prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 2 § Inom följande områden skall turismens och friluftslivets, främst det rörliga friluftslivets, intressen särskilt beaktas vid bedömningen av tillåtligheten av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön: Kustområdet och skärgården i från mot till Kustområdet i och med angränsande kustområden Kustområdet i från Örnahusen söder om till Kustområdena och skärgårdarna i och från till Arkösund Kustområdena och skärgårdarna i och från till och Kustområdet och skärgården i från Storfjärden vid till Kustområdet och skärgården i från Bondöfjärden till mot Sjö- och åslandskapet vid Romeleåsen i Åsnen med öar och strandområden och områdena söder därom utmed och vid sjön till och Listerlandet med öar och strandområden med öar och strandområden med områdena vid sjön och sjön samt området utmed mellan och Området Dalsland-Nordmarken från och sjön vid till sjösystemet från i söder till och Östervallskog i norr från till samt området utmed övre delen av inom med öar och strandområden Området Malingsbo-Kloten mellan , , och Området utmed från till Siljan och med öar och strandområden samt området utmed , sjön och med området söder därom över Gulleråsen och till Området utmed Ljusnan från till Vindelådalen Fjällvärlden från i söder till med undantag för de fjällområden som anges i 5 §. Paragrafen motsvarar 3 kap. 2 § NRL. 3 § Inom kustområdena och skärgårdarna i från gränsen mot till , i och från Simpevarp till Arkösund och i från Storfjärden vid till samt på får anläggningar som avses i 5 kap. 1 § första stycket 1-11 inte komma till stånd. Paragrafen motsvarar 3 kap. 3 § NRL. 4 § Inom kustområdena och skärgårdarna från till Simpevarp och från Arkösund till Forsmark, utmed , på Östergarn och Storsudret på samt på får fritidsbebyggelse komma till stånd endast i form av kompletteringar till befintlig bebyggelse. Om det finns särskilda skäl får dock annan fritidsbebyggelse komma till stånd, företrädesvis sådan som tillgodoser det rörliga friluftslivets behov eller avser enkla fritidshus i närheten av de stora tätortsregionerna. Inom områden som avses i första stycket får anläggningar som avses i 5 kap. 1 § första stycket 1-7 och 10-11 komma till stånd endast på platser där anläggningar som skall prövas enligt 5 kap. 1 § första stycket redan finns. Paragrafen motsvarar 3 kap. 4 § NRL. 5 § Inom fjällområdena Långfjället-Rogen, Sylarna-Helags, , , , , , , , Sarek-Mavas, , Rostu och Pessinki får bebyggelse och anläggningar komma till stånd endast om det behövs för rennäringen, den bofasta befolkningen, den vetenskapliga forskningen eller det rörliga friluftslivet. Andra åtgärder inom områdena får vidtas endast om det kan ske utan att områdenas karaktär påverkas. Paragrafen motsvarar 3 kap. 5 § NRL. 6 § Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraf- tändamål får inte utföras i nationalälvarna , , och med tillhörande vattenområden samt följande vattenområden: I uppströms Hummelforsen och uppströms Trängslet I Ljusnan uppströms Vallhaga I uppströms och Gimån uppströms I , Ammerån, Storån-Dammån och Hårkan I , Storån uppströms Klumpvattnet, , Saxån, Ransarån uppströms Ransarn och Vojmån uppströms I Tärnaån, Girjesån och Juktån uppströms Fjosoken Sävarån I källflödena uppströms Sädvajaure respektive Riebnes och Malån I uppströms Akkajaure, uppströms Skalka och Tjaktjajaure samt Bräkneån Fylleån I uppströms till Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte heller utföras i följande älvsträckor: I sträckan mellan och I nedströms och nedströms bruk I Ljusnan sträckan mellan och samt sträckan mellan Laforsen och I sträckan mellan Havern och samt sträckan nedströms Viforsen I Långan nedströms I mellan och I Tärnaforsen mellan och och andra stycket gäller inte vattenföretag som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. Paragrafen motsvarar 3 kap. 6 § NRL. 5.1.55 kap. Tillåtlighetsprövning