prop · GI03167 · 1995-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: Flera remissinstanser bl.a.Stockholms universitet och framhåller betydelsen av en betydligt mer offensiv politik när det gäller att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken i EU för att åstadkomma en hållbar utveckling inom jordbruket. Produktions- och miljömål bör få lika vikt i jordbruket anser . En satsning på nya tekniska användningar av förnyelsebara jord- och skogsbruksprodukter efterlyses av . anser att det kan finnas skäl att avreglera jordbruket, men miljöskälen kan inte anföras som något bärande motiv. framgångsrika politik när det gäller att dynamiskt bevara miljövärden i odlingslandskapet bör föras fram i EU påpekar . Jord- och skogsbrukets betydelse för ett rikt artbestånd inom flora och fauna bör lyftas fram anser . Skälen för regeringens bedömning: Jordbruket i EU regleras genom den gemensamma jordbrukspolitiken (Common Agricultural Policy - CAP). I samband med att EU reformerade den gemensamma jordbrukspolitiken infördes bl.a. ett s.k. kompletterande stöd för miljövänliga jordbruksmetoder och bevarande av landskapet (förordning 2078/92). ändrades den allmänna inriktningen på jordbruksstöden från produktionsstöd till arealstöd samt stöd för att lägga mark i träda. I samband med ovan nämnda reform av CAP infördes också ett särskilt stöd för skogsplantering som ett led i ansträngningarna att minska överskottsproduktionen inom EU. bör verka för en revidering av CAP i syfte att påbörja omställningen mot ett hållbart jordbruk inom unionen. En särskild utredare har tillkallats för att analysera frågor i anslutning till en revidering av CAP. En handlingsplan bör tas fram, bl.a. på basis av utredarens förslag, med sikte på att ett beslut skall fattas vid regeringskonferensen om att revidera CAP och att detaljerade riktlinjer för revision läggs fast (se också avsnitt 2.5 Biologisk mångfald). En parlamentarisk utredning kommer också att tillsättas. En utgångspunkt för revideringen av CAP bör vara att subventionerna till det konventionella jordbruket minskas kraftigt. Styrmedlen bör i stället utformas så att de främjar övergången till ett miljöanpassat jordbruk, bl.a. med avseende på att bevara av odlingslandskapets natur- och kulturmiljövärden. Användningen av bekämpningsmedel och handelsgödsel bör minskas kraftigt. Inte minst är detta viktigt för att minska belastningen på och . bör aktivt driva ett minskat näringsläckage och en minskad spridning av kadmium och ammoniakavgång från jordbruket, bl.a. genom införande eller ökning av miljöavgifter (se vidare avsnitt 4.8 Hav och vatten). Utvecklingen av ett miljöanpassat skogsbruk som har börjati bör utnyttjas som förebild i olika sammanhang när skogsfrågor behandlas inom unionen. skall aktivt driva kraven på minskning av de gränsöverskridande luftföroreningar som skadar den svenska skogen. Regeringens bedömning: I den revidering av EG- direktiven om genetiskt modifierade organismer (GMO) som inletts inom EU kommer från svensk sida att noga bevakas att säkerheten i systemet inte försämras genom förenklade prövningsrutiner. Regeringen avser att ta fram en samlad svensk syn på EU:s arbete med bioteknikfrågorna. Departementspromemorian: Ej behandlad i promemorian Skälen för regeringens bedömning: Den moderna biotekniken innebär bl.a. möjligheter att gentekniskt modifiera organismer. Biotekniken ger också nya möjligheter att framställa läkemedel och kemiska substanser och att växtförädla. Genteknikens hälso- och miljörisker kontrolleras genom lagstiftning. Den svenska lagen följer den gemensamma lagstiftning som finns inom EU. Den svenska prövningen av innesluten användning och avsiktlig utsättning i naturen av GMO sker inom varje sektor genom ansvarig myndighet. pågår en revidering av EU-direktiven om innesluten användning och avsiktlig utsättning av GMO vars syfte är att förenkla myndighetsprövningen med bibehållen säkerhet. Revideringen av direktivet om innesluten användning har kommit längst. Diskussionen har skett inom ramen för en grupp sammansatt av representanter för de ansvariga myndigheterna inom medlemsländerna. Kommissionen avser att lägga fram ett förslag vid rådsmötet . Vad gäller direktivet om avsiktlig utsättning har diskussionen i myndighetsgruppen just inletts. Regeringen och ansvariga svenska myndigheter verkar för att säkerheten i systemet inte eftersätts i samband med förenkling av prövningsrutinerna. Flera andra frågor som gäller bioteknik behandlas också inom EU. Regeringen avser att ta fram en samlad svensk syn på EU:s arbete med bioteknikfrågan. Regeringens bedömning: bör medverka aktivt i EU:s samarbete som rör livsmiljön i städer och tätorter. Arbetet bör inriktas dels mot utred- ningssamarbete på nationell och regional nivå, dels mot erfarenhetsutbyte i syfte att utveckla instrumenten för det regionala och lokala arbetet med stadsmiljöfrågor. Grundläggande utgångspunkter för vår medverkan bör vara en strävan att åstad- komma en långsiktigt hållbar tätortsutveckling med särskild hänsyn till de svenska städernas och tätortssystemets särart. Departementspromemorian: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Några remissinstanser har särskilt kommenterat arbetet med stadsmiljöfrågor. pekar på de utgångspunkter för en hållbar tätortsutveckling som redovisas i rapporten 2009 - förslag till vision, bl.a. ifråga om sambanden mellan bebyggelse och trafik samt mellan tätorter och omgivande landsbygd. anser bl.a. att det behövs kraftfullare initiativ och incitament för att skapa varaktigt hållbara trafiksystem i stadsmiljön och nämner därvid en effektiv kollektivtrafik och en god stadsbyggnadskultur. erinrar om att forsknings- och utvecklingsinsatser som rör stadsmiljöfrågor också bör ges hög prioritet i EU-samarbetet. Skälen för regeringens bedömning: av befolkning bor i städer, med i många fall betydande miljö- och hälsoproblem. Jämfört med övriga är ett glest befolkat land med långa avstånd mellan ett antal små och medelstora tätorter och ett glest kommunikationsnät. I regeringens skrivelse Miljön - vårt gemensamma ansvar (skr. 1994/95:120) redovisas bl.a. mål och utgångspunkter för en hållbar utveckling av städer och tätorter i samspel med omgivande landsbygd. Denna förutsätter ett utvecklat samarbete mellan främst lokala och regionala myndigheter. Arbetet bör bedrivas utifrån en helhetssyn på stadsmiljön, där miljöproblem, sociala aspekter, frågor om teknisk försörjning, hänsyn till natur- och kulturmiljövärden m.m. beaktas. Det breda synsätt som redovisas i regeringens skrivelse bör prägla även medverkan i EU:s arbete med stadsmiljöfrågor. Våra insatser bör bl.a. syfta till att städernas miljöproblem uppmärksammas på ett integrerat sätt i samarbetet kring olika sektorer och verksamheter, såsom frågor om energiförsörjning, avfall och tekniska försörjningssystem. Mot bakgrund av trafikens påverkan på livsmiljön i tätorterna bör vara pådrivande när det gäller åtgärder för att minska störningar från tätortstrafiken, bl.a. genom fysisk planering, krav på fordon och bränslen och ekonomiska styrmedel. Ett viktigt samarbetsområde är vidare att medverka i det utbyte av kunskaper och erfarenheter som sker inom ramen för kommissionens expertgrupp för stadsmiljöfrågor. Utgångspunkten för medverkan bör vara att åstadkomma en långsiktigt hållbar tätortsutveckling i enlighet med . bör verka för en förnyelse och komplettering av bebyggelsestrukturen som främjar en god hushållning med mark- och vattenområden, som tar hänsyn till kulturmiljövärdena och som i övrigt främjar en god livsmiljö. bör i EU även verka för att skapa förståelse för de svenska städernas särart och förmedla kunskaper om det svenska planeringssystemet, som bl.a. kännetecknas av en långtgående decentralisering till kommunerna. Regeringens bedömning: bör arbeta för att för avveckling av ozonnedbrytande ämnen skärps så att de motsvarar de