prop · GI0389 · 1995-01-01 00:00:00 — Systembolaget anser att det borde ingå en rätt för tillståndsmyndigheten att vägra tillverknings- och partihandelstillstånd med hänvisning till alko- holpolitiska olägenheter, motsvarande den bestämmelse som finns när det gäller serveringstillstånd (7 kap. 8 §). Alkohollagen bör enligt överarbetas så att det på ett mer tydligt sätt framgår att lagad mat skall tillhandahållas i samband med servering av alkohol (7 kap. 7 §). i län, Svenska Restauratörsför- bundet, Föreningen () och anser att länsstyrelserna bör vara den instans som skall göra den alkoholpolitiska bedömningen av antalet serveringstillstånd. Förslaget i 7 kap. 11 § avstyrks. FLA anser att det är högst beklagligt att intryck inte tagits av de instanser som ställt sig avvisande till förslaget. i är tveksam till förslaget i 7 kap. 12 § att ansökan om serveringstillstånd ska göras hos kommunen. anför att det kan finnas en risk att det alkoholpolitiska intresset får stå tillbaka för det näringspolitiska i kommunens bedömning. i och län gör liknande anmärkningar. föreslår att tillsynsavgiften (7 kap. 12 §) måste betalas för att serveringstillstånden skall gälla. Kommunen anför att man annars kan få inleda utredning om eventuell sanktion hos länsrätten för varje restaurang som inte betalar tillsynsavgiften. Hotell- och Restaurangföretagare () avstyrker förslaget att avgift skall utgå för tillsynen. Tillsynen bör enligt SHR finansieras av skattemedel. ombudsmän efterlyser att de sekretessfrågor, som kan uppkomma vid avtal då kommunen överlåter uppgifter på annan kommun, fristående expertis eller konsulter, belyses. Överlåtelse av rörelse m.m. efterlyser ett förtydligande av 7 kap. 16 § så att det framgår om överlåtelse sker från näringsidkaren eller den fysiska person som tillståndet knutits till. avstyrker förslaget i 7 kap. 19 § alkohollagen att länsrätten beslutar om återkallelse av serveringstillstånd efter ansökan av kommun eller länsstyrelse. Enligt talar såväl rättssäkerhets- som kostnadsskäl för att besluten bör ligga kvar hos länsstyrelse. Även i avstyrker arbetsgruppens förslag som rör återkallelse av serveringstillstånd. instämmer med alkoholpolitiska kommissionens förslag att besluten om administrativa ingripanden även i fortsättningen bör handhas av . i län, i Blekingen län och i är av samma åsikt. i och län, ()och Föreningen efterlyser ett sammanhållet ansvar för tillstånd, tillsyn och återkallelse av tillstånd. Länsstyrelserna anses av SRF vara mest lämpade att handha återkallelseärenden och möjligen även länsrätterna. SRF tillstyrker således inte heller förslaget att ge kommunerna möjlighet att interimistiskt återkalla tillstånd. i och län föreslår att den kommunala nämndens beslut överklagas till . Länsrätten i och anser att kommunen själv bör kunna besluta om återkallelse av serveringstillstånd och om förbud mot detaljhandel och servering av öl. Länsrätten avstyrker alltså förslaget att länsrätten skall pröva återkallelse av serveringstillstånd. Om förslaget ändå genomförs bör inte ges möjlighet att istället för kommunen ansöka om återkallelse av serveringstillstånd. Länsrätten anser inte att överhuvudtaget ska ges talerätt i mål enligt alkohollagen då roll som tillsynsmyndighet bör renodlas. Även kommun och anser att beslut om återkallelse av serveringstillstånd bör fattas av kommunen. Kammarrätten i tillstyrker förlaget att serveringstillstånd skall återkallas av länsrätten. Däremot vill kammarrätten ifrågasätta om "de särskilda föreskrifter" som ska kunna meddelas i stället för återkallelse 7 kap. 20 § (författningskommentar) är möjliga att foga till ett tidigare lämnat tillstånd som är ett gynnande beslut. Lagen bör enligt kammarrätten i stället innehålla uttryckliga regler som gör det möjligt att motverka missförhållanden med nya föreskrifter. Kammarrätten i tillstyrker förslaget i 7 kap. 21 § men kan inte förstå det uttalande som görs i anslutning till förslaget om att in- terimistisk återkallelse