prop · GI03207 · 1995-01-01 00:00:00 — Om därvid den sjukpenninggrundande inkomsten helt eller delvis är att hänföra till anställning, skall årsarbetstiden beräknas på grundval av enbart det antal arbetstimmar som den försäkrade kan antas ha i ifrågavarande förvärvsarbete . För en försäkrad som får sådan behandling eller rehabilitering som avses i 7 b § eller 22 kap. 7 § och som får livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande ersättning enligt en annan författning skall , vid sjukdom då livränta betalas ut, beräkna sjukpenningen på en sjukpenninggrundande inkomst som har fastställts på grundval av enbart den inkomst av eget arbete som den försäkrade kan antas få . För en försäkrad som avses i 10 c § första stycket 1 eller 2 skall dock under studieuppehåll mellan vår- och hösttermin, då den försäkrade inte uppbär studiesocial förmån som anges i tredje stycket 1, sjukpenningen beräknas på den sjukpenninggrundande inkomst som följer av första -- tredje styckena, om sjukpenningen blir högre än sjukpenning beräknad på den sjukpenninggrundande inkomsten enligt fjärde stycket. Fjärde stycket tillämpas även för försäkrad som avses i tredje stycket 6 när den försäkrade genomgår grundutbildning som är längre än . 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring; Härigenom föreskrivs att 3 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 §[2] En försäkrad kvinna har En försäkrad kvinna har rätt till havan- rätt till havan- deskapspenning, om deskapspenning, om havandeskap har satt havandeskap har satt ned ned hennes förmåga att hennes förmåga att utföra utföra uppgifterna i uppgifterna i sitt för- sitt förvärvsarbete med värvsarbete med minst en minst en fjärdedel och fjärdedel och hon inte hon inte kan omplaceras kan omplaceras till till annat mindre annat mindre ansträngande ansträngande arbete arbete enligt 19 § för- enligt bestämmelserna i äldraledighetslagen 12 § lagen (1978:410) om (1995:000). rätt till ledighet för vård av barn, m. m. En kvinna har även rätt En kvinna har även rätt till havandeskap- till havandeskapspenning spenning om hon inte får om hon inte får sysselsät- sysselsättas i sitt för- tas i sitt förvärvsarbete värvsarbete på grund av på grund av en föreskrift en föreskrift om förbud om förbud mot arbete mot arbete under under havandeskap, som havandeskap, som har har meddelats med stöd av meddelats med stöd av 4 kap. 6 § 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen arbetsmiljölagen (1977:1160), och hon (1977:1160), och hon inte kan omplaceras till inte kan omplaceras annat arbete enligt 18 § till annat arbete föräldraledighetslagen. enligt bestämmelserna i 12 § lagen om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. Havandeskapspenning utges i fall som avses i första stycket för som nedsättningen består, dock tidigast från och med den sextionde dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse, och i fall som avses i andra stycket för som förbudet gäller. Havandeskapspenning utges längst till och med den elfte dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse. Havandeskapspenning utges med belopp som motsvarar kvinnans sjukpenning enligt 4 §. Denna lag träder i kraft . [1]Lagen omtryckt 1982:120 [2]Senaste lydelse 1991:1040 2.5 Förslag till lag om ändring i arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262); Härigenom föreskrivs att 5 § arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262) och bilagan till lagen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § Lagen (1976:580) om Lagen (1976:580) om medbestämmande i medbestämmande i arbetslivet, lagen arbetslivet, lagen (1974:358) om facklig (1974:358) om facklig förtroendemans ställning förtroendemans ställning på på arbetsplatsen, lagen arbetsplatsen, lagen (1982:80) om (1982:80) om anställningsskydd, anställningsskydd, semesterlagen semesterlagen (1977:480) (1977:480) och lagen och föräldraledighetslagen (1978:410) om rätt till (1995:000), tillämpas med ledighet för vård av de ändringar och tillägg barn, m. m., tillämpas som anges i en till med de ändringar och denna lag fogad tillägg som anges i en förteckning (bilaga). till denna lag fogad förteckning (bilaga). Bilaga[1] Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Lagen (1978:410) om 5. rätt till ledighet för Föräldraledighetslagen vård av barn, m. m. I fråga om lagen I fråga om (1978:410) om rätt till föräldraledighetslagen ledighet för vård av (1995:000) skall 1 § ha barn, m. m. skall 1 § följande lydelse. ha följande lydelse. 1 § Arbetstagare har som förälder rätt till ledighet från sin anställning enligt bestämmelserna i denna lag. Sådan rätt har även arbetstagare som a. utan att vara förälder är rättslig vårdnadshavare och har vård om ett barn, b. har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i sitt hem, c. stadigvarande sammanbor med förälder och som är eller har varit gift med eller har eller haft barn med föräldern. Regeringen får genom föreskrifter inskränka rätten till ledighet enligt denna lag, om det krävs för att tillgodose totalförsvarets behov. Denna lag träder i kraft . [1]Senaste lydelse 1994:1691 3 Ärendet och dess beredning Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av ledighetslagstiftningen. Med stöd av detta bemyndigande förordnade departementschefen justitiekanslern att vara särskild utredare. Utredningen, som bedrevs under namnet "Utredningen om ledighetslagstiftningen", avlämnade betänkandet Ledighetslagstiftningen - en översyn (SOU 1994:41). I betänkandet lämnas förslag till dels en ny studieledighetslag, dels en ny föräldraledighetslag. Vidare föreslås vissa ändringar i 17 § semesterlagen (1977:480), lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262). Lagen (1979:1184) om rätt till ledighet för vissa föreningsuppdrag inom skolan, m.m. (SIA-ledighetslagen) föreslås avskaffad. Lagen (1986:163) om rätt till ledighet för svenskundervisning för invandrare (sfi-ledighetslagen) föreslås bli inarbetad i den nya studieledighetslagen. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr A94/581/RS). Regeringen tar här upp frågorna om ny föräldraledighetslag och om vissa förändringar i 17 § semesterlagen samt följdändringar i AFL och arbetsrättslig beredskapslag. Utredningens sammanfattning och lagförslag i relevanta delar finns i bilagorna 2 och 3. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har haft synpunkter på utformningen av 2 och 14 §§ i förslaget till ny föräldraledighetslag. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Vissa redaktionella ändringar har gjorts. Dessutom har 19 § omarbetats i förhållande till förslaget i lagrådsremissen. Vi återkommer till Lagrådets syn- punkter i författningskommentaren till 2 och 14 §§ förslaget till ny föräldrale- dighetslag. 4 En ny föräldraledighetslag 4.1 Behovet av en ny lag Regeringens förslag: En ny föräldraledighetslag läggs fram. Den innebär en lagteknisk och språklig bearbetning av den nuvarande föräldraledighetslagen. Förslaget innehåller inte några egentliga förändringar i sak annat än då så är motiverat för att genomföra rådets direktiv /85/EEG av om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn eller ammar eller när det är motiverat av lagtekniska skäl. Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har kommenterat behovet av en ny föräldaledighetslag har tillstyrkt eller inte haft någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. (föräldraledighetslagen) trädde i kraft . Den har ändrats ett flertal gånger och framstår nu som - åtminstone i vissa delar - oöverblickbar och svårtillgänglig. Lagen berör många arbetstagare och det är viktigt att lagens utformning är sådan att den enskilde arbetstagaren lätt kan tillägna sig innehållet. Regeringen anser därför att det är angeläget att lagen nu moderniseras. Dessutom är det viktigt att anpassa reglerna till EG:s direktiv /85/EEG på området. 4.2.1 Rådets direktiv /85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn eller ammar Direktivet har till syfte att få till stånd åtgärder som uppmuntrar till förbättringar inom området för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn eller som ammar. Direktivet finns i bilaga 6. Arbetsgivaren skall enligt direktivets artikel 4 göra en riskbedömning för berörda grupper och därefter vidta nödvändiga åtgärder. Arbetsgivaren skall därvid tillfälligt ändra arbetsförhållandena eller arbetstiderna för de berörda arbetstagarna. Om detta av tekniska eller andra objektiva skäl inte är möjligt eller av klart redovisade skäl inte rimligen kan begäras, skall arbetsgivaren vidta åtgärder för att omplacera arbetstagaren till ett annat arbete. Om inte heller detta är möjligt skall arbetstagaren ha rätt till tjänstledighet så länge det erfordras för att skydda hennes hälsa och säkerhet. Av direktivets artikel 8 följer att medlemsstaterna skall se till att gravida arbetstagare, arbetstagare som fött barn och arbetstagare som ammar (se artikel 2) har rätt till en sammanhängande barnledighet före eller efter förlossningen enligt nationell lagstiftning eller praxis. Enligt artikel 9 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att gravida arbetstagare som avses i artikel 2 skall ha rätt till ledighet utan löneavdrag för undersökningar under graviditeten om sådana undersökningar måste ske på arbetstid. Av