prop · GI0336 · 1995-01-01 00:00:00 — En skillnad mellan dessa yttranden och de förhandsavgöranden som avger till nationella domstolar i EG:s medlemsstater i motsvarande lägen enligt artikel 177 i , är att de senare är bindande för de nationella domstolarna medan yttranden endast är rådgivande. Ogiltigförklaring av EFTA:s övervakningsmyndighets beslut Som nämnts ovan kan EFTA:s övervakningsmyndighet fatta beslut som är riktade mot stater bl.a. enligt reglerna om offentliga stödåtgärder och mot näringsidkare i konkurrensärenden. Sådana beslut kan överklagas till (artikel 36 i övervakningsavtalet). Domstolen kan då avgöra såväl om formella brister finns i övervakningsmyndighetens beslut som om beslutets materiella innehåll stämmer överens med bestämmelser. har behörighet i mål som avser ersättningsanspråk mot EFTA:s övervakningsmyndighet avseende skada i avtalsförhållanden och utomobligatoriska förhållanden (artikel 39 i övervakningsavtalet). Om t.ex. EFTA:s övervakningsmyndighet inte följt de stränga regler som finns om sekretess på konkurrensområdet och en näringsidkare därigenom lidit skada, är det således möjligt att kräva skadestånd av EFTA:s övervakningsmyndighet. Sådana frågor prövas av . I ärenden som anhängiggjorts vid får denna föreskriva nödvändiga interimistiska åtgärder (artikel 41 i övervakningsavtalet). 5 Övergången från EES till EU Övergången från EES till EU påverkas i första hand av de bestämmelser som införts i artikel 172 i anslutningsakten till anslutningsfördraget. Artikeln finns intagen i bilaga 3. Bestämmelserna avser främst förfarandena inom områdena för konkurrens, statsstöd och upphandling och riktas i första hand till de nya medlemsstaterna. Enskilda berörs dock också av dessa övergångsbestämmelser genom att kommissionen övertar ärenden från EFTA:s övervakningsmyndighet och genom att de flesta beslut av övervakningsmyndigheten avses fortsätta att gälla också i ett medlemskap. Anslutningsfördragets bestämmelser om övergången har tillkommit för att underlätta övergången från EES till EU. En av tankarna har varit att relevanta anmälningar m.m. från anslutande EFTA-länder och enskilda som redan gjorts enligt tillämpliga regler till EFTA:s övervakningsmyndighet inte skall behöva göras på nytt till kommissionen. Vidare skall, som sagts, beslut som fattats av EFTA:s övervakningsmyndighet enligt motsvarande regler i princip alltjämt vara giltiga. Övergångsbestämmelserna innehåller i korthet följande. Enligt artikel 172.1 skall de nya medlemsstaterna se till att kommissionen får de anmälningar och upplysningar av relevans som de lämnat till EFTA:s övervakningsmyndighet och den ständiga kommittén för EFTA-staterna före anslutningen. Överlämnandet till kommissionen skall betraktas som anmälningar och upplysningar enligt motsvarande EG-bestämmelser. Bestämmelsen riktar sig alltså till de nya medlemsstaterna. Artikel 172.2 gäller ärenden som är under handläggning hos EFTA:s övervakningsmyndighet enligt bestämmelser om konkurrens, statsstöd och offentlig upphandling. Huvudregeln är här att vid anslutningen pågående ärenden skall överlämnas till kommissionen för fortsatt handläggning enligt motsvarande EG-bestämmelser, även om de faktiska omständigheterna inträffat före anslutningen. Statsstöds- och upphandlingsreglerna riktar sig främst till staterna medan mål och ärenden på konkurrensområdet mer direkt berör enskilda. I konkurrensärenden kan enskilda och företag vara parter och reglerna har genom att ingångna avtal exempelvis kan vara ogiltiga viktiga civilrättsliga verkningar. I artikel 172.3 föreskrivs att konkurrensärenden som vid anslutningen handläggs av kommissionen enligt på motsvarande sätt skall fortsätta att handläggas av kommissionen men med tillämpning av EG-bestämmelser. EG-bestämmelserna tar således över EES-bestämmelserna. Artikel 172.4 och 172.5 behandlar beslut som fattats av EFTA:s övervakningsmyndighet och kommissionen i konkurrens- och statsstödsärenden. Huvudregeln innebär att beslut