prop · GI0353 · 1995-01-01 00:00:00 — "Vid bestämmande av delvärde för tomtmark i sådana fall då försäljningar av obebyggd tomtmark inom värdeområdet inte ger denledning som behövs skall dock iakttas att delvärdet bestäms medledning av den marknadsvärdenivå för obebyggd tomtmark som normalt förekommer inom värdeområden där marknadsvärdenivån för bebyggda fastigheter är densamma som för värdeområdet i fråga." 8 kap. 2 § I paragrafen föreskrivs att som riktvärde för ett närmare beskrivet småhus får anges endast värden i en fastställd värdeserie. Av specialmotiveringen framgår att bestämmelsen är avsedd att reglera vad som skall förstås med det s.k. normhuset. Avsikten bekräftas visserligen av innehållet i 3 § första stycket fastighetstaxeringsförordningen (1993:1199) där bl.a. hänvisas till "värdet av sådan normenhet som anges i 8 kap. 2 §". Den kan dock inte sägas direkt framgå av bestämmelsens ordalydelse. Bestämmelser motsvarande den i 8 kap. 2 § finns beträffande olika slag av byggnader och mark i 9 kap. 2 §, 10 kap. 2 §, 11 kap. 3 och 7 §§, 13 kap. 2 § och 14 kap. 2 §. Med hänsyn härtill och till att -enligt vad som upplyses i remissen - en allsidig författningsteknisk översyn av bestämmelserna om fastighetstaxering skall göras av utredningen om förenklad fastighetstaxering (Fi 1993:13) anser sig Lagrådet nu kunna godta paragrafens utformning i det behandlade hänseendet. Den ändring av paragrafen som föreslås innebär att normhuset inte längre skall utgöras av ett småhus som är nybyggt utan av ett småhus som är uppfört före det år då allmän fastighetstaxering av småhus sker. Som förslaget utformats kan det uppfattas så att normhuset kan vara även ett småhus som är uppfört, även om det har uppförts . Vid föredragningen har upplysts att avsikten varit att normhuset skall ha uppförts under det angivna året. Bestämmelsen bör, så som redan är fallet med motsvarande bestämmelser i 9 kap. 2 § samt 11 kap. 3 och 7 §§, utformas så att detta framgår klart. Uttrycket "" kan med oförändrad innebörd bytas ut mot "". Lagrådet anmärker också att det i specialmotiveringen angivna kravet på att normhuset inte skall ha varit föremål för till- eller ombyggnad inte avspeglas i paragrafens avfattning. Paragrafen bör enligt Lagrådets uppfattning ges följande lydelse: "Som riktvärde för ett småhus som har uppförts under det sjuttonde året före det år då allmän fastighetstaxering av småhus sker, som är av normal storlek och standard, friliggande och det enda småhuset på en tomt som utgör självständig fastighet och som inte har varit föremål för om- eller tillbyggnad får endast anges värden i en fastställd värdeserie." 16 A kap. 7 § Enligt den allmänna motiveringen (avsnitt 4.1.7) är avsikten att det skall ankomma på att meddela bindande föreskrifter om indelning i prisutvecklingsområden och om omräkningstal. Beslut om att meddela sådana föreskrifter avses inte kunna överklagas. Vid ett överklagande av en fastighetstaxering som skett genom omräkning avses den enskilde kunna åstadkomma en prövning endast av frågan om en felräkning eller felaktig tillämpning av omräkningstalen har skett i samband med omräkningen. I förevarande paragraf anges i överensstämmelse härmed att regeringen eller en myndighet som regeringen bestämmer skall besluta närmare föreskrifter om indelning i prisutvecklingsområden och om omräkningstal samt att ett sådant beslut inte skall kunna överklagas. Lagrådet har inte någon erinran mot den sålunda föreslagna regleringen. Med hänsyn till uttalandena i motiven bör dock erinras om de allmänna principer rörande s.k. normprövning som har kommit till uttryck i 11 kap. 14 § regeringsformen och som innebär att, om domstol eller annat offentligt organ finner att en föreskrift står i strid med bestämmelse i överordnad författning, föreskriften inte får tillämpas. Om exempelvis den enskilde i samband med överklagande av en fastighetstaxering skulle hävda att föreskrifter om omräkningstal i vad de rör hans rätt står i strid med någon av de nya bestämmelserna i 4 - 6 §§ förevarande kapitel, måste således en prövning av denna fråga ske från överinstansens sida. 18 kap. 1 § Som första stycket har utformats blir en fastighetsägare utan föreläggande skyldig att avge allmän fastighetsdeklaration, så snart han inte före året före det år då allmän fastighetstaxering äger rum har fått ett förslag till fastighetstaxering från skattemyndigheten. Detta gäller även om fastighetsägaren - t.ex. på grund av misstag vid postbefordringen - skulle ha erhållit förslaget någon dag . Det synes inte uteslutet att denna reglering kan vålla problem i sådana fall då fastighetsägaren har mottagit förslaget senare än inom den i lagen angivna tidsfristen men före , då den allmänna fatighetsdeklarationen skall vara avlämnad. Den valda konstruktionen överensstämmer emellertid i princip med den som års taxering kommer att gälla i fråga om skyldigheten att lämna allmän självdeklaration; jfr 2 kap. 13 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter i dess lydelse . Lagrådet anser sig därför inte böra rikta någon principiell erinran mot förslaget. Då det av den allmänna motiveringen synes framgå att fastighetsägaren avsetts ha rätt att underlåta att avlämna allmän fastighetsdeklaration om han har fått förslaget till fastighetstaxering , ifrågasätter Lagrådet dock om inte orden "före " bör bytas ut mot "". Därmed erhålles också överensstämmelse med konstruktionen i den nyssnämnda paragrafen i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt 3 a § I paragrafens andra stycke föreskrivs att en reduceringsfaktor skall bestämmas. Denna anges vara lika med skillnaden mellan ett taxeringsvärde minskat med visst annat värde. Med faktorer brukar avses tal som multipliceras med varandra. "Reduceringsfaktor" synes därför utgöra en oegentlig term i sammanhanget och kan lämpligen på de många ställen i paragrafen där den förekommer bytas ut mot "reduceringsbelopp". Vidare bör orden "skillnaden mellan" i styckets andra mening utgå så att reduceringsbeloppet är lika med ett taxeringsvärde minskat med ett annat värde. Punkt 4 Av punkten framgår av avsikten är att punkterna 4 och 5 av övergångsbe- stämmelserna till lagen (1990:652) om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt alltjämt skall gälla. Det förtjänar i anslutning härtill anmärkas att punkten 5 i nämnda övergångsbestämmelser innehåller en särskild regel i fråga om sådant småhus som är inrättat till bostad åt minst tre och högst tio familjer och som ingår i lantbruksenhet. Som Lagrådet anmärkt i anslutning till 4 kap. 5 § förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen innebär regleringen i den paragrafen att vissa byggnader som inte ingår i lantbruksenheter kommer att tillföras sådana enheter. Dessutom kommer en del byggnader som tidigare kan ha ingått i lantbruksenheter i fortsättningen att ingå i andra taxeringsenheter, nämligen vissa sådana småhus som är belägna i anslutning till en lantbruksfastighet men inte på själva fastigheten. Lagrådet har inte underlag för att bedöma om dessa förändringar kommer att medföra problem vid tillämpningen av punkt 5 i övergångsbestämmelserna till lag. Om så skulle vara fallet torde punkten genom en särskild lag kunna ändras på sådant sätt att den för sin tillämpning förutsätter att småhuset skall ha ingått i en lantbruksenhet vid ikraftträdandet. Förslagen lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , , ,