prop · GI03222 · 1995-01-01 00:00:00 — Överföringskostnaderna för el bör utjämnas mellan tätorts- och glesbygdskunder. För lokala nät bör kunna medge undantag från den vilande ellagstiftningens föreskrifter om att kostnader och intäkter för varje koncessionsområde skall redovisas för sig. Om områdena får redovisas samlat skall de också vid skälighetsbedömningen av nättariffen ses som ett område. Strukturomvandlingen av lokaldistributionen bör fortsätta. bör aktivt verka för en sammanslagning av områden. Vid tariffsättning på regionledningar skall huvudprincipen vara att tillämpa en avståndsoberoende tariff för uttag av el. Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en regionledning skall kostnaderna för koncessionshavarens samtliga regionledningar i viss utsträckning bedömas samlat. Regeringen uppdrar åt att särskilt övervaka kostnadsutvecklingen för glesbygdskunderna. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar () förslag eller lämnar det utan invändning. Flera remissinstanser, bl.a. i , i , och , anser att glesbygdskundernas situation har beaktats godtagbart med EK:s förslag till komplettering av den vilande lagstiftningen. Remissinstanserna anför dock att tariffernas utveckling för glesbygdskunderna bör följas noga. anser att nätmyndigheten aktivt måste medverka till en sammanslagning eller samredovisning av koncessionsområden. Enligt innebär EK:s förslag inte någon garanti för att tarifferna kommer att utformas på det sätt som åsyftas. Några remissinstanser, bl.a. , och , anser att den föreslagna lagtexten avseende nättariff för linje behöver förtydligas i vissa avseenden. Skälen för regeringens förslag: Den vilande ellagstiftningen innebär att produktion och försäljning av el skiljs från överföring av el. Det pris som kunden betalar till elproducenten eller elleverantören blir då oberoende av var i landet elen tas ut från nätet. Kundens inköpsavtal reglerar när säljaren skall tillhandahålla el på elnätet och på vilka villkor det skall ske, men prissättningen på överföringen regleras via ellagstiftningen och är bl.a. beroende av överföringskostnaderna. Det totala pris som kunden betalar består således dels av priset för själva elleveransen, dels av priset för anslutning till nätet och för överföringen av elen (nättjänsten). Den del av det totala priset som elkunden betalar för den elektriska energin påverkas inte av om elen tas ut i glesbygd eller i tätort. De fördelar som följer av att elförsäljningen konkurrensutsätts kommer alltså att gynna alla konsumenter, oavsett om de bor i tätort eller i glesbygd. Det är därför enbart den vilande ellagstiftningens regler om prissättning av nättjänster som bör bedömas med avseende på om glesbygdskonsumenternas situation kan påverkas negativt. I såväl den nu gällande som den vilande ellagstiftningen finns bestämmelser som gör det möjligt att reglera priser och övriga villkor för de tjänster som koncessionshavaren erbjuder. Enligt nu gällande regler kan pris och andra villkor för levererad el prövas av , i efterhand när någon klagar. Den vilande lagstiftningen innehåller bestämmelser som medger prövning av anslutningsavgift och priset för överföring av el samt andra villkor för anslutning och överföring. Priset på el kan däremot inte prövas, utom vad gäller leveranser från den som innehar en leveranskoncession. Enligt den grundläggande bestämmelsen om prissättningen av nättjänster i den vilande lagstiftningen skall nättariffer vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Lagen anger också kriterier som skall användas vid skälighetsbedömningen. Som den viktigaste faktorn anges konsumentintresset, dvs. konsumenternas intresse av låga och stabila nättariffer. Även nätägarens krav på en rimlig avkastning i verksamheten skall beaktas. Att nättariffen skall utformas på sakliga grunder innebär att tarifferna skall vara objektiva och icke-diskriminerande. Skilda tariffer får tillämpas på grupper av kunder