artikel 10 framgår att medlemsstaterna skall se till att gravida kvinnor inte får sägas upp från början av graviditeten till slutet av barnledigheten utom i undantagsfall, som inte har med deras tillstånd att göra och som enligt nationell lagstiftning eller praxis utgör tillräcklig grund för uppsägning, samt i tillämpliga fall, medgivande föreligger från behörig myndighet. Om uppsägning ändå sker skall arbetsgivaren skriftligt ange skälen därför. Rättigheterna i artiklarna 5, 6 och 7 rörande anställningskontraktet skall enligt artikel 11 tillförsäkras i nationell lagstiftning eller nationell praxis. Detta rör bestämmelser om åtgärder som arbetsgivaren skall vidta, t.ex. omplacering. Det gäller också arbetsmiljö och nattarbete. Även rätten till lön och/eller bidrag för arbetstagare enligt artikel 2 måste tillförsäkras i nationell lagstiftning eller nationell praxis. I fall som nämns i artikel 8 - barnledighet - måste rättigheter som har att göra med anställningskontraktet för arbetstagare enligt artikel 2 tillförsäkras. Vidare måste rätt till bibehållen lön och/eller tillräckligt stort bidrag för arbetstagare enligt artikel 2 tillförsäkras. Bidraget skall anses tillräckligt stort om det garanterar en inkomst som är minst lika stor som den som arbetstagaren skulle få i fall hon avbröt sitt arbete av hälsoskäl, om inte någon annan form av övre gräns gäller enligt nationell lag. Medlemsstaterna får göra bidraget beroende av att arbetstagaren har kvalificerat sig för en sådan förmån enligt nationell lag. Sådana villkor får dock inte fordra att arbetstagaren har varit anställd före den beräknade tidpunkten för nedkomsten. Medlemsstaterna skall utforma sin lagstiftning så att arbetstagare som anser att de inte har fått del av rättigheterna i direktivet kan föra talan i rättegång eller gentemot en myndighet. Medlemsstaterna skall enligt artikel 14 se till att bestämmelser som erfordras för att uppfylla direktivet träder i kraft senast från det att direktivet antogs. Medlemsstaterna kan alternativt se till att arbetsmarknadens parter inför motsvarande regler i kollektivavtal. Medlemsstaterna skall dock alltid svara för att direktivet uppfylls. Direktivet antogs av rådet . 4.2.2 Den europeiska sociala stadgans innehåll Den europeiska sociala stadgan ingår i det system av rättsakter som har antagit. Stadgan undertecknades och ratificerade huvuddelen av stadgan året därpå. Stadgan innehåller bl.a. regler om skydd för kvinnliga arbetstagare (arti- kel 8). Enligt artikel 8.1 föreligger en skyldighet att se till att kvinnliga arbetstagare kan få ledigt med ekonomisk kompensation sammanlagt i samband med barns födelse. Detta stadgande har tolkats så att sex veckors ledighet efter förlossningen skall vara obligatorisk. Artikel 8.3 stadgar rätt till ledighet för amning. Denna artikel har tolkats så att ledigheten skall anses som arbetad tid och betalas som sådan. Enligt artikel 8.2 skall staterna genomföra en ordning som innebär att en arbetsgivares uppsägning av en kvinnlig arbetstagare är olaglig om den företas under hennes frånvaro på grund av havandeskap eller barnsbörd. Detsamma gäller om uppsägningen sker att anställningen upphör under frånvaron. Denna regel har emellertid inte ratificerat. Artikel 8 i stadgan finns i bilaga 7. 4.3 Barnledighet i samband med förlossning Regeringens förslag: Den ovillkorliga rätten för en kvinnlig arbetstagare till hel ledighet i samband med barns födelse före den beräknade tidpunkten för förlossningen och efter förlossningen utökas före den beräknade tidpunkten för efter förlossningen. Ledigheten skall inte vara obligatorisk för arbetstagaren. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som kommenterat förslagen i denna del, förutom vid , tillstyrker eller har ingen erinran mot att rätten till ledighet för kvinnlig arbetstagare i samband med förlossning utökas på angivet sätt. anser att ledighet vid förlossning bör vara obligatorisk. Det kan till och med enligt fakultetsnämnden ifrågasättas om inte ett straffansvar bör införas för den arbetsgivare som bryter mot regeln. () anser att EG-direktivets krav på obligatorisk ledighet för kvinnliga arbetstagare före eller efter förlossningen är motiverat med hänsyn till kvinnans hälsa. RFV har dock inget att erinra mot utredningens ställningstaganden när det gäller den obligatoriska ledigheten. anser att rätten till föräldraledighet bör skrivas in i grundlagen. Bakgrunden till regeringens förslag: EG-direktivet innehåller i denna del krav i två hänseenden. Medlemsstaterna skall se till att gravida arbetstagare, arbetstagare som fött barn och arbetstagare som ammar har rätt till sammanhängande