prop · GI036 · 1995-01-01 00:00:00 — Av övergångsbestämmelserna till den nya lagstiftningen bör också framgå, att de som påbörjat tjänstgöring enligt bestämmelserna i värnpliktslagen, lagen om vapenfri tjänst, civilförsvarslagen, lagen om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. och lagen om skyldighet för civilförsvarspliktiga att tjänstgöra utanför civilförsvaret, omfattas av de äldre bestämmelserna om tjänstgöringen. Detta innebär att den som påbörjat en tjänstgöringsperiod före ikraftträdandet inte skall anses fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt den nya lagen så länge tjänstgöringsperioden varar. En konsekvens av detta är att den nya lagen om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. inte blir tillämplig för dessa personalkategorier. De vapenfria tjänste- pliktiga som begår förseelser som har påbörjats före den nya lagstiftningens ikraftträdande skall således bedömas enligt vapenfrilagens bestämmelser om tillrättavisning. För dem som påbörjat tjänstgöring med stöd av civilförsvarslagen, lagen om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. eller med stöd av lagen om skyldighet för civilförsvarspliktiga att tjänstgöra utanför civilförsvaret kommer ansvar för disciplinförseelser inte att kunna åläggas under den pågående tjänstgöringen. De som påbörjat tjänstgöring enligt värnpliktslagen och som begår disciplinförseelser skall däremot endast bedömas enligt äldre bestämmelser om förseelsen begåtts före ikraftträdandet. Detta bör framgå av en övergångsbestämmelse till lagen om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Detta sammanhänger med att den föreslagna lagens bestämmelser i sak såvitt avser denna personalkategori helt överensstämmer med lagen om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. Regeringen delar i detta avseende Lagrådets uppfattning att den i lagrådsremissen föreslagna övergångsbestämmelsen är onödigt långtgående. Övergångsbestämmelsen i propositionens lagförslag angående disciplinansvar har därför formulerats så att den upphävda lagen skall tillämpas beträffande förseelser som begåtts eller förhållanden som inträffat före ikraftträdandet, på sätt Lagrådet förordat. Bestämmelsen anger att totalförsvar skall vara så uppbyggt och orga- niserat att det är en hela folkets angelägenhet. Totalförsvarets personalbehov tillgodoses genom anställningsavtal, sär- skilda avtal om tjänstgöringsskyldighet och lagstadgade tjänstgöringsplikter. Av bestämmelsen framgår att lagen endast reglerar tjänstgöringsplikterna. I paragrafen läggs fast att totalförsvarets personalförsörjning skall tryggas genom en plikt - benämnd totalförsvarsplikt. I paragrafen avgränsas den grupp av personer som är underkastad totalförsvarsplikt och den tid under vilken totalförsvarsplikten kan göras gällande mot var och en av dessa personer. Varje svensk medborgare är totalförsvarspliktig oavsett var han eller hon är bosatt. Totalförsvarsplikten gäller också för var och en som är bosatt i oavsett medborgarskap. En person får anses vara bosatt i om han eller hon stadigvarande vistas här. I allmänhet är en person folkbokförd på bosättningsorten. Det är därför i de allra flesta fall tillräckligt att under- söka om en person är folkbokförd på en ort i för att konstatera om han eller hon omfattas av totalförsvarsplikten eller inte. Det är emellertid den faktiska bosättningen som är avgörande. Den som är bosatt i är därför totalförsvarspliktig oavsett folkbokföringsförhållandena. Totalförsvarsplikten gäller från ingången av det kalenderår när en person fyl- ler till utgången av det kalenderår när han eller hon fyller . I paragrafen anges kortfattat de skyldigheter för den enskilde som följer av totalförsvarsplikten. Totalförsvarsplikten innebär en skyldighet för den totalförsvarspliktige att medverka vid utredningar om sina personliga förhållanden. De närmare bestäm- melserna om detta finns i 2 kap., 5 kap. 1 § och 6 kap. 5 §. Den som inte följer en kallelse