prop · GI03102 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeln om automatisk övergång innebär då att förvärvaren träder in i anställningsavtalet med de villkor som gällde för överlåtaren. Den som följer med vid övergången får behålla sina anställningsvillkor. Förändringar som hade kunnat genomföras av överlåtaren kan således också genomföras av förvärvaren ( jmf Rask-målet). Frågan är hur ett kollektivavtal hos överlåtaren och/eller förvärvaren påverkar anställningsvillkorens ställning. Av artikel 3.2 i direktivet framgår att förvärvaren efter överlåtelsen skall vara bunden av villkoren i löpande kollektivavtal "på samma sätt" som överlåtaren var bunden av sådana villkor. Detta skall gälla till dess att "avtalets giltighetstid har löpt ut" eller "ett nytt kollektivavtal har börjat gälla". Medlemsstaterna får begränsa den tidsperiod när bundenhet skall före- ligga, men tiden får inte inskränkas till att avse än . Analysen försvåras av att innebörden av artikel 3.2 på många punkter är oklar. Regeringen delar dock kommitténs slutsats att ett tillägg bör göras till 28 § medbestämmandelagen. Tillägget bör dock ges ett delvis annat innehåll än det av kommittén föreslagna. Skälen är följande. Förvärvaren blir bunden av "villkoren i löpande kollektivavtal" Den svenska översättningen av direktivet stadgar att förvärvaren blir bunden av "villkoren i löpande kollektivavtal", medan andra översättningar av direktivet synes begränsa regeln till endast vissa avtalsvillkor. Som exempel kan nämnas att den danska översättningen av direktivet anger att förvärvaren skall upprätthålla samma "lØn- og arbejdsvillkår", och enligt den engelska lydelsen skall förvärvaren tillämpa de "terms and conditions" som följer av kollektiv- avtalet. Av den tyska lydelsen framgår att förvärvaren är bunden av "die in einem Kollektivvertrag vereinbarten Arbeitsbedingungen". Kommittén anser att det är helt klarlagt att det endast är anställningsvillkor (normativa villkor) enligt ett kollektivavtal som avses. vid har ifrågasatt kommitténs slutsats på denna punkt och anser att förvärvaren, för det fall han inte har något annat tillämpligt kollektivavtal, skall bli bunden av kollektivavtalet som sådant. Fakultetet menar att hela bestämmelsen skulle var meningslös annars eftersom det ju redan av punkten 1 i artikel 3 framgår att anställningsvillkoren, även om de bygger på ett kollektivavtal, följer med. Regeringen delar dock kommitténs bedömning att direktivet inte torde kräva att överlåtarens kollektivavtal som sådant följer med till förvärvaren utan att det bara är anställningsvillkoren i avtalet som skyddas. Därmed skyddas inte t.ex. de verkningar som ett kollektivavtal har enligt svensk rätt i fråga om t.ex. arbetstagarsidans medinflytande. Or- dalydelsen talar för ett sådant ställningstagande. Därutöver kan som kommittén anfört uttrycket "på samma sätt" för svensk rätts del innebära att förvärvaren inte med giltig verkan kan komma överens om ändringar i anställningsavtalet som strider mot kollektivavtalet eller att förvärvaren inte får vidta uppsägning för omreglering av villkoren. En sådan tolkning leder till att det blir en reell skillnad mellan om villkoren före övergången skyddats av ett avtal eller ej även om inte själva avtalet går över. Ingenting hindrar dock att länderna vid införandet går längre och således låter gå över till förvärvaren. En sådan regel finns exempelvis i den danska lagen om arbetstagarnas rättsställning vid företagsöverlåtelser. Enligt 28 § medbestämmandelagen går själva avtalet över i tillämpliga delar vid en övergång. Två undantag gäller dock. blir inte tillämpligt för den nye arbetsgivaren om han redan är bunden av ett annat tillämpligt kollektivavtal och inte heller om avtalet sägs upp på grund av övergången, i enlighet med bestämmelserna i andra stycket, av arbetstagarorganisationen eller överlåtaren. I de situationer där undantagen inte blir tillämpliga går svensk lagstiftning således längre än vad vi funnit att direktivet