svenska be- stämmelserna. Ytterligare åtgärder bör vidtas för att minska användningen av HCFC och metylbromid inom EU. Även handel med använda och återvunna ozonnedbrytande ämnen och varor som tillverkats med och innehåller ozonnedbrytande ämnen bör regleras inom EU. Vid fördelning av kvoter för import av ozonnedbrytande ämnen bör verka för att dessa kvoter blir så låga som möjligt och bör i möjligaste mån avstå från att ansöka om egna kvoter. bör aktivt delta i EU:s gemensamma förberedelser inför omförhandlingar av Montrealprotokollet. Departementspromemorian: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: i anser att krav på bl.a. produktutveckling skall drivas. föreslår att ytterligare insatser bör göras för att minska användningen av HCFC och metylbromid och tar även upp att bör verka för att importkvoter som ges för använda och återvunna ämnen blir så låga som möjligt. Vidare anser verket att skall prioritera att driva på EU:s ställningstagande inför omförhandlingar av Montrealprotokollet. Skälen för regeringens bedömning: är ett av de länder som varit snabbast i att avveckla användningen av ozonnedbrytande ämnen. notifierade ett förslag till ny förordning för en slutlig avveckling av ozonnedbrytande ämnen till och EU . Förslaget innehåller bl.a. en slutlig utfasning av HCFC . EG har i en ny förordning som började gälla reglerat produktionen av ozonnedbrytande ämnen. Flera delar av EU:s nya reglering är i paritet med den nuvarande svenska regleringen, men tillämpningen av användningsförbud saknas för de flesta ämnena och handel med återvunna ämnen och produkter som innehåller förbjudna ämnen är tillåten. har även mer långtgående reglering av HCFC. begränsade tidigt även handel med varor som tillverkats med och innehåller olika ozonnedbrytande ämnen. bör verka för att denna handel begränsas även inom EU så att produktionen av sådana varor inte flyttar till länder med lägre krav på avvecklingen av ozonnedbrytande ämnen. För HCFC och metylbromid bör arbeta för att ytterligare åtgärder tas för att minska användningen även inom EU. EU har lämnat ut kvoter för import av använda och återvunna ämnen och produktion för s.k. nödvändig användning . I möjligaste mån bör dessa kvoter begränsas så att utvecklingen av alternativ teknik stimuleras. Inom EU finns en relativt stor samsyn om åtgärder för att skydda ozonskiktet och internationella agerande kan förväntas få stöd och även stärkas genom vårt medlemskap. Genom att aktivt agera och delta i EU:s ställningstagande inför omförhandlingar av Montrealprotokollet kan stödet för nya åtaganden bli större och kraftfullare . 4.7 Kolväten/marknära ozon Regeringens bedömning: bör verka för en EU-strategi för att minst halvera utsläppen av flyktiga organiska ämnen för att begränsa miljö- och hälsoeffekter av höga ozonhalter vid markytan. En sådan EU-strategi bör innehålla bl.a. utsläpps- krav för kolväten från fasta anläggningar och reg- ler om återvinning av bensinångor ("muffar") vid bensinstationer motsvarande svensk skyddsnivå. Även andra delar av oljedistributionen samt åtgär- der mot transportsektorns utsläpp av kolväten bör komma i fråga för att uppnå nödvändiga reduktioner. bör verka för att det arbete som bedrivs inom konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar tas som utgångspunkt i EG:s interna arbete. Departementspromemorian: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: i anser att en strategi bör sträva avsevärt längre och menar att insatserna bör koncentreras till produktionsledet. saknar åtgärder för minskad bilism och minskad användning av andra fordon som drivs med fossila bränslen. Skälen för regeringens bedömning: En stor andel av de utsläpp av flyktiga ämnen och kväveoxider som bidrar till bildningen av marknära ozon i härrör från andra medlemsländer inom EU. De högsta halterna av marknära ozon inträffar i speciella vädersituationer då ozon transporteras till från kontinenten. bör därför stödja