att inställa sig personligen för utredning enligt 2 kap. straffas enligt bestämmelserna i 10 kap. för detta. Han eller hon kan också hämtas för att utredningen skall kunna genomföras. Den som underlåter att skriftligen lämna efterfrågade uppgifter kan vid vite föreläggas att göra detta. Tjänstgöringsskyldigheten är det viktigaste åliggandet som följer av total- försvarsplikten. Av bestämmelsen framgår att varje totalförsvarspliktig är skyldig att tjänstgöra inom totalförsvaret i den omfattning som hans eller hennes kroppskrafter och hälsotillstånd tillåter. I 2 och 3 kap. finns be- stämmelser om utredning och inskrivning, som syftar till att undvika att någon enskild åläggs en tjänstgöring som går utöver hans eller hennes förmåga. De övriga skyldigheter som avses i paragrafen är bl.a. de som behandlas i 7 kap. Dessa syftar bl.a. till att myndigheterna inom totalförsvaret skall kunna nå totalförsvarspliktiga och kommunicera med dem när tjänstgöring inte fullgörs. Tjänstgöring enligt lagen kan fullgöras som värnplikt, civilplikt eller allmän tjänsteplikt. Värnplikten och civilplikten omfattar grundutbildning, repeti- tionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. I den allmänna tjänsteplikten ingår däremot inte någon utbildning. Om en totalförsvarspliktig är anställd, är han eller hon i allmänhet på grund av anställningsavtalet skyl- dig att genomgå den utbildning som behövs för att arbetsuppgifterna skall kunna fullgöras under höjd beredskap. Det är emellertid endast värnplikten som alltid skall fullgöras med grundutbildning och repetitionsutbildning. För fullgörandet av civilplikten kan det vara tillräckligt att en totalförsvarspliktig som, på grund av exempelvis sin yrkesutbildning har de grundläggande kunskaperna och färdigheterna för en befattning genomgår endast repetitionsutbildning eller, i undantagsfall, ingen utbildning alls. Inom den militära delen av totalförsvaret motsvarar beredskapstjänstgöringen närmast tjänstgöring i form av beredskapsövningar enligt 27 § 2 mom. värn- pliktslagen, medan krigstjänstgöringen motsvarar tjänstgöring enligt 28 § 1 mom. värnpliktslagen. Motsvarande bestämmelser för civilförsvarspliktiga finns i 12 § 1 mom. civilförsvarslagen och för dem som fullgör vapenfri tjänst i 5 § andra stycket lagen om vapenfri tjänst. Den allmänna tjänsteplikten kan endast fullgöras under höjd beredskap enligt lagen om höjd beredskap. Liksom enligt den nuvarande lagstiftningen kan sådan tjänstgöring ske som en skyldighet att utföra arbetsuppgifter i den ordinarie anställningen eller efter en särskild anvisning av en myndighet. Därutöver innebär totalförsvarsplikten att den som frivilligt åtagit sig att tjänstgöra inom totalförsvaret under höjd beredskap skall vara skyldig att göra det med allmän tjänsteplikt. Enligt första stycket skall värnplikten fullgöras hos Försvarsmakten. Värnplikten skall alltid inledas med en grundutbildning. Detta överensstämmer med vad som gäller . När det gäller civilplikten finns inte motsvarande krav. Grundutbildning i Försvarsmakten skall antingen fullgöras hos myndigheten eller efter en inledande utbildning hos denna myndighet i verksamheter utanför denna men med Försvarsmakten som ansvarig för tjäns- tgöringen. Exempel härpå är tjänstgöring på isbrytare och i För- svarsdepartementet. När försvarsmaktens omfattning minskar kommer värnplikt även att, under samma förutsättningar som sagts, kunna fullgöras i verksamheter som ingår i försvarsmakten men som då faller utanför myndigheten , t.ex. . Enligt bestämmelsen i andra stycket är endast svenska män skyldiga att fullgöra värnplikt. Bestämmelsen begränsar också männens skyldighet att fullgöra värn- plikt med hänsyn till levnadsåldern. Ingen är skyldig att fullgöra värnplikt före det kalenderår när han fyller eller efter det kalenderår när han fyller . I tredje stycket har tagits in en hänvisning till 5 § lagen om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning. Enligt den bestämmelsen