anger. Nästa fråga blir följaktligen om de två undantagen i 28 § medbestämmandelagen står i överensstämmelse med direktivet. Enligt direktivet skall villkoren i överlåtarens kollektivavtal vara bindande till dess "ett nytt kollektivavtal har börjat gälla". Vid analysen av artikelns innebörd kan nyanser i andra språkversioner av den aktuella artikeln vara av betydelse : Svenskaett nytt kollektivavtal har börjat gälla Engelskathe entry into force or application of another collective agreement Franskade l''''entrée en vigueur ou de l''''application d''''une autre convention collective Tyskabis zum Inkrafttreten oder bis zu der Anwendung eines ande-ren Kollektivvertrags Italienska dell`entrata in vigore o dell`applicazione di un altro contratto collettivo Spanskade la entrada en vigor o de aplicatión de otro convenio colectivo Danskaen anden kollektiv overenskomst træder i kraft eller får virkning Mot denna bakgrund finns det, som kommittén anfört, starka skäl för att tolka direktivet så att texten borde lyda: till dess att "ett annat kollektivavtal har börjat gälla eller tillämpas". Det ligger också närmast till hands att anta att det är kollektivavtal hos förvärvaren som avses. Enligt 28 § första stycket medbestämmandelagen övergår inte överlåtarens kollektivavtal i den mån som förvärvaren redan är bunden av ett annat kollektivavtal som kan tillämpas på den övertagna personalens arbete. Detta system bygger på att samma kollektivavtal skall tillämpas av företag som arbetar inom samma bransch. Om en verksamhet, t.ex. den lunchservering som ett verk- stadsföretag har drivit för sina anställda, överlåts till ett företag som tillhör en annan bransch, skulle det splittra upp det beskrivna systemet om förvärvaren, t.ex. ett restaurangföretag, inte fick tillämpa sitt branschavtal på personalen i den övertagna restaurangverksamheten. Ett företag inom städ- branschen som tar över städningen från företag inom flera olika branscher skulle t.ex. få tillämpa flera olika kollektivavtal, som inte är anpassade för städbranschen. Systemet i de stater inom EG där det förekommer allmängiltigförklaring av kollektivavtal, bygger på samma synsätt. Enligt kommittén har det i tysk rätt införts en lagreglering för att införliva EG-direktivet (§ 613a BGB) enligt vilken ett hos förvärvaren redan gällande kollektivavtal i vissa lägen kan tränga undan villkoren i överlåtarens kollektivavtal. Att ett hos förvärvaren redan gällande kollektivavtal kan undantränga villkoren i överlåtarens kollektivavtal, även om förvärvarens avtal ger arbetstagarna sämre förmåner skulle innebära ett avsteg från den princip som direktivet bygger på och som innefattar att de av en företagsöverlåtelse berörda arbetstagarna skall vara övergångsvis skyddade mot försämrade villkor. Kommittén har ansett att det finns skäl som talar för att så ändå är fallet och har anfört följande. Regleringen får till följd att den praktiskt viktiga och i flera tillämpade principen kan upprätthållas, vilken innefattar att de allmänna anställningsvillkoren för samma arbetstagarkategori hos ett företag bör vara reglerade enhetligt, genom ett och samma kollektivavtal. Tanken kan vidare antas vara att de av en företagsöverlåtelse berörda arbetstagarna i vart fall tillförsäkras det grundläggande skydd mot dåliga villkor som följer av att an- ställningsvillkoren är reglerade av ett kollektivavtal som förhandlats fram och godtagits av en representativ arbetstagarorganisation. vid har på denna punkt instämt i kommitténs resonemang och slutsatser. vid har däremot anfört att det inte är uteslutet att det av direktivet följer att de anställda skall vara tillförsäkrade de gamla anställningsvillkoren som gällt hos överlåtaren under i vart fall oavsett vilket annat kollektivavtal som förvärvaren kan vara rättsligt bunden av. Som tidigare påpekats är det och som ytterst tolkar innebörden av direktivets bestämmelser.Regeringen stannar emellertid vid den bedömningen, i likhet med kommittén, att med annat avtal