av stora anläggningar m.m. 1 § Följande slag av nya anläggningar får inte utföras utan tillstånd av regeringen: 1. järn- och stålverk, metallverk och ferrolegeringsverk, 2. massafabriker och pappersbruk, 3. fabriker för raffinering av råolja eller för tung petrokemisk produktion, 4. fabriker för framställning av baskemikalier eller gödselmedel, 5. cementfabriker, 6. anläggningar för kärnteknisk verksamhet som prövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samt anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andra ämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle, 7. förbränningsanläggningar, om anläggningen har en tillförd effekt om , 8. gruppstationer för vindkraft med tre eller flera vindkraftsaggregat med en sammanlagd uteffekt av , 9. anläggningar för lagring av naturgas, 10. anläggningar för behandling av miljöfarligt avfall, om huvuddelen av det avfall som avses bli behandlat i anläggningen härrör från andra inrättningar och miljöfarligt avfall förbränns eller på annat sätt slutligt tas om hand vid anläggningen, 11. anläggningar för att utvinna ämnen eller material inom de områden som anges i 4 kap. 5 §. Tillstånd av regeringen krävs också för att bygga plattformar som är avsedda att användas vid utvinning av olja eller gas inom havsområden och för att ankra eller förtöja sådana plattformar för reparation, ombyggnad eller av annan an- ledning. Paragrafen motsvarar 4 kap. 1 § NRL. Den har utformats enligt Lagrådets förslag. 2 § Om en anläggning, en verksamhet eller en annan åtgärd som inte omfattas av kravet på tillstånd enligt 1 § kan antas få betydande omfattning eller bli av ingripande beskaffenhet, får regeringen i ett visst fall besluta att anlägg- ningen, verksamheten eller åtgärden inte får utföras utan regeringens tillstånd. Statliga myndigheter som får kännedom om anläggningar, verksamheter eller åtgärder som avses i första stycket skall underrätta regeringen om detta. Paragrafen motsvarar 4 kap. 2 § NRL. Tillämpningen av paragrafen på trafikanläggningar har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 4.12. 3 § Regeringens beslut i fråga om tillstånd enligt 1 eller 2 § är bindande för andra myndigheters prövning enligt denna balk. Om regeringen vid prövning enligt första stycket lämnar tillstånd till en anläggning, en verksamhet eller en åtgärd kan regeringen meddela särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen samt göra tillståndet beroende av att saken fullföljs genom ansökan om prövning enligt 13 kap. om miljöfarlig verksamhet. Paragrafen motsvaras av 4 kap. 5 § NRL och 19 § miljöskyddslagen. Inskränkningen till "bygden" i sistnämnda paragraf har dock tagits bort.Att regeringens beslut är bindande innebär att själva tillåtlighetsfrågan är avgjord. Har regeringen lämnat tillstånd, har eller annan myndighet som prövar tillståndsfrågan att meddela tillstånd. Om, såsom i allmänhet torde bli fallet, regeringen också prövar frågan om lokaliseringen av företaget, skall också regeringens beslut om lokaliseringen vara bindande för den fortsatta prövningen. Däremot är prövningsmyndigheterna skyldiga att i full utsträckning pröva villkoren för verksamhetens bedrivande på den bestämda platsen. Det kan tänkas att , som i allmänhet torde vara den myndighet som prövar tillståndsfrågor vari regeringen avgjort företagets tillåtlighet, fastställer så kostsamma villkor att företagaren - eventuellt efter att ha överklagat beslutet till regeringen men ej fått någon ändring till stånd - avstår från att utnyttja tillståndet. 