prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Det är också enligt vår uppfattning fel att på förhand rangordna mellan återvinning, återanvändning och energiutvinning. Här måste man i alla sammanhang utvärdera vilket som ur ett helhetsperspektiv är den bästa lösningen i varje enskilt fall. En sådan helhetsbedömning där man beaktar både miljö och resurseffekter kommer att visa att i vissa fall är återanvändning att föredra, i andra återvinning eller energiutvinning. Skrivningen bör omformuleras och här bör man trycka på kravet på helhetsbedömning och inte på förhand rangordna olika metoder. 7.3.24 Akademikers , /SR: 18 kap. 1 § bör kompletteras med ett kretsloppsresonemang som gör kapitlet bättre kopplat till balkens portaler - - - Det kan ifrågasättas om 18 kap. 4 § bör vara kvar oförändrad när nu producentansvar införs. 7.3.25 Föreningen : föreslår att bestämmelser införs som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen utser att förordna om producentansvar. De föreslagna paragrafernas ordalydelse överensstämmer i huvudsak med de förändringar av renhållningslagen som regeringen föreslog i kretsloppspropositionen och som senare antog. - - - Vi delar den målsättning som miljöskyddskommittén fastslår, att minska mängden avfall och att hushålla med resurser. föreslås en prioriteringsordning för hantering av avfall, där återanvändning prioriteras framför materialåtervinning som i sin tur skall gå före förbränning med energiutvinning. - - - Denna prioriteringsordning kan i många fall komma att strida mot vad som är bäst från resurshushållningssynpunkt, dvs. vad som är att föredra vid en sammanvägning av såväl miljömässiga som ekonomiska faktorer. En pågående studie som genomförs vid IVL visar på mycket små skillnader i miljöbelastning mellan materialåtervinning och energiutvinning och att förutsättningarna i det enskilda fallet avgör vilken av hanteringsmetoderna som är att föredra från resurshushållningssynpunkt. - - - En av de viktigaste slutsatserna från och är att vi måste minska på förbränningen av fossila bränslen. Papper utgör vid förbränning ett biobränsle och kan bidra till att minska mängden koldioxid genom att ersätta fossila bränslen. - - - Att överföra avfallsansvaret på producenterna kommer inte nödvändigtvis att leda till det resultat som förutses i betänkandet. Av de tusentals olika produkter som konsumeras i samhället är det sannolikt endast ett fåtal varugrupper som är tillräckligt homogena för att kunna bli föremål för ett såväl fysiskt som ekonomiskt producentansvar. En separat avfallshantering av dessa produkter torde vara förenat med såväl praktiska svårigheter som höga kostnader. - - - För att långsiktigt upprätthålla en hög insamlingsnivå och en successivt differentierad källsortering krävs att producentansvaret får trovärdighet hos allmänheten. Detta kan bara ske om resultatet blir en bättre miljö. Det är därför viktigt att utgångspunkten för ett producentansvar är bästa resurshushållning. - - - Beträffande processavfall förutsätter vi att detta även fortsättningsvis får omhändertas på ett sätt som tar hänsyn till förutsättningarna för det enskilda företaget. 7.3.26 : Enligt kommitténs förslag skall det i införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om producentansvar. - - - förslag är istället att producentansvaret bör följa direkt av lagen och gälla alla. Om så är oundgängligen nödvändigt får föreskrivas om undantag från bestämmelserna i det enskilda fallet. - - - Utformningen av producentansvaret i överensstämmer med den beslutade i kretsloppspropositionen. Enligt denna var det för tidigt att införa ett generellt krav på producentansvar direkt i lag. Detta gäller, enligt , inte när skall träda i kraft. Ambitionsnivån i förslaget är för låg. Producentansvar bör gälla generellt. Regeringen bör bemyndigas att fylla ut de generella reglerna med föreskrifter. Det bör också finnas en möjlighet att föreskriva om undantag från producentans- varet eftersom det kan finnas fall som uppenbarligen är olämpliga för ett sådant ansvar. 