prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — Enligt direktivet 93/22/EEG (ISD) artikel 20, punkt 2, kan ett land efterge sina rapporteringskrav i de fall värdepappersföretaget rapporterar till en annan reglerad marknad. Såvitt Fondbörsen kan förstå ger således därmed rätt att behålla det undantag som gäller enligt värdepappersrörelselagen. Enligt Fondbörsens mening är det väsentligt att denna möjlighet utnyttjas. Fondbörsen föreslår därför att departementsförslaget ändras för att tillgodose detta behov. Genom de nya reglerna utvidgas de svenska värdepappersinstitutens rapporteringsskyldighet väsentligt. Således skall rapporteringen omfatta avslut i samtliga finansiella instrument som institutet gör vid en börs inom EES, dvs. även i andra instrument än sådana fondpapper som är inregistrerade vid börsen. Det föreslås att genom föreskrifter skall ange rapporteringens omfattning och på vilket sätt den skall genomföras. Som framhålls i departementspromemorian bör inte värdepappersinstituten i onödan belastas med rapporteringskrav. För Fondbörsens del är det uppenbart att börsen här kan underlätta för instituten genom att ställa tekniska system till förfogande för rapporteringen. Många av de värdepappersbolag som är verksamma på den svenska marknaden är medlemmar av och har därigenom redan elektroniska uppkopplingar via SAX-systemet till börsen. Genom SAX-systemet sker en kontinuerlig rapportering av den handel som äger rum vid Fondbörsen. Systemet används även för rapportering av de affärer i noterade papper som görs vid sidan av SAX och således utanför börsen. Systemet kan utan större svårighet anpassas till att omhänderta även den nu tillkommande rapporteringsskyldigheten avseende handel utanför börsen. har i och för sig inget att erinra mot principerna bakom de rapporteringskrav som föreslås. Dessa synes också i hög grad bundna av investeringstjänstedirektivet. Det är emellertid viktigt att arbetet med rapporteringen såväl hos avlämnare som mottagare kan hållas på en nivå som motiveras av rapporteringsbehovet. Dubbelrapportering måste undvikas, när den inte tjänar något syfte. Det kan exempelvis vara möjligt att rapportering sker till en marknadsplats, vilket i sin tur för informationen vidare till andra marknadsplatser i stället för att rapportering sker till alla. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, , bör kunna ta hänsyn till detta i de föreskrifter, vilka förutsätts i den föreslagna 1 kap 7 a § andra stycket. Föreskrifterna avser enligt förslaget omfattning av och sätt för anmälan av avslut. Det bör göras klart att i rätten att föreskriva om omfattningen också skall ligga en rätt att i föreskrifter medge undantag från rapporteringsskyldigheten. Korresponderande förutsättningar bör ges i lagen om börs- och clearingverksamhet. Inspektionen har i allt väsentligt inget att erinra mot förslagen. Vissa synpunkter främst angående erforderliga ändringar i sekretesslagen framförs dock i det följande. I promemorian sägs på s. 133 att i den mån ett utomlands stationerat företag erbjuder sina tjänster i genom t.ex. ovederhäftig reklam så måste kunna ingripa mot verksamheten med biträde av hemlandsmyndigheten. Inspektionen ställer sig frågande till om det verkligen är som skall ingripa i ett sådant fall. Det torde vara endast som skall agera i en sådan situation. Enligt artikel 25 i ISD-direktivet skall strikt sekretess gälla för förtrolig information som erhållits inom ramen för tillsynsmyndighetens verksamhet (jfr. s. 131). När det gäller information och handlingar som erhållit från en utländsk myndighet och som där är sekretessbelagda synes det erforderligt att ändringar görs i 8 kap. 5 § sekretesslagen i enlighet med innehållet i artikel 25 för att kunna bevara den sekretess som dessa handlingar är belagda med i det andra landet. Detta torde vara nödvändigt intill dess avtal med främmande stat ingåtts och godkänts av enligt 8 kap. 5 § fjärde stycket sekretesslagen. I annat fall torde det