prop · GI0389 · 1995-01-01 00:00:00 — Följande instanser har beretts möjlighet att lämna synpunkter på rapporten: , , , , , , , , Livsme- delsverket, , , ombudsmän (), , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i Göteborgs- och län, Länsrätten i län, Länsrätten i , i , i , i , i , i , i , i , i , Polis- myndigheten i , i , änsstyrelsen i , , , , , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, , kommun, , kommun, , (), Akademikers centralorganisation (), i (LO), Hotell- och , , (), , Föreningen (), Föreningen läggare, (), (), , , , , landsför- bund, , De Kristna Samfundens Nykterhetsrörelse, . Därutöver har spontana yttrande inkommit från: MHF-Ungdom, , Kristna Socialdemokraterna, (), kommun, , , , fostrans lokalavdelning i , Vita Bandet , Kristdemokratiska samhällspartiets kvinnoförbunds lokalförening i och län samt . Åtta stycken remissinstanser svarar att de inte har några synpunkter eller avstår från att lämna synpunkter på Alkoholpolitiska kommissionens förslag: Överbefälhavaren, , , , , (), kommun och . Ytterligare två instanser har avstått från att yttra sig men gör ändå några anmärkningar, det är () och . Sex instanser har inte svarat: kommun, , , () . Alkoholpolitiska kommissionen tillsattes 1991 med uppdrag att utvärdera den hittillsvarande alkoholpolitiken och lägga fram ett förslag till en strategi för framtiden. I uppdraget ingick även att se över de regler som finns för tillståndsgivning till restauranger, liksom bestämmelserna om hur serveringen skall bedrivas. Lagstiftningen tillämpning skulle även analyseras. Kommissionens utredning av serveringspolitiken lades fram i det här aktuella delbetänkandet, Serveringsbestämmelser - Förslag till ändringar i lagen om handel med drycker (SOU 1993:50). Den kommande sammanställningen har huvudsakligen koncentrerats på remissinstansernas invändningar eller förslag till justeringar av kommissionens förslag. Det är endast när instansen i klartext uttalar att man tillstyrker kommissionens förslag som detta har noterats. Ett stort antal instanser har endast kommenterat några få förslag och säger sig i övrigt inte ha några invändningar eller kommentarer. Det är alltså fler instanser som tillstyrker kommissionens förslag än vad som här redovisas. I huvudsak är remissinstanserna positiva till kommissionens förslag. Många instanser anser i synnerhet att det är positivt att det görs en översyn av LHD och att onödiga detaljregleringar avskaffas som det sker en skärpning av lagen på vissa områden. De anmärkningar som görs är mer inriktade på form än sakinnehåll. har flera invändningar till kommissionens förslag utom i de delar som innebär en skärpning av nuvarande regler. anser sig även ha svårt att bedöma förslagen då det av delbetänkandet inte framgår hur kommissionen tänkt sig att den alkoholpolitiska strategin i stort bör utformas. största invändning är annars att man tolkar det som att alkoholens tillgänglighet, och därmed även den totala alkoholkonsumtionen, kommer att öka med kommissionens förslag. Generellt så gör dock inte länsstyrelserna och kommunerna denna tolkning av kommissionens förslag. Flera instanser gör inte några kommentarer angående de eventuella alkoholpolitiska konsekvenserna av kommissionens förslag utan begränsar sina synpunkter till de förslag som rör instansens verksamhetsområde. De områden som särskilt föranlett kommentarer och även invändningar från flera instanser är Matens andel av försäljningen, Tillståndsprövning, Besvärsrätt, Tillsyn och Sanktionssystem. I anslutning till dessa avsnitt i görs i denna sammanställning korta sammanfattningar av de synpunkter som instanserna framfört. I det följande görs inramade referat av kommissionens olika förslag så som de presenteras i delbetänkandet ( SOU 1993:50 s. 10-17). För kommissionens förslag till lagparagrafer, samt utförligare resonemang kring förslagen, hänvisas till betänkandet. Remissinstansernas synpunkter har organiserats enligt principen att tillstyrkanden refereras först och avstyrkanden sist. I mittpartiet har instanser som endast gör vissa påpekanden, samt de som har vissa förbehåll samlats. 