prop · GI0389 · 1995-01-01 00:00:00 — 9 §7 Den som säljer teknisk Den som säljer teknisk sprit utan att äga rätt sprit utan att äga rätt därtill enligt denna lag därtill enligt denna lag eller överskrider dylik eller överskrider dylik rätt eller bryter mot rätt eller bryter mot bestämmelserna i 7 § bestämmelserna i 7 § dömes dömes för olovlig för- för olovlig försäljning av säljning av teknisk teknisk sprit till påföljd sprit till påföljd som som angives i 10 kap. 2 angives i 72 § lagen eller 3 § alkohollagen (1977:293) om handel med (1994:000). 10 §8 Den som olovligen Den som olovligen borttager eller borttager eller försvagar försvagar denaturerings- denatureringsmedel i medel i teknisk sprit teknisk sprit eller eller alkoholhaltigt alkoholhaltigt preparat preparat dömes för dömes för olovligt för- olovligt förfarande med farande med teknisk teknisk sprit till på- sprit till påföljd som följd som angives i 27 angives i 10 kap. 1 § lagen (1977:292) om eller 3 § alkohollagen tillverkning av (1994:000). drycker, m.m. För den som säljer eller För den som säljer tillhandagår med eller tillhandagår med anskaffande av teknisk anskaffande av teknisk sprit eller alkoholhal- sprit eller alkohol- tigt preparat varmed haltigt preparat varmed vidtagits åtgärd enligt vidtagits åtgärd enligt första stycket äger 10 första stycket äger 72 kap. 2 och 3 §§ alkohol- § lagen (1977:293) om lagen motsvarande handel med drycker tillämpning. Detsamma motsvarande tillämpning. gäller för den som Detsamma gäller för den forslar, döljer eller som forslar, döljer förvarar sådan vara. eller förvarar sådan vara. Denna lag träder i kraft . Tillstånd till införsel, inköp eller försäljning av spritdrycker, vin eller starköl som har meddelats före ikraftträdandet skall gälla som tillstånd enligt alkohollagen (1994:000). Tillståndet gäller dock endast för den tid som föreskrivit. Om en ansökan som avses i 2. inte har prövats slutligt vid ikraftträdandet skall ansökningen överlämnas för handläggning hos Alkoholinspektionen. 7 Senaste lydelse 1977:294. 8 Senaste lydelse 1977:294. Lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 §1 Angående beslag av Angående beslag av egendom som avses i 1 § egendom som avses i 1 § skall vad i allmänhet är skall vad i allmänhet är stadgat om beslag i stadgat om beslag i brottmål äga motsvarande brottmål äga motsvarande tillämpning med följande tillämpning med följande avvikelser: avvikelser: 1. Beslagtagen egen- 1. Beslagtagen egendom dom må bevisligen för- må bevisligen förstöras om störas om dess värde är dess värde är ringa eller ringa eller egendomens egendomens förstörande förstörande eljest måste eljest måste anses för- anses försvarligt. I annat fall må annat fall må egendomen egendomen försäljas, försäljas, spritdrycker, spritdrycker, vin, vin eller starköl till starköl och öl till den det i lagen (1977:293) som är berättigad att om handel med drycker tillverka eller att be- omnämnda partihandels- driva partihandel med bolaget, öl till till- sådana varor enligt verkare av sådan vara alkohollagen (1994:000) och annan egendom på och annan egendom på sätt sätt som med hänsyn till som med hänsyn till egen- egendomens beskaffenhet domens beskaffenhet fin- finnes lämpligt. Belopp, nes lämpligt. Belopp, som som erhållits vid erhållits vid försäljning försäljning av beslag- av beslagtagen egendom, tagen egendom, tillfaller kronan. Beslut om förstörande eller försäljning meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren. I fall som avses i 23 kap. 22 § första stycket första punkten får sådant beslut meddelas även av polismyndigheten. Går beslag åter och är egendomen jämlikt denna paragraf förstörd eller såld, skall ersättning av allmänna medel utgå med belopp, som motsvarar egendomens pris vid försäljning till allmänheten eller eljest finnes skäligt. Beslut om ersättning meddelas av åklagaren. Är den som drabbats av beslaget missnöjd med beslut