är en kvinna som efter en antagningsprövning skrivits in för värnplikt därefter skyldig att fullgöra värnplikt och omfattas av samma bestämmelser som en man som skrivits in för värnplikt. Paragrafen behandlar de verksamhetsområden inom vilka civilplikt kan fullgöras. Enligt första stycket skall regeringen genom förordning avgränsa de verksam- hetsområden inom totalförsvaret där civilplikt skall fullgöras. Liksom enligt den nuvarande regleringen kan civilplikten fullgöras utanför verksamhet som motsvarar nuvarande civilförsvarsorganisation och även i För- svarsmakten. I andra stycket anges den yttersta gränsen för civilplikten så att denna överensstämmer med vad som gäller för civilförsvarspliktigas skyldighet att tjänstgöra inom totalförsvaret. Civilplikten får följaktligen inte vara förenad med egentliga stridsuppgifter annat än om det är fråga om ordnings- eller bevakningsuppgifter. I begreppet egentliga stridsuppgifter inne- fattas inte vapenbruk i självförsvar. I paragrafen läggs fast den grundläggande principen att endast den som har skri- vits in för värnplikt eller civilplikt är skyldig att fullgöra sådan tjänstgö- ring. Inskrivningen skall ske enligt bestämmelserna i 3 kap. Skyldigheten att fullgöra allmän tjänsteplikt förutsätter inte inskrivning. Utredning om personliga förhållanden I denna paragraf behandlas den utredning som totalförsvarets myndigheter får gö- ra för att fastställa totalförsvarspliktigas förutsättningar att tjänstgöra i olika verksamheter inom totalförsvaret. En sådan utredning, som kan vara mer eller mindre ingående, skall alltid göras innan en totalförsvarspliktig skrivs in. Inskrivningen är i sin tur en förutsättning för att en totalförsvarspliktig skall vara skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Genom utredningen skall klarläggas om den totalförsvarspliktige har förutsätt- ningar att fullgöra tjänstgöring inom totalförsvaret i form av värnplikt eller civilplikt. En motsvarande bestämmelse för den allmänna tjänsteplikten finns i 6 kap. 5 §. Utredningen skall avse bl.a. den fysiska och psykiska prestations- förmågan hos den som undersöks och om det finns någon särskild risk för att denna prestationsförmåga nedsätts genom tjänstgöringen. När det gäller män som är svenska medborgare skall utredningen som regel vara ingående och göras vid en mönstring. Särskilda bestämmelser om mönstring finns i 2 och 3 §§. Även vid sådana utredningar som inte sker vid en mönstring krävs i många fall att den som omfattas av utredningen inställer sig personligen till ett inskriv- ningssamtal. I fråga om mindre krävande befattningar inom det civila försvaret kan det däremot vara enkelt att konstatera om en person uppfyller förutsättningarna för tjänstgöring eller inte. Någon mer ingripande utredning behöver då inte göras utan det räcker med att myndigheten skriftligen eller per telefon inhämtar de nödvändiga upplysningarna. Enligt bestämmelsen i paragrafen är varje totalförsvarspliktig skyldig att på begäran av den utredande myndigheten lämna uppgifter om sig själv. Myndigheten har rätt att få de begärda uppgifterna skriftligen eller muntligen. En begäran kan också gå ut på att en totalförsvarspliktig företer handlingar, t.ex. behö- righetsbevis, som är av betydelse för om han eller hon skall kunna tas i anspråk för en viss tjänstgöring. Den som är totalförsvarspliktig är också skyldig att medverka till utredningen genom att personligen inställa sig till samtal. Endast om utredningen sker vid en mönstring enligt 2 och 3 §§ föreligger emellertid en skyldighet att genomgå medicinska och psykologiska undersökningar. Mönstringen skall utföras av . I praktiken kommer den att göras vid något av dess regionala kontor. När det gäller mindre ingripande utredningar än mönstring bör utredningen kunna göras även av andra myndigheter. Regeringen har därför getts möjlighet att delegera rätten att utföra sådana ut- redningar till andra statliga myndigheter. Det kan också vara lämpligt att