2 Mindre krångel och detaljreglering 2.1 Matens andel av försäljningen gäller att servering av mat måste uppgå till en "betydande del av rörelsen" för att man skall få servera starkare drycker än öl klass II. Detta leder till en resurskrävande detaljkontroll, med begränsat alkoholpolitiskt värde. Kommissionen anser att "den svenska modellen" med ett samband mellan mat och alkoholservering skall finnas kvar, men enklare utformad. För tillstånd bör det räcka med ett godkänt restaurangkök och att lagad mat tillhandahålls. I huvudsak är remissinstanserna positiva till kommissionens förslag. Flera instanser påpekar dock att förslaget att kräva ett godkänt restaurangkök och att lagad mat tillhandahålls kan innebära en skärpning av nuvarande regler på ett sätt som kanske inte varit kommissionens avsikt. Restauranger som t.ex. utnyttjar mikrovågsugn eller cateringföretag skulle inte få serveringstillstånd. MHF-Ungdom, och kommun instämmer i behovet av förenkling av serveringsbestämmelserna och tillstyrker kommissionens förslag i denna del. Det ses även som viktigt att kopplingen mellan mat- och alkoholservering finns kvar. Även i är positiv till kommissionens förslag. tillägger att man förordar en helhetssyn på rörelsen vid tillståndsgivning och att det bör krävas av ett serveringsställe att man i sin annonsering och framtoning betonar att mat serveras: En uppenbar risk föreligger annars att en förskjutning i konsumtionsmönstret mot ökad dryckeskonsumtion kommer att ske i redan befintliga restauranger. Det är mycket viktigt att en restaurang även i fortsättningen måste kunna tillhandahålla mat under hela den tid som servering av alkoholdrycker pågår. i påpekar däremot att "förslaget beträffande matens andel av försäljningen inte ger utrymme för renodlade pubar. Eftersom sådana serveringsställen finns och även kommer att vara efterfrågade bör det i lagen öppnas en möjlighet att ge tillstånd för sådana." har synpunkter på vad som avses med "kök som är godkänt" och lämnar följande kommentar angående 41 §: I 41 § i förslaget anges att tillstånd för servering till allmänheten för endast meddelas den som har ett serveringsställe med kök som är godkänt för allsidig matlagning och som tillhandahåller lagad mat. Med "kök som är godkänt" torde avses en livsmedelslokal som är godkänd för storhushållsverksamhet. Kravet på att lagad mat skall tillhandahållas kan uppfyllas av ett mottagningskök. I ett sådant kök sker ingen eller mycket begränsad beredning av mat. Färdig mat kan tas från annat kök, exempelvis cateringkök, i mottagningsköket sker endast uppläggning av maten och dylikt. Det kan gälla ganska omfattande servering som smörgåsbord eller julbord. ser positivt på kommissionens förslag men har invändningar mot det föreslagna kravet på utbud av lagad mat: kan inte finna att kommissionen övertygande har motiverat de till synes skärpta kraven vad gäller krav på allsidig matlagning och restaurangkökets utformning. Denna detaljreglering riskerar att försvåra försök till effektivisering genom t.ex. förenklad, effektiv och nyskapande mathållning/../. Förslaget kan även innebära att verksamhet som utnyttjar cateringföretag som leverantörer inte får tillstånd att servera alkohol. anser "att utöver en strikt alkoholpolitisk bedömning samt lämplighetsprövning av sökanden och dennes lokal bör ingen ytterligare detaljstyrning av verksamheten ske". Kammarrätten i har liknande invändningar vad gäller kravet på restaurangköket och påpekar att modern matlagning innebär olika krav på köksutrustning och att det därför förefaller onödigt att specificera dessa. Avgörande för rätten till tillstånd bör i stället vara att sökanden avser att tillhandahålla vad som enligt normalt språkbruk är att anse som lagad mat och möjligen därutöver att köksutrustningen är sådan att den medger att sådan mat kan serveras under betryggande