prop · GI036 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringen har visserligen förståelse för de svårigheter som kan föreligga när dagen för grundutbildningens början i förhållande till dagen för inskrivning ligger långt fram i tiden. Att inskrivningsbeslutets detaljerade innehåll kan skapa förväntningar hos dem som skrivs in, vilka därefter inte kan uppfyllas, måste emellertid förutsättas inträffa endast undantagsvis. Enligt regeringens åsikt ligger det ett större värde i att den som skrivs in får ett besked om vad som är att förvänta - oavsett om detta kan komma att ändras. Vi anser därför att det bör framgå av lagen att inskrivningsbeslutet skall innehålla de nämnda uppgifterna, dock att tidpunkten för grundutbildningens början endast skall behöva anges för de längre utbildningarna. Regeringen kan inte heller se att förslaget i denna del skulle kunna medföra de olägenheter som förutskickats av . Inskrivning för civilplikt i en befattning som kräver en grundutbildning som inte överstiger bör enligt regeringen kunna ske oavsett om lämpligt utbildningstillfälle för beslutet inte kan fastställas. Om det är angeläget att någon skrivs in för att upprätthålla en viss befattning, bör det centrala verket kunna, med ledning av vilken befattning det rör sig om och utifrån den inskriv- nes bostadsförhållanden, fastställa var utbildningen kan komma att äga rum. Det är också angeläget att i detta sammanhang betona skillnaderna mellan de in- skrivningsbeslut som verket skall fatta efter mönstring och de som skall fattas efter annan utredning. Efter mönstring bör den mönstrade få ett inskrivningsbeslut eller ett beslut om att han inte är skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Om det gäller inskrivning för civilplikt med kort utbildning efter annan utredning än mönstring, skall beslut däremot kunna fattas vid det tillfälle som verket finner lämpligt. Detta innebär att verket bör kunna dröja med ett beslut om inskrivning till dess ett lämpligt utbildningstillfälle föreligger. Regeringens förslag innebär således att det för verket inte skall föreligga någon skyldighet att, efter annan utredning än mönstring, fatta beslut om inskrivning eller om att skyldighet inte föreligger för den som genomgått utredningen att fullgöra civilplikt. Regeringen ansluter sig även till UFT:s förslag om att inskrivningsnämndens roll uteslutande skall vara av överprövande karaktär. En totalförsvarspliktig som har genomgått mönstring och som är missnöjd med ett inskrivningsbeslut bör således kunna få frågan prövad på nytt av en inskrivningsnämnd. En sådan ordning överensstämmer med dagens ordning som den i praktiken fungerar - formellt fattas dock det första beslutet om inskrivning eller befrielse av en värnpliktig av in- skrivningsnämnden. Förfarandet där påminner emellertid i hög grad om en överprövning av mönstringsförrättarens preliminära besked till den värnpliktige vid inskrivningsprövningen. Regeringens förslag: En totalförsvarspliktig som vill slippa tjänstgöring i Försvarsmakten eller sådan tjänstgöring i det civila försvaret som är förenad med bruk av vapen mot annan skall ha en sådan rätt, om han eller hon har en allvarlig personlig över- tygelse om att inte bruka vapen mot annan. Förutsättningarna för att få rätt att vara vapenfri skall överensstämma med dem som gäller för att få tillstånd till vapenfri tjänst. Rätten att vara vapenfri skall medföra konsekvenser för inskriv- ningen och beslut därom skall fattas av . En ansökan om rätt att vara vapenfri skall kunna göras såväl innan sökanden har skrivits in som efter ett inskrivningsbeslut. Om inskrivning inte har skett, skall beslutet in- nebära ett hinder för inskrivning för tjänstgöring i Försvarsmakten och för civilplikt som är förenad med bruk av vapen. Om inskrivning har skett, skall inskrivningen alltid ändras så att ingen konflikt uppstår med beslutet om rätten att vara vapenfri. Till skillnad från vad som gäller skall ett beslut om inskrivning i utbildningsreserven