med olika kostnadsbild, t.ex. kunder med elvärme eller tidstariff. Kunder inom samma kundkategori skall däremot ha samma nättariff. Nättariffen på lokal nivå får inte vara avståndsberoende utom vad avser engångsavgifter vid anslutning. Det innebär att geografiska indelningar inte får göras, t.ex. med olika tariffer för tätort och omgivande landsbygd. Zon-indelningar av ett koncessionsområde är inte heller tillåtna. Vid bedömningen av nättariffen på lokal nivå skall varje koncessionsområde behandlas för sig. Det är prisutvecklingen i det aktuella koncessionsområdet som skall beaktas. Den vilande lagstiftningen innehåller däremot inga särskilda regler för hur nättariffer skall utformas på regional nivå. Den enda regleringen är, som har nämnts, att nättariffen skall vara skälig och utformad på sakliga grunder. Något förbud för avståndsberoende tariffer finns inte för regionala nät. I specialmotiveringen till den vilande lagstiftningen nämns uttryckligen att nättariffer för nätkoncession för linje får variera med hänsyn till var anslutningspunkten är belägen. En huvudprincip i den vilande lagstiftningen är att priserna för nättjänster skall vara kostnadsriktiga och att all s.k. korssubventionering mellan nätverksamhet samt produktion av och handel med el skall förhindras. I förarbetena till lagen framhålls att gällande praxis i tariffsättningen i flera fall skall bibehållas. Enligt praxis skiljer sig dagens eltariffer inte mellan abonnenter på samma säkringsnivå inom samma koncessionsområde. Motsvarande regler uttrycks explicit i den vilande ellagstiftningen vad gäller nättariffer för område. Ett koncessionsområdes sammansättning av tätort- och glesbygdskunder kan ha stor betydelse för tariffens nivå. Det förekommer också att samma tariffstruktur tillämpas i flera angränsande koncessionsområden om ägaren är densamma, eller om driften handhas av ett och samma företag. I samband med prövning av områdeskoncessioner söker koncessionsmyndigheten åstadkomma områden med en lämplig blandning av tätorts- och glesbygdskunder för att nå en utjämning av tarifferna.Enligt den vilande lagstiftningen krävs att varje koncessionsområde behandlas för sig vid prövning av en nättariff. Kostnaderna inom det enskilda koncessionsområdet blir därigenom grunden för tariffprövningen. Därigenom blir det omöjligt att vid prövningen behandla flera angränsande koncessionsområden som en enhet. Även om nätmyndigheten () skall kunna medge undantag från skyldigheten att redovisa varje område för sig måste enligt den vilande lagstiftningen skälighetsbedömningen av tariffer ske utifrån kostnaderna för verksamheten i varje enskilt område. Det finns nu på flera håll i landet angränsande koncessionsområden med samma ägare för vilka en enhetlig eltariff tillämpas. Ett exempel är , som består av omkring ett dussin koncessionsområden av vilka en del är utpräglade glesbygdsområden. Om nättarifferna där skulle bestämmas utifrån kostnaderna för varje enskilt område skulle tarifferna för glesbygdsområdena bli högre än i tätortsområdena. Sådana situationer kan i många fall undvikas genom sammanläggningar av koncessionsområden, men det skulle ibland sannolikt vara mer fördelaktigt för det enskilda företaget att behålla den existerande områdesindelningen och i stället tillåta att en enhetlig tariff användes över de angränsande områdena. EK föreslår att den vilande lagstiftningen därför kompletteras så att detta möjliggörs. Skäligheten i nättariffen skulle då bedömas utifrån de samlade kostnaderna för nätverksamheten i alla berörda områden. Detta överensstämmer med nuvarande praxis. Därigenom kan det undvikas att elkunder i glesbygd får en förändrad situation genom den nya ellagstiftningen. Enligt förarbetena till den vilande lagstiftningen krävs vidare av en nätägare med nätkoncession för linje att denne skall kunna redovisa för nätmyndigheten hur kostnaderna har beräknats för var och en av koncessionerna. Eftersom ett