jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Har villkoret sådan betydelse för avtalet att det icke skäligen kan krävas att detta i övrigt skall gälla med oförändrat innehåll, får avtalet jämkas även i annat hänseende eller i sin helhet lämnas utan avseende. Vid prövning enligt första stycket skall särskild hänsyn tagas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller eljest intager en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Första och andra styckena äger motsvarande tillämpning i fråga om villkor vid annan rättshandling än avtal. -------------------------------------------------------------------- I fråga om jämkning av vissa avtalsvillkor i konsumentförhål- landen gäller dessutom 11 § lagen (1994:000) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Denna lag träder i kraft . Den nya bestämmelsen tillämpas även på rättshandlingar som har företagits före ikraftträdandet. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid domstol prövas enligt äldre bestämmelser. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av , , , /KO, , , , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , (Ju 1991:04), , , , , , , , , , Konsumentråd samt professor emeritus . Yttranden har också inkommit från och i . , och har avstått från att yttra sig. 1 Förslag till lag om avtalsvillkor i konsumentförhållanden Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbjuder varor, tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. Lagen gäller också avtalsvillkor som näringsidkare använder när de förmedlar sådana erbjudanden från en näringsidkare eller någon annan. 2 § I lagen avses med konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet, näringsidkare: en fysisk eller juridisk person som handlar för ändamål som har samband med hans näringsverksamhet, oavsett om den är offentlig eller privat. 3 § Är ett avtalsvillkor som avses i 1 § med hänsyn till ersättningen och övriga omständigheter oskäligt mot konsumenten, får förbjuda näringsidkaren att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor, om förbudet är påkallat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. Ett förbud kan meddelas även anställda hos näringsidkaren och andra som handlar på dennes vägnar. En sammanslutning av näringsidkare som använder eller rekommenderar användning av ett oskäligt avtalsvillkor får förbjudas att använda eller rekommendera villkoret. Ett förbud skall förenas med vite, om inte detta av särskilda skäl är obehöv- ligt. 4 § En fråga om förbud tas upp av efter ansökan av Konsumen- tombudsmannen. Beslutar för ett visst fall att inte göra någon ansökan, får ansökan göras av en sammanslutning av näringsidkare, konsumenter eller löntagare. 5 § Ett beslut i fråga om förbud hindrar inte att samma fråga prövas på nytt, om det motiveras av ändrade förhållanden eller något annat särskilt skäl. 6 § Om det finns särskilda skäl, kan förbud meddelas även för tiden till dess att det finns ett slutligt beslut. 7 § En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av genom att den som antas ha använt ett oskäligt avtalsvillkor föreläggs förbud till godkännande eller (förbudsföreläggande). Har ett förbudsföreläggande godkänts, gäller det som förbud av Marknadsdoms- tolen. Godkännande efter den i föreläggandet utsatta tiden gäller dock inte. Närmare bestämmelser om förbudsföreläggande meddelas av regeringen. 8 § I ärenden enligt denna lag skall näringsidkaren lämna de upplysningar som begär. Lämnar inte näringsidkaren begärda upplysningar, får förelägga näringsidkaren vid vite att fullgöra sin skyldighet. beslut om vitesföreläggande får inte överklagas. 9 § Talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol av Konsumentombuds- mannen. I fråga om vite som har förelagt på talan av någon annan får talan om utdömande föras även av denne. 10 § Om innebörden av ett avtalsvillkor som inte har varit föremål för individuell förhandling är oklar, skall vid en tvist mellan en näringsidkare och en konsument villkoret tolkas till konsumentens förmån. 11 § För avtalsvillkor som inte har varit föremål för individuell förhandling gäller 36 § första stycket lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område med följande begränsningar. Omständigheter som inträffat efter att avtalet ingåtts får inte beaktas till konsumentens nackdel på så sätt att ett avtalsvillkor som annars vore att anse som oskäligt inte kan åsidosättas eller jämkas. Jämkas ett avtalsvillkor eller lämnas det utan avseende, skall, om villkoret strider mot god sed och medför en betydande obalans till konsumentens nackdel, avtalet gälla utan andra ändringar, om konsumenten begär det och om avtalet kan bestå med i övrigt oförändrat innehåll. 12 § Om inte annat visas, anses ett avtalsvillkor inte ha varit föremål för individuell förhandling. 