7.3.27 : Regeringen vill införa producentansvar för avfall. Det innebär att producenten av en vara kan åläggas både ett fysiskt och ekonomiskt ansvar då varan är förbrukad och blir en avfallsprodukt. Återanvändning skall prioriteras före i tur och ordning materialåtervinning, energiåtervinning och deponering. - - - Regeringen anser med sin prioritering att energiåtervinning av papper inte är ett ur miljösynpunkt fullgott alternativ. Enligt Skogsägarnas uppfattning måste emellertid energiåtervinning vara fullt jämförbart med återanvändning när det gäller pappersprodukter. 7.3.28 : I kommitténs förslag till en miljöbalk finns ett förslag om att rangordna de olika åtgärderna återanvändning, återvinning, förbränning och deponering av olika typer av avfall. Förbundet anser emellertid att det vore olyckligt att binda sig för en rangordning, eftersom man i varje enskilt fall måste bedöma vad som är miljömässigt önskvärt, tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt. Resultatet av sådana bedömningar kommer att utfalla helt olika för olika varu- och materialslag. Varje materialslag kommer att kräva sina specifika miljömässiga lösningar. Eftersom utvecklingen går fort på många områden är det också viktigt att vara flexibel och att snabbt kunna utnyttja de senaste FoU-lösningarna för att uppnå bästa effekt för miljön. Den flexibiliteten uppnås inte om de olika åtgärderna rangordnas i ett fast system. 7.3.29 : Det är bra att möjligheten att utkräva ett producentansvar utökas. vill dock lyfta ett varningens finger för det sätt som producentansvar ibland hanterats tidigare. Erfarenheten från t.ex. PET-flaskor är inte uppmuntrande. När näringslivet lämnades fria händer att ta hand om frågan konstruerade man ett system som dels gynnar de inhemska bryggerierna gentemot utländska konkurrenter, dels gynnar storbryggerier på småbryggeriernas bekostnad. Resultatet blev att regeringens syfte med det hela till vissa delar saboterades och förfelades. Det är alltså viktigt att bevaka att storbolagen inte missbrukar systemet för att skaffa sig otillbörliga fördelar gentemot småföretagen eller förfela syftet med producentansvaret. 8.1.1 : En grundläggande princip bör vara att hälsoskyddet inte ses som en separat företeelse utan som en viktig integrerad beståndsdel i balken som helhet. I förslag har hälsoskyddsfrågorna på ett föredömligt sätt inarbetats i balkens alla delar. Hälso- och sjukvårdens övergripande mål, en god hälsa och en vård för alla på lika villkor för hela befolkningen, kan sägas vara väl förenliga med de föreslagna bestämmelserna i balken. - - - finner att hälsoskyddsfrågorna beaktas på ett tillfredsställande sätt. bör därför kunna medverka till att hälsoskyddet stärks och får en mer framskjuten plats i det samlade miljö- och hälsoskyddsarbetet lokalt, regionalt och centralt. - - - I det fortsatta arbetet är det av största vikt att en ny hälsoskyddsförordning tas fram. Många viktiga frågor av detaljkaraktär har inte kunnat tas med i balken. En ny hälsoskyddsförordning bör träda i kraft med lagen. 8.1.2 : Hälsoskyddsfrågorna har föredömligt integrerats i balkens olika delar. De föreslagna bestämmelserna är väl förenliga med målet om en god hälsa för hela befolkningen. Förslaget till miljöbalk kan stärka hälsoskyddsaspekterna i miljö- och hälsoskyddsarbetet på olika nivåer i samhället. - - - anser att balken bör utvidgat till att omfatta även olycksfallsrisker, och det vore därför önskvärt att pröva hur dessa skulle kunna integreras i balken. 