i avvaktan på slutligt beslut är möjlig med stöd av förvaltningsprocesslagen. Kammarrätten anför att interimistiska beslut enlig 28 § förvaltningsprocesslagen endast kan komma i fråga i besvärsmål som är anhängiga hos förvaltningsdomstol. Länsrätten i ifrågasätter om det inte är bättre med ett förfarande med underställning i analogi med 7 § lagen (1990:52) om vård av unga, när det gäller omedelbar återkallelse av serveringstillstånd. har liknande synpunkter och föreslår att kommunen får besluta direkt om omedelbar återkallelse och att beslutet sedan kan överklagas till länsrätten. Länsrätten i motsätter sig, i en inledande praxis- och erfa- renhetsskapande period, inte den förslagna ordningen med återkallelse. Länsrätten anmärker dock att man skulle kunna tänka sig att kommunerna fattar de grundläggande återkallelsebesluten med rätt att vid behov förordna om omedelbar verkställighet. Korrektionsbehovet borde kunna tillgodoses genom ansökan av till länsrätten. i , och Alkoholhandläggare anser att den stipulerade tiden , när det gäller omedelbar återkallelse av serveringstillstånd 7 kap. 21 §, är för lång. Den av instanserna föreslagna tiden varierar mellan . i anser att kommunerna bör åläggas att ge aktuell och fortlöpande information till för att ska kunna ta ställning till ansökan om återkallelse, förbud eller överklagande. 3.8 Tillsyn m.m. 8 kap. i , i och understryker vikten av att tillsynsansvar klargörs. i och län anser att de olika formuleringarna i den allmänna kommentaren (s.48) och i 8 kap. 1 §, när det gäller beskrivningarna av den nya myndighetens och länsstyrelsernas arbetsuppgifter, avspeglar osäkerhet om rollfördelningen mellan myndigheterna. i påpekar att det bör framgå av lagtexten eller författningskommentaren att den rutinmässiga kontrollen på fältet utövas av kommunen. bör endast utföra kontroll på förekommen anledning. Föreningen påpekar att statens kostnader för tillsyn kommer att öka avsevärt då den nuvarande finansieringen via avgifter faller bort vid en kommunalisering. 3.9 Överklagande 9 kap. och ombudsmän avstyrker att ges rätt att överklaga kommunens beslut om beviljande av serveringstillstånd 9 kap. 2 § alkohollagen. hänvisar till de skäl mot detta som anförts i LHD/samt att den enskilde riskerar att hamna i en process mellan två myndigheter. Vidare påpekar att förslagen om utvidgad domstolsprövning innebär att domstolarnas resurser behöver förstärkas, i syn- nerhet om länsrätterna ska besluta om återkallelse av serveringstillstånd. Länsrätten i har synpunkter på frågan om partsställning och överklagningsrätt. Länsrätten anför bl.a. att 9 kap. 2 § förefaller ge över- klagningsrätt över såväl beslut enligt 8 kap. som vägrat "medgivande" enligt 2 kap. 5 §. Man anser att länsrätten inom processramen borde kunna besluta om delvis bifall, t.ex. genom att besluta om föreskrifter eller villkor. Länsrätten i anser även att prövningstillstånd borde krävas vid överklagande av varning och i mål som fullföljs efter överklagande till länsrätt. Även Länsrätten i och län anser att det bör krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Enligt länsrätten har arbetsgruppen inte anfört några egentliga skäl för att prövningstillstånd inte ska krävas. och anser att det av den nya alkohollagen klart bör framgå att kommunmedborgare och ideella organisationer ska ha rätt att överklaga beslut angående serveringstillstånd. 3.10 Ansvar m.m. kap 10 och föreslår att uppenbarhetsrekvisitet stryks i 10 kap. 2 §. Vidare föreslås att om man säljer alkohol till de som ännu inte uppnått lagstadgad ålder ska brottet betraktas som grovt (10 kap. 3 §). 