prop · GI03222 · 1995-01-01 00:00:00 — Vad gäller beräkningen av den minskning av förluster som inmatning från pro- duktionsanläggningen medför i koncessionshavarens ledningsnät (punkten 1) skall ersättningen bestämmas i förhållande till mängden inmatad energi samt när denna inmatning sker. Det sistnämnda beror på att värdet av förlustminskningen påverkas av när och när inmatningen sker. Vid beräkning av värdet av den reduktion av koncessionshavarens avgifter för att ha sitt ledningsnät anslutet till annan koncessionshavares ledningsnät som blir möjlig genom att produktionsanläggningen är ansluten till ledningsnätet (punkten 2) måste den faktiska nätavgift som koncessionshavaren betalar jämföras med den nätavgift han skulle varit tvungen att betala om produktionsanläggningen inte hade varit ansluten till nätet. En bedömningsgrund som därvid skall tillmätas betydelse är den aktuella produktionsanläggningens förmåga att levererera in effekt på nätet. Denna bedöm- ningsgrund måste då ses tillsammans med anläggningens driftsäkerhet och den eventuella överenskommelse som träffats mellan koncessionshavaren och elproducenten om när anläggningen planeras vara i drift. Med kännedom om dessa båda faktorer kan koncessionshavaren bestämma och eventuellt sänka sitt effekt- abonnemang på det nät vartill hans eget nät är anslutet. Värdet av en sådan sänkning skall tillkomma produktionsanläggningens innehavare. Vidare måste man beakta den mängd elenergi som matas in och när denna inmat- ning sker. Detta har mest relevans när det gäller att bedöma minskningen av den rörliga delen (t.ex. nätförluster och högbelastningsavgifter) av koncessions- havarens avgifter för att ha sitt ledningsnät anslutet till annans nät. I de fall det finns flera produktionsanläggningar anslutna till koncessionsha- varens nät och som bidrar till det framräknade värdet enligt punkterna 1 och 2 skall en fördelning ske i relation till hur mycket var och en faktiskt bidrar med. Det är dock viktigt att påpeka att ersättning enbart skall utgå i de fall produktionen medför något värde i ovan nämnt hänseende. Om det i stället är så att produktionen från den aktuella anläggningen medför kostnader för kon- cessionshavaren bör en motsvarande kostnadskomponent finnas med i den årliga nätavgiften som regleras i 7 mom. Att det sistnämnda inte gäller för produk- tionsanläggningar om högst framgår av 11 mom. I tredje stycket stadgas att nätmyndigheten prövar frågor om ersättning enligt detta moment. 31 § Beslut av nätmyndigheten enligt 2 § 4, 6, 7, 9, 10 eller 12 mom. eller 3 § och beslut av den systemansvariga myndigheten om ersättning till den som enligt 15 a § tredje stycket beordrats att öka eller minska produktionen av ström får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. När nätmyndighetens beslut prövas i domstol är myndigheten part i målet. Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut enligt 23 §, 24 § första eller andra stycket, 25 § eller 26 § eller med stöd av ett bemyndigande enligt lagen meddelas av regeringen. Föreskrifter om överklagande av ett beslut av en riksprovplats meddelas av regeringen. Paragrafen har anpassats till det förhållandet att elmarknadsreformen träder i kraft. Genom tillägg i första stycket utökas möjligheterna att överklaga nät- myndighetens beslut i förhållande till det förslag som lades fram i regeringens proposition Handel med el i konkurrens. I det ursprungliga förslaget föreskrevs att nätmyndighetens beslut enligt 2 § 7 mom. får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelsen bibehålls men omfattar nu också beslut enligt momentets första stycke om undantag från kravet på redovisning av varje koncessionsområde för sig. Vidare införs en rätt att överklaga nätmyndighetens beslut enligt 2 § 9 mom. angående tillstånd att ha en avståndsberoende nättariff för en elkonsument på en regionledning, beslut enligt 2 § 10 