8.1.3 Kammarrätten i : 2 kap. 9 § Enligt den föreslagna bestämmelsen är "olägenhet" en störning som från medicinsk, hygienisk eller annan synpunkt - vilken som helst - kan påverka inte bara hälsan utan dessutom välbefinnandet, om påverkan inte bara är ringa eller helt tillfällig. Bestämmelsen går alldeles för långt. Definitionen fångar in även utpräglade trivselaspekter. För tillämparen måste stora svårigheter uppkomma då det gäller att på objektiva grunder ta ställning i konkreta prövningsfall. Kammarrätten avstyrker att det på detta sätt lagstiftas om människors välbefinnande och förordar att defintionen stramas upp. - - - I 17 kap. talas endast om olägenheter för människors hälsa. Troligen avses härmed störningar av det slag som nämns i 2 kap. 9 §, dvs sådant som kan påverka hälsan eller välbefinnandet. Med anledning härav erinras om att kammarrätten i det föregående har föreslagit att definitionen i 2 kap. 9 § stramas upp. 8.1.4 , IMM: IMM står bakom det nya och bredare begreppet hälsoskydd, så som det har definierats i 2 kap. 9 § samt på s. 409. Det är tillfredsställande att man med olägenhet avser störningar som kan påverka såväl människors hälsa som välbefinnande och att hänsyn skall tas till personer som är mer känsliga än normalt. 8.1.5 : 17 kap. 1 § är onödig om man integrerar de grundläggande kravreglerna till två baskapitel. Däremot bör, om den inre miljön skall vara med i balken, 2-5 §§ vara i hälsoskyddskapitlet om man inte tar ett gott grepp och gör en bygglag som täcker både byggnadskonstruktion och inre användning. 6 § täcks till största delen av de två baskapitlen men torde därutöver ha en koppling till en inre användning. 7 och 8 § kan vara kvar. 9 § kan om man så vill föras till detaljplans rättsverkningar. 10-11 §§ kan vara kvar. 12 § förs till miljöskyddskravreglerna i baskapitlen, särskilt kvalitetsnormerna. 13 § kan vara kvar om bemyndiganden skall vara spridda. 8.1.6 : är positiv till förslaget att integrera miljö- och hälsoskyddet i aktsamhetsreglerna. Detta nödvändiggör vissa "extra" regler för hälsoskyddet när det gäller bästa möjliga teknikprincipen och kraven på att byta ur hälsofarliga produkter mot mindre farliga. menar att det kunde ha varit en fördel att diskutera begreppen/principerna mera ingående än vad som skett. Å andra sidan är begreppen internationellt sett tämligen väletablerade, och skulle man gå närmare in på dem finns det andra principer som också erfordrar minst lika djupgående diskussioner. Nämnden menar att det nog kan uppstå svårigheter att integrera de allmänna aktsamhetsreglerna (kap. 3) med de speciella (kap. 17), ävensom med eventuella MKN (detta gäller generellt - - -). 8.1.7 i : 2:15 - Paragrafen bör kompletteras med den gamla lagtexten i 4 § hälsoskyddslagen under p. 1, 2 och 3. Särskilt med tanke på kommunernas ansvar för arbetet med . 8.1.8 i : tillstyrker kommitténs förslag att vidga begreppet "hälsoskydd" jämfört med nuvarande lagstiftning på så sätt att inte en "sanitär" olägenhet behöver föreligga för att åtgärder skall kunna krävas. Genom att balkens allmänna aktsamhetsregler inte heller begränsas till bruket av egendom och genom att reglerna även föreslås omfatta skyldighet att vidta åtgärder efter det att en verksamhet har upphört, kommer hälsoskyddets möjligheter att stärkas ytterligare. Detta tillstyrks också. 8.1.9 i : Skyddet för människans hälsa bör, såsom anges i utredningen, betraktas som en viktig integrerad beståndsdel i sedd i dess helhet. Förslaget att ersätta de grundläggande aktsamhetsreglerna i nuvarande miljölagar med mer övergripande regler i medför att dessa regler inte längre knyts till egendomsbegreppet. Det innebär att det ges större möjligheter att ingripa mot störande verksamhet av olika slag. 8.1.10 i län: Utredningen fastslår att vad som är skador på människans hälsa och olägenheter i första hand är en medicinsk fråga. Det utgör ett problem att bedöma när skador på människans hälsa respektive olägenheter kan anses föreligga. Orsaken härtill är att man inom stora delar av den medicinska världen kräver kliniska bevis i form av organ- eler funktionsskador alternativt djurförsök eller dylikt vid bedömningen av om skador eller risk för skador eller olägenheter föreligger. Då den första patienten med konstaterade skador på grund av någon yttre miljöfaktor dyker upp är det egentligen för sent att åtgärda problemet. Obenägenheten att på grundval av föreliggande