sådana utredningar utförs exempelvis av den kommun där den som omfattas av utredningen senare skall tjänstgöra. Bestämmelsen har därför utformats som en skyldighet för var och en som är totalförsvarspliktig att även lämna uppgifter till och medverka vid utredningar som utförs av kommuner, landsting och kyrkliga kommuner. Genom paragrafen öppnas således en möjlighet att låta även kommuner, landsting och kyrkliga kommuner utföra sådana utredningar av totalförsvars- pliktiga som kan leda till inskrivning för civilplikt och som inte skall utföras vid en mönstring. Av 17 § förvaltningslagen (1986:223) följer att en totalförsvarspliktig som är föremål för en utredning enligt denna paragraf innan ärendet avgörs skall under- rättas om uppgifter som har tillförts ärendet genom någon annan och också få tillfälle att yttra sig över sådana uppgifter. Detta gäller även om utredningen inte leder fram till någon inskrivning eller medför en inskrivning helt i enlighet med de egna önskemålen. Skyldigheten för en myndighet att kommunicera uppgifter innebär också att den som varit föremål för en utredning, även om det inte begärs, skall få del av såväl resultaten av de undersökningar som gjorts som av den utredning i övrigt som har inhämtats och som läggs till grund för beslutet. Undersökningsresultaten kan meddelas muntligen eller skriftligen. Vid utredning med personlig inställelse sker detta lämpligen i samband med instäl- lelsen. Svenska män skall som regel genomgå mönstring. Skyldigheten för den enskilde att genomgå mönstring läggs fast i första stycket. Mönstringen är en särskild för- rättning, som förutsätter personlig inställelse. Vid mönstringen skall göras mer ingående utredningar av den totalförsvarspliktiges förmåga att fullgöra värnplikt och civilplikt. Mönstringen skall alltid utföras av . Att mönstring är en förutsättning för vissa inskrivningar framgår av bestämmelserna i 3 kap. Om det redan genom de uppgifter som före kallelsen till mönstring har tillgängliga är uppenbart att den som är skyldig att genomgå mönstring har så nedsatta kroppskrafter eller ett sådant hälsotillstånd att han saknar förmåga att fullgöra såväl värnplikt som civilplikt, är det både onödigt och olämpligt att kalla honom till mönstring. Det gäller t.ex. gravt handi- kappade personer. Förutsättningarna att fullgöra tjänstgöring inom totalförsva- ret bör då bedömas efter ett skriftligt förfarande och alltså utan någon person- lig inställelse. Förvaltningslagens bestämmelser är tillämpliga på handlägg- ningen även av ett sådant ärende. Svenska män som bor utomlands bör som regel inte kallas till mönstring. I andra stycket regleras när skyldighet att genomgå mönstring föreligger. Ingen totalförsvarspliktig är skyldig att genomgå mönstring före det kalenderår när han fyller . Som regel skall mönstringen genomföras senast under det kalenderår när den totalförsvarspliktige fyller . Skäl kan i vissa fall finnas att genomföra mönstringen . Endast om särskilda skäl finns är en totalförsvarspliktig dock skyldig att genomgå mönstring efter det kalenderår när han fyller . Ett sådant skäl kan vara att han hållit sig undan och därför inte har kunnat nås med en kallelse tidigare. Bestämmelsen in- nebär att den som har förvärvat sitt svenska medborgarskap efter utgången av det kalenderår när han fyller som regel inte skall kallas till mönstring. Endast i mycket sällsynta undantagsfall, såsom att han har alldeles särskilda kvalifikationer för att utbilda sig till en befattning som kräver mönstring, skulle det kunna bli aktuellt att låta en sådan person genomgå mönstring. Enligt 3 kap. 9 § föreligger en skyldighet att på nytt genomgå mönstring, om det behövs för att bedöma om inskrivningen efter en tidigare mönstring skall ändras eller hävas. Ansvaret för att manliga svenska totalförsvarspliktiga genomgår mönstring lig- ger på . Ingen är alltså skyldig att självmant anmäla sig eller uppsöka någon myndighet för att genomgå mönstring. Den