strida mot ISD-direktivets artikel 25 i det fall som ovan beskrivits att gör den skadeprövning som stadgas i 8 kap. 5 § första stycket sekretesslagen. I promemorian diskuteras bl.a. reglerna för redovisningsskyldigheten för filialer i värdlandet. RSV har i denna fråga samma inställning som framfördes beträffande redovisningskommitténs delbetänkande SOU 1994:17 del I om ny årsredovisningslag angående förslaget att slopa kravet på särskild årsredovisning för filialer till EES-företag vilka är att jämställa med svenska aktiebolag: "De årsredovisningar som skall inges är de som upprättats för hela företagen, inklusive filialerna, i den mån de har offentliggjorts i företagens hemländer. För filialer till bolag hemmahörande i stat utanför EES-området gäller dock samma bestämmelser som . Den föreslagna lagändringen är mindre lyckad från kontrollsynpunkt. En svensk filial till ett utländskt bolag är skattskyldig i för den inkomst av näringsverksamhet som kan anses hänförlig till fast driftställe i . Svårigheterna att bedöma vilka inkomster som således är skattepliktiga i ökar om det kan krävas att årsredovisning upprättas för filialen som sådan. Endast hela företagets årsredovisning kommer då normalt att finnas tillgänglig och då dessutom på främmande språk." RSV anser därför att nuvarande regler i lag (1992:160) om utländska filialer m.m. är bättre ur skattekontrollsynpunkt än de föreslagna. Om nuvarande lagstiftning inte kan behållas anser RSV det angeläget att regeringen eller utnyttjar möjligheterna i 6 kap. 2 § lagen om värdepappersrörelse för att utfärda sådana föreskrifter för filialerna att insynen i och bedömningen av dessa ur beskattningssynpunkt inte försämras i förhållande till vad som gäller . har inga invändningar mot förslagen i promemorian. Vi vill dock beträffande gränsöverskridande handel med värdepapper påpeka att utöver ovederhäftig reklam , och i sista hand KO, också kan ingripa mot marknadsföring som saknar för konsumenten viktig information. I de fall marknadsföringen av värdepapper är förenad med en kredit kan ett exempel vara avsaknad av i konsumentkreditlagen föreskriven information om effektiv ränta och kreditkostnad. I sådana fall måste också god kreditgivningssed i övrigt iakttas, bl.a. genom att en kreditprövning görs. Ett internationellt nätverk bildades av myndigheter som övervakar marknadsföring. /KO ingår i nätverket, som omfattar ett tjugotal länder. Nätverket torde öka möjligheten att vidta effektiva åtgärder mot otillbörligheter i gränsöverskridande marknadsföring. Förslaget i promemorian om hemlandstillsyn synes stå i överensstämmelse med investeringstjänstedirektivet. Det finns därför inte skäl att erinra mot detta. Föreningen vill emellertid betona den för värdepappersmarknaden mycket stora vikten av att motpartsriskerna kan begränsas. Den externa tillsynen har därvid en betydelsefull roll att spela. För att den skall göra det på ett fullgott sätt med tillämpning av principen om hemlandstillsyn, måste samarbetet och samordningen mellan tillsynsmyndigheterna i de olika berörda länderna fungera väl. Det är mycket viktigt att så sker, vilket måste betonas starkt i det fortsatta arbetet på att lägga den legala grunden för hemlandstillsynen och att genomföra den i praktiken. 2.9 Prövning av större ägares lämplighet Fullmäktige stöder att anpassningen till direktiven innebär att det framöver kommer att framgå direkt av lagstiftningen att en prövning av ägarnas lämplighet skall ske inte bara vid förvärv av aktier i existerande banker utan även inför ett beslut att bevilja bankoktroj eller tillstånd att driva finansierings- verksamhet eller värdepappersrörelse. Det förefaller rationellt att såsom föreslås i promemorian som förebild ta den modell som är aktuell när det gäller att införa motsvarande regler i den svenska försäkringslagstiftningen. Den innebär att en tillståndssökande redan i ansökningen skall ange vilka till- tänkta aktieägare som kommer att ha ett kvalificerat innehav, samt