kunskap genomföra riskuppskattningar har inom en del områden lett till att risker och olägenheter inte har kunnat förebyggas . bör det istället vara så att tänkandet inriktas på att med hjälp av riskbedömningar på basis av medicinsk kunskap förebygga skador och olägenheter. Detta fundamentala problem är knappast berört alls i utredningen. En av grunderna till problemet är kompetensen inom läkarkåren. Det är först som man tog in miljömedicin som ett ämne i grundutbildningen. En diskussion i förarbetena samt förslag till lösning vad det beträffar medicinsk kompetensförsörjning till det praktiska miljöskyddsarbetet hade behövts. 8.1.11 kommun: Begreppet "sanitär olägenhet" i 17 kap. 1 § byts ut mot "olägenhet" vilket vi inte har något att invända mot. I 2 kap. 9 § definieras olägenhet som en störning som kan påverka människors hälsa eller välbefinnande. Uttrycket välbefinnande är nytt och kan ses som en ambitionshöjning vad gäller hälsoskyddet. Paragrafen måste stöttas av miljökvalitetsnormer och/eller föreskrifter för att underlätta den praktiska användbarheten. 8.1.12 : Det ifrån hälsovårdsstadgan och hälsoskyddslagen välkända uttrycket "sanitär olägenhet" har i bytts mot "olägenhet för människor". Detta skall tolkas som ett vidare begrepp och innebär att miljönämnden kan ingripa mot mindre allvarliga störningar för människors hälsa och välbefinnande. Kommunen ser positivt på förändringen. - - - I används tekniken att i en mycket övergripande och allmänt hållen ramlag lägga fast principerna, för att i föreskrifter reglera detaljerna. Men i lagförslagets 17 kapitel går man för långt åt andra hållet och inför mycket detaljerade bestämmelser om hälsoskyddet. 8.1.13 : Förslaget tillstyrks om införande av en grundläggande allmän aktsamhetsregel som gäller både för hälsoskydd och miljöskyd liksom också i fråga om hushållning med naturresurser. Till denna allmänna aktsamhetsregel bör då knytas vissa hjälpregler som kravet på bästa tillgängliga teknik och utbytesprincipen. Miljöskyddslagens bestämmelser bör utvidgas och samordnas med hälsoskyddslagens bestämmelser, som även omfattar nyttjanderätt till såväl fast som lös egendom. Det är positivt att de grundläggande aktsamhetsreglerna inte längre knyts till egendomsbegreppet. Detta torde innebära ökade möjligheter för hälsoskyddet att ingripa mot störande verksamheter. 8.1.14 : Begreppet "olägenhet för människors hälsa" kan utgöra en begränsning eftersom välbefinnande inte tas med. Paragraferna bör ändras så att man enbart talar om "olägenhet för människor", då ju olägenhet redan är klart definierat. 8.1.15 kommun: Kommunen anser att vissa paragrafer av kapitlet är förhållandevis detaljerade och ifrågasätter om de inte istället bör ingå i en följdförfattning. Exempel på det är 3 §. Denna paragraf är hämtad inte från nuvarande hälsoskyddslag utan från förordningen. Utredningen har här trängt ner på djupet och föreslagit att även daghem och förskolor skall ingå liksom att radonfrågan uppmärksammats. Om paragrafen skall vara kvar anser nämnden att även tillgång till dagsljus skrivs in. - - - I specialmotiveringen till 17 kap. 5 § konstaterar utredningen att det inte finns någon anledning att beträffande undersökningsplikt ha olika regler i fråga om hälsoskydd och miljöskydd. Kommunen delar den uppfattningen och föreslår att det skrivs tillfullo i balken och inte enbart som en skyldighet för de som upplåter byggnad för bostäder eller allmänt ändamål i hälsoskyddskapitlet. 12 § om tillfälligt bilförbud bör kunna inordnas i stoppregeln i 3 kap. 7 §. 8.1.16 kommun: Förslaget innebär förbättringar för hälsoskyddet jämfört med nuvarande hälsoskyddslagens utformning. Inomhusmiljöfrågorna är nära knutna till PBL och arbetsmiljölagen (AML). Ett alternativ till att ta med inomhusmiljön i MB är att göra om bygglagen så att den även omfattar en användning, dvs. innehåller delar av hälsoskydds- och arbetsmiljölagen. - - - Bestämmelserna i kap. 15 Kemiska produkter, den s.k. utbytesprincipen bör även tillämpas enligt PBL och AML med tanke på materialval i byggnader. - - - Generellt är kapitlet om hälsoskyddet för detaljerat jämfört med övriga kapitel och för att passa in i en ramlag. 