regionnätområde normalt innehåller ett stort antal ledningar, som var och en drivs enligt särskild koncession, innebär detta ett mycket långtgående krav på detaljerad redovisning. Det finns, som tidigare nämnts, ingen regel som förbjuder att avståndsberoende tariffer tillämpas på regional nivå. Däremot synes kraftföretagen normalt ha tillämpat tariffer som är oberoende av avstånd på de regionala näten. I fall där en enskild kund begär prövning av den tariff som erbjuds av ett nätföretag kan dock situationer uppkomma där nätmyndigheten mot bakgrund av dels den angivna bestämmelsen om ekonomisk redovisning per linjekoncession, dels principen om kostnadsriktighet i tariffsättningen, tvingas fatta beslut som innebär ett ökat avståndsberoende och en ökad uppdelning av tariffen. EK föreslår mot denna bakgrund bl.a. att huvudprincipen i tariffsättningen skall vara att en avståndsoberoende tariff för uttag av el tillämpas för regionledning. Remissinstanserna är i huvudsak positiva till de föreslagna ändringarna i den vilande ellagstiftningen. ifrågasätter om den föreslagna konstruktionen, som baseras på att koncessionshavaren frivilligt ansöker om att ett antal nätkoncessioner för område skall behandlas samlat, tillgodoser det syfte EK har velat uppnå. Den vilande ellagstiftningens föreskrifter om att varje koncessionsområde skall behandlas för sig vid prövning av nättariff förutsätter att nätägaren kan särredovisa varje nätkoncession för område för sig. Detta ställer långtgående krav på en korrekt fördelning av intäkter och kostnader mellan områdena. Den föreslagna ordningen innebär en förenkling för de nätföretag som har koncessionsområden som ligger geografiskt nära varandra och där företaget tillämpar en enhetlig tariff. Det finns därför starka skäl för de berörda nätföretagen att ansöka om undantag från kravet på att särredovisa varje koncessionsområde för sig.Regeringen föreslår mot denna bakgrund att nätmyndigheten () på koncessionshavarens begäran bör kunna medge undantag från kravet att varje koncessionsområde redovisas för sig. Områdena skall ligga geografiskt nära varandra och utgöra en för nätverksamhet lämplig enhet. Ett sådant undantagsbeslut är för sin giltighet beroende av att en enhetlig nättariff skall tillämpas i alla berörda områden. Om nätkoncessionerna får redovisas samlat skall de också vid skälighetsbedömning av nättariffen ses som ett område. Eftersom det är fråga om ett undantag som med tiden kan komma att ändras ligger det i koncessionshavarens eget intresse att hålla reda på vilka kapitalkostnader som är hänförliga till varje enskilt område även om koncessionshavaren har beviljats undantag. Dessa uppgifter kommer också att vara viktiga för nätmyndighetens möjligheter att utöva tillsyn av nätverksamheten. Frågan kommer att behandlas i de föreskrifter om redovisning av nätverksamhet som regeringen avser att utfärda. Det är av stor vikt att nätmyndigheten aktivt verkar för en sammanslagning av koncessesionsområden för att påskynda strukturomvandlingen av lokaldistributionen. Regeringen föreslår vidare att nättariff för linje med spänning understigande (regionledning), inom normala spänningsintervall, inte får utformas med hänsyn till var uttagspunkten är belägen i förhållande till ledningens anslutning till annans ledning som omfattas av nätkoncession för linje. bör dock kunna medge undantag från denna regel i de fall det finns särskilda avtal mellan nätägare och kunder som har ingåtts före lagstiftningens ikraftträdande. Frågan behandlas i författningskommentaren till 2 § 9 mom. ellagen. Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en regionledning bör kostnaderna på koncessionshavarens samtliga regionledningar i viss utsträckning bedömas samlat. Remissinstansernas synpunkter avseende nättariff för linje har till största del beaktats med den här föreslagna ordningen (se författningskommentar, avsnitt 11). En förutsättning för att nätmyndigheten skall kunna pröva skäligheten i priser och övriga villkor i nättjänster är att nätföretagen redovisar sin verksamhet på ett sätt som gör det möjligt för nätmyndigheten att bedöma de faktiska förhållandena i verksamheten. har betonat vikten av att korrespondens uppnås mellan redovisningskrav, regler för tariffsättning och grunder för skälighetsbedömning. Som en följd av de lagförslag som läggs fram bör föreskrivas att nätföretagen skall redovisa linjeverksamheten på ett sätt som möjliggör en skälighetsbedömning som grundas på spänningsintervall. Frågan kommer att behandlas i nämnda föreskrifter om redovisning av nätverksamhet. har vidare påtalat att det inom koncessionsområden kan förekomma ledningar som av tekniska skäl ligger på en högre spänningsnivå än områdesnätet. Enligt ellagens bestämmelser kan dessa ledningar inte omfattas av nätkoncession för område, utan drivs med stöd av linjekoncession. Med hänsyn till att sådana ledningar organisatoriskt och tekniskt ingår i nät som drivs med stöd av områdeskoncession bör de också vid skälighetsbedömningen anses ingå i området. Genom de här redovisade lagförslagen möjliggörs en utjämning mellan tätorts- och glesbygdskonsumenter av överföringskostnaderna för el. I sitt förslag till om ny lagstiftning på elområdet (prop. 1993/94:162) angav regeringen att det skulle vara en särskild uppgift för nätmyndigheten att tillse att de nya förhållandena på elmarknaden inte skulle leda till försämrade villkor vad gäller överföring av el för kunder i glesbygd och fortlöpande rapportera till regeringen i frågan. Regeringen har uppdragit åt att till regeringen redovisa en uppföljning av reformen. Till detta uppdrag bör läggas uppgiften att särskilt följa kostnadsutvecklingen för glesbygdskonsumenterna. 6.4 En organiserad handelsplats för el Regeringens bedömning: Elförsäljning i konkurrens skapar goda förutsättningar för en effektiv produktion och distribution av el. En organiserad handelsplats för el (en elbörs) kan ytterligare effektivisera handeln samt förbättra prisinformationen och beslutsunderlaget för producenter, leverantörer och förbrukare av el.En elbörs för handel med tillfällig kraft som avser faktiska leveranser har betydelse både för elsystemets effektiva drift och för Svenska kraftnäts möjligheter att handha systemansvaret. En sådan börs skall ses som en del av elsystemets infrastruktur. En särskild utredare skall utarbeta förslag till en lagstiftning som reglerar en organiserad handelsplats för el. En sådan lagstiftning bör innehålla regler om bl.a. neutralitet, fritt tillträde, insyn, information, sekretess och tillsyn. Det utvecklingsarbete som pågår hos i samarbete med den norska motsvarigheten Statnett avseende utformningen av en elbörs bör fortsätta och bedrivas skyndsamt. Energikommissonens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland och Energidistributörerna REL, instämmer i () bedömning att inrättandet av en elbörs är ett viktigt inslag i elreformen. Bl.a. anförs att en elbörs har stor betydelse för distributörer och andra kundgrupper. anför att statsmakterna inte bör detaljreglera villkoren för en börs. påpekar att lagstiftningen bör utformas på ett sätt som medger den utveckling mot en nordisk börs som har inletts. Skälen för regeringens bedömning: Genom den vilande ellagstiftningens ikraftträdande skapas förutsättningar för elhandel i konkurrens. Såväl producenter, återförsäljare och konsumenter ges möjligheter att handla el med den som de önskar, både tillfälligt och med långsiktiga avtal. Det finns inga skäl att tro att de nya reglerna på kort sikt kommer att innebära betydande förändringar av handelsmönstret. Säljare och köpare på elmarknaden är i stor utsträckning bundna av långsiktiga kontrakt med varaktighet . är det dock sannolikt att kontakterna ökar mellan köpare och säljare som inte har haft möjlighet att sluta avtal på elmarknaden. De svenska elproducenterna gör stora kostnadsbesparingar