prop · GI0339 · 1995-01-01 00:00:00 — har i sitt remissvar tagit upp frågan om överklagande av handelskamrarnas beslut om intygsgivning. Handelskammaren anser att det bör finnas en möjlighet att överklaga ett avslag eller att det bör införas en möjlighet för handelskamrarna att hänskjuta ett ärende för avgörande. Den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna blir gällande rätt genom inkorporeringen . I artikel 6 finns regler om rätt till domstolsprövning och om rättssäkerhet. I konventionen finns krav på rätt till domstolsprövning av civila rättigheter och skyldigheter. En handelskammares beslut har betydelse för en enskild, som vill idka näring inom EES. Besluten har stora likheter med sådana tillståndsfrågor som bedömts enligt konventionen och som ansetts röra personers civila rättigheter. För att uppfylla konventionen bör därför handelskamrarnas beslut gå att överklaga till domstol. Eftersom besluten i vissa fall kan komma att beröra enskildas rättigheter enligt är det vidare viktigt att tillgodose möjligheten som nationell domstol har att rådfråga om tolkningen av . Överklagande av utfärdandet av intyg om faktiskt utövande av verksamhet bör göras hos allmän förvaltningsdomstol. I enlighet med de principiella riktlinjer har beslutat för instansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna skall länsrätt vara första domstolsinstans när ett ärende överklagas till allmän förvaltningsdomstol, se bl.a. prop. 1993/94:133, bet. 1993/94:JuU 24, rskr 1993/94:319. Av 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar följer att det är den länsrätt inom vars län ärendet först prövats som kommer att pröva mål som överklagas från från en auktoriserad handelskammare. Liksom för många övriga mål som prövats av en förvaltningsmyndighet innan det prövas av länsrätt bör det krävas prövningstillstånd i kammarrätt, se även prop. 1994/95:27. Till 9 § lagen om auktorisation av handelskammare föreslås ett nytt andra stycke om rätt att överklaga en auktoriserad handelskammares beslut om intygsgivning hos allmän förvaltningsdomstol och ett nytt tredje stycke om prövningstillstånd. Ändringarna i lagen föranleder utöver det sagda ingen särskild författningskommentar. De myndigheter och organ som skall utfärda intyg kommer i de allra flesta fall att ha rätt att ta ut ersättning för dem. Förslagen torde därför inte leda till ökade kostnader för sådana myndigheter eller organ. Kostnaderna för förslagen kommer huvudsakligen att falla på de personer som begär intygen. Möjligheten att klaga på handelskamrarnas beslut innebär att de allmänna förvaltningsdomstolarna tillförs en ny måltyp. De tillkommande ärendena torde dock bli ytterst fåtaliga och torde därför inte leda till några ökade kostnader för förvaltningsdomstolarna. 4 Ändring i lagen (1992:1534) om EG-märket, m.m. 4.1 Ärendet och dess beredning beslöt om en lag om EG-märket (prop.1992/93:87, bet.1992/93:NU13, rskr.1992/93:96, SFS 1992:1534). Med EG-märket menas det märke, bestående av bokstäverna CE i viss typografi, som enligt EG-direktiv för vissa produkter skall åsättas dessa produkter innan de släpps ut på marknaden. Märkningskravet återfinns i direktiv enligt den s.k. nya metoden som infördes . En närmare redogörelse för detta finns i prop.1992/93:87 s.4 ff. Syftet med lagen om EG-märket var att underlätta det införlivande med svensk rätt av dessa direktiv som krävdes enligt . Lagen trädde i kraft med efter beslut av regeringen om ikraftträdande (SFS 1993:1646). Lagen innehåller vissa gemensamma bestämmelser om märket, men förutsätter att det i de andra författningar som införlivar direktiven finns föreskrifter om att märkning skall ske. Genom den gemensamma lagen behöver då inte för varje särskild produkt anges vissa gemensamma regler om märkets utseende, förbud mot missbruk av märket m.m. Lagen har samma relevans såväl i EES som vid ett medlemskap. I lagtexten finns inte någon hänvisning till och de ändringar som föreslås är inte