i direktivet kan avses även redan hos förvärvaren befintligt avtal som kan tillämpas på arbetstagarna. Regleringen i 28 § första stycket om att förvärvarens kollektivavtal kan tränga undan överlåtarens kollektivavtal vid en verksamhetsövergång synes således förenlig med direktivet. Längre gående skydd för anställningsvillkoren? Som kommittén anfört kan emellertid övervägas om man för svensk rätts del inte bör gå längre än vad vi funnit att direktivet kräver (jämför artikel 7, varav det framgår att det är tillåtet att ha för arbetstagarna gynnsammare regler). När det gäller skyddet för anställningsvillkoren kan direktivet sägas syfta till att göra arbetstagarnas övergång till en ny arbetsgivare så "mjuk" som möjligt. Tanken verkar vara att arbetstagarna åtminstone inte genast skall drabbas av ändrade (försämrade) anställningsvillkor bara därför att de - till följd av i och för sig önskvärda eller nödvändiga strukturomvandlingar - får en ny arbetsgivare. Som kommittén övervägt kan man därför tänka sig att arbetstagarna får behålla de gamla anställningsvillkoren eller att det i vart fall införs någon form av temporärt löneskydd. Kommittén har dock anfört att ett temporärt löneskydd är svårt att tillämpa. Kommitténs slutsats är att starka skäl talar för att nu inte gå längre än vad direktivet kräver. Kommitténs ordförande, regeringsrådet och experten, professorn har i ett särskilt yttrande anfört de anser att starka skäl talar för att det i svensk rätt införs en regel om temporärt löneskydd men att saken behöver utredas vidare innan ställning tas till ett eventuellt införande av en sådan regel. LO har anfört följande. Den riktiga utgångspunkten i enlighet med direktivet måste vara att skydda villkoren i de enskilda anställningsavtalen vare sig de hämtar sitt innehåll från ett kollektivavtal eller ej. För kollektivavtalsreglerade anställningsförhållanden innebär det att arbetstagare som övergår till en ny arbetsgivare bör ha rätt till de anställningsvillkor de enligt kollektivavtal hade hos överlåtaren så länge det tidigare kollektivavtalet skulle ha gällt eller till dess en kollektivavtalsbärande organisation hos förvärvaren ingår ett nytt avtal som omfattar dem. På så sätt möjliggörs således s.k. inrangeringsavtal. TCO har förordat att de arbetstagare som följer med skall få behålla sina anställningsvillkor enligt överlåtarens kollektivavtal under i vart fall i de fall förvärvarens kollektivavtal är sämre, dock med möjlighet att träffa inrangeringsavtal. har anfört att de anser att eventuella tillämpningssvårigheter med en regel om temporärt löneskydd inte skall överdrivas och har framhållit vikten av att det nu införs en sådan regel. Löne- och ersättningsfrågor regleras i kollektivavtal efter förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Övergång av verksamheter sker inom och mellan alla samhällssektorer, vilket gör att det krävs ett stort mått av vilja från arbetsmarknadens organisationer att gemensamt komma fram till riktlinjer för hur anställningsvillkoren skall regleras i de aktuella situationerna. Övergång av verksamheter är ingen ny företeelse och det finns många exempel på övergångar där frågorna om anställningsvillkor lösts genom förhandlingar mellan berörda parter. har emellertid politiska beslut medfört att verksamhet lagts ut på entreprenad som alternativ till verksamhet i egen regi. Den ökade effektivitet som man velat uppnå har i många fall dessvärre endast handlat om att arbetstagarna fått sämre lön för samma arbete genom utnyttjande av de skillnader som finns mellan anställningsvillkoren inom de olika avtalsområdena. Förändringar som grundas på sådana premisser är inte sunda utan snedvrider konkurrensen som enskilda arbetstagare från den ena dagen till den andra kan få vidkännas lönesänkningar med betydande belopp. Regeringen anser därför, i likhet med flera av remissinstanserna, att arbetstagare som följer med till den nya arbetsgivaren vid en övergång skall ha rätt till de anställningsvillkor de