17 kap. 5 § samt 12 § som behandlar tillfälligt förbud mot trafik har ungefär samma innehåll som i 14 kap. 7 § samt i 3 kap. 7 § och borde samordnas på något sätt. 8.1.17 : hälsoskyddsbestämmelser har fokuserats mot inomhusmiljön vilket är positivt då det medför en bättre avgränsning mot reglerna om miljöfarlig verksamhet . 8.1.18 : Det är positivt med en samordning av Miljöskyddslagen och Hälsoskyddslagen. Det förefaller emellertid som om Hälsoskyddslagen skrivits in när utredningen utsatts för tidspress som inneburit att samordningen inte genomförts på ett tillfredsställande sätt. -- - Vi finner ingen avgörande skillnad mellan dagens definition av sanitär olägenhet och det föreslagna olägenhet för människor annat än vad beträffar ordet välbefinnande. I de flesta paragraferna används risk för människors hälsa, vilket betyder att denna utökade betydelse inte kan tillämpas. Om inte det nya begreppet ges en vidare tolkning ifrågasätter kommunen om inte det gamla begreppet sanitär olägenhet bör behållas. Eftersom detta begrepp funnits är gemene man väl förtrogen med begreppet, utan att för den skull kunna definiera detta. Det nya begreppet gör inget för att underlätta definitionen för allmänheten och innebär ingen avgörande skillnad för tillämparna, varför kommunen anser att man antingen bör finna ett nytt begrepp eller behålla nuvarande. - - - I balkens § 2:6 sägs att regelverket även gäller för planerad verksamhet. Kommunen anser att detta är bra. - - - I 17:5 stadgas om undersökningsskyldighet för att hindra olägenheter för hälsan. Detta kan jämföras med 14:7 där det sägs, att den som utövar miljöfarlig verksamhet är skyldig att utföra de undersökningar som behövs för tillsynen. Kommunen anser att bestämmelserna bör utformas på samma sätt och förordar att lydelsen enligt 14:7 används. 8.1.19 : Till skillnad mot vad som gäller skall hälsoskyddet i omfatta inte enbart skydd för människornas hälsa utan även för deras välbefinnande. Om den föreslagna utvidgningen skall bli av något praktiskt värde torde i stor omfattning krävas hjälpmedel i form av sådana föreskrifter och kvalitetsnormer som balken öppnar möjlighet till. - - - Vi ifrågasätter om den i definitionen i 2 kap. 9 § föreslagna utvidgningen av hälsoskyddet verkligen kommer till klart uttryck i balkens aktsamhetsregler m.m. I specialmotiven till 17:1 sägs att "olägenhet för människors hälsa" definierats i 2:9. Detta är emellertid inte riktigt. Vi föreslår en omarbetning av balken i detta hänseende i förtydligande syfte. 8.2.1 : Stödjer utredningens uppfattning att vid tillämpning av regelsystem, hänsyn bör kunna tas till "personer som är känsligare än normalt". kan förutse behov av tillämpningsföreskrifter som 17 kap. 8 och 9 § ger utrymme för vad gäller bl.a. avstånd till djurstallar och husdjur i hyreshus. 8.2.2 : tillstyrker förstärkningen av hälsoskyddet men förordar att det sker utom balken. - - - Den föreslagna definitionen av "olägenhet" innebär en utvidgning av nuvarande begreppet sanitär olägenhet i hälsoskyddslagen. Ökad hänsyn tas till känsliga grupper och kvalitetsnormer kan tillämpas också för inomhusmiljön. Det är exempel på ökade ambitioner inom området. 8.2.3 : tillstyrker att till- ämpningsområdet för 17 kap. 3 § vidgas i förhållande till gällande rätt men anser att även lokaler rent generellt dit allmänheten har tillträde, såsom sjukhus, vårdhem och samlingslokaler bör ingå. 8.2.4 i län: delar kommitténs uppfattning om att begreppet hälsoskydd bör få en klarare definition och vidgas något i förhållande till vad som gäller. Begreppet sanitär olägenhet synes språkligt sett mindre lyckat och bör inte behållas i . För de renodlade hälsoskyddsfall som föreligger bör det som kommittén föreslagit räcka med vissa särbestämmelser. Miljöskyddet och hälsoskyddet har emellertid