föranledda av ett svenskt EU-medlemskap. I den nämnda propositionen förutsattes att lagen skulle ha tillfällig karaktär i avvaktan på att generella bestämmelser om märkningen skulle antas inom EG och införas under . Det pågick då ett sådant arbete inom EG mot bakgrund av skillnader beträffande märkningen i de dittills beslutade direktiven enligt den nya metoden. Arbetet resulterade i två beslut av rådet , som också genom beslut av gemensamma har förts in under . Gemensamma bestämmelser i någon rättsakt som kan införlivas med svensk rätt och därigenom ersätta lagen om EG-märket antogs dock inte. I stället intogs vissa riktlinjer för användningen av EG-märket i det s.k. modulbeslutet för utformning av tekniska harmoniseringsdirektiv. Formellt ersattes beslut med ett nytt beslut (93/465/ EEG). Vidare antogs ett direktiv (93/68/EEG) varigenom ändringar gjordes i tolv tidigare direktiv enligt den nya metoden. Ändringarna träder i kraft . En närmare redogörelse för detta finns i prop.1993/94:203 s. 206 f. där regeringen redovisar behovet av de lagändringar som föreslås. Som också redovisas där innebär ändringarna att man nu har övergått till att genomgående tala om CE-märkning ("CE-marking") i stället för EG-märket ("CE-mark"). Man anknyter på det sättet till bokstavs-symbolerna i stället för EG som begrepp. Inom har frågan om vilka ändringar som krävs i lagen om EG-märket beretts inom en interdepartemental arbetsgrupp. Det har inte bedömts nödvändigt med remissförfarande eller hearing i ärendet. Lagrådets hörande: Lagrådets yttrande inhämtades vid lagens tillkomst. Beträffande de ändringar som föreslås skulle lagrådets yttrande sakna betydelse. 4.2 Arbetsgruppens bedömning, m.m. Arbetsgruppen har funnit att i huvudsak följande bestämmelser som anknyter till märkningen numera är gemensamma för direktiven: CE-symbolen är lika för de direktiv som omfattas av ändringsdirektivet. Man har därvid valt en modell vars bokstäver är något tunnare än den symbol som finns intagen i lagen om EG-märket. Oavsett märkets storlek skall proportionerna i modellen behållas. Komponenterna skall vara ungefär lika höga och inte lägre än . Frågan om årtal för märkningens anbringande och om identifikationsnummer för anmält organ skall anges eller inte har lösts olika i direktiven. Förbud mot vilseledande märkningar Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att förbjuda märkningar som kan vilseleda tredje man vad gäller CE-märkningens innebörd och utformning. Andra märken får anbringas förutsatt att detta inte hindrar CE-märkningens synlighet och läslighet. Vem anbringar CE-märkningen? CE-märkningen skall anbringas av tillverkaren eller dennes representant i gemenskapen. CE-märkningen anger att produkten uppfyller de tillämpliga kraven i det aktuella direktivet inbegripet förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Om produkten omfattas av andra direktiv som rör andra aspekter med krav på CE-märkning, skall även dessa krav vara uppfyllda. Om något av dessa tillåter tillverkaren att under en övergångstid välja vilka bestämmelser som skall tillämpas, anger CE-märkningen endast att produkten överensstämmer med de direktiv som tillverkaren tillämpar. I sådana fall måste uppgifter om de direktiv som tillämpas finnas i handlingar som åtföljer produkten. Om en medlemsstat konstaterar att CE-märkning har anbringats utan att detta är berättigat, är tillverkaren eller dennes representant skyldig att bringa produkten i överensstämmelse med bestämmelserna för CE-märkningen och se till att överträdelsen upphör på de villkor som medlemsstaten fastställer. Om den bristande överensstämmelsen fortsätter skall medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda utsläppandet på marknaden av produkten i fråga eller för att säkerställa att den återkallas från marknaden. Arbetsgruppen har gjort den bedömningen att de gemensamma bestämmelser som redovisas under 1 och 2 täcks av bestämmelserna i lagen om EG-märket, dock