som fattats i konkurrensärenden före anslutningen skall gälla också efter anslutningen men som beslut enligt motsvarande bestämmelser i . Kommissionen har dock rätt att besluta annorlunda. Skälet till att kommissionen har denna möjlighet är att dess kompetens enligt gemenskapsrätten inte skall inskränkas till följd av anslutningen. Punkten 5 föreskriver en motsvarande tillämpning i fråga om beslut enligt statsstödsbestämmelserna samt anger att statligt stöd som beviljats i strid med EES-bestämmelserna inte skall betraktas som "förekommande" statsstöd enligt EG-rätten (artikel 93 i ). Artikel 172.6 och 172.7 har mer generell karaktär och föreskriver att även övriga ärenden som handläggs av EFTA:s övervakningsmyndighet inom ramen för övervakningsförfarandet skall föras över till kommissionen samt att övervakningsmyndighetens fattade beslut även i övrigt skall fortsätta att gälla efter anslutningen, om inte kommissionen beslutar något annat. Dessa bestämmelser i anslutningsakten blir genom den svenska anslutningslagen tillämpliga i . Tolkningen av dem tillkommer ytterst som har att uttala sig om deras innebörd. Av bestämmelserna framgår att det i anslutningsfördraget förutsätts viss medverkan av EFTA:s övervakningsmyndighet vid övergången från EES till EU. Denna medverkan kan inte regleras i anslutningsfördraget utan måste regleras av de parter i övervakningsavtalet som berörs. EFTA-länderna , , , och har mot denna bakgrund slutit ett avtal om övergångsbestämmelser som bl.a. reglerar EFTA:s övervakningsmyndighets och behörighet . Syftet med övergångsavtalet är att närmare reglera övergången från EES till EU och att uppfylla vad som föreskrivs i artikel 172 i anslutningsakten. Som framgått innebär den behörighet som EFTA:s övervakningsmyndighet och har, långtgående befogenheter i förhållande till EFTA-länderna samt enskilda och företag från dessa länder. Eftersom bestämmelser i stor utsträckning innehåller bestämmelser som i sak är identiska med bestämmelser i , är de regler som skall tillämpas vid ett eventuellt svenskt medlemskap i i mångt och mycket desamma som tillämpas genom . Det är dock uppenbart att det behövs kompletterande regler för att åstadkomma klarhet i hur övergången från EES till EU i praktiken skall genomföras, inte bara när det gäller åtagandena från länderna på EFTA-sidan i anslutningsfördraget, utan också när det gäller företags och enskildas möjligheter att hävda sina rättigheter enligt övervakningsavtalet, som upphör att gälla i förhållande till de EFTA-länder som ansluter sig till EU om inte annat överenskoms. Det måste t.ex. klargöras vad som händer med mål som redan är anhängiggjorda vid om övervakningsavtalet upphör att gälla i förhållande till vissa EFTA-länder. I övervakningsavtalet finns vidare bestämmelser om möjlighet till resning i fråga om domar från domens meddelande, möjlighet för enskilda att från det skadan uppstod väcka skadeståndstalan mot EFTA:s övervakningsmyndighet etc. Vad som händer med dessa möjligheter om några EFTA-länder lämnar övervakningsavtalet behöver också klargöras. Slutligen kan konstateras att EFTA-institutionernas möjligheter att ingripa mot EFTA-länderna i EES samt enskilda och företag från dessa länder även i fråga om sådana händelser som inträffade före anslutningsfördragets ikraft- trädande kräver övergångsregler. innehåller nio artiklar och kan sägas innehålla tre huvudelement. a) en skyldighet för EFTA:s övervakningsmyndighet att överlämna underrättelser, anmälningar och pågående ärenden till kommissionen, b) en möjlighet för EFTA:s övervakningsmyndighet att efter övergången till EU anhängiggöra ärenden inför som gäller EES-tiden, dvs. c) en tidsmässig begränsning av rätten att väcka talan vid såvitt avser händelser som inträffat under EES-tiden. Avtalets inleds med en ingress där det bl.a. konstateras att vissa övergångsregler avseende EFTA:s övervakningsmyndighet och är nödvändiga efter anslutningsfördragets ikraftträdande. Som skäl anges att det är nödvändigt