13 § Ett avtalsvillkor som anger att lagen i ett land utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet skall tillämpas på avtalet gäller inte i fråga om regler om oskäliga avtalsvillkor, om den lag som gäller för avtalet vid bortseende från villkoret är lagen i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och den lagen ger konsumenten ett bättre skydd mot oskäliga avtalsvillkor. Denna lag träder i kraft , då lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden upphör att gälla. De nya bestämmelserna tillämpas även på rättshandlingar som har företagits före ikraftträdandet. Vad som föreskrivs i 10 § gäller dock inte beträffande avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid domstol prövas enligt äldre bestämmelser. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område Härigenom föreskrivs att 36 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 §7 Avtalsvillkor får jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Har villkoret sådan betydelse för avtalet att det icke skäligen kan krävas att detta i övrigt skall gälla med oförändrat innehåll, får avtalet jämkas även i annat hänseende eller i sin helhet lämnas utan avseende. Vid prövning enligt första stycket skall särskild hänsyn tagas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller eljest intager en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Första och andra styckena äga motsvarande tillämpning i fråga om villkor vid annan rättshandling än avtal. -------------------------------------------------------------------- I fråga om jämkning av vissa avtalsvillkor i konsumentförhål- landen gäller dessutom 11 § lagen (1994:000) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Denna lag träder i kraft . Den nya bestämmelsen tillämpas även på rättshandlingar som har företagits före ikraftträdandet. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid domstol prövas enligt äldre bestämmelser. **FOOTNOTES** 7Senaste lydelse 1976:185. 3 Förslag till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Härigenom föreskrivs att 1, 13-15 och 20 §§ lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m.1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §2 -------------------------------------------------------------------- handlägger handlägger mål mål enligt enligt 1. konkurrenslagen (1993:20), 1. konkurrenslagen (1993:20), 2. marknadsföringslagen 2. marknadsföringslagen (1975:1418), (1975:1418), 3. lagen (1971:112) om avtals- 3. lagen (1994:000) om avtals- villkor i konsumentförhållanden, villkor i konsumentförhållanden, 4. lagen (1984:292) om avtals- 4. lagen (1984:292) om avtals- villkor mellan näringsidkare, villkor mellan näringsidkare, 5. produktsäkerhetslagen 5. produktsäkerhetslagen (1988:1604). (1988:1604) Bestämmelserna i 14, 15 och 16-22 §§ tillämpas inte i mål enligt konkurrenslagen (1993:29). I stället gäller vad som föreskrivs i den lagen. 13 §3 -------------------------------------------------------------------- Ansökan om förbud eller åläggande Ansökan om förbud eller åläggande enligt 2-4 §§ marknadsföringslagen enligt 2-4 §§ marknadsföringslagen (1975:1418), 1 § lagen (1975:1418), 1 § lagen (1994:000) (1971:112) om avtalsvillkor i om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 1 § lagen konsumentförhållanden, 1 § lagen (1984:292) om avtalsvillkor (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare eller 5-9 §§ mellan näringsidkare eller 5-9 §§ eller 12 § tredje stycket pro- eller 12 § tredje stycket pro- duktsäkerhetslagen (1988:1604) duktsäkerhetslagen (1988:1604) görs skriftligen. Av ansökningen görs skriftligen. Av ansökningen skall de skäl framgå på vilka skall de skäl framgå på vilka ansök- ansökningen grundas och den ningen grundas och den utredning utredning som sökanden åberopar. som sökanden åberopar. 14 §4 Sökanden och hans motpart skall beredas tillfälle att vid sammanträde inför lägga fram sina synpunkter och förebringa den utredning de vill åberopa. -------------------------------------------------------------------- I mål enligt marknadsföringsla- I mål enligt marknadsföringsla- gen (1975:1418), lagen gen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor i (1994:000) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och pro- konsumentförhållanden och produkt- duktsäkerhetslagen (1988:1604) säkerhetslagen (1988:1604) skall skall Konsumentombudsmannen kallas kallas till sammanträde, även om till sammanträde, även om han inte han inte är sökande. Vidare skall är sökande. Vidare skall den som den som medverkar enligt 13 a § medverkar enligt 13 a § kallas kallas till sammanträde. Före sammmanträde kan muntlig eller skriftlig förberedelse äga rum i den utsträckning domstolen bestämmer. 