genom att köpa och sälja el med varandra. har handel mellan producenter till största delen skett inom ramen för den s.k. produktionsoptimeringen, som är en elhandel öppen enbart för deltagande elproducenter. Genom beslut avslog Konkurrensverket kraftföretagens ansökan om ett s.k. icke-ingripande besked enligt 6 § konkurrenslagen rörande ett förändrat samarbete om produktionsoptimering. I motiven för beslutet anförs att de krav som uppställs i avtalet för deltagande i produktionsoptimeringen utgör en konkurrensbegränsning. Ett undantag enligt 8 § konkurrenslagen beviljades dock t.o.m. . Verkets beslut att inte meddela icke-ingripande besked för den nya produktionsoptimeringen har av kraftföretagen överklagats till . Även om produktionsoptimeringen i sin nuvarande form inte är tillåten enligt konkurrenslagen kommer ett fortsatt utbyte av tillfällig kraft mellan producenter att vara ekonomiskt intressant. Även kunder kan ha ett intresse av handel med tillfällig kraft. Det gäller de kunder som har avkopplingsbara elpannor, och alltså har tillgång till alternativa energikällor, och vissa industrikunder som har möjlighet att helt eller delvis förskjuta sin förbrukning till lågpristider. Det är också möjligt att detaljförsäljare av el väljer att täcka en del av sitt kraftbehov genom kortsiktig handel. Återförsäljare och distributörer kan också välja att köpa en fast andel energi som beroende på detaljförsäljarens egna kunders konsumtion kan innebära att tillfälliga överskott måste säljas eller att underskott måste täckas med inköp. Ytterligare en kundkategori är elproducenter i grannländerna som exempelvis vill ersätta egen produktion med importerad tillfällig kraft när priserna är lägre än deras rörliga kostnader i produktionen. En marknadsplats skulle underlätta denna typ av handel. Enligt EK är inrättandet av en organiserad handelsplats för el (en elbörs) en viktig åtgärd för åstadkomma en väl fungerande handel med el. EK anför att denna handelsplats bör omfatta handel med tillfällig kraft som avser fysiska leveranser och ske med fri prisbildning och öppen prisinformation samt med deltagande av såväl producenter som återförsäljare och förbrukare. En sådan elbörs skulle ha flera fördelar. Den skulle ge köpare och säljare betydligt bättre information och beslutsunderlag än om handeln enbart sker bilateralt. Med en elbörs minskas transaktionskostnaderna, vilket har stor betydelse särskilt för mindre och medelstora elkonsumenter. En börs ger möjligheter för alla aktörer att fortlöpande avläsa marknadspriset på el: både det för timmen aktuella priset och priset på framtida leveranser. Producenter och återförsäljare får möjlighet att till rådande marknadspriser finna avsättning för sin icke kontrakterade produktion eller sina oförsålda inköp, och de får liksom elkunderna möjlighet att komplettera sina kontrakterade inköp med köp av s.k. tillfällig kraft på börsen. Kostnaderna för att göra inköp kan reduceras betydligt för alla parter. EK understryker också att en elbörs är en nödvändig effektiva drift. har som systemansvarig myndighet det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls. behöver därför kontinuerlig tillgång till ett marknadsbestämt pris på kortsiktiga elleveranser för att självt kunna prissätta el för balansändamål, dvs. el som krävs för att balansera förbrukningsavvikelserna i systemet. Med hänsyn till omfattningen av denna handel kan en felaktig prissättning resultera i stora samhällsekonomiska effektivitetsförluster. Remissinstanserna är positiva till förslaget om en elbörs och understryker att en elbörs bör inleda sin verksamhet eller efter elmarknadsreformens ikraftträdande. Det finns således starka skäl som talar för att en organiserad handelsplats för el bör inrättas. En börsfunktion, som möjliggör handel med tillfällig kraft som avser fysiska leveranser, har betydelse både för elsystemets effektivitet och för Svenska kraftnäts möjligheter att