to- talförsvarspliktiges skyldigheter inskränker sig till att efter kallelse in- ställa sig för mönstring. Inget hindrar emellertid att den som av någon an- ledning inte har genomgått mönstring själv hos tar initiativ till detta. har då att ta ställning till om en mönstring skall genomföras eller om bedömningen kan göras på den tillgängliga utredningen. Den totalförsvarspliktige har således ingen rätt att få genomgå mönstring. Av bestämmelsen framgår att en mönstring skall ske i den totalförsvarspliktiges personliga närvaro och att den skall omfatta medicinska och psykologiska under- sökningar samt annan utredning av hans personliga förhållanden. Undersökningarna och den övriga utredningen skall naturligtvis inte vara mer ingående eller omfattande än vad som krävs för att uppnå syftet, dvs. att bedöma den totalförsvarspliktiges förutsättningar att fullgöra den tjänstgöring som kan komma i fråga. De medicinska undersökningarna skall avse hans hälsotillstånd och fysiska förutsättningar i övrigt. De psykologiska undersökningarna, som består av tester och samtal, skall klarlägga de mentala förutsättningarna att klara av att tjänstgöra i krig samt ge underlag för inskrivning till chefsbefattningar. Utredningen skall även mer allmänt avse de förutsättningar som en totalför- svarspliktig har att tjänstgöra i olika befattningar och verksamhetsområden inom totalförsvaret och att tjänstgöra på olika platser i landet. Genom utredningen skall sålunda klarläggas om den totalförsvarspliktige har särskilda färdigheter eller intressen som kan vara av betydelse. Vägran att aktivt medverka vid mönstringen är inte straffbelagd. Bedömningen av förutsättningarna att fullgöra värnplikt eller civilplikt får i ett sådant fall göras på den utredning som på annat sätt kan inhämtas om den totalförsvarsplik- tige. Däremot är personlig närvaro en förutsättning för att en mönstring skall anses ha ägt rum. Den som inte självmant inställer sig får hämtas och skall också straffas för sin utevaro enligt bestämmelserna i 10 kap. Bestämmelsen, som har viss motsvarighet i 26 § värnpliktslagen, ålägger kommuner, landsting och enskilda vårdinrättningar att till lämna sådana uppgifter om totalförsvarspliktigas hälsotillstånd och personliga förhållanden i övrigt som behövs för mönstringen. Den närmare omfatt- ningen av informationsskyldigheten och hur den skall utövas regleras genom verkställighetsföreskrifter. När det gäller de statliga myndigheterna är det tillräckligt att skyldigheten att lämna uppgifterna läggs fast genom förordning. Enligt denna bestämmelse, som gäller vid såväl mönstring som annan utredning enligt 1 §, skall en kallelse att inställa sig personligen utfärdas . Tiden mellan utfärdandet och dagen för inställelsen bör som regel inte vara kortare än en månad. Om någon accepterar en kallelse med kortare varsel, finns det emellertid inget som hindrar att kallelsen med samma verkan som annars sker enligt överenskommelsen. Den som har mottagit en kallelse är för egen del skyldig att anmäla till den som har utfärdat kallelsen, om han eller hon inte kan inställa sig en- ligt kallelsen. Anmälningsskyldigheten har utvidgats till att avse varje hinder som en totalförsvarspliktig anser sig ha för att inställa sig enligt kallelsen. Vid den kontakt med myndigheten som uppkommer i samband med en sådan anmälan får sedan ut om myndigheten anser att hindret utgör ett giltigt skäl för honom eller henne att utebli eller inte. Om en totalförsvarspliktig uteblir trots att han eller hon vid kontakten med myndigheten har fått besked att hindret inte be- traktas som ett giltigt skäl, får hämtning genomföras. En totalförsvarspliktig skall då också anmälas till åtal för utevaron. 