storleken på innehavet. Vidare skall regeringen stadfästa bolagsordningen för det tilltänkta bolaget samt bevilja koncession för den planerade bankrörelsen om den kan antas komma att uppfylla kraven på en sund bankverksamhet och om de som kommer att äga ett kvalificerat innehav i bolaget inte kan antas komma att utöva sitt inflytande på ett sätt som motverkar en sund utveckling av verksamheten i bolaget. Med tanke på den liberalisering som föreslås är det angeläget att denna ägarprövning ges ett tydligare innehåll. Enligt fullmäktiges uppfattning är det angeläget att söka utveckla och förtydliga de allmänna principer som är gängse i detta sammanhang. Reglerna om prövning av större ägares lämplighet bör göras tydligare. Detta gäller definitionen av kvalificerat innehav och vem som i olika situationer är skyldig att söka förvärvstillstånd respektive anmäla avyttring. Även hur sanktionerna avses att tillämpas bör tydliggöras för att skapa en bättre förståelse för sanktionsmedlen och hur dessa ska tillämpas. Inspektionen föreslår också att relevanta bestämmelser i sekretesslagen ses över eftersom uppgifter som inspektionen erhåller i här diskuterade ärenden är av känslig natur. Det bör observeras att det i förslaget till utformning av bestämmelsen i 1 kap. 2 § 6 p. lagen om värdepappersrörelse endast talas om del av röstetalet. Enligt ISD-direktivet och i motiven till förslaget skall dock också del av aktiekapitalet tas med i definitionen av kvalificerat innehav. I den föreslagna lydelsen av 1 kap. 2 § 6 p. lagen om värdepappersrörelse införs begreppet "kvalificerat innehav". Vad som avses med lokutionerna "indirekt innehav" eller med "annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget" definieras inte i förslaget. Begreppen kan komma att vålla tolknings- och tillämpningssvårigheter. Dessa svårigheter kan sammanfattas i tre frågeställningar nämligen, dels hur beräknas kapitalandelen eller röstetalet om någon äger ett värdepappersbolag via andra bolag, dels vad menas med "annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget", dels vem skall ansöka om tillstånd enligt 6 kap. 3 a § eller anmäla avyttring enligt samma kapitel 3 c § nämnda lag. Enligt bedömning är det nödvändigt att i motivtext - definiera vad som avses med ett indirekt innehav - ange vilka förvärv - förutom när någon av i lag angivna procentgränser passeras - som utlöser tillståndsplikt, och - ange vem som är skyldig att söka tillstånd om indirekt förvärv respektive anmäla försäljning I förslaget till 6 kap. 3 e § lagen om värdepappersrörelse finns vissa sanktioner angivna som riktar sig mot ägaren av ett kvalificerat innehav. Antag att i en familj mannen äger , hustrun och sonen av ett värdepappersbolag. Var och en av dessa är ägare till ett kvalificerat innehav enligt vad som framgår av sid 361 i promemorian. På nämnda sida sägs att ett sådant ägande inom en familj är ett indirekt ägande. Det ifrågasätts om detta är ett riktigt synsätt. Det framstår inte som korrekt att säga att t.ex. mannen indirekt äger hustruns aktier. Om mannen agerar med sina på ett sätt som innebär att första stycket i nämnda paragraf är tillämpligt medan hustrun och sonen inte gör det uppkommer frågan om det är möjligt för inspektionen att besluta att enbart mannens aktier inte får företrädas vid bolagsstämman. De sanktioner som finns i paragrafen är ingripande för de enskilda individer eller företag som drabbas och det bör därför i det fortsatta lagstiftningsarbetet föras en diskussion kring dessa frågeställningar för att skapa en bättre klarhet och förståelse för sanktionsmedlen och hur de skall tillämpas. I promemorian finns vissa omständigheter angivna som kan påverka bedömningen av ägares lämplighet. Sådana omständigheter är förutom tidigare konkurser, näringsförbud och brottslighet. En fråga som kan uppkomma vid lämplighetsprövning är att inspektionen får kännedom om att den ägare som skall bedömas är misstänkt för brott eller att förundersökning inletts eller