handha systemansvaret. En börsfunktion kan effektivt se till att produktionen sker till lägsta kostnad genom att kraftstationerna tas i drift i en ordning där de billigaste utnyttjas först, oberoende av ägarskap. En sådan börs kan också skapa ett referenspris för den handel som är nödvändig av systemdrifts- och systemsäkerhetsskäl. Särskilt de mindre kraftföretagen och förbrukarna kommer att ha behov av den öppna prisinformation som tryggas genom en organiserad handelsplats. Genom en börs kan också t.ex. distributörer säkra sig för framtida prisfluktuationer. Behovet av en lagstiftning En organiserad handelsplats för el måste för att fylla sitt syfte åtnjuta förtroende hos producenter, konsumenter och andra som handlar med el. Det innebär enligt EK att den måste vara neutral och inte diskriminera vissa aktörer. Ett annat krav är att börsen skall ha så stor omsättning och likviditet att enskilda aktörer inte ges möjlighet att påverka prisbildningen. Verksamheten måste därför följa vissa grundläggande regler och bör även vara föremål för tillsyn och kontroll. Det saknas lagstiftning som är direkt tillämplig på en organiserad handelsplats för el. Enligt EK bör regler tas fram som tillgodoser kravet på neutralitet, fritt tillträde, information, sekretess och tillsyn. Remissinstanserna har inte framfört några invändningar mot EK:s bedömning i fråga om behovet av reglering av en särskild handelsplats för el. anser att en lagstiftning bör ha karaktären av ett ramverk inom vilket aktörerna kan komma överens om mer detaljerade regler. En organiserad handelsplats för el bör ses som en del av den infrastruktur som elsystemet utgör. Det kan konstateras att som systemansvarig myndighet har en central roll i elsystemet. Vidare är neutral i förhållande till övriga aktörer på elmarknaden. En börshandel kommer av bl.a. tekniska skäl att vara nära kopplad till och elsystemets drift. bör med sin kompetens och sina resurser medverka till att en elbörs etableras för den svenska marknaden. Det utvecklingsarbete som bedriver tillsammans med Statnett bör därför fortsätta och bedrivas skyndsamt. Frågan om utformningen av regler för en organiserad handelsplats för el behöver utredas närmare. I det sammanhanget bör även frågan om huvudmannaskapet övervägas. En börslagstiftning bör utformas på ett sätt som inte hindrar den utveckling mot en nordisk börs som har inletts. Regeringen avser att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå lagstiftning avseende en organiserad handelsplats för el i enlighet med nämnda principer. Det är angeläget att en börsfunktion kan inleda sin verksamhet som den nya ellagstiftningen träder ikraft. Med hänsyn till att det saknas regler som säkerställer samhällets krav på en elbörs bör huvudmannaskapet för en börs inledningsvis ligga hos . 6.5 Uppföljning av kapacitets- och efterfrågeutvecklingen, m.m. Regeringens bedömning: En skärpt övervakning av marknadens utveckling är nödvändig i samband med att den nya lagstiftningen träder i kraft. Genom utvecklade energiprognoser kan säkrare bedömningar göras bl.a. när det gäller behovet av nya kraftanläggningar och utbyggnad av elsystemet i övrigt. Därigenom underlättas elföretagens investeringsverksamhet. Det är en uppgift för att som energiansvarig myndighet utveckla prognosmetodiken. bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i () bedömning eller lämnar den utan invändning. Skälen för regeringens bedömning: Reformeringen av elmarknaden innebär förändringar som är genomgripande för såväl elmarknadens funktionssätt som producenter, leverantörer och kunder. Det är viktigt att riksdag och regering har möjlighet att följa och övervaka utvecklingen efter det att den nya lagstiftningen träder i kraft. Utvecklingen på elmarknaden kommer att övervakas av de ansvariga myndig- heterna. uppgift som nätmyndighet innebär att övervaka nätverksamheten så att den bedrivs effektivt och att konsumenternas intressen skyddas.