mom. angående kostnader för mätare och mätning samt beslut enligt 2 § 12 mom. angående ersättning till innehavare av elproduktionsanläggning. Dessutom införs nu ett krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. En viss ändring vad avser nätmyndighetens ställning i domstol har också vidtagits i förhållande till det förslag som remitterades till Lagrådet. Där föreskrevs att om ett beslut av nätmyndigheten överklagas till länsrätten blir myndigheten part där endast om det förekommer en enskild part i länsrätten. På förslag av Lagrådet har bestämmelsen ändrats så att nätmyndigheten alltid blir part när dess beslut prövas i domstol. Därmed kommer nätmyndigheten att omfattas av allmänna regler om rätten att överklaga domstols beslut, varför sista meningen i det ursprungliga förslaget som reglerade nätmyndighetens rätt till överklagande har tagits bort. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1801) om ändring i lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar Denna lag träder i kraft, i fråga om 15, 15 a och 31 §§ , och i övrigt . De nya föreskrifterna skall, med det undantag som anges i 2, tillämpas även på koncessioner som har beviljats före ikraftträdandet. Därvid skall linjekoncession anses som nätkoncession för linje och områdeskoncession som nätkoncession för område. skall på anmälan av kommunen meddela förbud för en innehavare av nätkoncession att inom ett angivet område ansluta anläggningar för värmeförsörjning av en byggnad om byggnaden redan är ansluten till ett fjärrvärme- eller naturgasnät. Anmälan skall göras före utgången av . Ett förbud gäller till utgången av . Ett förbud gäller inte anläggningar i form av en värmepump. På ansökan av innehavaren av en byggnad får nätmyndigheten meddela undantag från förbudet om värmeförsörjningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med elenergi än med det för området gemensamma värmesystemet. Under punkt 1 anges som dagen för ikraftträdande av elmarknadsreformen. Under punkt 4 har en ny bestämmelse införts. Genom bestämmelsen föreskrivs att nätmyndigheten efter en skriftlig anmälan av en kommun skall meddela förbud för den som innehar en nätkoncession att ansluta en anläggning för uppvärmning av en byggnad, som redan är ansluten till ett fjärrvärme- eller naturgasnät. Ett sådant förbud, som gäller till utgången av 1998, inskränker den skyldighet som koncessionshavaren annars har enligt 2 § 4 mom. att på skäliga villkor ansluta en anläggning till sitt nät. De elkonsumenter som kommer att omfattas av förbudet är naturligtvis i teknisk mening redan anslutna till ledningsnätet. Den el de konsumerar används dock bara för andra ändamål än uppvärmning av huset. Om en sådan kund skulle vilja konsumera el även för uppvärmning av huset måste, av tekniska skäl, effekten i hans uttagspunkt höjas. Enligt 1 § femte stycket faller en sådan effekthöjning inom ramen för begreppet anslutning. Det är i praktiken denna form av anslutning som omfattas av ett förbud. Självfallet påverkas inte koncessionshavarens skyldighet att ansluta anläggningar för andra ändamål än uppvärmning av en byggnad. Dessutom är värmepumpar undantagna från anslutningsförbudet. I ett beslut måste nätmyndigheten noga ange det område som omfattas av förbudet. Endast områden där fjärrvärme eller naturgas redan distribueras kan därvid komma i fråga. Ett förbud träffar i princip såväl in- nehavare av nätkoncession för linje som för område även om det är framförallt den senare typen av koncessionshavare som kommer att bli berörda. Enligt bestämmelsen kan nätmyndigheten efter ansökan medge dispens från ett förbud om värmeförsörjningen av en viss byggnad med större fördel kan till- godoses med elenergi än med det för området gemensamma systemet. Formuleringen av dispensbestämmelsen ansluter till motsvarande bestämmelse i 9 § lagen om handel med el, m.m. Med "att värmeförsörjningen med större fördel kan till- godoses med elenergi" avses inte prisskillnader mellan olika energiformer utan för att bestämmelsen skall bli tillämplig krävs att det föreligger särskilda skäl som t.ex. att det i samband med en omfattande ombyggnad bedöms vara mera lämpligt och fördelaktigt att övergå till eluppvärmning. Bestämmelsen omfattas av nätmyndighetens tillsynsansvar. Vid överträdelse av förbudet kan nätmyndigheten förelägga koncessionshavaren vid vite att vidta rättelse. Däremot kan inte en nätkoncession återkallas på grund av överträdelse av detta förbud. 