om ersättning, äge han inom en månad från det han erhöll del av beslutet påkalla rättens prövning därav. Ansökan härom göres vid den domstol, som ägt upptaga fråga om beslagets bestånd. Ersättning utbetalas av efter framställning av åklagaren. Om polisman verkställer beslag och förelägger förverkande av den beslagtagna egendomen i föreläggande av ordningsbot, skall anmälan om beslaget göras hos polismyndigheten. I fråga om spritdrycker, vin eller starköl, som i strid mot gällande bestämmelser medföres vid offentlig tillställning, har den som tjänstgör som ordningsvakt vid tillställningen samma rätt att taga egendomen i beslag som enligt tillkommer polismyndigheten. Ordningsvakt som verkställt beslag skall skyndsamt till polismyndigheten göra anmälan härom och överlämna den beslagtagna egendomen. Denna lag träder i kraft . 1 Lydelse enligt prop. 1994/95:23. Lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m. Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1965:94) om polisregister m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 §1 Utdrag av eller upplysning om innehållet i polisregister skall meddelas, när framställning därom görs av 1. justitiekanslern, 1. justitiekanslern, ombudsmän, ombudsmän, , den , den centrala utlännnings- centrala utlännnings- myndigheten, myndigheten, länsstyrelse, länsrätt, länsstyrelse, länsrätt, polismyndighet eller polismyndighet, allmän allmän åklagare; åklagare eller Alkoholinspektionen; 2. annan myndighet, om och i den mån regeringen för visst slag av ärenden eller för särskilt fall ger tillstånd därtill; 3. enskild, om han behöver utdraget för att ta till vara sin rätt i främmande stat, för att få tillstånd att inresa, vistas, bosätta sig eller arbeta i främmande stat eller för att pröva fråga om anställning eller uppdrag i verksamhet, som avser vård eller som är av betydelse för rikets säkerhet eller för förebyggandet eller beivrandet av brott, och regeringen i förordning medgivit att utdrag eller upplysning lämnas för sådant ändamål eller, i annat fall, om den enskilde styrker att hans rätt är beroende av upplysning ur registret och regeringen medger att upplysningen meddelas. Regeringen kan förordna att en myndighet som avses i första stycket får ha terminalåtkomst till polisregister. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1985:7. 3 Ärendet och dess beredning Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (), som trädde i kraft , innebär att har åtagit sig att tillämpa Europeiska gemenskapernas (EG:s) regelverk om monopol. Till avtalet fogade , , och en gemensam deklaration, i vilken det ut- talades att alkoholmonopolen i dessa länder grundas på viktiga hälso- och socialpolitiska hänsynstaganden. Någon motsatt ståndpunkt framfördes inte av EG-sidan. Deklarationen grundade sig på uppfattningen att monopolen var förenli- ga med regler, eftersom ingen diskriminering sker mellan medborgare i Europeiska unionens (EU) medlemsstater och medborgare i länderna i Europeiska frihandelsområdet (EFTA), samt på den möjlighet till undantag från varors fria rörlighet som medger för att t.ex. skydda människors hälsa och liv. Att de nordiska ländernas uppfattning, i varje fall numera inte delas av har framkommit under anslutningsförhandlingarna med EU, bland annat i kommissionens utlåtande över den svenska medlemskapsansökan. Därför inleddes utredande samtal mellan företrädare för regeringen och . Inom ramen för medlemskapsförhandlingarna har sedan en skriftväxling ägt rum mellan kommissionen och den . Kommissionen har i skriftväxlingen erinrat om import-, export-, partihandels- och tillverknings- monopolens oförenlighet med . Vad gäller detaljhandelsmonopolet anser kommissionen att om alla effekter som är diskriminerande mellan nationella varor och varor importerade från övriga medlemsländer avlägsnas finner den inte anledning att på eget initiativ vidta åtgärder mot detta monopol. EFTA:s övervakningsmyndighet