3 kap. Inskrivning m.m. På grundval av resultatet från mönstringen skall en bedömning göras av den un- dersöktes förutsättningar att fullgöra värnplikt och civilplikt. Resultatet kan visa att han har förutsättningar att fullgöra sådan tjänstgöring eller att för- utsättningarna saknas. Om förutsättningarna saknas, skall Totalförsvarets plikt- verk enligt 3 § besluta att han inte är skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt. De totalförsvarspliktiga som har förutsättningar att fullgöra värn- plikt eller civilplikt, skall placeras i befattningsgrupper och därefter skrivas in. Bestämmelsen har, i förhållande till lagrådsremissens förslag, förtydligats i samband med lagrådsföredragningen. Det framgår nu uttryckligen att placering kan ske i en eller flera befattningsgrupper innan inskrivning sker. Befattningsgrupper skall finnas definierade för såväl Försvarsmakten som det civila försvaret och bygga på kravprofiler. Med chefer förstås i paragrafen befälsklassade även om de inte kommer att tjänstgöra som chefer. Placeringen av de mönstrade i befattningsgrupper skall göras på grundval av vad som vid mönstringen har framkommit om vars och ens förutsättningar att tjänst- göra i de befattningar som ingår i de olika befattningsgrupperna. Till grund för bedömningen skall ligga värdena från de medicinska och psykologiska undersök- ningarna och vad som i övrigt framkommit om den undersöktes utbildning, kunska- per och färdigheter i övrigt. skall skriva in totalförsvarspliktiga som enligt vad resultatet från mönstringen visar har förutsättningar att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Av dessa skall emellertid endast så många skrivas in för värn- plikt och civilplikt som det finns behov av och resurser för att utbilda. De övriga skall skrivas in i en utbildningsreserv. Av bestämmelsen i 4 kap. 1 § framgår att längden på grundutbildningen för den som skrivs in för värnplikt kan variera mellan . En totalför- svarspliktig som efter mönstring skrivs in för civilplikt skall som regel också genomgå en grundutbildning som omfattar . Undantagsvis kan förekomma att den mönstrade skrivs in för civilplikt med kortare grundutbildning eller ingen grundutbildning alls. En sådan inskrivning kan bli aktuell, om det vid mönstringen visar sig att den totalförsvarspliktige på grund av sitt yrke eller utbildning gör större nytta för totalförsvaret genom en sådan inskrivning än genom en inskrivning för värnplikt eller civilplikt med en lång grundutbildning. Inskrivning för värnplikt, för civilplikt med en längre grundutbildning än eller i utbildningsreserven förutsätter alltid att den som skrivs in har genomgått mönstring. Om den som har genomgått mönstring är missnöjd med ett beslut i fråga om in- skrivningen, kan han få frågan prövad på nytt av en inskrivningsnämnd. Be- stämmelser om detta finns i 11 kap. I paragrafen regleras hur valet skall göras mellan å ena sidan inskrivning för värnplikt och civilplikt och å andra sidan inskrivning i utbildningsreserven. Som angetts i anslutning till 1 § skall vid mönstringen endast de totalför- svarspliktiga skrivas in för värnplikt eller civilplikt som det finns behov av och resurser för att utbilda. Det innebär, när det gäller Försvarsmakten, att så många totalförsvarspliktiga skall skrivas in för värnplikt att krigsbefattning- arna (ordinarie och reserv) kan besättas med utbildad personal samt att personal finns att tillgå för att ersätta dem som avgår och för att upprätthålla beredskapen i fred. På motsvarande sätt skall vid mönstringen inskrivning för civilplikt göras endast i den utsträckning som det finns behov och resurser att grundutbilda totalförsvarspliktiga för sådan tjänstgöring. I paragrafens första mening har därför intagits en bestämmelse enligt vilken endast det antal total- försvarspliktiga skall skrivas in för värnplikt och civilplikt som i krig behövs i Försvarsmakten och i det civila försvaret eller för Försvarsmaktens fredstida beredskap. De totalförsvarspliktiga som det inte finns behov av eller resurser för att grundutbilda skall i stället skrivas in i utbildningsreserven. I paragrafens andra mening regleras vilka totalförsvarspliktiga som skall skri- vas in för värnplikt och civilplikt respektive i utbildningsreserven.