barnledighet före eller efter förlossningen enligt nationell lagstiftning eller praxis. Av den angivna ledigheten måste arbetstagaren ta ut minst två veckors obligatorisk ledighet före eller efter förlossningen i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis. Sociala stadgan innehåller krav på ledighet med ekonomisk kompensation sammanlagt i samband med barns födelse, varav sex veckors ledighet efter förlossningen skall vara obligatorisk. Kvinnliga arbetstagare har enligt 4 § andra stycket första meningen lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. (föräldraledighetslagen) alltid rätt till hel ledighet i samband med barns födelse före den beräknade tidpunkten för förlossningen och efter förlossningen. Enligt 4 § första stycket samma lag har arbetstagare rätt till hel ledighet under tid då arbetstagaren uppbär hel föräldrapenningförmån enligt 4 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). För rätt till denna ledighet krävs dock att arbetstagaren vid ledighetens början varit anställd hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt . Skälen för regeringens förslag: 14 veckors ledighet i samband med förlossning För att uttryckligen uppfylla direktivets krav på sammanhängande barnledighet före den beräknade tidpunkten för förlossningen eller efter förlossningen måste lagstiftningsåtgärder vidtas. För att uppfylla kravet på 14 veckors ledighet anser regeringen att det ligger närmast till hands att förlänga den enligt 4 § andra stycket första meningen föräldraledighetslagen stadgade rätten till ledighet före den beräknade tidpunkten för förlossningen och efter förlossningen. Bestämmelsen återfinns i 4 § första stycket i förslaget till ny föräldraledighetslag. Kraven på obligatorisk ledighet i samband med förlossning Fråga är härefter om någon lagändring behövs för att tillgodose kraven på obligatorisk ledighet såväl enligt direktivet som enligt stadgan. Utredningen har under sitt arbete inte funnit något som tyder på att problem skulle föreligga för gravida arbetstagare eller arbetstagare som fött barn eller som ammar att få ledighet. Det har inte heller tidigare i lagstiftningsarbetet framförts något allmänt krav på obligatorisk ledighet i samband med barns födelse. Föräldraledighetslagen tillerkänner arbetstagarna rätt till ledighet enligt där närmare angivna regler och det har inte framkommit något som tyder på att detta regelverk inte skulle fungera på avsett sätt. Mot bakgrund härav framstår det för svenska förhållanden som främmande och omotiverat med en regel om obligatorisk ledighet. I princip är alla kvinnliga arbetstagare som har fött barn lediga i anslutning till förlossningen. Andelen har uppskattats till och övriga antas vara sjukskrivna. Kravet i direktivet gäller två veckors obligatorisk ledighet före eller efter förlossningen i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis. Regeringen finner i likhet med utredningen att det finns en svensk praxis som innebär att kvinnliga arbetstagare som fött barn verkligen utnyttjar den rätt till ledighet som lagstiftningen tillerkänner dem. Den nuvarande - ovan redovisade - lagstiftningen om rätt till ifrågavarande ledighet föreslås överförd till den nya föräldraledighetslagen. Regeringen anser att svensk nationell lagstiftning i förening med praxis redan nu uppfyller EG-direktivets krav i denna del. Enligt regeringens mening finns det därför inte skäl att införa en regel om obligatorisk ledighet. Detsamma gäller motsvarande krav enligt den europeiska sociala stadgan. Angående krav på ekonomisk kompensation, se avsnitt 4.8. 4.4 Omplacering vid riskfyllda arbetsförhållanden Regeringens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 12 § första stycket föräldraledighetslagen om omplacering av kvinnliga arbetstagare som förbjudits att fortsätta sitt vanliga arbete enligt föreskrift som meddelats med stöd av bestämmelserna i 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen (1977:1160) (AML), utvidgas till att avse även arbetstagare som fött barn och arbetstagare som ammar. Bestämmelsen i nuvarande 12 § andra stycket föräldraledighetslagen om omplacering för gravida arbetstagare som inte kan utföra fysiskt påfrestande arbetsuppgifter behålls oförändrad. Om det uppkommer möjlighet till en omplacering, som bedöms kunna avse minst en månad skall arbetsgivaren erbjuda kvinnan arbetet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot de föreslagna förändringarna. Arbetarskyddsstyrelsen uppgav under remissbehandlingen att styrelsen planerar att parallellt utfärda föreskrifter som anpassar författningsregleringen av dessa frågor på arbetsmiljöområdet till gällande