former. Även () har invändningar mot delar av förslaget och avstyrker att restaurangerna måste ha ett eget kök. Däremot tillstyrks att lagad mat skall serveras för att få ett serveringstillstånd. Restaurangen måste fritt få bestämma hur och var maten produceras. Det viktigaste är att gästerna får tillgång till matservice och inte att res- taurangen har ett eget kök. Kommissionens resonemang på denna del menar man binder restaurangnäringen på ett olyckligt och för framtiden hämmande sätt./.../ Matutbudet bör dock vara en varaktig del i rörelsen så att det är en permanent, inte tillfällig service. i anser som ovanstående instanser att förslaget innebär en skärpning av nuvarande regler på ett sätt som inte kan ha varit kommissionens avsikt. Förslaget att lagad mat ska kunna tillredas av råvaror skulle innebära att flera Restauranger som har tillstånd inte skulle ha tillräckligt kvalificerade kök. Förutom att problem kan skapas vid förslagets genomförande så kan det finnas risk för att "det uppstår rörelser med ''''utställningskök'''' tillkomna endast för att visas upp vid myndigheternas inspektionsbesök". Kravet att tillhandahålla mat uppfylls inte heller av de många kvällsöppna Restauranger, som stänger köket . i efterlyser vidare en samordning mellan LHD och livsmedelslagen: Detta kunde möjligen ske så att miljöförvaltningarnas godkännande skulle resultera i en "klassificering" av restauranger i grupper. I lagen om handel med drycker och i kommunens riktlinjer fick sedan anges vilka alkoholdrycker de olika grupperingarna skulle vara kvalificerade för. En bedömning med samtliga tillståndskriterier skulle därefter få göras från denna utgångspunkt. En sådan ordning skulle också göra det möjligt för handläggande tjänstemän på de olika myndigheterna/förvaltningarna att visa upp ett "gemensamt ansikte" mot sökanden. Föreningen () anför i stort sett samma motiv och argument för en harmonisering mellan LHD och livsmedelslagen. Även FLA förordar någon sorts indelning av restaurangerna i klasser enligt typ av alkoholtillstånd. anmärker att "41 § bör omformuleras så att det tydligare framgår att lagad mat måste tillhandahållas som servering av spritdrycker, vin eller starköl pågår." Även Kammarätten anser att 40 § bör bearbetas lagtekniskt då det sista stycket i förslaget framstår som obegripligt mot bakgrund av innehållet i det första stycket. Språket i det första stycket bör även ses över. 2.2 Självservering och drinkbarer S.k. självservering av spritdrycker, vin och starköl är förbjuden utan särskilt tillstånd. Självservering kan betyda att gäst i samband med brickservering av mat även får ta med sig ett glas vin eller öl till bordet. Detta kan också betyda att gäster "går omkring i lokalen med glas i handen", vilket i princip inte är tillåtet. För att få inrätta en drinkbar krävs också särskilt tillstånd. Kommissionen föreslår att dessa förbud tas bort. Drinkbarer får emellertid inte bli alltför domi- nerande. Därför behålles en regel om att de skall utgöra en mindre del av restaurangrörelsen. i och och kommun tillstyrker kommissionens förslag. i tillstyrker förslaget och betonar att det viktiga är att "restaurangkaraktären bibehålles som serveringsverksamheten pågår". kommun tillstyrker förslaget men anser att "relationen mellan drinkbar och matserveringsutrymme borde dock ha klargjorts bättre". i tillstyrker förslaget om slopat drink- barstillstånd och tillägger att bestämmelsen om att drinkbar skall vara en mindre väsentlig del av restaurangen, inrättad i nära anslutning till matsal också bör utgå för att regeln ska bli praktiskt tillämpbar. påpekar även att "bardisk" är ett mer korrekt språkbruk än "drinkbar". IOGT-NTO-rörelsen anser att det är viktigt att alkoholserveringen kopplas till mat. Därför bör drinkbarer ej tillåtas. 