att symbolen bör ändras till den som används i ändringsdirektivet. Beträffande de bestämmelser som redovisats under 3-5 har arbetsgruppen funnit det lämpligast att frågorna behandlas i de olika sektorsbestämmelserna och således inte tas upp som gemensamma bestämmelser i den nu aktuella lagen. Arbetsgruppen har därför föreslagit att lagen om EG-märket ändras endast på det sättet att i lagens rubrik och bestämmelser "CE-märkning" ersätter "EG-märket" samt att CE-symbolen i bilagan byts ut mot den som används i ändringsdirektivet. Under ärendets vidare beredning inom har synpunkter framförts om möjligheten att i lagen ta in ytterligare gemensamma bestämmelser, framför allt vad gäller åtgärder vid felaktig CE-märkning. De bemyndiganden som tillsynsmyndigheterna har att ingripa mot produkter som släppts ut på marknaden enligt produktspecifika regler förutsätter ofta att produkterna har säkerhetsbrister, medan nu aktuella direktiv förutsätter att staterna skall ingripa mot produkter bara av det skälet att de har CE-märkts felaktigt. 4.3 Överväganden och förslag Lagen (1992:1534) om EG-märket ändras på det sättet att 1. lagens rubrik ändras till "lagen om CE-märkning", 2. "CE-märkning" även i övrigt ersätter "EG-märket" i lagen, 3. CE-symbolen i bilagan ersätts med en ny, 4. bestämmelser om märkets utformning samlas i 3 § 5. en ny paragraf tas in om att den som ansvarar för CE-märk- ningen är skyldig att se till att överträdelsen upphör, om CE-märkning har anbringats utan att det är berättigat. Konsekvensändringar görs i lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk m.m., som innehåller bestämmelser om EG-märket. Lagändringarna träder i kraft . Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Lagen om EG-märket har som framgått av det tidigare endast syftet att underlätta införlivandet med svensk rätt av direktiv enligt den nya metoden. De ändringar som arbetsgruppen har föreslagit bör genomföras med några tillägg som kommit upp till diskussion vid ärendets beredning. För tydlighets skull bör i 3 § samlas bestämmelserna om märkets utforming, vilka kompletteras med för direktiven gemensamma bestämmelser om att märkets komponenter skall vara lika höga och dess proportioner desamma oavsett märkets storlek. Vad gäller frågan om ingripande mot felaktigt CE-märkta produkter bör i lagen införas en ny paragraf, där skyldigheten för den som svarar för CE-märkningen att vidta rättelse om felaktigt CE-märkta produkter släppts ut på marknaden tydligt slås fast. Däremot bör inga bestämmelser om tvångsåtgärder i fall denna skyldighet inte iakttas tas in i denna lag. Övervägande skäl talar för att tillsynsmyndigheternas befogenheter vid överträdelse av direktivets bestämmelser regleras i ett sammanhang inom respektive sektor. I praktiken torde det sällan bli fråga om att med tvångsåtgärder ingripa mot en produkt på marknaden enbart av det skälet att den felaktigt CE-märkts. Den nya paragrafen bör placeras in i lagen som 5a § under en ny rubrik, Rättelse vid felaktig CE-märkning. Ändringarna i lagen föranleder utöver det nu sagda ingen särskild författningskommentar. Bestämmelser om EG-märket finns dessutom i den lag om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. som träder i kraft . Den ändrade terminogin föranleder konsekvensändringar också i den lagen. Lagändringarnas karaktär är sådana att de inte föranleder några kostnadskonsekvenser. Sammanfattning av promemorian Implementering av vissa direktiv enligt bilaga VII I promemorian behandlas hur personer med hemvist i skall kunna uppfylla de krav som kan finnas i ett annat land inom EES-området på god vandel, konkursfrihet och yrkeskompetens vid etablering inom vissa i direktiven till Bilaga VII av angivna områden. Dessa krav är gemensamma för ett stort antal av direktiven och behandlas därför i ett sammanhang. Ett av direktiven innehåller bestämmelser som skiljer sig från de övriga. Detta direktiv behandlas därför särskilt. Slutligen redovisas