4 § Regeringen får lämna tillstånd till en anläggning, en verksamhet eller en åtgärd som avses i 1 eller 2 § under förutsättning att kommunfullmäktige har tillstyrkt att tillstånd lämnas och hinder mot tillstånd inte möter på grund av 1. aktsamhetsregler enligt denna balk som gäller för verksamheten, 2. tillämpliga hushållningsbestämmelser enligt 3 eller 4 kap. 3. miljökvalitetsnormer som med stöd av 6 kap. har föreskrivits för området eller hela landet, eller 4. andra allmänna planeringssynpunkter. Paragrafen, som delvis har utformats enligt Lagrådets förslag till 4 kap 5 § första stycket, motsvarar 4 kap. 3 § första stycket. Den första punkten motsvarar punkt 1 och 2 i Lagrådets förslag. Enligt Lagrådets förslag i denna del skulla hänsyn tas till aktsamhetsreglerna i 13 kap. 5 § första stycket och 6 § första stycket samt till allmänna aktsamhetsregler som enligt 12. kap 2 §, 13 kap. 4 §, 15 kap. 2 § eller 16 kap. 3 § gäller för verksamheten. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning att dessa aktsamhetsregler måste beaktas vid tillståndsprövningen. Det kan dock också finnas andra aktsamhetsregler i balken av betydelse för prövningen. Regeringen anser därför att föreskrifterna i nu aktuell del skall ha en mer generell utformning än den Lagrådet har föreslagit. Vidare gäller enligt punkt 2 och 4 som materiell förutsättning för tillstånd att hinder inte möter på grund av de grundläggande och särskilda hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. eller med hänsyn till andra allmänna planeringssynpunkter. Att regeringen beaktar allmänna planeringssynpunkter innebär bl.a. att den kommunala planeringen och de beslut som därvid har fattats eller övervägs i kommunen måste ingå i regeringens beslutsunderlag och påverka beslutet. En nyhet i förhållande till NRL är punkt 3 som innebär att även föreskrivna miljökvalitetsnormer skall beaktas vid tillståndsprövningen. 5 § Om det från nationell synpunkt är synnerligen angeläget att en anläggning kommer till stånd, får regeringen lämna tillstånd som avses i 4 § till följande anläggningar, även om kommunalfullmäktige inte har tillstyrkt att tillstånd lämnas: 1. en anläggning som avses i 1 § första stycket 6 och som är avsedd för mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall, eller 2. en anläggning som avses i 1 § första stycket 7-10. Vad som sägs i första stycket gäller dock inte, om en lämplig plats för anläggningen har anvisats inom någon annan kommun som kan antas godta en placering där eller om en annan plats bedöms vara lämpligare. Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 3 § andra stycket NRL. Ändringarna är alltså endast av redaktionell karaktär. 6 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen i ett visst fall medge undantag från kravet på tillstånd enligt 1 §. Paragrafen motsvarar 4 kap . 4 § NRL. 1 § Regeringen får för vissa geografiska områden eller för hela landet meddela föreskrifter om kvaliteten på mark, vatten, luft eller naturen i övrigt (miljökvalitetsnormer), om det behövs för att varaktigt skydda människors hälsa eller miljön eller för att avhjälpa skador på eller olägenheter för människors hälsa eller miljön. Regeringen får överlåta till en myndighet att meddela miljökvalitetsnormer i den utsträckning som det behövs med hänsyn till av godkända åtaganden enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. I gällande lag finns föreskrifter påminnande om dem i detta kapitel endast i 14 a § hälsoskyddslagen. Miljökvalitetsnormer skall fastställas genom föreskrifter. Miljökvalitetsnormer får avse den miljömässiga kvaliteten hos alla former av recipienter, här sammanfattade med uttrycket mark, vatten, luft och naturen i övrigt. Med hänsyn till att det i huvudsak är fråga om ett nytt område och att miljökvalitetsnormer kan avse både kommuner och flera län bör regeringen utfärda dessa. I de fall införandet av en miljökvalitetsnorm är föranledd direkt av EG-direktiv bör regeringen dock kunna överlåta detta till en förvaltningsmyndighet. har enligt 14 a § hälsoskyddslagen ett bemyndigande av regeringen att utfärda föreskrifter om gränsvärden för luftföroreningar när det behövs med hänsyn till . 