och driva på det arbete som pågår för att begränsa dessa utsläpp inom EU. bör verka för att föra in en skyddsnivå som motsvarar den svenska vad gäller kommissionens arbete med bl.a. utsläppskrav för kolväten från fasta anläggningar, vid översynen av luftkvalitetsnormer för ozon och de planerade EU-reglerna om återvinning av bensinångor ("muffar") vid bensinstationer. Transportsektorns utsläpp av kolväten är en mycket viktig källa som måste åtgärdas genom strängare avgasregler. Strategin måste nära kopplas till åtgärder mot försurning vad gäller bilarnas utsläpp. Även andra delar av oljedistributionen bör komma i fråga för att uppnå nödvändiga reduktioner. En annan fråga som bör lyfta upp är arbetet som drivs inom konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (LRTAP). Protokollet om flyktiga organiska ämnen (VOC-protokollet) har ännu inte trätt i kraft, och bör uppmana de medlemsländer som inte ratificerat protokollet att om möjligt påskynda ratificeringen. 4.8 Hav och vatten Regeringens bedömning: skall inom EU aktivt verka för begränsa utsläpp som berör våra sjöar och omgivande hav. Särskilt angeläget är att bevaka att om avloppsrening från tät- orter rörande kväverening fullföljs samt att åt- gärder genomförs för att minska jordbrukets kväve- läckage. Förhållandena i bör särskilt uppmärksammas. Departementspromemorian: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i frågan. framhåller vikten av att om avloppsrening från tätorter med bl.a. krav på kväverening fullföljs. menar att skall driva miljöfrågorna i , speciellt miljögiftsproblematiken och eutrofieringen, då är av avgörande betydelse för svenskt fiske. Vidare framhåller att den internationella miljöövervakningen för hav och vatten bör intensifieras. i tar uppkopplingen mellan grund- och ytvattenkvalitet samt försurning och förorening av mark. tillstyrker behovet av långtgående åtgärder för att minska läckaget från jordbruket medan anser att det är rimligt att eftersträva en gemensam beskattningsnivå på handelsgödsel inom EU. Skälen för regeringens bedömning: kommer aktivt att verka för att upprätthålla en ekologisk balans i sjöar och vattendrag samt omgivande hav. T.ex. har varit pådrivande i arbetet med att återställa i ekologisk balans inom såväl som vid bilateralt samarbete med staterna i . Med hänsyn till att utvecklingen i är ett gemensamt intresse för flera medlemsstater i är det naturligt att miljöförhållandena i blir föremål för särskild uppmärksamhet. Det kommissionsförslag till direktiv om förbättrad vattenkvali- tet, som diskuteras inom EU, innebär att varje medlemsland skall anta bindande miljökvalitetsnormer och sätta ekologiska vattenkvalitetsmål samt utarbeta integrerade program för att följa hur målen uppfylls. Detta förslag ansluter väl till det motsvarande arbete som bedrivs i . Förslaget är av över- gripande natur och kommer att omfatta såväl havsvatten som sötvatten. Frågor som kommer att aktualiseras är bl.a. gränsöverskridande vatten och försurning av sjöar och vattendrag. Redan nu sker ett omfattande internationellt samarbete i syfte att förbättra havsmiljön i våra omgivande hav. Vid fjärde , som hålls i , kommer miljöministrarna att diskutera åtgärder för att förbättra miljö. Aktuella frågor är den biologiska mångfalden, fiske- och sjöfartsfrågor samt arbetet med att begränsa utsläpp av närsalter och farliga ämnen. kommer att såväl i detta sammanhang som inom EU att verka för en skärpning av utsläppsbegränsningar till vatten och luft. Av särskilt intresse är att bevaka att kravet på kväverening fullföljs i direktivet om kommunalt avloppsvatten samt att de stränga EG-regler om bekämpningsmedelsrester i grund- och dricksvatten inte försvagas. Ett problem för våra omgivande hav är övergödningen. Länderna kring och har antagit miljömålet att reducera utsläppen av kväve . Ytterligare åtgärder måste vidtas för att detta mål skall kunna uppfyllas. Av särskilt intresse är att begränsa de diffusa