i promemorian hur enskilda personer kan skaffa sig information om innehållet i direktiven. Vissa av direktiven kräver att en medborgare i en medlemsstat skall kunna få ett s.k. skötsamhetsbevis utfärdat för sig i ursprungslandet eller i senaste hemvistlandet. I direktiven anges att som tillräckligt bevis skall godtas utdrag ur kriminalregistret. Vissa direktiv ställer "särskilda krav på gott anseende och god vandel". Ett bevis om god vandel torde omfatta mer än bara skötsamhet. Som bevis om skötsamhet och bevis om god vandel föreslås utdrag ur polisregistret. kan utses till myndighet behörig att utfärda intygen. För vissa av direktiven krävs att en person som vill etablera sig i ett annat land skall kunna få bevis om att han inte varit försatt i konkurs. I de fall då det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas något intyg om att en person inte varit försatt i konkurs kan ett sådant intyg ersättas av en försäkran under ed. Eftersom det i praktiken är nästan omöjligt att få fram uppgift om att en person inte varit försatt i konkurs föreslås att det införs en möjlighet att styrka tidigare konkursfrihet genom en försäkran under ed. En lagändring föreslås därför av lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i utlandet. Lagändringen föreslås träda i kraft . Därefter kan allmän underrätt utses till myndighet behörig att utfärda handling om att sökanden inte varit försatt i konkurs. I vissa medlemsstater krävs innehav av allmänna merkantila eller yrkesmässiga kunskaper och färdigheter för att få utöva näringsverksamhet. I dessa stater skall den medlemsstaten som tillräckligt bevis på innehav av sådana kunskaper godta det faktiska utövandet av verksamheten i fråga i annan medlemsstat enligt vissa av direktiven. En ändring av lagen (1990:515) om auktorisation av handelskammare föreslås så att regeringen eller myndighet regeringen bestämmer får uppdra åt auktoriserad handelskammare att utfärda intyg om faktiskt utövande av verksamhet. Lagändringen föreslås träda i kraft . Därefter kan de auktoriserade handelkamrarna utses till myndigheter behöriga att utfärda bevis om yrkeskompetens enligt . Direktivet 67/43 EEG omfattar bl.a. handel med och förvaltning av fast egendom. För detta direktiv stadgas att i de fall då ett värdland kräver bevis om att några yrkesmässiga och förvaltningsmässiga disciplinära åtgärder inte har vidtagits mot de egna medborgarna kan värdlandet kräva motsvarande bevis från utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland. En myndighet eller ett organ behörigt att utfärda sådan handling skall utses. För det område direktiv /43 EEG omfattar finns disciplinära förfaranden i för fastighetsmäklare, tolkar och översättare samt för advokater. För tolkar och översättare föreslås Kammarkollegiet som behörig myndighet. För fastighetsmäklare föreslås länsstyrelserna som behöriga myndigheter. Sedan den föreslagna fastighetsmäklarlagen trätt i kraft föreslås att utses till behörig myndighet. För advokater föreslås som behörigt organ. 1 Förslag till Lag om ändring i lagen (1946:819) om upptagan-de av ed för rättighets tillvaratagande i utlandet Härigenom föreskrivs att i 1 § av lagen (1946:819) om upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i utlandet skall införas ett andra stycke av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Behöver någon få en uppgift bekräftad med ed, antingen av honom själv eller av någon annan, för att i utlandet ta till vara sin rätt till arv, försäkring, pension, skadestånd, underhållsbidrag eller någon annan rättighet som tillkommer honom, får sådan ed tas upp av tingsrätt. Vad som sägs i första stycket gäller också den som för att få idka näring inom EES-området behöver med ed bekräfta att han inte varit försatt i konkurs. Denna lag träder i kraft . 