2.3 Föreståndare och ersättare All servering av alkoholdrycker skall övervakas av en föreståndare eller, vid dennes frånvaro, en ersättare. Deras lämplighet prövas på i princip samma sätt som tillståndshavarens. Personalomsättningen inom restaurangbranschen är mycket stor, vilket för med sig många nya ansökningar. Att godkänna föreståndare och ersättare tar därför mycket tid i anspråk hos tillståndsmyndigheten. Det är inte meningsfullt att använda myndighetsresurser till denna hantering. Om alkholserveringen inte sköts på ett tillfredsställande sätt är det ändå alltid tillståndshavaren som har ansvaret, även om han inte är personligen närvarande. Det ligger därför i tillståndshavarens eget intresse att alltid ha ansvarig personal på plats. Kommissionen föreslår att tillståndhavaren själv får utse serverings- ansvarig personal. kommun, och tillstyrker kommissionens förslag. i tillstyrker förslaget men påpekar att "prövningen av tillståndshavarens lämplighet blir genom dennes ökade ansvar ännu viktigare och måste uppmärksammas särskilt". kommuns socialnämnd tillstyrker förslaget men vill betona att det är viktigt att det alltid finns en serveringsansvarig personal som är rapporterad till tillståndsgivaren. "Detta för att man t.ex. vid tillsyn kan vända sig till denna person med synpunkter och förfrågningar." samt De Kristna Samfundens Nykterhetsrörelse (DKSN) anför att det bör vara obligatoriskt för den person som ansvarar för alkoholserveringen att ha den utbildning som kommissionen föreslår i betänkandet. Om en nyanställd inte har denna kompetens bör dispens för t.ex. kunna utfärdas. Den kostnad som resturangägaren därvid åsamkas skall ses som en avgift för att hantera alkoholhaltiga drycker. I andra sammanhang finns ju utomordentligt stränga regler för att t.ex. undvika matförgiftning. Det finns skäl att vidmakthålla regler för att undvika "dryckesförgiftning", d.v.s. fylleri, olaglig servering m.m. Även MHF-Ungdom förespråkar krav på utbildning av personalen som en ersättning för det nuvarande systemet. I utbildningen bör ingå "vilka bestämmelser LHD innehåller, hur de är tänkta att tillämpas samt, inte minst viktigt, vilka syften som ligger bakom dem. Utbildningen bör också innehålla information om alkohol och dess skadeverkningar." Det bör enligt MHF-ungdom räcka med en kurs på . Om inte detta krav kan tillgodoses bör det gamla systemet behållas. i avstyrker förslaget med motiveringen att det är en större fördel att det finns en "godkänd serveringsansvarig", än de "rationaliseringsvinster" som åstakoms med förslaget. Den nuvarande ordningen anses även ha en "preventiv verkan" när serveringsansvariga utses. avstyrker kommissionens förslag och kräver utbildning för samtlig personal. 2.4 Alkoholservering på teater Det är f.n. inte tillåtet att servera vin eller starköl i pausen på teatrar utan att servera lagad mat. Detta innebär i praktiken ett förbud. Kommissionen föreslår att tillstånd för pausservering av vin, starköl och öl utan krav på lagad mat skall kunna ges till teatrar och konsertlokaler. Föreningen , och tillstyrker förslaget. Kammarrätten i vill framhålla att "avsaknaden av en traditionell foajé inte bör utesluta att serveringstillstånd meddelas för vin och starköl i teater eller konsertlokal. Servering bör också kunna ske före och efter en föreställning under förutsättning att lämpliga utrymmen för detta finns." i tillstyrker förslaget med motiveringen att den nuvarande bestämmelsen är svår att alkoholpolitiskt försvara "då besökarna besöker lokalen i annat syfte än att inta alkoholdryck". anser även att det enligt samma motiv kan anses onödigt att begränsa tillståndet till vin och starköl. Däremot anses en begränsning naturlig när det gäller servering under barn- och ungdomsföreställningar. i instämmer i kommissionens förslag men "ifrågasätter det rimliga i att t.ex. ställa samma krav på sökandens branscherfarenhet som vid ett ''''vanligt'''' restaurangtillstånd. anser det inte heller vara alkoholpolitiskt motiverat att serveringstillståndet endast får omfatta starköl och vin. anser att förslaget skulle kunna utsträckas till servering av alkohol före och efter föreställningen. SHR förespråkar