enligt kollektivavtal hade hos överlåtaren så länge kollektivavtalet skulle ha gällt, dock under maximalt eller till dess, under detta år, förvärvaren ingår ett nytt kollektivavtal som omfattar de övertagna arbetstagarna. Detta innebär att om det finns ett befintligt avtal hos förvärvaren som kan tillämpas på de övertagna arbetstagarna så skall överlåtarens kollektivavtal visserligen inte övergå på förvärvaren i och med övergången. Däremot skall den nya arbetsgivaren , maximal , tillämpa den tidigare arbetsgivarens kollektivavtal, såvitt avser anställ- ningsvillkoren, så länge inte ett nytt avtal har träffats och börjat gälla för de arbetstagare som följt med. Genom ett sådant nytt avtal är det således möjligt att för en övergångsperiod reglera hur den övertagna personalens an- ställningsvillkor på lämpligt sätt skall anpassas till de villkor som allmänt tillämpas hos förvärvaren. Vad gäller kriteriet "till dess att avtalets giltighetstid har löpt ut" i artikel 3.2 framgår av andra språkversioner följande. I den engelska versionen heter det "until the date of termination or expiry of the collective agreement". På franska står det "jusqu''''à la date de résiliation ou de l`expiration de la convention collective", och den tyska versionen talar om "bis zu der Kündigung oder dem Ablauf des Kollektivvertrags". På italienska heter det "fino alla data della risoluzione o della scadenza del contratto collettivo". Det är här fråga om giltighetstiden för överlåtarens kollektivavtal. Vad som har särskild betydelse för svensk rätts del är vad kriteriet om gil- tighetstid innebär när överlåtarens kollektivavtal upphör till följd av upp- sägning. som sådant kan upphöra att gälla efter uppsägning just till följd av övergången (28 § 2 st. medbestämmandelagen). Frågan är då om detta innebär att avtalets giltighetstid har löpt ut i direktivets mening. Följden skulle i så fall bli att förvärvaren inte behöver tillämpa anställningsvillkoren i överlåtarens kollektivavtal. Även om en sådan tolkning inte är helt oförenlig med ordalydelsen torde en sådan tolkning strida mot syftet med direktivet. I vart fall gäller det när avtalet upphör till följd av uppsägning från arbetsgivarsidan. Det framstår som troligt att förvärvaren på grund av direktivet skall vara bunden av kollektivavtalsvillkoren trots att avtalet som sådant har upphört att gälla genom uppsägningen. vid har anfört att eftersom, enligt fakultetets mening, förvärvaren skall bli bunden av själva avtalet, för det fall han inte har annat tillämpligt avtal, så bör 28 § förändras så att det inte längre skall vara möjligt för överlåtaren att med anledning av överlåtelsen säga upp ett kollektivavtal . Som tidigare angivits delar dock regeringen kommitténs bedömning att direktivet endast föreskriver att förvärvaren skall vara skyldig att tillämpa de normativa villkoren enligt överlåtarens kollektivavtal, inte att själva avtalet skall gå över. Regeringen anser inte att det finns anledning att ta bort möjligheten för överlåtaren att säga upp sitt kollektivavtal vid en verksamhetsövergång. Uppsägningsmöjligheten bör således stå kvar. I stället bör en regel införas som får till effekt att även om överlåtarens avtal har sagts upp så skall förvärvaren vara skyldig att tillämpa avtalets villkor. Tillägg till 28 § medbestämmandelagen För att åstadkomma ett skydd för anställningsvillkoren övergångsvis och en skyldighet för förvärvaren att tillämpa anställningsvillkoren i överlåtarens kollektivavtal även om avtalet har sagts upp behövs en lagreglering. Regeringen delar kommitténs slutsats att det skall införas ett tillägg till 28 § medbestämmandelagen. Enligt tillägget bör förvärvaren vara skyldig att be- träffande de övertagna arbetstagarna tillämpa villkoren i det kollektivavtal som gällde för överlåtaren vid övergången på samma sätt som överlåtaren var skyldig att tillämpa dessa villkor. Denna skyldighet skall dock gälla bara till dess att kollektivavtalets giltighetstid har löpt ut eller ett nytt kollektivavtal har träffats och börjat gälla för de övertagna arbetstagarna. Förvärvarens bundenhet bör begränsas till högst . En sådan regel skulle således omfatta sådana situationer där överlåtaren är kollektivavtalsbunden men där avtalet inte går över till förvärvaren. Tillägget till 28 § bör vara EG-dispositivt, dvs. kunna frångås genom kollektivavtal bara under förutsättning att avtalet inte innebär att för arbetstagarsidan mindre förmånliga regler skall tillämpas än vad som följer av direktivet. 