att säkerställa att rättigheter och förpliktelser, särskilt för enskilda och företag, som har uppkommit till följd av och övervakningsavtalet, garanteras även efter att vissa EFTA-länder anslutit sig till Europeiska unionen. Artikel 1 i övergångsavtalet anger att bestämmelserna i övervakningsavtalet, sådant det ändras genom övergångsavtalet, skall fortsätta att gälla efter den dag anslutningsfördraget träder i kraft för de EFTA-stater som ansluter sig till EU (artikel 1.1). Vidare föreskrivs att övergångsavtalet skall tillämpas även beträffande de EFTA-stater som inte ansluter sig till EU såvitt avser ärenden där omständigheterna inträffat före anslutningen till EU (artikel 1.2 första stycket). Genom bestämmelserna i artikel 1 öppnas alltså möjlighet för EFTA:s övervakningsmyndighet och att avsluta övervakningen och den judiciella kontrollen av efterlevnad när det gäller förhållanden som hänför sig till tiden före anslutningsfördragets ikraftträdande. Som framgår av bestämmelsen gäller denna möjlighet således i förhållande såväl till de EFTA-länder som ansluter sig till EU, som till de EFTA-länder som inte ansluter sig till EU. Genom denna ordning klargörs att om någon stat, enskild eller företagare, önskar att EFTA:s övervakningsmyndighet eller skall pröva ett förhållande som inträffat före anslutningsfördragets ikraftträdande, måste detta ske under den övergångsperiod som föreskrivs i övergångsavtalet. I artikel 1 anges vidare att de EFTA-stater som inte ansluter sig till EU i samförstånd kan besluta bl.a. om EFTA:s övervakningsmyndighets sammansättning vid behandlingen av ärenden som inträffar efter anslutningsfördragets ikraftträdande. Denna bestämmelse överensstämmer med innehållet i artikel 50.3 i övervakningsavtalet. Där anges nämligen att när en eller flera EFTA-stater frånträder övervakningsavtalet, skall regeringarna i de återstående EFTA-staterna i samförstånd besluta om de nödvändiga ändringar som skall göras i detta avtal. Ett sådant beslut skulle också kunna beröra EFTA:s övervakningsmyndighets sammansättning och personal. Artiklarna 2 och 3 I anslutningsfördragets artikel 172 föreskrivs att EFTA:s övervakningsmyndighet, efter anslutningen till EU, skall överlämna vissa anmälningar och underrättelser till kommissionen samt att EFTA:s övervakningsmyndighet skall överlämna vissa anhängiga ärenden till kommissionen om dessa anmälningar, underrättelser och ärenden skulle ha getts in till kommissionen, om den anslutande staten hade varit medlem i EU. Det är emellertid inte möjligt att med bindande verkan ålägga EFTA:s övervakningsmyndighets skyldigheter i anslutningsfördraget. Detta beror på att de avtalsslutande parterna i anslutningsfördraget inte är desamma som parterna i övervakningsavtalet där EFTA:s övervakningsmyndighets behörighet regleras. Artikel 172 är därför snarare att uppfatta som en skyldighet för de anslutande EFTA-länderna att uppnå detta resultat, dvs. att EFTA:s övervakningsmyndighet överlämnar de underrättelser, anmälningar m.m. som avses. Den förklaring , , och gjort i samband med anslutningsfördraget (jfr gemensam förklaring nr 9, prop.1994/95:19, bilaga 11, s 10) tar sikte på detta förhållande. I förklaringen anger avtalsparterna i anslutningsfördraget att de beaktar att alla ändringar i och övervakningsavtalet kräver samtycke från de berörda avtalsslutande parterna. För att åstadkomma det resultat som avses i artikel 172 föreskriver således artikel 2 i övergångsavtalet att EFTA:s övervakningsmyndighet skall överlämna till kommissionen alla anmälningar och underrättelser den har mottagit från, eller angående, en EFTA-stat som anslutit sig till EU och som, om den anslutande staten hade varit medlem i EU, skulle ha överlämnats till kommissionen. Exempel på sådana anmälningar är anmälningar till EFTA:s övervakningsmyndighet om hur genomfört direktiv som det hänvisas till i bilagor, underrättelser till EFTA:s övervakningsmyndighet om behöriga myndigheter och anmälda organ i enligt