11.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:618) om handel med el, m.m. 1 § En juridisk person som bedriver produktion av eller handel med el får inte bedriva nätverksamhet enligt 1 § fjärde stycket lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Utan hinder av första stycket får produktion av el bedrivas tillsammans med nätverksamhet i samma juridiska person om 1. produktionen uteslutande är avsedd att täcka nätförluster, eller 2. produktionen äger rum i mobila reservkraftsaggregat, vilka är avsedda för tillfälligt bruk vid elavbrott. Bestämmelser om tillsyn över efterlevnaden av denna paragraf finns i 2 § 6 mom. lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Huvudregeln i denna paragraf innebär att nätverksamhet inte får bedrivas tillsammans med produktion av eller handel med el i samma juridiska person. Skälet härtill är att de ekonomiska förhållandena i nätverksamheten ligger till grund för nättariffen, dvs. elkundernas betalning för tjänsterna i nätverksam- heten, som står under offentlig reglering medan elproduktion och elhandel inte står under sådan kontroll. Det är därför viktigt att den reglerade nätverksam- heten inte påverkas av förhållandena i den oreglerade elproduktionen eller el- handeln. I andra stycket införs nu två undantag från bestämmelsen i första stycket. Alla nätföretag har en viss förlust av el på sitt nät. Denna förlust måste ersättas av nätföretaget som alltså köper in el från någon elleverantör. Kostnaden för att köpa denna el ingår i nätverksamheten eftersom inköpet är en förutsättning för en väl fungerande nätverksamhet. Det förekommer att nätföretag har egen produktion av el avsedd uteslutande för att täcka nätförlusterna på det egna nätet. Den formen av elproduktion undantas nu från kravet på skilda juridiska personer för elproduktion och nätverksamhet. Nätföretagen utför kontinuerligt underhålls- och reparationsarbeten på sina nät. I samband med dessa arbeten måste elöverföringen av säkerhetsskäl brytas på berörd del av nätet. För att inte nätföretagets kunder skall drabbas av elavbrott medför man då ett mobilt reservkraftsaggregat som förser de berörda kunderna med el medan avbrottet varar. Aggregatet kan också användas vid oplanerade elavbrott. Eftersom denna form av elproduktion måste anses ingå i nätverksamheten och då produktionen inte syftar till att på kommersiell basis sälja el undantas nu också denna produktion från paragrafens huvudregel. I tredje stycket görs en hänvisning till bestämmelser i ellagen om tillsyn över efterlevnaden av denna paragraf. Enligt dessa bestämmelser utövas tillsynen av nätmyndigheten enligt ellagen. 5 § Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 4 § 1 eller distribution av fjärrvärme eller naturgas skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. Detta gäller dock inte företag som bedriver distribution av fjärrvärme eller naturgas i ett område där nätmyndigheten har meddelat ett förbud enligt punkten 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar i deras lydelse enligt lagen (1994:1801) om ändring i nämnda lag. Om en kommun bedriver distribution av fjärrvärme eller naturgas i verksform måste gällande kommunala principer, bl.a. de om likställighet och självkostnad, iakttas. Om kommunen däremot bedriver verksamheten i någon annan form än verksform