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1990:515) om auktorisation av handelskamrar Härigenom föreskrivs att i 9 § lagen (1990:515) om auktorisation av handelskamrar skall införas ett andra stycke av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 § Regeringen eller den mydighet som regeringen bestämmer får uppdra åt auktoriserade handelskamrar att utfärda sådana certifikat och andra dokument för handelsändamål, som kan behövas på grund av internationella överenskommelser eller utländska föreskrifter om in- eller utförsel av varor. Vad som sägs i första stycket gäller också sådana intyg för enskilda personer om faktiskt utövande av verksamhet som behövs för att få idka näring inom EES-området. Denna lag träder i kraft . Remissammanställning över promemorian Implementering av vissa direktiv enligt bilaga VII Remiss över promemorian Implementering av vissa direktiv enligt bilaga VII har avgetts av Hovrätten för , , , , , , , , , och . Allmänna synpunkter på promemorian lämnar förslagen utan erinran. konstaterar sammanfattningsvis att risken för att förslagen skulle kunna få ur konkurrenssynpunkt snedvridande effekter på den svenska marknaden torde vara mycket liten. Den kommande implementeringen av EG-direktiven syftar allmänt till att främja konkurrensen inom hela EES. Med utgångspunkt i de intressen som enligt sin instruktion i första hand skall tillvarata, är det i sammanhanget viktigt att eventuella diskriminerande regler vad gäller rätten för andra medborgare i EES-länderna att etablera sig och driva verksamhet i undanröjs. Så har också redan skett, anför . anser att det är angeläget att regler utformas som gör att etablering underlättas inom hela EES. och enkla regler för hur nödvändiga intyg och andra bevis kan erhållas är därvid av vikt. har inte haft anledning att erinra mot de i promemorian framförda förslagen i dessa delar. kan i avvaktan på att en harmonisering uppnås inom EES ställa sig bakom förslagen i remissen om hur olika krav på intyg över god vandel, konkursfrihet och yrkeskompetens under en övergångstid kan tillhandahållas. Skötsamhetsbevis och bevis om god vandel Hovrätten för har inga synpunkter på promemorians förslag om att ett utdrag ur polisregistret skall uppfylla vissa direktivs krav på sk skötsamhetsbevis. Hovrätten påpekar dock att ett utdrag enligt polisregisterlagstiftningen endast kan avse den enskilde själv och att det enligt vissa direktiv fordras också att den enskilde visar att de familje- medlemmar som han lever med uppfyller kraven på skötsamhet och god vandel. Hovrätten påpekar att något sådant bevis torde den enskilde fn inte kunna utfå. Inte heller torde familjemedlem kunna få sådant utdrag beträffande sig själv om inte han eller hon är i behov av ett utdrag för att ta till vara sin egen rätt. En författningsändring bör därför övervägas enligt Hovrätten. noterar i fråga om upptagande av ed vid tingsrätt att det i promemorian inte sägs något om hur tingsrättens "handling om att sökanden inte varit försatt i konkurs" bör utformas.Normalt torde tingsrätten upprätta ett protokoll över sammanträdet där eden avläggs. anser att det hade varit av värde om i promemorian berörts huruvida ett sådant protokoll kan antas uppfylla de krav som brukar ställas i medlemsländerna inom EU. anser också att om edsupptagning enligt förslaget kan väntas få en viss omfattning bör övervägas om förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarnas bör ändras så att domstol kan ta ut ansökningsavgift. har inga synpunkter på de förslag som presenteras i promemorian.Statistiska Centralbyrån vill dock påpeka att ISIC, som används i direktiven för att avgränsa de verksamheter som direktiven berör, har reviderats. De grupper/koder enligt ISIC som nämns i direktiven hänför sig till olika versioner av ISIC beroende på vilket år direktivet är utfärdat. Vad gäller den svenska näringsgrensindelningen, SNI är endast den version av SNI som fastställdes direkt knuten till ISIC. Man kan därför inte generellt hävda att den internationella näringsgrensindelningen direkt kan utläsas ur SNI. har anfört följande om uppgiften att utfärda