vara kombinerat med en anteckning om rätten att vara vapenfri för en totalförsvarspliktig som fått en sådan rätt. Utredningarnas förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Vapenfria Tjänstepliktigas Medinflytan- deorganisation, Vapenfristyrelsen och har anfört att prövningsförfarandet för vapenfri tjänst bör utmönstras eftersom så gott som alla får sådan tjänst om de begär det. Vapenfria Tjän- stepliktigas har dessutom framfört att en särskild förteckning över vapenfriutbildningar borde upprättas. Skälen för regeringens förslag: Det förslag som regeringen nu lämnar i fråga om rätten att vara vapenfri överensstämmer i huvudsak med vad som redan gäller. Några skillnader föreligger emellertid. Om totalförsvarsplikten införs, kommer tjänstgöringsskyldighet att föreligga inom såväl det militära som det civila försvaret för dem som mönstrar. Den vapenfria tjänsten kommer därför inte att vara något undantag från värnpliktstjänstgöring. I praktiken kommer dock den största andelen mönstrade att behöva tas i anspråk för tjänstgöring inom det militära försvaret. Regeringen anser det angeläget att säkerställa att rätten att vara vapenfri endast tillkommer sådana totalförsvarspliktiga som har en allvarlig personlig övertygelse rörande bruk av vapen mot annan. Om prövningsförfarandet skulle utmönstras kan risken för felaktigt utnyttjande öka. Regeringen anser därför att prövningsförfarandet bör finnas kvar. Liksom bör dock tilltro sättas till sökandens uppgifter, om det inte finns anledning att misstänka att uppgifterna inte är sanningsenliga. Beslutet om rätten att vara vapenfri bör medföra hinder för inskrivning i Försvarsmakten och för sådan civilplikt som är förenad med bruk av vapen. Regeringen kan inte se att det finns skäl att i lagform ta ställning till vilka särskilda vapenfriutbildningar som bör finnas. Lagen bör endast tillförsäkra den enskilde rätten att få slippa all tjänstgöring i Försvarsmakten och all tjänstgöring som är förenad med vapen- bruk. Regeringens skall handha beslut om krigsplacering i befattningar som i krig behöver upprätthållas av totalförsvarspliktiga i Försvarsmaktens krigsorganisation och i det civila försvaret. Krigsplacering skall normalt ske i den befattning som den totalförsvarspliktige grundutbildats till. Möjlighet skall emellertid finnas att besluta om krigsplacering i en annan befattning eller verksamhet än den som den totalförsvarspliktige grundutbildats till. En förutsättning för krigsplacering skall vara att den som blir krigsplacerad har tillräckliga kunskaper och är lämpad för de krigsuppgifter som skall utföras. Beslut om krigsplacering skall inte vara överklagbara däremot skall de kunna ändras. Nuvarande bestämmelser om uppskov och kollektiv yrkesledighet avskaffas. blir i stället ansvarigt för att ingen krigsplaceras för mer än en uppgift under höjd beredskap. Detta innebär att verket skall hålla dels ett register för krigsplacerad pliktpersonal, dels ett särskilt register för annan personal. I det senare registret skall bl.a. anteckningar kunna göras om att en viss person tillhör nyckelpersonalen hos en arbetsgivare och därför inte bör skrivas in med värnplikt eller civilplikt för någon annan verksamhet. Beslut om krigsplacering av pliktpersonal skall alltid fattas av . Ansvaret för att olika verksamheter inom totalförsvaret bemannas skall dock ligga på det organ som svarar för en verksamhet i krig. Beslut om krigsplacering skall därför grundas på framställningar från de bemanningsansvariga organen. En totalförsvarspliktig som inte krigsplaceras efter avslutad grundutbildning skall kunna skrivas in på nytt för civilplikt utan grundutbildning eller med en grundutbildning som inte är längre än . Utredningarnas förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. har föreslagit att det inrättas en fristående prövningsnämnd med uppgift att besluta om enskilda individers placering i de fall då bemanningsansvariga organ inte kan komma överens om vem som skall få disponera en viss person. UFT har emellertid ansett att de fall där man inte kommer över- ens kan beräknas bli så få att det framstår som onödigt att ha en särskild prövningsinstans för detta ändamål. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till att det centrala verket föreslås handha beslut om krigsplacering av de totalförsvarspliktiga. Några, däribland Försvarsmaktens organisationsmyndighet, , och Svenska Blå Stjärnan har dock uttryckt önskemål om att även andra personalkategorier än de som skrivits in för värnplikt eller civilplikt skall kunna krigsplaceras med stöd av lagen. Dessa remissinstanser har således vänt sig mot att inte sådan personal som under höjd beredskap skall vara tjänstgöringsskyldig enligt bestämmelserna om allmän tjänsteplikt omfattas av förslagets krigsplaceringsbestämmelser, eftersom de därmed inte heller skulle komma att omfattas av en laglig skyldighet att fullgöra sådan tjänstgöring som behövs med hänsyn till försvarsberedskap. Några remissinstanser har framhållit vikten av att den krigsplacering som verket beslutar om sker i nära samråd med den som har bemanningsansvaret. Flertalet anser dock att lagförslaget ger utrymme för smidiga lösningar i denna del genom möjligheterna att krigsplacera totalför- svarspliktiga i andra befattningar än i dem som de grundutbildats för, om det skulle vara bättre ur totalförsvarssynpunkt. Flera remissinstanser, däribland Försvarsmaktens organisationsmyndighet och , har avstyrkt förslag att inrätta en särskild besluta om enskilda individers placering då de bemanningsansvariga inte kan komma överens. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om att en totalförsvarspliktig som efter avslutad grundutbildning har förvärvat tillräckliga kunskaper och färdigheter för en krigsuppgift skall krigsplaceras i en befattning eller i en viss verksamhet överensstämmer i huvudsak med vad som gäller . är emellertid dessa frågor förordningsreglerade. Regeringen anser att bestämmelserna om krigsplacering avseende dem som tas i anspråk med totalförsvarsplikt bör ha lagform. Genom bestämmelsen garanteras också att ingen tas i anspråk för en tjänstgöring som överstiger hans eller hennes kunskaper och färdigheter. Regeringen ansluter sig i denna del till UFT:s förslag om att bestämmelserna i lagen om krigsplacering endast bör omfatta dem som skrivits in för värnplikt eller civilplikt. Såsom vissa remissinstanser uppmärksammat kommer därmed inte de som vid höjd beredskap föreslås omfattas av bestämmelserna om allmän tjänsteplikt att kunna bli föremål för krigsplacering med stöd av den föreslagna lagens bestämmelser. Ingenting hindrar emellertid att den som har ett bemanningsansvar hos begär att vissa personer registreras såsom ianspråktagna för den myndighetens eller organisationens verksamhet och följaktligen inte skall vara tillgängliga för sådan krigsplace- ring som skall ske med stöd av lagens bestämmelser. Den närmare regleringen av den frågan bör lämpligen lösas i annat sammanhang och företrädesvis genom avtal mellan verket och andra berörda parter. Det skulle visserligen trots vad som sagts kunna hävdas att även andra personalkategorier än de som skrivits in för värnplikt och civilplikt - främst anställda i Försvarsmakten och avtalsbundna medlemmar i frivilligorganisationer - borde omfattas av lagens bestämmelser i detta avseende. Dessa sistnämnda personers förhållanden regleras emellertid av ett frivilligt avtal, ett åtagande att tjänstgöra. Därigenom skiljer de sig väsentligt från alla dem som måste tas i anspråk med plikt. Totalförsvarsplikten innebär främst ett åliggande för den enskilde att tjänstgöra - det ter sig därför främmande att låta nu nämnda kategorier omfattas av denna plikt i andra situationer än under höjd beredskap. Regeringen ansluter sig vidare till utredningarnas bedömningar att bestämmelserna om uppskov och kollektiv yrkesledighet, i och med ett införande av en totalförsvarsplikt som registermässigt hanteras centralt, bör kunna avskaffas. förslag