skall, enligt första stycket i paragrafen, verksamheten drivas på affärsmässig grund. Detta innebär bl.a. att likställighets- och självkostnadsprinciperna inte får iakttas. Dessutom skall verksamheten redovisas särskilt. Skälen till att dessa bestämmelser infördes var att dessa företag skulle komma att verka i konkurrens med elhandelsföretag på den nya elmarknaden. Genom en ny bestämmelse i de i paragrafen nämnda övergångsbestämmelserna till ellagen kan distribution av fjärrvärme och naturgas emellertid komma att skyddas från konkurrens från elhandelsföretag genom ett av nätmyndigheten meddelat förbud att ansluta fjärrvärme- och naturgas-kunder till ledningsnätet för eluppvärmning. införs en kompletterande bestämmelse i förevarande paragraf. Den innebär att sådan fjärrvärme- och naturgasverksamhet, som bedrivs i områden som är skyddade mot konkurrens från elhandelsföretag inte skall drivas på affärs- mässig grund. Likställighets- och självkostnadsprinciperna skall alltså iakttas. Verksamheten behöver inte heller redovisas särskilt. Om elhandel bedrivs i samma företag som skyddad fjärrvärme- eller naturgasverksamhet gäller huvudregeln för elhandelsverksamheten. Den verksamheten skall alltså drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. 7 § Leveranskoncession får endast ges till den som från allmän synpunkt är lämplig att leverera ström inom leveransområdet. Leveranskoncession ges för en bestämd tid, längst . Leveranskoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Vid prövning av ansökan om överlåtelse av leveranskoncession skall första stycket tillämpas. Den enda ändring som gjorts är att koncessionstiden förlängts från tidigare längst till längst . Det finns dock alltjämt behov av att inför en eventuell förnyelse av koncessionerna göra en utvärdering av behovet att behålla koncessionssystemet. Det är därför fortfarande nödvändigt att koncessionstiden bestäms så att alla koncessioner löper ut . Koncessionstiden skall således bestämmas till om koncession meddelas senast vid lagens ikraft- trädande. Om koncession meddelas senare skall koncessionstiden avkortas i mot- svarande mån. 12 § Annan än innehavare av leveranskoncession får inom leveransområdet leverera ström för ändamål som inte omfattas av leveransskyldigheten enligt 9 § första och andra styckena. En sådan leverantör får inom leveransområdet också leverera ström till dels elkonsumenter som skriftligen gjort anmälan om det till koncessionshavaren innan leveransen påbörjas, dels elkonsumenter som med en leverantör har haft ett tidsbestämt avtal, vilket har upphört att gälla 1995. Elkonsument som med koncessionshavaren har ett avtal om leverans av ström med en reglerad uppsägningstid som är eller som är tidsbestämt får dock inte köpa ström av annan än koncessionshavaren förrän avtalet har upphört att gälla. I sådana fall krävs ingen anmälan enligt första stycket. Elkonsument inom - - - - - skall påbörjas. Paragrafen reglerar rätten för elkonsumenter som är anslutna till ett lokalnät att köpa sin el från annan än innehavaren av leveranskoncession enligt 6 §. Huvudregeln i första stycket innebär att en elkonsument är tvungen att köpa sin el från leveranskoncessionshavaren men att han kan välja en annan leverantör om han gjort anmälan om detta hos leveranskoncessionshavaren i förväg. I andra stycket finns ett undantag från huvudregeln att man kan byta leverantör efter anmälan hos leveranskoncessionshavaren. Undantaget gäller de elkonsumenter som med leveranskoncessionshavaren har ett leveransavtal, som antingen har en reglerad uppsägningstid som är eller är tidsbegränsat. Sådana konsumenter får inte byta leverantör förrän avtalet med leveranskoncessionshavaren har upphört att gälla men de behöver i gengäld inte göra någon anmälan i förväg, varför de kan byta leverantör så fort avtalet har upphört att gälla. Denna undantagsregel får, med nuvarande utformning, i