bestämmelser i de EG-direktiv som det hänvisas till i bilagor m.m. Vidare anges i artikel 3 att EFTA:s övervakningsmyndighet efter anslutningen, till kommissionen skall överlämna vissa anhängiggjorda ärenden som till följd av anslutningen till EU omfattas av kommissionens behörighet. Det kan t.ex. röra sig om situationer där EFTA:s övervakningsmyndighet, enligt artikel 53.3 i är behörig att meddela ett ansökande företag enskilt undantag från konkurrensreglerna. Om det avtal som anmälts till EFTA:s övervakningsmyndighet till följd av anslutningen påverkar handeln mellan EU:s medlemsstater, blir kommissionen enligt artikel 85 i EG-fördraget behörig att handlägga sådana ärenden. Ett sådant ärende skall således av EFTA:s övervakningsmyndighet överlämnas till kommissionen. Efter anslutningen till EU kommer inte EFTA:s övervakningsmyndighet längre att ha behörighet i förhållande till de EFTA-länder som ansluter sig till EU såvitt avser händelser som inträffar efter anslutningsavtalets ikraftträdande. Det följer av att dessa länder i enlighet med artikel 50.2 i övervakningsavtalet är parter i övervakningsavtalet. Detta förhållande innebär emellertid inte att de kan frånsäga sig sina skyldigheter enligt det avtalet när det gäller förhållanden som hänför sig till tiden före anslutningsfördragets ikraftträdande. Mot denna bakgrund föreskriver artikel 4.1 i övergångsavtalet att utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 2 och 3 i övergångsavtalet - dvs. att överlämna anmälningar, underrättelser och anhängiggjorda ärenden till kommissionen - får EFTA:s övervakningsmyndighet i förhållande till de anslutande staterna efter anslutningen endast utöva de befogenheter som hänger samman med den roll EFTA:s övervakningsmyndighet har vid förfaranden inför . Det senare innebär att om EFTA:s övervakningsmyndighet fattat beslut i t.ex. ett konkurrensärende före anslutningsavtalets ikraftträdande och detta beslut sedan överklagas till , kan EFTA:s övervakningsmyndighet vara svarande inför efter anslutningsavtalets ikraftträdande. För att säkerställa efterlevnaden av och övervakningsavtalets bestämmelser efter anslutningsfördragets ikraftträdande är det viktigt att EFTA:s övervakningsmyndighet kan fatta beslut och föra vissa ärenden till såvitt avser förhållanden som hänför sig till tiden före anslutningsfördragets ikraftträdande. Om denna möjlighet inte fanns skulle det i praktiken inte gå att säkerställa kontrollen av tillämpning före anslutningsavtalets ikraftträdande. Det beror på att de förfaranderegler som EFTA:s övervakningsmyndighet skall tillämpa i sin övervakningsroll i många fall är förhållandevis tidsomfattande vilket i praktiken skulle omöjliggöra för myndigheten att hinna fatta beslut i fråga om sakförhållanden som inträffar månaderna före anslutningsfördragets ikraftträdande. Artikel 4.2 anger därför att EFTA:s övervakningsmyndighet efter anslutningsfördagets ikraftträdande skall ha fortsatt behörighet enligt övervakningsavtalet vad gäller ärenden där de faktiska omständigheterna inträffat före anslutningen. En viktig begränsning är emellertid att ärendet inte får falla under kommissionens behörighet till följd av anslutningen. Om den begränsningen inte fanns skulle det i praktiken vara möjligt att pröva samma ärende enligt två olika ordningar, vilket inte vore förenligt med allmänna rättsprinciper. I praktiken innebär detta att EFTA:s övervakningsmyndighet efter anslutningsfördragets ikraftträdande kan fatta beslut i t.ex. ett konkurrensärende där de faktiska omständigheterna inträffade före anslutningsfördragets ikraftträdande. Om det är ett ärende där t.ex. ett avtal har verkningar som står i strid med konkurrensbestämmelser och som efter anslutningsfördragets ikraftträdande alltjämt har verkningar som står i strid med motsvarande bestämmelser i , är emellertid EFTA:s övervakningsmyndighet inte behörig. I ett sådant fall är kommissionen behörig. Artiklarna 2 till 4 ovan behandlar EFTA:s övervakningsmyndighets behörighet