om att en särskild prövningsnämnd skall inrättas för att avgöra de fall där överenskommelser inte kan nås om vem som skall få disponera en viss person bör emellertid inte införas. Regeringen utgår ifrån att det endast i undantagsfall kommer att uppstå tvister om enskilda individers placering och att genom att infordra underlag från samtliga berörda skall kunna tillse att den för totalförsvaret bästa placeringen uppnås. I de fall där enighet ändå inte kan uppnås bör verket hänskjuta frågan till militärbefälhavaren och civilbefälhavaren för det område där den som begärs krigsplacerad är bosatt. Verket bör därefter besluta i enlighet med vad dessa överenskommer. För det fall ingen överenskommelse kan nås bör den total- försvarspliktige behålla sin tidigare krigsuppgift eller frågan hänskjutas till regeringen för bedömning. Enligt regeringen finns det således ingen anledning att inrätta en särskild prövningsinstans för dessa frågor och inte heller skäl att ge en totalförsvarspliktig rätt att överklaga ett beslut om krigsplacering. Regeringen delar utredningarnas förslag att en totalförsvarspliktig som inte krigsplaceras efter avslutad grundutbildning skall kunna skrivas in på nytt. En sådan inskrivning skall dock bara kunna avse civilplikt utan grundutbildning eller med en grundutbildning som inte är längre än . Genom en bestämmelse om det högsta antalet tjänstgöringsdagar som en totalförsvarspliktig kan bli skyldig att tjänstgöra skall dock säkerställas att ingen tas i anspråk för grundutbildning än detta högsta antal tjänstgöringsdagar. Regeringen kommer att i avsnitt 7.8 redogöra för vissa gemensamma bestämmelser om totalförsvarsplikten. I samband därmed kommer regeringen också att redovisa sitt ställningstagande i fråga om tjänstgöringstider m.m. 7.7 Kvinnor som vill fullgöra militär eller längre civil grundutbildning Regeringens förslag: Kvinnors möjlighet att ansöka om antagning till dels militär grundutbildning, dels en sådan utbildning inom det civila försvaret som kräver längre grundutbildning än skall regleras i en särskild lag. I den lagen skall också finnas bestämmelser om den utredning som en kvinna skall genomgå för att antas till en sådan grundutbildning. Denna utredning skall benämnas antagningsprövning och skall till sitt innehåll överensstämma med den mönstring som svenska män skall genomgå. När en kvinna lämnat sitt samtycke till att genomgå en sådan grundutbildning till vilken hon befunnits lämpad skall hon skrivas in för värnplikt eller civilplikt. När en kvinna skrivits in för värnplikt eller civilplikt med en grundutbildning som överstiger skall hon omfattas av samma bestämmelser som en man som med stöd av lagen om totalförsvarsplikt skrivits in för motsvarande grundutbildning. Hon blir således med lagstadgad plikt skyldig att fullgöra dels grundutbildning, dels repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. Utredningarnas förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. När det gäller tidpunkten för när en kvinna skall bli bunden med plikt att tjänstgöra inom det militära försvaret eller att fullgöra en lång civil grundutbildning skiljer sig emellertid och UFT:s förslag åt. föreslår att en kvinna som vid en antagningsprövning frivilligt åtagit sig att fullgöra sådan grundutbildning skall vara skyldig att fullgöra denna under straffansvar. UFT föreslår i denna del att en kvinna som frivilligt åtagit sig att genomgå en militär grundutbildning eller en lång civil grundutbildning skall ha rätt att utan straffpåföljd avbryta utbildningen. Enligt UFT:s förslag skall en kvinna först när hon har avslutat grundutbildningen skrivas in med plikt och krigsplaceras. UFT har också föreslagit att kvinnor som frivilligt genomgått militär grundutbildning därefter med civilplikt skall fullgöra samma tjänstgöring som värnplikt. Utredningen har med andra ord velat reservera begreppet värnplikt för sådan tjänstgöring i det militära försvaret som fullgörs av män. Remissinstanserna: De remissinstanser