samband med det nya regelverkets ikraftträdande vissa mindre önskvärda konsekvenser. Ett stort antal större elkonsumenter, framför allt inom industrin, har inför den nya elmarknaden tecknat tidsbestämda leveransavtal som löper ut eller tidigare för att direkt vid ikraftträdandet kunna agera fritt på den nya elmarknaden utan att vara bundna till leveranskonces- sionshavaren. Detta resultat uppnås emellertid inte med nuvarande utformning av undantagsregeln. Denna regel träder i kraft först . Den dagen har de stora elkonsumenterna inget tidsbestämt avtal eftersom detta upphörde att gälla senast dagen innan. Detta får som resultat att dessa elkonsumenter omfattas av huvudregeln i första stycket, dvs. de kan inte byta leverantör förrän efter det att de gjort anmälan till leveranskoncessionsha- varen. Det är framför allt de stora industrikunderna som redan vid ikraftträdan- det av elmarknadsreformen kommer att ha vilja och förmåga att agera fritt på den nya elmarknaden. Om detta nu inte blir möjligt kommer omregleringen i praktiken inte att ta sin början förrän . För att råda bot på detta har ett tillägg till huvudregeln i första stycket gjorts. Utan föregående uppsägning får nu vissa elkonsumenter köpa el från en annan leverantör än leveranskoncessionshavaren. En förutsättning är att man före elmarknadsreformens ikraftträdande hade ett tidsbestämt avtal med sin leverantör och att detta avtal upphörde att gälla under det halvår som närmast föregick ikraftträdandet. Om en elkonsument har haft ett sådant leveransavtal som upphörde att gälla före den nya elmarknadens införande och han därefter träffar ett tidsbestämt leveransavtal med den blivande leveranskoncessionshavaren gäller bestämmelserna i det senare avtalet. Han omfattas därmed av bestämmelsen i andra stycket. 13 § En elkonsument är skyldig att se till att det finns någon, som har åtagit sig det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i konsumentens uttagspunkt (balansansvar). Ett sådant åtagande skall göras genom ett avtal med den myndighet, som enligt 15 a § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha systemansvaret för elektrisk ström. En elkonsument som är ansluten till ett ledningsnät skall hålla innehavaren av nätkoncession underrättad om vem som har åtagit sig balansansvaret i hans uttagspunkt. Första och andra styckena gäller inte de elkonsumenter som köper sin el från innehavaren av leveranskoncession enligt 6 §. Innehavaren av leveranskoncession skall hålla innehavaren av nätkoncession underrättad om till vilka elkonsumenter han levererar el samt vem som har åtagit sig balansansvaret för hans inköp. Innehavaren av nätkoncession skall hålla den systemansvariga myndigheten underrättad om de uppgifter som nämns i andra och fjärde styckena. Han skall dessutom hålla den systemansvariga myndigheten underrättad om vem som har åtagit sig balansansvaret för hans egna inköp. Denna paragraf är ny och reglerar balansansvaret, som har behandlats i avsnitt 9.1. I första stycket regleras varje elkonsuments ansvar för att det för hans uttagspunkt finns en balansansvarig. Därvid kan endast den komma i fråga som har ingått avtal med den systemansvariga myndigheten, som är (SvK). Den som vill åta sig balansansvar kommer nämligen att få ingå ett avtal med SvK, där de grundläggande förhållandena mellan parterna regleras. Innebörden i detta avtal är bland annat att den balansansvarige, gentemot SvK, åtar sig det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som förbrukas av de konsumenter för vilka han är balansansvarig. Varje elkonsument måste alltså teckna ett leveranskontrakt med en elleverantör som antingen själv åtar sig balansansvaret för uttagspunkten och har ingått avtal med SvK som balansansvarig eller som i sin tur har motsvarande avtal med en balansansvarig. Om konsumenten själv har ingått avtal med SvK som balansansvarig kan han dock själv