15 §5 Mål får avgöras och dom med anledning av särskild prövning enligt 15 a § meddelas utan sammanträde enligt 14 § första stycket, om tillfredsställande utredning föreligger och part inte begär sammanträde. Ansökan som uppenbart inte förtjänar avseende får avslås utan sådant sammanträde. -------------------------------------------------------------------- Fråga om förbud eller åläggande Fråga om förbud eller åläggande enligt 13 § marknadsföringslagen enligt 13 § marknadsföringslagen (1975:1418), 5 § lagen (1975:1418), 8 § lagen (1994:000) (1971:112) om avtalsvillkor i om avtalsvillkor i konsument- konsumentförhållanden eller 21 § förhållanden eller 21 § produktsä- produktsäkerhetslagen kerhetslagen (1988:1604) får prö- (1988:1604) får prövas utan vas utan sammanträde enligt 14 § sammanträde enligt 14 § första första stycket. Förbud eller åläggande som avses i andra stycket får inte beslutas utan att den som förbudet eller åläggandet avser fått tillfälle att yttra sig i frågan, såvida det inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljest håller sig undan. I ett mål om åläggande eller förbud enligt 5-9 §§ eller 12 § tredje stycket produktsäkerhetslagen får dock även i annat fall meddela beslut enligt 21 § samma lag, om synnerliga skäl föreligger. **FOOTNOTES** 1Lagen omtryckt 1984:294. Senaste lydelse av lagens rubrik 1972:732. 2Senaste lydelse 1993:22. 3Senaste lydelse 1993:22. 4Senaste lydelse 1993:22. 5Senaste lydelse 1993:22. 20 §6 Skall ansökan, kallelse eller föreläggande tillställas en part eller någon annan, sker det genom delgivning. Detsamma gäller dom eller beslut som sänds enligt 19 §. För andra handlingar får delgivning användas om det anses erforderligt. -------------------------------------------------------------------- Delgivning av sådana domar Delgivning av sådana domar eller beslut av Marknadsdom- eller beslut av Marknadsdom- stolen, som innefattar stolen, som innefattar vitesföre- vitesföreläggande enligt läggande enligt marknadsförings- marknadsföringslagen lagen (1975:1418), lagen (1975:1418), lagen (1971:112) (1994:000) om avtalsvillkor i om avtalsvillkor i konsu- konsumentförhållanden, lagen mentförhållanden, lagen (1984:2- (1984:292) om avtalsvillkor 92) om avtalsvillkor mellan nä- mellan näringsidkare eller pro- ringsidkare eller produktsäker- duktsäkerhetslagen (1988:1604), hetslagen (1988:1604), får inte får inte ske enligt 12 § delgiv- ske enligt 12 § delgivningslagen ningslagen (1970:428), om det (1970:428), om det inte finns inte finns anledning att anta anledning att anta att den sökte att den sökte har avvikit eller på har avvikit eller på annat sätt annat sätt håller sig undan. håller sig undan. Denna lag träder i kraft . Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid prövas enligt äldre bestämmelser. **FOOTNOTES** 6Senaste lydelse 1993:22. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om avtalsvillkor i konsumentförhållanden m.m. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Syftet med de remitterade förslagen är att införliva EG-direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal med svensk rätt. I remissen har den lösningen valts att låta lag om oskäliga avtalsvillkor i konsumentavtal ersättas av en ny lag i samma ämne, innefattande även vissa civilrättsliga föreskrifter, som de krav som direktivet ställer på den civilrättsliga lagstiftningen avses vara i väsentliga delar tillgodosedda genom bestämmelserna i 36 § avtalslagen. Mot en lösning efter dessa linjer har Lagrådet inte någon erinran. Klart är dock att vissa problem möter när en juridisk teknik och en begreppsbildning som inte helt överensstämmer med den svenska skall införlivas med central marknads- och civilrättslig lagstiftning. Så t.ex. framstår den i 10 § lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden förslagna tolkningsregeln som en nyhet i civilrättslig lagstiftning av förevarande slag. Det är också tänkbart att de nya definitionerna på begreppen konsument och näringsidkare i nämnda lag kan föranleda tolkningssvårigheter vid tillämpningen både av den lagen och av näraliggande lagstiftning. I dessa avseenden synes dock de i remissen valda lösningarna svårfrånkomliga. Ett särskilt problem som mött i detta fall gäller den i en bilaga till direktivet upptagna förteckningen över avtalsvillkor som kan anses oskäliga. Enligt direktivets artikel 3.3 är denna lista avsedd att vara vägledande men inte uttömmande. I remissen uttalas att listan bör "införlivas med svensk lag" genom att det i förarbetena ges uttryck för det som listan innehåller. I författningskommentaren har också gjorts en förhållandevis ingående analys av vissa sådana punkter som upptas i listan. Dessa uttalanden väcker frågan om den rättsliga karaktären av rekommendationer av den art som innefattas i listan i förening med direktivets artikel 