utsläppen, där jordbrukets kväveutsläpp är ett område där aktivt kommer att verka för att ytterligare åtgärder vidtas. Viktiga frågor är odlingssystemets utformning, anpassad användning av stallgödsel och införandet av en miljöavgift på handels- gödsel. kommer också att driva att alla strandstater inom EU verkligen genomför EU:s krav på kväverening i känsliga områden.Sverige kommer vidare att verka för EG-regler som minskar ammoniakavgången från jordbruket motsvarande åtminstone de regler som gäller för södra detta sammanhang kan bilaterala överenskommelser också vara en framkomlig väg. Andra frågor för det svenska EU-arbetet är att bidra till att kommande gemen- samma minimikrav för utsläppen från massaindustrin får en så hög skyddsnivå som möjligt. Våra förslag till insatser för att minska försurningen bidrar också till en bättre miljösituation i hav och vatten. Arbetet inom EU kommer även att aktualisera miljöövervakningen av hav och vatten. Som tidigare nämnts i avsnitt 4.1.4 kommer att verka för att den internationella miljöövervakningen integreras och effektiviseras. Regeringens bedömning: bör medverka i det pågående arbetet inom EU med en att åstadkomma en hållbar utveckling av kustområdena. Resultatet av arbetet bör medge en anpassning till regionala förhållanden. Departementspromemorian: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i frågan. i menar att det är viktigt att i sammanhanget beakta turismens negativa inverkan på attraktiva kustområden. erinrar om att i EU:s femte miljöhandlingsprogram är turistindustrin en viktig målgrupp när det gäller insatser för att föra miljöarbetet framåt. Akademikers anser att skall arbeta aktivt för att se till att vi får behålla den nationella beslutanderätten i frågor om strandskydd, allemansrätt m.m. Skälen för regeringens bedömning: Exploateringen av kustområdena är ett stort problem på många håll inom EU, särskilt i . är i likhet med flera andra länder inom EU rikt på sjöar, vattendrag och skärgårdsområden och den sammanlagda kuststräckan är lång. Önskemålet att få uppföra fritidshus m.m. i strandnära områden är olika starkt i olika delar av medlemsländerna. Den svenska lagstiftningen på detta område har genom beslut (prop. 1993/94:229, JoU 28, rskr. 401) stärkts genom att syftet med strand- skyddet utvidgas till att även omfatta livsvillkoren för växter och djur. Även om bebyggelsetrycket i stora delar av vårt land är lågt bör det understrykas att bevarandet av strandområdena måste ses i ett långsiktigt perspektiv. Att ett område nu är av mindre intresse för såväl bebyggelse som för friluftslivet behöver inte innebära att så kommer att vara fallet . Både trycket från bebyggelse och från friluftslivet kan komma att öka , varför en restriktiv tillämpning är viktig. En svensk strategi för våra kustzoner och de större sjöarna bör utvecklas. bör medverka i pågående arbete med ett kustzonsdirektiv och en strategi för kustzoner i syfte att åstadkomma en hållbar utveckling av kustområdena, bl.a. genom gemensamma regler för skydd av känsliga eller särskilt värdefulla kustområden. De svenska skydds- och planeringsformerna - allemansrätten, strandskyddsbestämmelserna och den kommunala översiktsplaneringen - bör kunna inspirera i detta arbete. Den nationella beslutanderätten i dessa frågor bör hävdas. Beslut som rör mark- och vattenanvändningen vars konsekvenser enbart omfattar lokala eller regionala förhållanden bör således liksom fattas på nationell nivå. Regeringens bedömning: bör aktivt medverka i de frågor inom Euratom-för- dragets område som rör säkerhetskontroll och fysiskt skydd av klyvbart material, strålskydd samt hantering och slutförvaring av använt kärn- bränsle och kärnavfall. Beträffande delområdet säkerhetskontroll och fysiskt skydd av klyvbart material bör sträva efter att medverka till att modernisera EU:s kontrollinsatser. Ut- gångspunkten i dessa strävanden bör vara det ut- vecklingsarbete på detta område som