åta sig balansansvaret för uttagspunkten. I andra stycket anges att varje elkonsument måste underrätta nätkon- cessionshavaren om vem som är balansansvarig i hans uttagspunkt. Om balan- sansvaret övergår på någon annan måste konsumenten underrätta nätkoncessionshavaren om detta. Inledningsvis kommer de flesta elkonsumenter, som är anslutna till lokala nät, att köpa sin el från innehavaren av leveranskoncession. Denne eller den som levererar el till leveranskoncessionshavaren kommer därvid att ha balansansvaret för dessa konsumenter. I tredje stycket föreskrivs därför att dessa konsumenter inte omfattas av bestämmelserna i första och andra styckena. Frågan om balansansvaret i dessa konsumenters uttagspunkter regleras i stället i fjärde stycket. Om en sådan konsument byter leverantör och alltså börjar köpa sin el från någon annan än leveranskoncessionshavaren åligger det konsumenten, i enlighet med huvudregeln i första och andra styckena, att anmäla till nätkoncessionshavaren vem som i fortsättningen har balansansvaret i hans uttagspunkt. I fjärde stycket anges att leveranskoncessionshavaren skall hålla nätkon- cessionshavaren underrättad om till vilka konsumenter han levererar el samt vem som har åtagit sig balansansvaret för hans inköp. Med denna anmälan klargör leveranskoncessionshavaren i praktiken balansansvaret i alla de uttagspunkter där han levererar el. I femte stycket anges nätkoncessionhavarens anmälningsskyldighet gentemot SvK. I praktiken kommer dessa rapporter att ange vilka balansansvariga leverantörer som överför el på nätkoncessionshavarens ledningsnät och, för varje leverantör, de uttagspunkter i vilka leverantören har balansansvaret. Dessutom kommer rapporten att ange de konsumenter som själva har balansansvaret. Så fort nätkoncessionshavaren får en anmälan om någon ändring i dessa förhållanden är han skyldig att anmäla detta till SvK. Dessutom skall han hålla SvK underrättat om vem som har åtagit sig balansansvaret för hans egna inköp. Dessa inköp gör nätkoncessionshavaren för att täcka nätförlusterna på det egna nätet. Ges leveranskoncession i samband med ikraftträdandet till någon annan än den som vid utgången av 1995, med stöd av områdeskoncession enligt 2 § 4 mom. lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar i dess lydelse före , bedriver distributionsverksamhet inom leveransområdet (områdeskoncessionshavaren) eller den som till honom står i för- hållande som anges i 3 gäller följande. a) Den som får leveranskoncession inom området har skyldighet att leverera ström i enlighet med vad som anges i 9 §. b) Leveransskyldigheten enligt a omfattar dock inte elkonsumenter inom området som vid ikraftträdandet har tidsbestämda avtal eller avtal med en reglerad uppsägningstid som är med den tidigare innehavaren av områdeskoncession inom området. c) Det under b angivna undantaget från leveransskyldigheten gäller till utgången av . Avtal som avses under b blir ogiltigt vid utgången av . d) Annat avtal mellan elkonsument och tidigare innehavare av områdeskoncession än som avses under b blir ogiltigt vid ikraftträdandet av denna lag. Övergångsbestämmelserna i punkten 2 har tidsmässigt anpassats till den nya tid- punkten för ikraftträdandet av elmarknadsreformen. Sammanfattning av delbetänkande Ny elmarknad (SOU 1995:14) fick genom tilläggsdirektiv uppdraget att med förtur analysera möjligheterna att genomföra elmarknadsreformen på ett sätt som inte låser kommissionens fortsatta arbete. Kommissionen skulle redovisa sina förslag i denna fråga och därvid också föreslå de förändringar eller kompletteringar av den nya ellagstiftningen som eventuellt bedöms vara nödvändiga. Kommissionen skulle också särskilt behandla konsekvenserna av en ökad utlandshandel med el och vissa regionalpolitiska frågor i anslutning till elmarknadsreformen. Föreliggande delbetänkande är kommissionens redovisning av detta uppdrag.