har gjort samma bedömning som . Skriftväxlingen har följts av expertsamtal mellan företrädare för den och berörda tjänstegrenar inom kommissionen i syfte att precisera förutsättningar för att säkerställa att detaljhandelsmonopolet fungerar icke-diskriminerande. I regeringens proposition 1991/92:170, bil.IV (bet. 1992/93:EU1) om EES konstaterades att i vissa hänseenden kan ändringar i alkohollagstiftningen behöva genomföras som en anpassning till EG:s regelsystem, bl.a. vad gäller restaurangernas inköp av svenskt respektive utländskt starköl. Mot denna bakgrund överlämnade regeringen till proposition 1992/93:253 om import av och partihandel med starköl. I propositionen lämnades förslag till vissa ändringar av gällande regler med innebörd att utländska tillverkare av starköl skulle ges tillträde till den svenska marknaden på samma villkor som de svenska tillverkarna. beslutade (bet.1993/94:SoU9, rskr.1993/94:59) att avslå regeringens proposition. Med anledning av avslag och skriftväxlingen mellan den och överlämnade regeringen till proposition 1993/94:136 om riktlinjer för ett nytt tillståndssystem för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker. I propositionen föreslogs riktlinjer för ett nytt tillståndssystem som skall ersätta de nuvarande import-, export-, tillverknings- och partihandelsmonopolen inom alkoholhanteringen liksom riktlinjer för inrättande av en ny central myndighet inom alkoholområdet. anmäldes att regeringen senare skulle återkomma till med en proposition med de lagförslag som behövs för införandet av det nya tillståndssystemet och inrättandet av den nya myndigheten. godkände de i propositionen föreslagna riktlinjerna (bet.1993/94:SoU22, rskr.1993/94:249). Inom har utarbetats en departementspromemoria, En ny alkoholpolitisk tillsyns- och tillståndsmyndighet samt förslag till ny alkohollag (Ds 1994:92), med bl.a. förslag till lagstiftning som föranleds av det nya tillståndssystemet för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och av remissammanställningen finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag redovisas i bilaga 2. Den pågående integrationen med övriga var också ett av skälen till att regeringen bemyndigade chefen för att tillkalla en alkoholpolitisk kommission (dir. 1991:124), med uppgift att se över de alkoholpolitiska reglerna. Av direktiven framgår att kommissionen särskilt bör uppmärksamma reglerna om tillstånd till servering av alkoholdrycker enligt lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD), liksom bestämmelserna om serveringens bedrivande och andra frågor som gäller alkoholserveringen. I betänkandet Serveringsbestämmelser (SOU 1993:50) har kommissionen lämnat förslag om att kommunerna skall överta huvuddelen av länsstyrelsernas hantering av serveringstillstånd till restauranger samt att vissa andra ändringar görs i LHD i syfte att minska krångel och detaljreglering och skapa tydligare regler och skärpta krav där det behövs. Länsstyrelserna föreslås dock ha kvar vissa tillsynsuppgifter samt även fortsättningsvis vara beslutsmyndighet för administrativa ingripanden. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av betänkandet och av remissammanställningen finns i bilaga 3. överlämnade kommissionen sitt slutbetänkande Svensk alkoholpolitik - en strategi för framtiden (SOU 1994:24) som är föremål för remissbehandling. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. göra en analys av förutsättningarna för och konsekvenserna av att tillståndsgivningen enligt LHD överförs till kommunerna. Utredningen antog namnet LHD/. I betänkandet Kommunernas roll på alkoholområdet och inom missbrukarvården (SOU 1993:31) föreslår utredaren att länsstyrelsernas hela LHD-hantering dvs. såväl tillståndsgivning som tillsyn och sanktionsmöjligheter förs över till kommunerna. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning av betänkandet och en sammanfattning av remissytrandena finns i bilaga 4. Regeringen lägger i denna proposition fram förslag till lagstiftning för ett nytt tillståndssystem för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker. I propositionen föreslås också att kommunerna övertar länssty- relsernas hantering av serveringstillstånd till restauranger samt att vissa andra ändringar görs i nuvarande lagstiftning på alkoholområdet i enlighet med ovan nämnda utredningsförslag. I samband härmed görs också en redaktionell genomgång, varvid den nuvarande lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD) och lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m. (LTD) ersätts av en ny alkohollag. Inom har utarbetats ett förslag till lagrsådsremiss angående ny alkohollag. Datainspektionen har yttrat sig över förslaget. Yttrandet finns i bilaga 7. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Regeringen återkommer till Lagrådets yttrande i författningskommentaren till de lagrum vilkas utformning Lagrådet lämnat synpunkter på. Se författningskommentaren till 6 kap. 9 §, 7 kap. 5 och 21 §§, 10 kap. 6 och 9 §§, 11 kap. 3 §, 12 kap. 4 och 9 §§ alkohollagen samt första, andra och tredje punkten i övergångsbestämmelserna till den lagen. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har också gjorts i lagtexten. Av kommentaren till 12 kap. 4 och 6 §§ alkohollagen framgår att några mindre tillägg gjorts i förhållande till bestämmelsernas lydelse i lagrådsremissen. De föreslagna tilläggen faller under Lagrådets granskningsområde. Deras beskaffenhet är dock av sådan art att Lagrådets yttrande inte behöver inhämtas. 4.1 Alkoholpolitiska kommissionen och LHD/ Mot bakgrund av bl.a. den integrationsprocess som pågår med övriga beslutade regeringen att tillkalla en alkoholpolitisk kommission (S 1991:17) med uppdrag att utvärdera den hittillsvarande alkoholpolitiken och lägga fram förslag till en strategi för framtiden - bl.a. i ett EG-perspektiv. Kommissionen skulle enligt direktiven utreda hur de alkoholpolitiska målen kan uppfyllas, även inom ramen för ett medlemskap i skulle också analysera hur alkohollagstiftningen tillämpas i praktiken och föreslå lagändringar i de fall kommissionen fann "att vissa bestämmelser kan förenklas eller helt utmönstras för att de inte längre fyller någon alkoholpolitisk funktion. I andra fall kan reglerna behöva förtydligas eller skärpas för att bättre fylla ett alkoholpolitiskt syfte". Enligt direktiven ingick det även i kommissionens uppdrag att göra en översyn av vården av alkoholmissbrukare och därvid särskilt uppmärksamma de kvinnliga missbrukarnas vårdbehov. I uppdraget ingick också att genomföra en analys av alkoholmissbrukets familjesociala konsekvenser. överlämnade kommissionen sitt huvudbetänkande Svensk alkoholpolitik - en strategi för framtiden (SOU 1994:24). överlämnades delbetänkandena Svensk alkoholpolitik - bakgrund och nuläge (SOU 1994:25), Att förebygga alkoholproblem (SOU 1994:26), Vård av alkoholmissbrukare (SOU 1994:27), Kvinnor och alkohol (SOU 1994:28) och Barn - Föräldrar - Alkohol (SOU 1994:29). Alla dessa betänkanden är f.n. föremål för remissbehandling. har som nämnts ovan kommissionen överlämnat delbetänkandet Serveringsbe- stämmelser (SOU 1993:50) med förslag till ändringar i lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD). Utredningens förslag i detta delbetänkande sammanfattas i bilaga 3. Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en analys av förutsättningarna för och konsekvenserna av att tillståndsgivningen enligt LHD förs över från länsstyrelserna till kommunerna. Utredningen har haft att redovisa de förslag till lagändringar som en kommunalisering av tillståndsgivningen skulle erfordra, samt även överväga vilken besvärsordning och överklagningsrätt som bör gälla. Utredningen har i betänkandet (SOU 1993:31) Kommunernas roll på alkoholområdet och inom missbrukarvården föreslagit att tillståndsgivningen enligt LHD förs över från länsstyrelserna till kommunerna. I samband därmed föreslås att det s.k. kommunala vetot vid beviljande av serveringstillstånd avskaffas eftersom detta inte kan anses förenligt med föreskrifterna i om de mänskliga rättigheterna i och med att ett kommunalt veto inte kan överprövas i sak av en domstol. Utredningen föreslår också att kommunerna ges huvudansvaret för den direkta tillsynen av restaurangerna och rätten att fatta beslut om åter- kallelse av redan givna tillstånd. Utredningens förslag sammanfattas i bilaga 4. I regeringens proposition (1991/92:170, bil. IV) om europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) konstaterades att inte innebär några förändringar av den svenska alkoholpolitikens mål. I vissa avseenden kan emel- lertid ändringar i alkohollagstiftningen behöva genomföras som en anpassning till EG:s regelsystem. delade denna uppfattning. Den i och grundläggande principen om varors fria rörlighet över gränserna omfattar i princip även alkoholdrycker, teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Vid sidan om de grundläggande bestämmelserna är bl.a. följande artiklar i av relevans för det svenska alkoholpolitiska regelsystemet. Artikel 16 om statliga handelsmonopol innebär att de avtalsslutande parterna förbinder sig att säkerställa att statliga handelsmonopol anpassas på sådant sätt att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och avsättnings- villkor föreligger mellan medborgare i EU:s medlemsstater och medborgare i EFTA-staterna. Kvantitativa import- och exportrestriktioner eller åtgärder med motsvarande verkan är förbjudna enligt artiklarna 11 - 12 i . Undantag från artiklarna 11 och 12 medges i artikel 13 om det är nödvändigt för att bl.a. skydda människors hälsa och liv. Artikel 14 innehåller bl.a. förbud mot diskriminerande skatter eller avgifter och artikel 23 innehåller bl.a. vissa regler vad avser tekniska handelshinder i handeln med vin. Artikel 59 förbinder de avtalsslutande parterna att tillse att bl.a. offentliga företag eller företag med särskilda eller exklusiva rättigheter inte bryter mot regler. Om ett företag har en marknadsdominerande ställning inom EES eller inom en väsentlig del av samarbetsområdet är det enligt artikel 54 förbjudet att missbruka denna ställning. Enbart det faktum att ett företag är marknadsdominerande innebär emellertid inte någon överträdelse av EES-bestämmelserna. 4.3 Import och partihandel med starköl Som ett led i anpassningen förelades proposition 1992/93:253 om import av och partihandel med starköl med förslag till ändringar av gällande regler så att utländska tillverkare av starköl skulle ges tillträde till den svenska marknaden på samma villkor som svenska tillverkare. Propositionen föregicks av en departementspromemoria S93/1067/IFO, Starköls- försäljning till restauranger. I promemorian redovisades två alternativa modeller för att uppnå likställighet mellan svenska och utländska tillverkare av starköl. Först redovisades (alternativ A) ett förslag om att det i LHD skulle införas ett ytterligare generellt undantag från import- och partihandelsmonopolet så att utländska tillverkare av starköl skulle få föra in starköl i landet och även ges rätt att sälja det direkt till restaurangerna. Den som enligt LHD har tillstånd att servera starköl föreslogs även få rätt att importera starköl till den egna serveringsverksamheten. Vidare redovisades (alternativ B) ett förslag om att införa ett särskilt till- ståndssystem för partihandel med starköl. Ett sådant tillståndssystem skulle stå vid sidan av tillverkningsrätten och omfatta i princip alla intressenter som bedömdes vara lämpade att bedriva sådan partihandel, inklusive svenska och utländska tillverkare av starköl. Med partihandelstillståndet skulle följa rätt att föra in starköl i landet. Länsstyrelserna föreslogs svara för tillståndsprövningen och tillsynen över verksamheten. Vid remissbehandlingen av promemorian framkom