som inte har ansett att även kvinnor skall vara skyldiga att mönstra har i allmänhet inte yttrat sig särskilt i frågan om kvinnors krigsplacering. Många, däribland Försvarsmaktens organisationsmyndighet, anser emellertid att samma pliktbestämmelser bör gälla för kvinnor som för män. har i detta sammanhang framhållit att lika villkor oavsett kön förbättrar förutsättningarna för att enbart kvinnor som noggrant övervägt sitt val och som har en väl grundad motivation ansöker. har dock delat utredningarnas uppfattning att det skall vara frivilligt för kvinnor att ansöka om antagning till grundutbildning. har också uppfattningen att all pliktpersonal, oavsett kön, som tas ut till Försvarsmakten skall omfattas av begreppet "värnplikt". Skälen för regeringens förslag: Begreppet mönstring bör såsom UFT föreslagit reserveras för den prövning som skall göras av dem som är skyldiga att tjänstgöra i det militära försvaret eller efter lång grundutbildning i det civila försvaret. Den prövning som skall ske av kvinnor bör därför i stället benämnas antagningsprövning. Det faktiska genomförandet av mönstringen respektive antagningsprövningen skall dock ske efter samma grunder. Utgångspunkten vid bedömningen av om en kvinna bör antas eller inte skall själv- fallet vara att kvinnor som är lika lämpade som de män som skrivs inför värnplikt eller civilplikt skall antas till grundutbildningen. Bestämmelserna om prövning av kvinnor som önskar fullgöra militär grundutbildning eller lång civil grundutbildning bör inte tas in i lagen om totalförsvarsplikt, eftersom prövningen är frivillig. Dessa bestämmelser bör i stället finnas i en särskild lag. Regeringen har i avsnitt 7.4 föreslagit att endast män skall kunna placeras i en utbildningsreserv. Detta bör framgå av den särskilda lagen som skall reglera möjligheterna för kvinnor att fullgöra tjänstgöring inom totalförsvaret genom att lagen endast görs tillämplig på inskrivning för värnplikt eller civilplikt med en grundutbildning som överstiger . När det därefter gäller frågan om vilka skyldigheter en kvinna, som frivilligt förklarat sig vilja genomgå militär grundutbildning, skall omfattas av, har regeringen samma uppfattning som . Regeringen ansluter sig också till Försvarsmaktens organisationsmyndighets synpunkt att det är angeläget att samma förutsättningar råder under grundutbildningen för män och kvinnor. Inte minst kan det innebära att en kvinna som önskar genomgå militär grundutbildning kommer att mötas av större respekt och förståelse av sina manliga kolleger, om samma förutsättningar råder för henne som för dem. Visserligen medför detta att en kvinna frivilligt kommer att kunna underkasta sig ett system där hon blir bunden vid straffansvar, om hon inte fullföljer sitt åtagande. Såsom också UFT framhållit kan en sådan tjänstgöring så gott som uteslutande sägas komma den myndighet eller den organisation där kvinnan kommer att tjänstgöra till godo. Regeringen anser emellertid att de fördelar som vinns med att låta även kvinnor vid straffansvar vara skyldiga att fullgöra en utbildning som de frivilligt underkastat sig, är så stora att dessa väger över. En fördel har redan nämnts, en annan är att en sådan ordning för att endast kvinnor som är väl motiverade och som noga tänkt igenom sitt val ansöker om antagning. Regeringen vill också i detta sammanhang framhålla att konsekvensen av att en kvinna ångrar sitt åtagande inte nödvändigtvis måste bli att hon ådrar sig ansvar för brott mot pliktbestämmelserna. Lika väl som en man som fullgör grundutbildning har möjlighet att antingen bli befriad på grund av att han inte längre befinns lämplig eller att erhålla en ändrad befattning, kommer också en kvinna att ha denna möjlighet. En kvinna som har antagits till militär grundutbildning har självfallet också därefter samma rätt som en man att begära att få vara vapenfri. Sammantaget anser regeringen därför, liksom , att en kvinna bör omfattas av pliktbestämmelserna i samband med att hon vid antagningen