efter anslutningsfördragets ikraftträdande. Artiklarna 5 - 8 behandlar behörighet efter anslutningsavtalets ikraftträdande. Som nämnts har EFTA:s övervakningsmyndighet under vissa förutsättningar fortsatt behörighet av efter anslutningsfördragets ikraftträdande. För att säkerställa möjligheten till rättslig prövning av bl.a. de åtgärder EFTA:s övervakningsmyndighet vidtagit dels , dels åtgärder i tiden före ikraftträdande, föreskrivs i artikel 5.1 i övergångsavtalet att nya förfaranden får inledas inför inom den tremånadersperiod som nämnts ovan. En förutsättning är emellertid att det är fråga om förhållanden som inträffat före anslutningsfördragets ikraftträdande. För att påskynda processen inför införs det vidare i artikel 5.1 i övergångsavtalet vissa begränsningar när det gäller de fatalietider som anges i övervakningsavtalet (se vidare under artikel 6 nedan). Syftet med att ge EFTA:s övervakningsmyndighet och fortsatt behörighet är att säkerställa att enskildas och näringsidkares rättigheter enligt skall kunna upprätthållas. När det gäller EFTA-ländernas rättigheter som stater betraktat bör det emellertid vara möjligt att införa vissa begränsningar. Detta gäller t.ex. möjligheten att avgöra tvister mellan två eller flera EFTA-länder. Således anges i artikel 5.2 att det efter anslutningsfördragets ikraftträdande inte är möjligt för en EFTA-stat att enligt artikel 32 i övervakningsavtalet väcka talan inför i frågor som gäller en annan EFTA-stats tillämpning eller tolkning av bl.a. . Genom artikel 6 i övergångsavtalet begränsas vissa tidsfrister i övervakningsavtalet bl.a. såvitt avser rätten att väcka talan inför . Detta görs för att begränsa tidsåtgången för verksamhet enligt övergångsavtalet. De begränsningar som görs torde emellertid inte behöva inverka menligt på enskildas och företagens möjligheter att tillvarata sina rättigheter inför . Således anger artikel 6 a att de tidsfrister som anges i artikel 36 tredje stycket och artikel 37 andra stycket skall begränsas från till en månad. Detta innebär t.ex. att ett företag som avser att överklaga ett beslut från EFTA:s övervakningsmyndighet som fattats efter anslutningsfördragets ikraftträdande och som rör förhållanden som inträffat före anslutningsavtalets ikraftträdande, måste överklaga beslutet till inom en månad då åtgärden offentliggjorts eller delgivits klaganden, eller om så inte skett, från den dag då denne fick kännedom om åtgärden, allt efter omständigheterna (jfr artikel 36 i övervakningsavtalet). I artikel 6 b begränsas tidsfristen för bl.a. EFTA-länderna, EFTA:s övervakningsmyndighet, och kommissionen att inkomma med inlagor och skriftliga synpunkter i ärenden som anhängiggjorts vid (jfr artikel 20 i stadga som finns intagen i protokoll 5 till övervakningsavtalet). Från att tidigare ha varit begränsas tidsfristen för att inkomma med inlagor etc. till en månad. Slutligen uppmanas domstolen i artikel 6 c att begränsa de tidsfrister som finns angivna i domstolens rättegångsregler. Domstolen måste emellertid i sådana fall beakta grundläggande processuella krav, dvs. tidsfrister kan inte sättas så korta att det inte är möjligt att utnyttja de processuella rättigheter som finns i domstolens rättegångsregler. Ett beslut av att i vissa fall begränsa dessa tidsfrister behöver inte underställas EFTA-länderna för godkännande, vilket normalt krävs enligt artikel 43 i övergångsavtalet. Som framgår av ovan nämnda bestämmelser i övergångsavtalet är syftet med avtalet att efter en övergångstid en gång för alla avsluta ärenden som berör förhållanden som inträffat före anslutningsfördragets ikraftträdande. Mot denna bakgrund sätter artikel 7 en tidsgräns för inom vilken domstolen måsta avsluta dem. Artikel 7 föreskriver således att skall avsluta alla anhängiggjorda ärenden enligt övergångsavtalet från anslutningsfördragets ikraftträdande. Parterna i övergångsavtalet kan emellertid i samförstånd förlänga med ytterligare max . Med tanke på denna tidsfrist, kan det förväntas