att åtal väckts och frågan är då om redan något av dessa förhållanden skall påverka bedömningen eller skall kravet vara att det föreligger en lagakraftvunnen dom eller beslut. Enligt inspektionens mening bör redan misstanke om brott vara en omständighet som skall kunna påverka lämplighetsbedömningen vid ansökan om tillstånd till förvärv. Därmed inte sagt att detta alltid skulle leda till avslag på en tillståndsansökan. Ett sådant beslut påverkas naturligtvis också av vad misstanken avser och hur stort innehav vederbörande har. Enligt inspektionens bedömning bör dessa principer anges i motivtexten. En ansökan om tillstånd att förvärva aktier i ett värdepappersbolag kommer att innehålla uppgifter av känslig natur. Det kan antas att förhandlingar om ett större förvärv skulle störas av att de blev offentliga. Den nuvarande bestämmelsen i 8 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) torde omfatta förevarande situation. Däremot är det tveksamt om en underrättelse enligt den föreslagna bestämmelsen i 6 kap. 3 c § lagen om värdepappersrörelse kan sekretessbeläggas. Innehållet i en sådan underrättelse kan vara känslig eftersom underrättelsen skall lämnas innan avyttringen skett. Inspektionen föreslår att 8 kap. 5 § sekretesslagen ses över och - om det anses erforderligt - ändras i enlighet med vad som föreslagits ovan. har inget att erinra mot att ordningen för ägarprövning utformas efter mönster i banklagstiftningen. Med hänsyn till rättssäkerheten är det emellertid viktigt att så objektiva kriterier för prövningar som möjligt läggs fast. Ansträngningar bör göras i det fortsatta lagstiftningsarbetet för att åstadkomma förtydliganden i detta avseende. 2.10 Rätt till domstolsprövning av vissa förvaltningsbeslut I promemorian föreslås att ett "uteblivet" beslut i vissa fall skall kunna föranleda domstolsprövning (7 kap. 2 §). Denna typ av domstolsprövning är en relativt ny företeelse i svensk förvaltningsrätt. Förslaget innebär att domstolen har att bedöma myndighetens handläggning av enskilda ärenden. I har det ålegat ombudsmän () att göra sådana bedömningar. Det kan mot den angivna bakgrunden antas att förslaget medför att domstolens och JO:s mandat kommer att sammanfalla på aktuella områden, eventuellt med konflikter som följd. Frågan bör utredas närmare. Det bör vidare utredas om förslaget kräver ändringar eller förtydliganden i bl.a. förvaltningslagen (1986:223). 2.11 Förvärv av aktier i moderbolag I promemorian anges (s. 143 f) att stadgandet i 4 kap. 5 § värdepappers- rörelselagen bör utvidgas till att omfatta även försäkringsbolag. tillstyrker förslaget i denna del. Vidare anser förbundet att sakliga skäl talar för att en motsvarande ändring görs i 3 kap. 6 § andra stycket värdepappersrörelselagen enligt följande. "Lämnas aktier som säkerhet för kredit och ingår som en mindre del bland dessa även aktier i ett värdepappersbolag som lämnar krediten eller dess moderbolag, får värdepappersbolaget trots förbuden i 7 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1385, och 6 kap. 9 § försäkringsrörelselagen (1982:713) som pant ta emot även dessa aktier. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får utfärda närmare förskrifter om vilka begränsningar som skall gälla i sådana fall." 3 Kapitalkrav m.m. för kreditinstitut och värdepappersbolag 3.1 Införlivandet av EES-reglerna om kapitaltäckningskrav för marknadsrisker Fullmäktige finner att de nu aktuella förbättringarna i kapitaltäckningsreglerna representerar ett viktigt steg för att reducera riskerna för instabilitet i det finansiella systemet. betonas att kapitaltäckningsregler endast kan ses som en länk i en kedja som i övrigt består av en effektiv tillsyn, adekvata rapporteringsrutiner och framför allt en effektiv riskhantering i kreditinstitut och värdepappersbolag. Fullmäktige konstaterar att promemorians förslag till övervägande del för- anletts av den anpassning av det svenska regelsystemet till nya EG-direktiv som blivit nödvändig sedan