3.11 Registrering m.m. kap. 12 ombudsmän anser att det, av integritetsskyddsskäl, bör framgår av bestämmelserna i 12 kap. för vilka ändamål registret får föras och vilka tillståndshavare som får registreras där. () anför att samarbetet med den nya myndigheten fodrar vissa ändringar i 1 § utsökningsregisterlagen (1986:617). Den nya myndigheten bör få tillgång till kronofogdemyndigheternas utsökningsregister för att kunna bedöma sökandens lämplighet. förordar ett centralt utlämnande av uppgifter från RSV som har riksåtkomst till registret. Datainspektionen påpekar att den reglering som finns i 12 kap. 6 § angående från vilka register som uppgift får hämtas inte innebär någon upggiftsskyldighet för registerinnehavarna. Den innebär inte heller att sambearbetning får ske. Om utlämnande på ADB-medium är avsett krävs ändringar i berörda registerförfattningar och ev. föreskrifter om uppgiftsskyldighet. Får sedan uppgifterna enligt 12 kap. registreras får de också tillföras tillsynsregistret. Datainspektionen anser även att det i författningsarbetet finns anledning att överväga vilka samkörningar mellan tillsynsregistret och andra register som ska vara tillåtna. efterlyser även en koppling i alkohollagen till 2 § lagen (1993:89) om indrivning av statliga fordringar m.m. Alkohollagen 12 kap. 7 § bör kompletteras så att även kronofogdemyndigheterna får uppgifter från tillståndsregistret. kommenterar samma paragraf i alkohollagen (12 kap. 7 §) och anför att det vore av stort värde för tillsynsarbete om verket kunde få uppgift om tillstånd som beviljas för tillverkning och partihandel. föreslår därför att man inkluderas bland de myndigheter som har rätt att få uppgifter på ADB-medium. anför att det mot bakgrund av de i rapporten uttryckta önskan om samverkan är förvånande att inte nämns vare sig i 8 kap. 2 §, med bestämmelser om uppgiftslämnande, eller i 12 kap. 6 §. Man påpekar dock att förslagen innebär undantag från sekretesslagens bestämmelser och bör tolkas restriktivt. I 12 kap. påpekar även att det i 4 § finns dessutom en olämplig be- gränsning av uppgifter som får registreras i tillståndsregistret vilken rör "uppgift om brott...som är föremål för polisutredning". Här bör ett tillägg göras så att även brott som utreds av tullmyndigheten ingår. 3.12 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser menar att det finns anledning att vänta med kommunaliseringen av serveringstillstånden. Kommunerna får, vid ett ikraftträdande av lagen -95 och den nya Alkohollagen , en på sig för förberedelser. Styrelsen föreslår därför att kommunaliseringen flyttas fram till , vilket även skulle möjliggöra informations- och utbildningsinsatser från den nya myndigheten och . Stadskontoret, i , i län, i och i och gör liknande påpekanden. kan omöjligt acceptera att den nya alkohollagen redan träder i kraft . anser att kommunaliseringen av tillståndsprövningen bör skjutas upp till , bl.a. av rättsäkerhetsskäl måste kommunerna få på sig att genomföra den nya ordningen. Även understryker att kommunaliseringen av serveringstillstånden bör skjutas upp till . efterlyser att övergångsbestämmelserna i harmoniseras med utredningsförslaget så att det framgår vilka LHD-regler som ska gälla. En effekt av nuvarande skrivning i punkt 2 övergångsbestämmelserna skulle innebära att en stor del av marknaden skulle vara hänvisade till att fortsätta att handla från Systembolaget (49 § LHD). Stadskontoret har liknande synpunkter. Hotell- och Restaurangföretagare begär att serveringstillstånd som har meddelats med stöd av LHD skall anses var utfärdat enligt den nya lagen. Alkoholhandläggare () kan inte inse varför nuvarande tillstånd som gäller tills vidare skall begränsas till att gälla längst . Om skälet är att få ompröva samtliga tillstånd så rekommenderar FLA i stället en fortsatt aktiv samordnad tillsyn som t.ex. "operation krogsansering". och Stadskontoret understryker att Vin & Sprits övergångsrätt att driva partihandel (innan tillstånd meddelats) inte får överskrida bolagets nuvarande partihandel. Vin & Sprit kan annars skaffa sig konkurrensfördelar genom att utöka sin försäljning till restaurangerna. Länsrätten i anser att lagens innehåll inte motiverar rubriken utan att "tillverkning och handel med alkoholdrycker" är mer adekvat. Vidare efterlyser man en samlad bild av behovet av delegation och framhåller