5.3 Information och överläggning Regeringens förslag: Medbestämmandelagen tillförs en bestämmelse om att vid övergång av verksamhet skall en arbetsgivare som inte är och inte heller brukar vara bunden av något kollektivavtal alls vara skyldig att förhandla enligt 11 § medbestämman- delagen med alla berörda arbetstagarorganisationer. Kommitténs förlag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. vid och avstyrker förslaget. föreslår att det skall införas en överläggningsskyldighet istället. anser att förslaget inte går tillräckligt långt och att även oorganiserade skall tillförsäkras de rättigheter direktivet ger. Skälen för regeringens förslag: I artikel 6.1 föreskrivs att såväl överlåtaren som förvärvaren skall informera berörda arbetstagarrepresentanter om skälen till överlåtelsen, de juridiska, ekonomiska och sociala följderna av överlåtelsen för arbetstagarna och om planerade åtgärder med hänsyn till arbetstagarna. Över- låtaren skall lämna informationen innan överlåtelsen genomförs. Förvärvaren skall också lämna informationen , men i vart fall innan arbets- eller anställningsvillkoren direkt påverkas av överlåtelsen. Artikel 6.2 innehåller regler om överläggning. Om överlåtaren eller förvärvaren planerar åtgärder med hänsyn till arbetstagarna, skall han överlägga med arbetstagarrepresentanterna om åtgärderna för att försöka nå en överenskommelse. I de fall där arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektivavtal, måste han enligt 11 § medbestämmandelagen () före beslut i fråga om verksamhetsövergång och åtgärder beträffande arbetstagarna i samband därmed på eget initiativ ta upp medbestämmandeförhandling med samtliga kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationer. I dessa fall är det enligt svensk lagstiftning och praxis de organisationerna som representerar samtliga arbetstagare. I samband med förhandlingarna är arbetsgivaren skyldig att - likaledes - lämna information som är relevant i förhandlingsfrågan, dvs. normalt sådan information som krävs enligt artikel 6.1. Om relevant information inte lämnas har inte förhandlingsskyldigheten fullgjorts. Förhandlingarna skall syfta till en uppgörelse mellan parterna. 1975/76:105 bilaga 1 s. 362). I vissa fall är arbetsgivaren, oavsett om han är eller inte är bunden av kollektivavtal, skyldig att enligt 13 § medbestämmandelagen ta upp förhandling enligt 11 § med en kollektivavtalslös arbetstagarorganisation. Det gäller när frågan särskilt angår arbets- eller anställningsförhållandena för arbetstagare som tillhör den organisationen. Ett beslut om en verksamhetsövergång är dock typiskt sett knappast en sådan fråga som "särskilt angår" medlemmarna i kollektivavtalslösa arbetstagarorganisationer. Det kan dock ifrågasättas om inte 13 § skulle kunna vara tillämplig för det fall verksamhetsövergången avser endast en person. (se vidare under avsnitt 6.2.1 Utökad förhandlingsskyldighet beträffande kollektiva uppsägningar) När arbetsgivaren inte är och inte heller brukar vara bunden av kollektivavtal, torde det således inte finnas någon skyldighet för honom att i normalfallet före beslut i fråga om överlåtelse av verksamheten på eget initiativ lämna information till eller överlägga med berörda kollektivavtalslösa arbetstagarorganisationer. Regeringen delar kommitténs bedömning att svensk lagstiftning uppfyller bestämmelserna i artikel 6 punkterna 1 och 2 såvitt gäller arbetsgivare som är eller brukar vara bundna av kollektivavtal. I det fallet att en