åtskilliga beröringspunkter. Skillnaden består närmast i att miljöskyddet innefattar beaktande av både vad människan och naturen tål medan hälsoskyddet begränsar sig till människan. I stor omfattning överlappar miljö- och hälsoskyddslagstiftningarna varandra varför de vid infogandet i bör samordnas. Ett exempel är bullerfrågorna, ett annat lantbrukets gödselanläggningar. Sådana frågor prövas nu ömsom enligt den ena och ömsom enligt den andra lagstiftningen. Det är olägligt att instansvägarna ovanför är olika. Det har inträffat att mycket närliggande frågor kommit att prövas ena gången av koncessionsnämnden och av kammarrätten. Motstridiga avgöranden kan då riskeras. delar inte kommitténs uppfattning i denna fråga utan anser att instansordningen för samtliga hithörande ärenden bör bli enhetlig och då är det givet att koncessionsnämnden är den enda besvärsinstans som fyller kraven på sakkunskap inom hela område. 8.2.5 i : Vid prövning av hälsoskyddsfrågor och ingripanden av olika slag är det oftast inte möjligt att konstatera att en faktisk olägenhet föreligger. I likhet med vad som gällt för begreppet sanitär olägenhet bör redan risken för olägenhet vara tillräcklig för att ingripa med en tvångsåtgärd. Detta bör klart framgå av själva begreppsdefinitionen i 2 kap. 9 § i balken. Att begreppet ges denna innebörd stämmer väl med de grundläggande principerna i balken, att skador i första hand skall förebyggas och att därvid redan risken för skador skall beaktas. 8.2.6 i : Begreppet sanitär olägenhet har i förslaget ersatts av begreppet olägenhet. Med olägenhet avser utredningen en störning som från medicinsk, hygienisk eller annan synpunkt kan påverka inte bara människors hälsa utan också välbefinnande. anser att en sådan utvidgning leder alltför långt. 8.2.7 kommun: 2 kap. 9 § För hälsoskyddet föreslås en ändring av begreppet "sanitär olägenhet" till "olägenhet som kan påverka människors hälsa eller välbefinnande". - - - Dessa båda väsentligt mer vidsträckta definitioner ger kommunerna avsevärt större handlingsutrymme att agera i hälso- och miljöfrågor. Det är välkommet. 8.3.1 : Välkomnar de lagstiftningsförslag som lagts vad gäller hälsoskydd och olägenhet, samt de allmänna aktsamhetsreglerna. Dessa ger en god grund för ett allergiförebyggande arbete. Så anges t.ex i 17 kap. 4 § att byggnader och lokaler skall hållas fria från ohyra och att åtgärder skall vidtas mot skadedjur som kan vålla olägenhet för människors hälsa. - - - I samma kapitels 3 § ställs krav på bl.a. luftväxling i syfte att förhindra uppkomst av olägenhet för hälsan, vilket är ett utmärkt stöd i arbetet för en förbättrad inomhusmiljö för särskilt barn och ungdom. 8.3.2 : Däremot är inte ansvarsfrågorna klarlagda. Förslaget för över bestämmelserna i hälsoskyddslagen till balken medan bestämmelser om hälsoskydd i PBL skall vara kvar. De bostadshygieniska frågorna föreslås av statskontoret, vid översyn av uppgifter, att uteslutande regleras genom PBL. Inomhusmiljön bör i likhet med arbetsmiljöfrågorna regleras vid sidan av balken, vilket tillstyrker. 8.3.3 : "Avloppsanordningar" i detta kapitel bör endast avse sådana delar som finns i byggnaden i fråga (specialmotiveringen till 17 kap. 6 §). - - - Enskilda avlopp och liknande bör prövas mot bakgrund av miljöskyddsbestämmelserna och inte hälsoskyddsbestämmelserna i balken. - - - Enligt kommittén finns det ett behov av särskilda regler om tillstånds- och anmälningsplikt för vissa verksamheter som kan föranleda olägenheter från hälsosynpunkt, t.ex. avloppsanordningar. Därvidlag bör hela avloppsanläggningen prövas i ett sammanhang och inte enbart de delar som finns i byggnaden. 8.3.4 , SSI: SSI har uppmärksammat en ny materiell strålskyddsföreskrift i 17 kapitlet att bostäder och lokaler för undervisning eller barnomsorg skall vara i betryggande grad befriade från strålning (3 §) samt att det åligger upplåtaren av en sådan lokal att svara för undersökningar i detta syfte (5 §). SSI tillstyrker detta tillägg.