dessa införlivats med och därmed binder . Även om anpassningen är obligatorisk har fullmäktige funnit det angeläget att inledningsvis framföra några mera allmänna synpunkter på ändringarna i bestämmelserna om kapitaltäckning och gruppbaserad tillsyn. I övrigt kommenteras inte sådana ofrånkomliga anpassningar. Yttrandet koncentreras till de förslag i promemorian som avser frågor som inte regleras av direktiven och till några av de punkter som visserligen berörs av direktiven men där dessa lämnar de enskilda länderna en viss handlingsfrihet. I fråga om denna handlingsfrihet har fullmäktige det intrycket att den inte utnyttjats extensivt, t.ex. för att den vägen söka skapa konkurrensfördelar för framför utländska. Inte heller har något påtagligt bruk gjorts av de möjligheter som berörda direktiv eljest ger att i vissa fall tillämpa mindre stränga regler. Återhållsamheten härvidlag välkomnas. Fullmäktige hälsar med tillfredsställelse att det långvariga arbetet med att åstadkomma bredare kapitaltäckningsregler nu nått dithän att det blivit aktuellt att införliva nya regler med ländernas nationella lagstiftning. har tagit aktiv del i den grundläggande del av detta arbete som bedrivits inom ramen för för banktillsyn. Särskilt mot bakgrund av den fleråriga uppmärksamhet som riktats på de faror bank- och annan finansierings- verksamhet möter vid sidan av de omfattade kreditriskerna, och i synnerhet vid transaktioner i derivat och utanför balansräkningen, är de nu aktuella förbättringarna angelägna. Att kapitaltäckningsregler införs även för de skilda slagen av marknadsrisker representerar ett viktigt steg för strävan- dena att reducera riskerna för instabilitet i det finansiella systemet. Fullmäktige vill understryka att kapitaltäckningsregler är nödvändiga men inte tillräckliga för att säkra stabiliteten. De bör ses som en länk i en kedja som i övrigt består av en effektiv tillsyn, i förekommande fall på koncernbasis, adekvata rapporteringsrutiner och väl utvecklade system för riskhantering i institutionerna själva. Fullmäktige önskar understryka betydelsen av vad som i promemorian sägs om behovet av en effektiv riskhantering i kreditinstitut och värdepappersbolag. Utredningens principiella utgångspunkter (s. 170) vid införlivandet av kapitalkravsdirektivet möter de krav från konkurrenssynpunkt som Kon- kurrensverket har att bevaka. Det totalt sett ökade kravet på kapitaltäckning för kreditinstitut och värdepappersbolag får emellertid inte leda till att svenska finansiella företag på grund av ökade kostnader missgynnas jämfört med motsvarande företag inom övriga EES-området. S.k. nettning (s. 182) och andra kostnadsreducerande möjligheter som de nya reglerna tillåter bör därför utnyttjas fullt ut för att inte svenska finansiella företag skall erhålla komparativa kostnadsnackdelar. Detta bör enligt även vara vägledande för detaljutformningen av kraven på nya rutiner för värdepappersbolagens informationsplikt (kap. 4), rapportering av stora exponeringar (kap. 6) och gruppbaserad tillsyn (kap. 7). vill som allmän princip för implementeringen av EG-direktiven i svensk lagstiftning betona vikten av konkurrensneutralitet gentemot utlandet. I promemorian framhålls (sid 170) att en viktig princip vid införlivandet av kapitalkravsdirektivet i svensk lagstiftning är "att de inte skall missgynnas gentemot ". vill starkt understryka vikten av ovannämnda konkurrensaspekt. Principen om konkurrensneutralitet i förhållande till utländska institut måste beaktas även vid utformningen av de detaljerade föreskrifterna. anser att härvid följande uttalande i promemorian bör vara vägledande: "Normalt bör inte högre krav än EG:s minimikrav ställas på de , under förutsättning att riskerna på den svenska marknaden inte bedöms avvika alltför mycket från de risker som har förutsatts vid antagandet av direktivet." (sid 170) anser det viktigt att de ovannämnda principerna återfinns i den kommande propositionen och blir vägledande för lagförslagen däri och för utarbetandet av föreskrifterna. I promemorian (sid 170-171) diskuteras om införandet av kapitalkrav för marknadsrisker bör medföra att man slopar den s k limitregeln i 4 kap 4 § lagen om värdepappersrörelse. Det kontateras dock att denna regel bör fortsättningsvis gälla vid sidan av de nya reglerna om kapitalkrav för marknadsrisker. Regeln kan dock komma att omprövas . anser att limitregeln för handelslager bör slopas i samband med att man inför kapitalkrav för marknadsrisker i handelslagret. 