EG-direktiv. Sådana föreskrifter föreligger numera. i (LO) anser att hänsynen till kvinnans hälsa även skall innefatta fo- stret. () anser att utredningens förslag i anslutning till avskaffandet av 60-dagarsregeln vid omplacering blir för svagt. RRV föreslår att man behåller en fast tidsgräns för omplaceringsskyldighet t.ex. senast före förlossningen. Bakgrunden till regeringens förslag: Om en arbetsgivare vid sin riskbedömning enligt direktivets artikel 4 kommer fram till att det finns en risk för säkerhet och hälsa eller inverkan på graviditet eller amning för de som är gravida, de som fött barn eller de som ammar, skall arbetsgivaren enligt artikel 5 vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att denna risk undanröjs genom en tillfällig ändring av arbetsförhållandena eller arbetstiden för arbetstagaren ifråga. Om detta av vissa närmare angivna skäl inte är möjligt eller rimligen kan begäras, skall arbetsgivaren vidta åtgärder för att omplacera arbetstagaren till ett annat arbete. Svensk lagstiftning innehåller redan nu vissa regler om omplacering för gravida arbetstagare. Enligt 12 § första stycket nuvarande föräldraledighetslag gäller att om en kvinnlig arbetstagare inte får sysselsättas i sitt arbete på grund av en föreskrift om förbud mot arbete under havandeskap, som har meddelats med stöd av 4 kap. 6 § AML, har hon rätt att bli omplacerad till ett annat arbete med bibehållna anställningsförmåner. Sådana föreskrifter har tidigare funnits bl.a. beträffande dykeriarbete och blyarbete. gäller enligt Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om gravida och ammande arbetstagare, vilka genomför EG-direktivet inom arbetsmiljölagens ram, ett mer generellt förbud för berörda arbetstagare att sysselsättas i arbete som medför risk för skadlig inverkan (AFS 1994:32). Av 12 § andra stycket föräldraledighetslagen följer att en kvinnlig arbetstagare, som på grund av havandeskap inte kan utföra fysiskt påfrestande arbetsuppgifter, har rätt att bli omplacerad till ett mindre ansträngande arbete med bibehållna anställningsförmåner. Detta gäller dock endast från och med den sextionde dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse. Rätt till omplacering enligt 12 § föreligger dock endast om det skäligen kan krävas av arbetsgivaren att denne bereder arbetstagaren annat arbete hos sig (12 § tredje stycket). Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i 12 § nuvarande föräldraledighetslag täcker inte helt de krav som uppställs i direktivet. Lagändringar krävs därför. Till uppfyllande av direktivets krav i dessa delar föreslås att bestämmelsen om omplacering av arbetstagare, som förbjudits fortsätta sitt arbete enligt föreskrift som meddelats med stöd av AML, utvidgas till att avse även grupperna arbetstagare som ammar och som fött barn. Utredningen föreslog att det, förutom vid de s.k. förbudsfallen, skulle införas en rätt till omplacering för sådana gravida, nyförlösta och ammande kvinnor, som har arbetsuppgifter som är riskfyllda för deras hälsa och säkerhet. Bestämmelsen föreslogs införd i samma paragraf som regeln om omplaceringsrätt vid fysiskt påfrestande arbetsuppgifter. Som en följd härav och för att uppfylla EG-direktivets krav föreslog utredningen att tidsgränsen för omplacering före beräknad förlossning skulle avskaffas. Utredningen föreslog vidare att rätt till omplacering för gravida och ammande kvinnor som har fysiskt påfrestande eller andra för hälsan och säkerheten riskfyllda arbetsuppgifter skulle föreligga så länge det är nödvändigt för att skydda kvinnans hälsa och säkerhet under havandeskapet och under amningen. För gruppen förlösta föreslogs en gräns för rätt till omplacering efter förlossningen. Arbetarskyddsstyrelsen har härefter, för att uppfylla EG-direktivets krav, meddelat ett mer generellt förbud än tidigare för berörda arbetstagare att sysselsättas i riskfyllda arbeten. Regeringen anser därför att utredningens förslag om rätt till omplacering vid för hälsan och säkerheten riskfyllda arbetsuppgifter är nödvändigt. Den nuvarande regeln om rätt till omplacering vid fysiskt påfrestande arbetsuppgifter bör dock föras över till den nya lagen. Det innebär att 60-dagarsbegränsningen vid omplacering vid fysiskt påfrestande arbetsuppgifter behålls. Någon uttrycklig regel om rätt till omplacering så länge det är nödvändigt för att skydda kvinnans hälsa och säkerhet under havandeskap och amning är inte heller längre nödvändig. Sådan rätt föreligger enligt förslagets 18 § så länge Arbetarskyddsstyrelsens förbud gäller. Som nämnts har Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter i denna del anpassats till EG-direktivet.