att det i frågor som ligger inom det primära lagområdet krävs uttrycklig delegation och subdelegationsrätt från . påpekar att den skattemässiga registreringen och den alkoholpolitiska tillståndsgivningen handläggs under olika förutsättningar vilket försvårar ett samarbete. kan t.ex. endast ta hänsyn till objektiva kriterier och inte de subjektiva förutsättningar ( personlig lämplighet) som föreslås i alkohollagen. föreslår att ska ha staten som majoritetsägare, vilket bör regleras i förslaget till ny alkohollag. Datainspektionen anmärker att de uppgifter som hanteras hos den nya myndigheten är av en sådan natur att sekretess måste gälla i ärendena. En sekretessbestämmelse finns i 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100) som skyddar ekonomiska förhållanden. Datainspektionen anser att ett skydd för personliga förhållanden även bör övervägas. förespråkar att ansvaret för tillämpningen av lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker bör flyttas från till den nya myndigheten, så att en förbättrad effektivitet och samordning blir möjlig. anser i motsats till utredningen att det i Alkohollagen bör finnas en uttrycklig förbudsbestämmelse mot innehav av destillationsapparater och aktivt kol. Styrelsen hänvisar bl.a. till förslaget i alkoholpolitiska kommissionens betänkande 18 §. Departementspromemorian (Ds 1994:92) förslag till lagtext Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller tillverkning av alkoholdrycker och handel med sådana varor. Lagen gäller också tillverkning av sprit. Bestämmelser om införsel och försäljning av teknisk sprit finns i lagen (l96l:l8l) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Föreskrifter om marknadsföring av alkoholdrycker finns, förutom i denna lag, även i lagen (l978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker. 2 § Med alkoholdrycker förstås spritdrycker, vin, starköl och öl. 3 § Med spritdryck förstås sprit som är avsedd att förtäras som dryck. 4 § Med vin förstås dryck som är framställd genom jäsning av saft från druvor, bär, frukt eller rabarber och som innehåller mer än 2,25 volym-procent men högst 22 volymprocent alkohol. 5 § Med starköl förstås jäst, odestillerad dryck som är framställd med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne och som innehåller mer än 3,5 volymprocent alkohol. Med öl förstås jäst, odestillerad dryck som är framställd med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne och vars alkoholhalt överstiger 2,25 men inte 3,5 volymprocent. 6 § Med lättdryck förstås dryck som antingen är fri från alkohol eller innehåller högst 2,25 volymprocent alkohol. 7 § Med sprit förstås en vara, som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent. Med tillverkning av sprit förstås varje förfarande, varigenom alkohol i sådan koncentration framställes eller utvinnes. Vin, starköl eller öl anses dock inte som sprit. Inte heller utgör framställning av sådan dryck tillverkning av sprit. Med mäsk förstås en jäsande vätska som blir sprit om den får fortsätta att jäsa så att alkoholhalten överstiger 2,25 volymprocent. Med alkohol avses i denna lag etylalkohol. 8 § Tillverkare kallas den som driver yrkesmässig tillverkning enligt denna lag. Med försäljning förstås varje form av tillhandahållande av dryck mot ersättning. Försäljning till konsument benämnes detaljhandel eller, om den sker för förtäring på stället, servering. Annan försäljning benämnes partihandel. 1 § Sprit och spritdrycker får inte tillverkas utan tillstånd. Spritdrycker med högre alkoholhalt än 60 volymprocent får inte tillverkas. 2 § Vin, starköl eller öl får inte tillverkas utan tillstånd om det inte gäller tillverkning i hemmet för eget behov. 3 § Närmare bestämmelser om tillverkning av alkoholdrycker och sprit meddelas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande, . 