också servering av spritdrycker. () som tillstyrker förslaget har samma synpunkter som SHR. Det är särskilt begränsningen till pausservering som man anser gör förslaget till en "halvmeseyr". I stället bör begreppet vara "servering i anslutning till teaterföreställning, konsert eller liknande". TR anser det vara en internationellt spridd företeelse att "tidigt anlända besökare i samband med att t.ex. biljetter hämtas ut kan få tillgång till service i väntan på föreställningens eller konsertens början utan att behöva uppsöka restaurang. i påpekar att "alkoholförsäljning i samband med vissa rockkonserter kan vara mindre lämpligt ur ordningssynpunkt. Att förena dessa tillstånd med villkor som säger att servering inte får ske när evenemangen riktar sig till en ungdomlig publik kan medföra praktiska tillämpningsproblem." ()samt DKSN avstyrker förslaget och hänvisar bl.a till alkoholens sövande inverkan: Det är också en logisk kullerbytta att hävda att flygtiderna på inrikes flyg är korta, varför inte behov föreligger, medan man i pausen på en pjäs som varar 1½ timma skulle förtära en dryck som i grunden rent biologiskt verkar sövande, när det oftast i slutet av pjäser krävs intellektuell skärpa för att få ut behållning och budskap från författaren. IOGT-NTO-rörelsen, , , Vita Bandet och i avstyrker förslaget. MHF-Ungdom anser att förslaget är mycket dåligt och vill understryka att "alkohol och kultur inte hör ihop". 2.5 Trafikservering samt servering vid nöjes- och idrottsplatser För alkoholservering på flyg, tåg och båtar i inrikes trafik gäller särskilda regler. Tillståndet får inte omfatta spritdrycker, om inte särskilda skäl föreligger. Några serveringstider gäller inte. Tillstånd till restauranger på nöjes- och idrottsplatser får också endast ges om det finns särskilda skäl. I praktiken har dock så många undantag från denna regel gjorts att det inte är meningsfullt att behålla den. Kommissionen föreslår att särregleringen slopas och att ansökningar om trafikservering och om servering i restauranger på nöjes-och idrottsplatser skall prövas på samma grunder som övriga serveringsställen. Kommunerna kan ange närmare riktlinjer för tillstånd till restauranger vid idrottsplatser i sina alkoholpolitiska program och även förena ett eventuellt tillstånd med föreskrifter. SJ via AB Trafikrestauranger, och tillstyrker kommissionens förslag. i instämmer i förslaget men vill betona vikten av att kraven för att få tillstånd bör vara detsamma som för vanliga restauranger. "finner det olyckligt att kommissionen föreslår slopande av den restriktiva särbestämmelsen om serveringstillstånd vid nöjes- och idrottsplatser". Anledningen till detta är att man anser att bestämmelsen har haft en "god nykterhetspedagogisk effekt" i synnerhet på ungdomar. Vidare anser att "kommissionen i sitt delbetänkande gör en skönbeskrivning av verkligheten genom att jämföra förhållanden vid stora nöjes- och idrottsanläggningar med förhållanden vid vissa högklassiga krogar". i avstyrker förslaget med motiveringen att "det är viktigt att markera att idrott och alkohol inte hör ihop". Ett ytterligare argument är "den alkoholkultur som en del unga fotbollssupporters har ". samt DKSN avstyrker förslaget. I motiveringen nämns att vid korta flygresor bör man inte fresta de som ska fortsätta resan med bil att dricka alkohol. Man anser det även anmärkningsvärt att kommissionen lättar på bestämmelserna kring servering av alkohol på nöjes- och idrottsplatser. Dels då alkohol av idrotten klassas som ett dopingmedel och dels då "EG nu skärper tonen kring hur alkohol skall få främjas i form av reklam kring ungdoms- och idrottsanläggningar". MHF-Ungdom anser att det är viktigt att betona att alkohol och idrott inte hör ihop samt att idrottsplatser inte får bli ekonomiskt beroende av alkoholservering. Vidare anser MHF-ungdom att "det är ett steg i fel riktning" att öka tillgängligheten på alkohol istället för att minska den. Här tas även argumentet om fortsatt färd med bil upp som ett argument mot försäljning av alkohol på tåg och flyg. Polisen i , kommun, IOGT-NTO-rörelsen, och avstyrker förslaget om slopandet av särbestämmelser för idrotts- och nöjesplatser med liknande argument som redan refererats. 