be- driver tillsammans med det internationella atom- energiorganet . bör vidare aktivt med- verka i den pågående översynen av de gemensamma strålskyddsföreskrifterna, som gemenskapen enligt Euratom-fördraget skall anta. bör i detta sammanhang särskilt driva frågan att det skall vara möjligt för ett enskilt medlemsland att anta striktare dosgränser än vad den gemensamma bas- nivån anger. I arbetet som rör hantering av använt kärnbränsle och kärnavfall skall agera för principen att varje medlemsland är ansvarigt i alla led för det avfall som produceras inom landet. Departementspromemorian: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Få remissinstanser har yttrat sig över dessa frågor och inga av dem framför några avvikande synpunkter. () välkomnar alla ansträngningar som görs för att stärka det internationella samarbetet för kontroll av spridning av klyvbart material. påpekar i sitt remissyttrande att problemet med illegal trafik av radioaktiva ämnen även gäller icke-klyvbart material. framhåller att ett medlemsland skall garanteras rätten att i lag förbjuda import av radioaktivt avfall inkl. kärnbränsle vilket kan komma att upparbetas eller slutförvaras. Dessutom anser att all export av kärnbränsle och radioaktivt avfall till länder utanför EU skall förbjudas. I sitt remissyttrande tar även upp en fråga som rör EU:s åtgärder för att höja kärnkraftsäkerheten i . Enligt uppfattning har EU:s stöd på detta område utvecklats till ett förtäckt stöd till kärnkraftsindustrin inom EU. framhåller att bör blockera ett beslut i EU att utöka fonderna för utlåning under nuvarande villkor. anser att i stället skall agera så att EU:s stöd i stället utformas så att förnyelsebara och energieffektiva energisystem får chansen att utvecklas i . har i sitt remissyttrande tagit upp frågan om hur energipolitik kan komma att påverkas av medlemskapet i EU. framhåller att huvudmålet för insatser på kärnkraftsområdet både i landet och internationellt bör vara att kärnkraften avvecklas så fort som möjligt. Detta mål står dock enligt Jordens Vänners uppfattning i strid med Euratoms stadgar. anser därför att stadgarna bör ändras i detta avseende. Skälen för regeringens bedömning: För att hindra kärnvapenspridning och stoppa smuggling av klyvbart material krävs internationellt samarbete, vilket främst bedrivs inom det internationella atomenergiorganet (). Det finns också bilaterala kärnenergiavtal med detta syfte, som också delvis låg bakom tillkomsten av . För att fullgöra sina uppgifter måste det internationella kontrollsystemet kontinuerligt förändras. bör mot den bakgrunden sträva efter att modernisera EU:s kontrollinsatser när det gäller säkerhetskontroll och fysiskt skydd av klyvbart material. Det utvecklingsarbetet som bedriver tillsammans med det internationella atomenergiorganet bör påverka även Euratoms arbete på detta område. Ett effektivt system för säkerhetskontroll och fysiskt skydd utgör också ett grundläggande stöd i kampen mot illegal trafik av klyvbart material. En viktig fråga i arbetet med att revidera direktivet om en gemensam basnivå för strålskydd, som EU enligt Euratom-fördraget skall anta, är att det skall vara möjligt för ett enskilt medlemsland att anta striktare dosgränser än vad den gemensamma basnivån anger. Det bör vara möjligt för ett medlemsland att successivt se över de nationella strålskyddsföreskrifterna och vid behov kunna skärpa den tillåtna nivån. Det är i det sammanhanget angeläget att även efter inträdet i EU är fortsatt aktiv i internationella organ som internationella strålskyddsorganet ICRP, det internationella kärnenergiorganet samt särskilda kärnenergiorgan . I arbetet som rör hantering av använt kärnbränsle och kärnavfall skall enligt regeringens mening agera för principen att varje medlemsland är ansvarigt i alla led för det avfall som produceras inom landet. EU bör enligt regeringens uppfattning koncentrera sina insatser till att samordna FoU-arbete på området.