en splittrad syn på de redovisade förslagen. Av de 29 remissinstanser som inkom med synpunkter tillstyrkte 17 något av förslagen i promemorian. Alternativ A förordades av åtta remissinstanser, fem tillstyrkte båda förslagen och alternativ B förordades av fyra instanser. Regeringen valde att föreslå alternativ A, som innebar ett generellt undantag från import- och partihandelsmonopolet omfattande alla tillverkare av starköl, dvs. även utländska sådana. Dessa skulle få rätt att föra in eget tillverkat starköl till landet och bedriva partihandel med varan. föreslog i bet. 1993/94:SoU9 Import och partihandel med starköl att skulle anta regeringens förslag. beslutade att avslå utskottets yrkande och biföll en reservation om avslag på propositionen (rskr. 1993/94:59). I reservationen anfördes bl.a. att regeringen borde återkomma till med förslag om regler för import- och partihandel med starköl sedan Alkoholpolitiska kommissionen slutfört sitt arbete. Alkoholpolitiska kommissionen har i skrivelse till regeringen (S93/10214/IFO) ansett det angeläget att, med hänsyn till att regler fr.o.m. blir giltiga i , ånyo föreläggs förslag till nya regler rörande import av och partihandel med starköl. Den tidigare propositionen kan utgöra en grund för ett sådant förslag. Kommissionen anser att villkoren för import av och partihandel med starköl bör förändras så att det inte kan hävdas att utländska bryggerier är diskriminerade i förhållande till svenska. Härigenom kan lagregler och lagtillämpning få en utformning som är förenlig såväl med som med den svenska alkoholpolitiska grundsynen. 4.4 EU:s kompetens på alkoholområdet Alkoholpolitik är inte en fråga på gemenskapsnivå inom EU. Alla EU-länder har dock anslutit sig till () hälsoprojekt där också alkoholfrågan berörs. har i en rekommendation uppmanat kommissionen att vid utformning av regler för handel med alkoholdrycker beakta det arbete som sker i WHO. Bland de 37 mål för förbättrad hälsa som WHO:s europaregion har ställt upp finns målet att sänka alkoholkonsumtionen med fram 2 000 års nivå. För detta ändamål bör varje land utveckla en mångsidig alkohol- politik, där en höjning av skatten på alkohol och en ökad kontroll av tillgängligheten nämns som verksamma medel. Till hjälp för att förverkliga dessa mål har europaregionen utarbetat en handlingsplan, European Alcohol Action Plan. Även denna handlingsplan har antagits enhälligt av alla europaregionens stater. I arbetet med att förverkliga denna plan har WHO tagit upp diskussioner med . I , artikel 129, sägs att gemenskapen skall bidra till att en hög hälsoskyddsnivå uppnås genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och vid behov stödja deras insatser. Gemenskapens insatser skall inriktas på att förebygga sjukdomar genom att främja forskning om deras orsaker och överföring samt genom hälsoupplysning och hälsoundervisning. I ett förslag till handlingsprogram inom området folkhälsa, som framlagts av Europeiska Kommissionen, prioriteras informations- och förebyggande insatser för att motverka alkoholens hälsorisker. Även i förslaget till program rörande narkotikaberoende uttalas att programmet avser att också omfatta insatser mot missbruk av alkohol och läkemedel. Även i EU:s cancerprogram (Europe Against Cancer) tas alkoholen upp som den andra stora riskfaktorn för cancer efter tobaksrökningen. Ett råd till EU-medborgarna för att minska risken för cancer är att minska på alkoholkonsumtionen. Inom EU beslutar varje enskilt land om vilken alkoholpolitik respektive land skall driva. Alkoholpolitiken berörs dock indirekt vid ett medlemskap genom att vissa av de alkoholpolitiska medel som använder sig av i syfte att minska alkoholkonsumtionen faller under EG:s handelspolitiska regelsystem. Detta gäller framför allt de svenska alkoholmonopolen, marknadsföringsreglerna för alkoholdrycker, alkoholskatterna och begränsningen av den privata införseln av alkoholdrycker.