2.6 Minibarer på hotell Utomlands är det vanligt att hotellrummen har s.k. minibarer med alkoholdrycker. Det har varit förbjudet i . Kammarrätten i biföll dock ett överklagande från ett hotell i . Även andra hotell har fått tillstånd till minibarer, trots att det egentligen strider mot . Det råder oklarhet om lagtillämpningen i dessa ärenden. Kommissionen förslår att minibarer på vissa villkor tillåts på hotell med serveringstillstånd. Föreningen och tillstyrker förslaget. () tillstyrker förslaget som man anser är "en självklar anpassning till internationella förhållanden". SHR anser även att gästerna själva bör få avgöra om de vill ha tillgång till minibar eller inte. Vidare anser SHR att förslagen angående "förfarandet vid bokning" och "särskilda föreskrifter" är onödiga. anser att minibarer bör få finnas även på hotell utan restaurang. Kammarrätten i förordar att grundläggande bestämmelser om serveringens bedrivande tas in i lagtexten istället för det vidsträckta bemyndigande för regeringen eller att meddela närmare bestämmelser efter det att serveringstillstånd meddelats. i påpekar att det är viktigt att gästen vid incheckningen kan välja om han vill ha tillgång till minibar eller inte. Vidare bör "bestämmelserna kring minibar utformas så att de inte strider mot andra paragrafer i ". i anser att en förutsättning för att minibarer ska tillåtas är vissa ändringar i lagstiftningen. kan de som har minibarer med alkoholdryck komma att bryta mot förbuden om förvarings- och förtäringsförbud samt tidsfrister för servering. Det är vidare obekant för om de gäster som har med egen alkoholdryck på ett hotellrum "insynat" för minibar upplyses om att de kan komma att göra sig skyldiga till brott. Föreningen () har synpunkter på förslagets konstruktion: Tillstånd till försäljning av alkoholdrycker hänför sig till viss lokal eller annat avgränsat utrymme - som disponeras av tillståndshavaren. På ett hotellrum kan svårligen någon form av serveringstillstånd medges utan att detta kommer i konflikt med nuvarande bestämmelser i 46, 47, 54, 56 och 71 §§ LHD. Som kommissionens förslag utformats är det oklart om försäljning från minibar är att betrakta som servering eller detaljhandel eftersom på hotellrum inköpt alkoholdryck skulle få medföras från lokalen utan hinder av nu gällande förbud mot ett sådant förfarande. När det gäller den sistnämnda försäljningsformen erinras också om att systembolaget har monopol på detaljhandel med starköl, vin och spritdrycker. Inte heller kan bestämmelserna i 11 § LHD om vilka som får serveras alkohol annat än med svårighet efterlevas, än mindre kan efterlevnaden av dessa regler kontrolleras. FLA tillstyrker förslaget men för att kommissionens målsättning att förenkla lagstiftningen ska uppnås bör förslaget omformuleras enligt följande i 41 § 4 st och 71 § 2 st: På hotell med serveringstillstånd får i hotellrum, utan hinder av be- stämmelserna i 25 och 30 §§ försäljning av sådana alkoholdrycker som serveringstillståndet omfattar ske från s.k. minibar. Följdändring i 71 § 2 st: Bestämmelsen gäller inte uthyrt hotellrum med s.k. minibar. IOGT-NTO-rörelsen avstyrker med motiveringen att det är viktigt att alkoholserveringen kopplas till mat samt att alkohol i form av drinkbarer på hotellrum skulle innebära en stor frestelse för människor med alkoholproblem. samt De Kristna Samfundens Nykterhetsrörelse (DKSN) avvisar förslaget om minibarer med skärpa och pekar på en rad alkoholpolitiska konsekvenser: - Åldersgränsen upphör i princip. - Sociala risker (t.ex. för rehabiliterade alkoholister). - Risk för ökat rattfylleri. - Ökad risk för störning av andra hotellgäster. - Förslaget verkar kostnadsdrivande för rumshyran. - En grundläggande regel i alkoholpolitiken är non-profit.