att kommer att begränsa de nu angivna tidsfristerna. I artikel 13 i stadga (intagen i protokoll 5 till övervakningsavtalet) föreskrivs att domarna och justitiesekreteraren är skyldiga att vara bosatta där domstolen har sitt säte, dvs. Artikel 8 anger emellertid att nämnda bestämmelse inte skall tillämpas på domare i som tjänstgör enligt övergångsavtalet. I artikel 9 finns bestämmelser om övergångsavtalets ikraftträdande m.m. Där anges att övergångsavtalet upprättas i ett original på engelska, finska, isländska, norska, svenska och tyska. Var och en av dessa texter skall ha lika giltighet. Ratifikation skall ske i enlighet med avtalsparternas respektive konstitutionella krav. skall deponeras hos den som skall överlämna till de avtalsslutande parterna bestyrkta kopior av avtalet och underrätta avtalsparterna om deponerade ratifikationsinstrument. Artikel 9 anger vidare att övergångsavtalet träder i kraft för , , , och som anslutningsfördraget träder i kraft under förutsättning att dessa stater har deponerat sina ratifikationsinstrument före . Om detta datum överskrids utan att erforderliga ratifikationer deponerats, skall avtalet träda i kraft som följer efter den sista depositionen. Skulle emellertid den sista depositionen göras före den påföljande månaden, skall avtalet träda i kraft i som följer på den sista depositionen. kan ansluta sig till övergångsavtalet som övriga avtalsparter under förutsättning att och övervakningsavtalet har trätt i kraft för och att deponerat sitt anslutningsinstrument beträffande övergångsavtalet. Efter den dagen kan ansluta sig till övergångsavtalet i den månad som följer efter deposition under förutsättning att och övervakningsavtalet då har trätt i kraft för . 6 Godkännande av övergångsavtalet Regeringens förslag: godkänner övergångsavtalet. Skälen för regeringens förslag: är en överenskommelse mellan EFTA-länderna i EES utom . Det avser att reglera de institutionella förhållandena på EFTA-sidan som rör EES om ett eller flera EFTA-länder ansluter sig till EU. Avtalet kan också sägas övergångsvis ersätta övervakningsavtalet som ju upphör att gälla för de EFTA-länder som blir medlemmar i . Genom det nya övergångsavtalet åstadkoms i första hand två saker. Dels utgör avtalet ett instrument för EFTA-länderna i EES att uppfylla sina förpliktelser enligt anslutningsfördraget. Dels ges institutionerna på EFTA-sidan - EFTA:s övervakningsmyndighet och - en möjlighet att slutföra ärenden enligt som inte kommer att behandlas inom EU. Från allmänna rättssäkerhetssynpunkter är detta väsentligt. Så långt det varit möjligt har klargjorts på vilket sätt och i vilken utsträckning ärenden enligt kommer att behandlas av de internationella organen. bör godkänna avtalet. Eftersom avtalet gäller såväl länder som ansluter sig till EU som kvarvarande länder på EFTA-sidan, bör godkännande ske oavsett om blir medlem i EU eller ej. Regeringens förslag: inkorpore- ras i svensk rätt genom en särskild lag, lagen om övergångsbestämmelser för en period efter vissa EFTA-staters anslutning till Europeiska unionen. I övergångsbestämmelsen till lagen med anledning av anslutning till EU införs en hänvisning till denna lag. Skälen för regeringens förslag: På samma sätt som vid EES- och EFTA-avtalens införlivande med svensk rätt, bör också övergångsavtalet införlivas med svensk rätt genom inkorporering. utgör ju inte en del av den EG-rätt som blir gällande i genom anslutningslagen utan kan närmast jämföras med de avtal EFTA-länderna tidigare träffat sinsemellan med anledning av . I anslutningslagens ikraftträdandebestämmelse finns en övergångsregel som rör EES-lagen. I den sägs att EES-lagen skall upphöra att gälla men fortsätta att tillämpas på förhållanden som hänför sig till den tid under vilken lagen varit i kraft med de undantag som följer av anslutningsfördraget. Att undantag gjorts för anslutningsfördraget följer av att däri finns bestämmelser som gör EG-rätten tillämplig på förhållanden som omfattas av EES-reglerna.