kollekti- vavtalsbunden arbetsgivare inte har någon medlem i den kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationen anställd, finns det visserligen i här avsedda fall inte någon förhandlingsskyldighet enligt 11 § medbestämmandelagen gentemot organisationen (Prop. 1975/76:105 Bilaga 1 s. 352). Men här torde det få anses att det - enligt svensk lagstiftning och praxis - egentligen inte finns några arbetstagarrepresentanter i direktivets mening. Det kan hävdas att det är bara i kollektivavtalsreglerade förhållanden som det enligt svensk lagstiftning och praxis finns arbetstagarrepresentanter i direktivets mening; det är i huvudsak bara de kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationerna som i svensk lagstiftning och praxis har tillerkänts särskilda rättigheter i samtliga arbetstagares intressen. Enligt direktivet, artikel 2c), avses med arbetstagarnas representanter de som är representanter enligt medlemsstaternas lag eller praxis. Eftersom det således inte skulle finnas några arbetstagarrepresentanter i direktivets mening hos en arbetsgivare utan kollektivavtal, skulle bestämmelserna i artikel 6 inte vara tillämpliga (jämför artikel 6.1 punkten 5). Kommittén anser dock att finns skäl som talar för att det finns arbets- tagarrepresentanter i direktivets mening även om arbetgivaren inte är och inte heller brukar vara bunden av kollektivavtal och att det för dessa arbetsgivare bör införas en primär förhandlingsskyldighet. Kommittén anför följande. Mot ett synsätt att det inte finns några arbetstagarrepresentanter om det inte finns något kollektivavtal talar det faktum att kollektivavtalslösa arbetstagar- organisationer enligt svensk lagstiftning har tillerkänts en allmän rätt att få förhandla med arbetsgivaren i frågor som rör medlemmarna (10 och 13 §§ medbestämmandelagen). Det framstår också - bl.a. mot bakgrund av den allmänt höga organisationsgraden i - som främmande att säga att det på kollektivavtalslösa arbetsplatser inte finns någon organisation som enligt lagstiftning och praxis representerar åtminstone de organiserade arbetstagarna där. Klart är däremot att det enligt svensk lagstiftning och praxis inte finns någon som är att anse som arbetstagarrepresentant i direktivets mening i det fallet att en kollektivavtalslös arbetsgivare inte har någon organiserad ar- betstagare anställd. Kommitténs slutsats är att det bör ske en komplettering av den svenska lagstiftningen för att få till stånd information och överläggning enligt direktivet på kollektivavtalslösa arbetsplatser med organiserade arbetstagare. Detta skulle lämpligen ske genom en komplettering av 13 § så att en arbetsgivare som inte är och inte heller brukar vara bunden av något kollektivavtal är skyldig att medbestämmandeförhandla enligt 11 § med samtliga berörda arbetstagarorganisationer i frågor som rör en sådan verksamhetsövergång som avses med direktivet. vid har anfört att det vore systemförändrande att utvidga en arbetsgivarens primära förhandlingsskyldighet till att omfatta även kollektivavtalslösa arbetsgivare på sätt kommittén föreslagit. Nämnden anser att de landvinningar som uppnåtts i EG-förhandlingarna vad gäller synen på kollektivavtalets centrala roll på svensk arbetsmarknad inte alltför lättvindigt bör uppges genom en inte helt nödvändig anpassningslagstiftning på det nationella planet. De av fakultetet anförda synpunkterna är väl värda att beakta. Regeringen delar emellertid kommitténs uppfattning att det i vart fall ur svensk synvinkel inte framstår som obefogat att det finns ett särskilt organisationsmässigt arbetstagarinflytande även på kollektivavtalslösa arbetsplatser, när det gäller frågor som är så viktiga för arbetstagarna som det här gäller. Regeringen anser inte att kollektivavtalets centrala roll äventyras av att den primära förhandlingsskyldigheten, i dessa fall, utvidgas till att omfatta även arbetsgivare som inte har kollektivavtal. har anfört att det i stället skall införas någon form av överläggningsskyldighet.