4 § Tillverkare av alkoholdrycker får förfoga över av honom tillverkad dryck för försäljning endast enligt denna lag. 5 § Tillverkare av sprit får förfoga över av honom tillverkad sprit endast för export och, efter medgivande av , för användning i egen rörelse samt för försäljning enligt lagen (l96l:l8l) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. 6 § Kärl eller behållare som innehåller starköl eller öl skall vara försedda med uppgift om dryckestillverkarens namn och om varuslag (starköl eller öl). Närmare bestämmelser om märkning av starköl och öl meddelas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande, . 3 kap. Allmänna bestämmelser för försäljning 1 § Alkoholdrycker får inte säljas om det inte föreligger rätt till det enligt denna lag. Spritdrycker med högre alkoholhalt än 60 volymprocent får inte säljas. 2 § Om försäljning av spritdrycker, vin och starköl för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller likartat ändamål gäller lagen (196l:l8l) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. 3 § Utan hinder av denna lag får spritdrycker, vin och starköl serveras till passagerare på järnvägståg i internationell trafik. Genom vad som föreskrivs i denna lag görs inte inskränkningar i den rätt till försäljning som följer av gällande bestämmelser om tullager som har inrättats för förvaring av proviant m.m. samt till försäljning av obeskattade varor i exportbutik. 4 § Om rätt att förfoga över spritdrycker, vin och starköl som medförs som proviant på fartyg och luftfartyg i internationell trafik gäller särskilda bestämmelser. 5 § Försäljning av drycker som omfattas av denna lag skall skötas på ett sådant sätt att skador i möjligaste mån förhindras. Den som tar befattning med försäljning av alkoholdrycker skall tillse att ordning och nykterhet råder på försäljningsstället. 6 § Den som tillverkar, säljer eller förmedlar försäljning av alkoholdrycker får i sin rörelse lämna sådan dryck som gåva endast i form av varuprov. Vid försäljning av annan vara än alkoholdryck får sådan dryck inte lämnas som gåva. 7 § Vid detaljhandel med och servering av alkoholdrycker skall lättdrycker finnas att tillgå i tillfredsställande urval och omfattning. 8 § Den som är underårig eller som har förvaltare enligt ll kap. 7 § för- äldrabalken får inte bedriva försäljning av alkoholdrycker. 9 § Vid detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl får vara inte säljas eller utlämnas till den som inte har fyllt . Motsvarande gäller vid detaljhandel med öl och servering av alkoholdrycker i fråga om den som inte har fyllt l8 år. Alkoholdrycker får inte säljas eller utlämnas till den som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel. Utlämning av alkoholdrycker skall vägras om det finns särskild anledning att antaga att varan är avsedd att olovligen tillhandahållas någon. Den som utlämnar alkoholdrycker skall förvissa sig om att mottagaren har uppnått den ålder som anges i första stycket. 10 § Det är förbjudet att som ombud eller på därmed jämförligt sätt anskaffa alkoholdrycker till den som enligt 9 § inte har rätt att få sådan vara utlämnad till sig. Det är också förbjudet att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. Spritdrycker, vin eller starköl får inte som gåva eller lån överlämnas till den som inte har fyllt . Öl får inte som gåva eller lån överlämnas till den som inte har fyllt l8 år. Vad nu sagts gäller inte när någon bjuder av en alkoholdryck för förtäring på stället. 11 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får om synnerliga skäl föreligger förbjuda eller inskränka försäljning av alkoholdrycker. Kommunen får för visst tillfälle, om det anses påkallat för ordningens upprätthållande, förbjuda eller inskränka försäljning av alkoholdrycker. 4 kap. Partihandel, import och export 1 § Partihandel med spritdrycker, vin eller starköl får bedrivas av den som har meddelats partihandelstillstånd. Den som har tillverkningstillstånd för spritdrycker, vin eller starköl skall anses ha partihandelstillstånd för motsvarande varor. 