förklarar sig vilja genomgå den utbildning för vilken hon befunnits lämplig. Regeringen vill dock framhålla det angelägna i att det står fullständigt klart för kvinnan att hon efter att ha lämnat sitt samtycke till inskrivning kommer att omfattas av samma skyldigheter som männen med allt vad det innnebär i fråga om såväl straffansvar som möjligheten av att inskrivningsbeslutet ändras i fråga om befattning m.m. Det bör också framgå av lagen vad en kvinna skall underrättas om innan hon får lämna sitt samtycke till inskrivning. Att såsom UFT föreslagit beteckna den tjänstgöringsskyldighet som åvilar en kvinna som skall fullgöra militär grundutbildning som civilplikt finner regeringen - i likhet med flera remissinstanser - vara inkonsekvent. En kvinna som fullgör militär grundutbildning gör detta i syfte att möjliggöra krigsplacering på en stridande befattning i det militära försvaret. Att beteckna hennes tjänstgöringsskyldighet som civilplikt förefaller därför mindre lämpligt med hänsyn till att detta begrepp i huvudsak bör reserveras för sådan tjänstgöring som inte är förenad med egentliga stridsuppgifter. Regeringen anser därför att skäl även i detta avseende saknas för en särreglering mellan kvinnor och män. En kvinna som antas till militär grundutbildning bör således därefter vara tjänstgöringsskyldig enligt de regler som föreslås gälla för värnplikt. Regeringen anser, i likhet med utredningarna, också att en kvinna skall kunna fullgöra en längre grundutbildning i annan verksamhet av betydelse för totalförsvaret än inom det militära försvaret. Hon skall då kunna skrivas in för civilplikt, efter att vid antagningsprövningen ha befunnits lämpad för att upprätthålla en sådan befattning för vilken krävs längre grundutbildning än . Även i detta fall bör kvinnan, såsom föreslagit, omfattas av samma tjänstgöringsskyldighet som en man som skrivits in för motsvarande utbildning. Regeringens förslag innebär såsom ovan anförts att en kvinna som samtyckt till grundutbildning skall vara skyldig att därefter fullgöra samma tjänstgöring som en totalförsvarspliktig man. Regeringens förslag till bestämmelser i fråga om krigsplacering innebär att en förutsättning för att sådan skall kunna ske är att den totalförsvarspliktige förvärvat tillräckliga kunskaper och färdigheter för krigsuppgiften. Konsekvensen av att en kvinna som antagits till militär grundut- bildning eller lång civil grundutbildning blir pliktbunden blir att en kvinna kommer att kunna krigsplaceras oavsett om hon till fullo fullgjort grundutbild- ningen eller inte. Huvudsaken skall vara att hon har förvärvat tillräckliga kun- skaper och färdigheter för att krigsplaceras i en befattning eller verksamhet. Förslaget innebär också att en kvinnlig officer eller officersaspirant till skillnad från vad som gäller - kommer att kunna krigsplaceras med stöd av pliktbestämmelserna även om hon skulle vilja lämna sin anställning som officer eller sin yrkesutbildning. 7.8 Fullgörande av värnplikt och civilplikt Regeringens förslag: En totalförsvarspliktig som har skrivits in för värnplikt eller civilplikt skall vara skyldig att fullgöra sådan tjänst. De som skrivits in för utbildning till en befattning skall vidare vara skyldiga att fullgöra grundut- bildning och repetitionsutbildning. De totalförsvarspliktiga som har krigsplacerats med stöd av lagen skall även vara skyldiga att fullgöra beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. Under normala förhållanden skall dock en totalförsvarspliktig som har skrivits in för värnplikt eller civilplikt som omfattar en längre grundutbildning än och som inte har kallats in till grundutbildning före utgången av det kalenderår när han fyller inte vara skyldig att fullgöra grundutbildningen. Efter ny inskrivning skall det åligga en totalförsvarspliktig att fullgöra civilplikt med grundutbildning om eller civilplikt med enbart repetitionsutbildning, krigstjänstgöring och beredskapstjänstgöring, även om han tidigare fullgjort grundutbildning.