3.2 Övergripande synpunkter på förslaget om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag Fullmäktige tillstyrker förslaget att bestämmelserna om kapitaltäckning för kredit- och marknadsrisker förs samman i en för kreditinstitut och värde- pappersbolag gemensam ny lag till vilken även bestämmelserna om stora exponeringar och gruppbaserad tillsyn föreslås föras. Fullmäktige finner denna lösning rationell och ägnad att underlätta en effektiv tillämpning av reglerna. 3.2.2 Hovrätten över och Hovrätten vill inledningsvis framhålla att lagtexten i förslaget till lag om kapitaltäckning för kreditinstitut och värdepappersbolag är synnerligen svårgenomträngbar för en icke fackman på området. Den har inte gjorts lättare genom att förekommande uttryck såsom position och exponering antingen saknar definition eller har en definition vars reella innebörd är svår att förstå. Förslaget innebär att gemensamma regler för skilda företagsformer i stor utsträckning samlas i en och samma lag. Detta är ändamålsenligt. Det bör emellertid påpekas att definitioner och begrepp inte är enhetliga över hela lagstiftningsområdet. Som exempel kan nämnas begreppet "kreditinstitut", vilket definieras på ett annat sätt i förslaget än i lagen om kreditmarknadsbolag som trädde i kraft så sent som . Det bör i allt lagstiftningsarbete strävas efter att finna enhetliga definitioner på samma begrepp. regler förutsätter att kapitaltäckning skall ske på konsoliderad basis. När kapitaltäckningsbestämmelserna infördes för svensk del kom de att gälla för såväl enskilda kreditinstitut i en bankkoncern som koncernen som hel- het. Syftet med detta vara att kunna kontrollera att inte något eller några institut inom koncernen underkapitaliseras till men för konkurrensförutsättningarna och stabiliteten på finansmarknaden. Kapital- täckningsbestämmelserna fick därmed en omfattande giltighet. De skall uppfyllas inte bara av en bankkoncern utan även av varje i sådan koncern ingående kreditinstitut eller värdepappersbolag. Detta har lett till att bestämmelserna internationellt sett visat sig inte vara konkurrensneutrala. anser därför att bestämmelserna bör ses över och anpassas till vad som gäller internationellt så att kapitalkravet kan beräknas enbart på koncern- eller gruppnivå när det är fråga om gruppbaserad tillsyn. Därmed uppnås också överensstämmelse med vad inspektionen föreslår i fråga om tillsynen på gruppnivå när det gäller stora exponeringar. anser att frågan bör lösas så skyndsamt som möjligt. FSR har inga principiella invändningar mot utformningen av den föreslagna implementeringen av EG-direktiven i den svenska lagstiftningen. Eftersom regelsystemet genom sin komplexitet får utformningen av en ramlag är det rimligt att ges bemyndigande att utfärda föreskrifter i en rad detaljfrågor. FSR vill framhålla angelägenheten i att innan föreskrifter sätts i kraft inhämtar synpunkter från berörda institut. Här förutsätts att också FSR ges möjlighet att lämna synpunkter. OM tillstyrker förslaget att införlivandet av de nya EG-direktiven inom värdepappersområdena m m med den svenska lagstiftningen vad avser kapi- taltäckning och stora exponeringar m m sker genom införandet av ny gemensam lag. Härigenom skapas enhetlighet och överblickbarhet avseende de nu ifrågavarande reglerna. En viktig princip vid implementeringen av EG-direktiven i svensk lagstiftning bör vara att svenska aktörer behandlas konkurrensneutralt i förhållande till utländska konkurrenter.