3.3. Enligt vedertagna principer - se t.ex. prop. 1975/76:112 s. 62 f. - brukar det anses att sådana anvisningar som, utan att vara formellt bindande, är avsedda att främja en enhetlig tillämpning av en viss författning eller bidra till en viss utveckling av praxis skall utfärdas i form av författning. Med hänsyn till det anförda skulle det kunna hävdas att listan, om den i enlighet med intentionerna bakom direktivet avses bli vägledande även för de svenska domstolarna, borde få författningsform varvid med hänsyn till ämnet annan form än lag inte är möjlig. I vart fall synes det inte riktigt att säga att listan har "införlivats med svensk lag" genom att den återgetts i författningskommentaren till lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden; de uttalanden som gjort i det sammanhanget kan ju för övrigt enligt vanliga principer inte få betydelse för tolkningen av 36 § avtalslagen, som inte föreslås ändrad beträffande de grundläggande rekvisiten. Här kan ytterligare hänvisas till den diskussion som i olika sammanhang har förts just i fråga om den rättsliga karaktären av riktlinjer på konsumenträttens område (se - Stjernquist, Grundlagarna s. 238 f. med hänvisningar). Å andra sidan måste beaktas att de exempel som ges i listan är allmänt hållna och att det av flera skäl ter sig mindre lämpligt att återge den i svensk författning. Lagrådet kan instämma i att de i listan uppräknade villkoren i allmänhet är av den karaktären att de vid en prövning enligt 36 § avtalslagen eller den nya lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden typiskt sett skulle få anses oskäliga när de förekommer i konsumentavtal som inte har blivit föremål för individuell förhandling. När det som beträffande den nya lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden är fråga om en lagstiftning som tillkommit med uttalat syfte att tillgodose ett EG-direktiv får dessutom anses att svenska domstolar även utan några särskilda uttalanden i förarbetena skulle ha anledning att beakta listan, eftersom denna utgör en del av själva direktivet. Med hänsyn till att det numera är vedertaget att tolkningen av svensk lagstiftning sker under beaktande av intresset att överensstämmelse nås med internationella överenskommelser (se t.ex. , Mänskliga rättigheter, 5 uppl. s. 83) måste direktivet och den till denna fogade bilagan kunna få viss betydelse även för tillämpningen av 36 § avtalslagen, fastän denna bestämmelse tillkommit utan samband med direktivet. Det förhållandet att listan inte avses komma till uttryck i författningsform föranleder därför inte någon erinran från Lagrådets sida trots vad som anförts i föregående stycke. Förslaget till lag om avtalsvillkor i konsumentförhållanden De i första stycket angivna förutsättningarna för att skall kunna meddela förbud är avsedda att vara i sak desamma som de som kommer till uttryck i 1 § första stycket i nuvarande lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. I sistnämnda lag anges som en förutsättning att det är fråga om ett villkor som med hänsyn till vederlaget och övriga omständigheter är att anse som oskäligt. Uttrycket "vederlaget" har i remissförslaget bytts ut mot "ersättningen". Sistnämnda term för emellertid i civilrättslig lagstiftning av förevarande slag närmast tanken till skadestånd. För det fall uttrycket vederlag av språkliga skäl inte anses böra användas förordar Lagrådet att "ersättningen och övriga omständigheter" byts ut mot "pris och övriga omständigheter". Att regeln är tillämplig även på exempelvis bytesaffärer torde stå klart även med denna avfattning. I andra stycket föreskrivs enligt remissförslaget att omständigheter som inträffat efter det att avtalet ingåtts inte får beaktas till konsumentens nackdel på sådant sätt att ett avtalsvillkor som annars vore att anse som oskäligt inte kan åsidosättas eller jämkas. Regeln är avsedd som en komplettering till 36 § avtalslagen. Att denna regel har ansetts behövlig sammanhänger enligt remissens motivering med avfattningen av artikel 4.1 i direktivet. Det anges där att frågan om ett avtalsvillkor är oskäligt skall bedömas med beaktande av vilken typ av varor eller tjänster som avtalet avser och med hänsyn tagen, vid tiden för avtalets ingående, till alla omständigheter i samband med att avtalet ingicks samt till alla övriga villkor i avtalet eller något annat avtal som det är beroende av. Att de berörda föreskrifterna i direktivet innebär att sådana förhållanden alltid måste beaktas vid prövningen av om ett avtalsvillkor är oskäligt är fullt klart. Däremot synes avfattningen inte ge vid handen att föreskrifterna måste, såsom antagits i lagrådsremissen, uppfattas som ett ovillkorligt förbud mot att beakta även andra omständigheter - exempelvis sådana som inträffat efter avtalet - vid denna prövning.