bevis om faktiskt utövande av näringsverksamhet: De i promemorian behandlade bevis om faktiskt utövande av verksamhet avser enskilda personers förhållanden. Detta faktum, med beaktande av avsaknaden av möjlighet till överklagande, gör det svårt att förutse alla situationer som kan uppstå. Ett avslag torde innebära ett allvarligt hinder för den enskildes utveckling av sin yrkesverksamhet. Det finns inget underlag för att inom handelskammaren förutse handläggningsrutiner eller kostnader härför. Alla kostnader för handläggningen måste bäras den de sökande personerna. Blir det ett mycket lågt antal ansökningar kan ett decentraliserat utfärdande visa sig alltför kostsamt varför en regionaliserad eller centraliserad handläggning införs. Handelskammaren ser med stor osäkerhet på handläggning av bevis på ansökan av till inflyttade personer. Språksvårigheter, svårighet att bedöma intygsgivarens trovärdighet och brist på registreringar kan göra det faktiska utövandet av näringsverksamhet omöjligt att fastställa på objektiva grunder. Handelskammaren anser det därför helt nödvändigt att en möjlighet för sökanden att överklaga ett avslag eller att handelskammaren kan hänskjuta ärendet till myndighet för avgörande införs. I annat fall måste handelskammarna avstå från uppgiften att utfärda bevis om faktiskt utövande av näringsverksamhet. Direktiv /43 EEG Kammarkollegiet vill generellt framhålla att myndighet som får till uppgift att utfärda bevis bör ges rätt att ta ut en avgift av sökande som fullt ut täcker myndighetens kostnader för att fullgöra uppgiften. Kammarkollegiet tillstyrker förslaget såvitt gäller fastighetsmäklare utom beträffande en detalj. Kollegiet anmärker att inte alla fastighetsmäklare kommer att vara registrerade hos den nya . Undantag kommer att göras för mäklare som förmedlar enbart upplåtelser av bostadsrätter i en bostadsrättsförening ansluten till en riksorganisation eller regional organisation för bostadsrättsföreningar. Hovrätten för har anmärkt att varken styrelsen för samfundet eller dess disciplinnämnd har ansetts vara myndighet såvitt gäller handlingars och uppgifters offentlighet. Samfundet har i sig ingen skyldighet att offentliggöra disciplinbeslut i vidare mån än vad som följer av skyldigheten att tillställa bl.a. Justitiekanslern beslut i disciplinärenden. Hovrätten ifrågasätter om inte en särskild lagreglering krävs för den nu aktuella uppgiften för samfundet. har inte något att erinra mot förslaget att samfundet skall vara organ, som har att utfärda bevis enligt direktivet 67/43 EEG om att disciplinära åtgärder inte vidtagits mot en ledamot. Samfundet noterar därvid att den enda disciplinära åtgärd som torde beröras av direktivet är uteslutning. Kammarkollegiet tillstyrker att kollegiet utses till behörig myndighet att utfärda bevis för tolkar och översättare. Kollegiet vill dock understryka att auktorisation som tolk eller översättare inte är något generellet krav för att utöva respektive yrke i . Det är enbart de auktoriserade yrkesutövarna som omfattas av kollegiets tillsyn och eventuella diciplinära åtgärder och det är således endast för dessa som kollegiet har möjlighet att utfärda bevis. För övriga yrkesverksamma tolkar och översättare saknas denna möjlighet, anför kollegiet. Hovrätten för har påpekat att det för de verksamheter som omfattas av direktivet 67/43 EEG och som är oreglerade inte lämnas förslag på åtgärder. Hovrätten anför att det för personer som är verksamma inom dessa områden kan uppstå svårigheter att visa att de inte varit föremål för några yrkesmässiga eller förvaltningsmässiga disciplinära förfaranden. Enligt hovrättens mening bör man därför överväga införandet av en möjlighet för dem att avlägga ed för att bekräfta att de inte varit föremål för här aktuella förfaranden. Möjligheten för enskilda personer att skaffa sig information om innehållet i direktiven instämmer i att den enklaste formen av information bör kunna erhållas hos folkbiblioteken.