2 § Spritdrycker, vin och starköl får införas till landet av den som har tillverknings- eller partihandelstillstånd för sådana varor. Utöver vad som anges i första stycket får spritdrycker, vin och starköl införas l. av den som har rätt till tullfrihet enligt 6 § lagen (l987:l069) om tullfrihet m.m., 2. av handelsagent om varan utgör prov i och för dennes rörelse, enligt bestämmelser som meddelas av regeringen, 3. av resande eller av person, som utför arbete på transportmedel, för eget bruk eller som gåva till närstående för dennes eller dennes familjs personliga bruk enligt bestämmelser som meddelas av regeringen, 4. i form av enstaka gåvoförsändelse tiil enskild person för dennes eller dennes familjs personliga bruk enligt bestämmelser som meddelas av regeringen, 5. som proviant på fartyg eller luftfartyg enligt särskilda bestämmelser, 6. av enskild person, som flyttar in till landet eller återvänder hit efter längre tids vistelse utomlands, om dryckerna är avsedda för eget eller familjens personliga bruk, enligt bestämmelser som meddelas av regeringen, 7. av enskild person som har mottagit dryckerna i arv eller genom testamente, om dryckerna är avsedda för eget eller familjens personliga bruk, enligt bestämmelser som meddelas av regeringen. Spritdrycker, vin och starköl som medförs som proviant på järnvägståg i internatíonell trafik, får införas i den utsträckning som krävs för servering av passagerare under tågets färd inom landet. 3 § Starköl och öl som införs till landet skall vara försett med uppgift om tillverkarens namn samt om varuslag på sätt som anges i 2 kap. 6 §. För oförtullat starköl eller öl som inte är försett med uppgift enligt första stycket gäller lagen (l973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. får för visst fall medgiva undantag från bestämmelserna i denna paragraf. 4 § Den som enligt l § är berättigad att bedriva partihandel får sälja varorna till detaljhandelsbolaget, till den som har tillverknings- eller partihandelstillstånd för motsvarande varor och till den som har meddelats serveringstillstånd för sådana varor. Varorna får också exporteras. Endast den som är berättigad att bedriva partihandel får omförpacka eller buteljera varorna. 5 § Överförs tillverknings-, partihandels- eller serveringstillstånd enligt 7 kap. l6 § på någon annan, får överlåtaren sälja sitt lager av spritdrycker, vin eller starköl till sin efterträdare. För konkursbo eller dödsbo får utan hinder av bestämmelserna i denna lag spritdrycker, vin eller starköl säljas till den som har tillverknings- eller partihandelstillstånd för sådana drycker eller till detaljhandelsbolaget. Motsvarande gäller även då en tillståndspliktig verksamhet måste avvecklas till följd av att tillståndet återkallats eller andra tvingande skäl. Bestämmelserna i första och andra stycket gäller i tillämpliga delar även i fråga om öl. 6 § Vid partihandel med spritdrycker, vin och starköl är säljaren skyldig att förvissa sig om att köparen har rätt att återförsälja varan. Vid varje partihandelsställe skall, om innehavaren inte är enskild person som själv förestår verksamheten, finnas en för uppgiften lämplig person som har tillsyn över försäljningen (föreståndare). 7 § Den som är berättigad att bedriva partihandel med spritdrycker, vin eller starköl ansvarar för att distributionen av varorna sker under betryggande former. Detta gäller också om någon utomstående anlitas för distributionen. Tillståndshavare som nämns i första stycket och som låter importera sådan vara har från och med att varan kommit in i landet motsvarande ansvar för distributionen av denna. Närmare föreskrifter om distribution av spritdrycker, vin och starköl meddelas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande, . Detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl 1 § För detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl skall finnas ett särskilt för ändamålet bildat aktiebolag (detaljhandelsbolaget), som staten äger. Detaljhandelsbolaget får inte importera, exportera elier tillverka drycker som anges i första stycket.