2 § Miljökvalitetsnormerna skall utgå från de störningsnivåer som människor kan utsättas för utan fara för olägenheter av betydelse eller som miljön eller naturen kan belastas med utan fara för påtagliga olägenheter. Miljökvalitetsnormer skall ange 1. tillåten förekomst i mark, vatten, luft eller naturen i övrigt av kemiska eller biotekniska produkter, 2. tillåten förekomst i mark, vatten, luft eller naturen i övrigt av någon viss organism som kan tjäna till ledning för bedömningen av tillståndet i miljön, 3. tillåten nivå för buller, skakning, ljus, strålning eller annan sådan störning. Av paragrafen framgår att normer i fråga om hälso- eller miljöskydd skall grunda sig på vetenskapliga kriterier. Frågan har närmare utvecklats i avsnitt 4.5. Miljökvalitetsnormer skall alltså ange vad som från vetenskaplig synpunkt kan anses vara godtagbar miljökvalitet. De skall dock inte ange något idealtillstånd utan vad människan och miljön kan anses tåla. Kunskapsutvecklingen inom dessa områden, bl.a. inom EU och WHO, måste noggrant följas och omprövning av normer ske när så är påkallat. Särskilda föreskrifter om miljökvalitetsnormer bör inte meddelas då godtagbar miljökvalitet kan upprätthållas med god marginal och miljöutvecklingen i ett område inte heller är sådan att det föreligger risk för att gränsen för vad som kan betraktas vara godtagbart kommer att överskridas . Exempel på kvalitetsnormer finns i de EG-direktiv som innehåller bestämmelser i ämnet. I exempelvis vissa vattenvårdsdirektiv anges de högsta koncentrationerna som får finnas av vissa ämnen, t.ex. kvicksilver, kadmium och hexaklorcyklohexan i olika typer av vattenområden, såsom inlandsytvatten och flodmynningar. 3 § Föreskrifter enligt 1 § skall beaktas av myndigheter och kommuner vid planering, vid prövning av tillståndsärenden, vid tillsyn och när föreskrifter meddelas. Miljökvalitetsnormerna riktar sig mot myndigheter och kommuner och inte mot enskilda direkt. Det ankommer på myndigheterna och kommunerna att i planering och övrig verksamhet se till att de miljökvalitetsnormer som fastställts iakttas på ett sådant sätt att godtagbar miljökvalitet kan uppnås. Myndigheterna och kommunerna är alltså bundna av miljökvalitetsnormerna i all sin verksamhet såsom planering, tillståndsgivning och tillsyn. Vidare kan normerna läggas till grund för andra föreskrifter. På något av dessa sätt får miljökvalitetsnormerna, om än indirekt, en bindande verkan för den enskilde. Vad gäller miljöfarlig verksamhet får miljökvalitetsnormerna betydelse för både befintlig och nytillkommande sådan verksamhet. Om en miljökvalitetsnorm överskrids på grund av utsläpp från befintliga verksamheter behövs det rimlig tid för att genomföra sådana åtgärder att den godtagbara miljökvaliteten kan uppnås. Denna tid bör fastställas genom ett sådant åtgärdsprogram som avses i 4 §. I fråga om nytillkommande miljöfarlig verksamhet som skall tillståndsprövas kan två situationer tänkas uppkomma då miljökvalitetsnormer kan utgöra hinder för etablering. Dels kan den planerade verksamheten i sig leda till att en miljökvalitetsnorm överskrids, dels kan verksamheten bli lokaliserad till ett område där en miljökvalitetsnorm redan överskrids och där etableringen inte ryms inom åtgärdsprogrammet för att nå den godtagbara miljökvaliteten. Den tillämnade verksamheten bör inte i något av de nämnda fallen komma till stånd om inte utrymme för den skapas genom att olägenheter från andra källor reduceras i minst motsvarande mån. Det kan i dessa fall bli aktuellt med s.k. grupprövning. Frågan har utvecklats närmare i avsnitt 4.5. 4 § Om det behövs för att en miljökvalitetsnorm skall uppfyllas skall ett åtgärdsprogram upprättas. Åtgärdsprogrammet skall upprättas 1. av en kommun, om miljökvalitetsnormen gäller bara kommunens område, 2. av , om miljökvalitetsnormen gäller två eller flera kommuner i ett län, 3. i övriga fall av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om en miljökvalitetsnorm för ett geografiskt område inte kan uppfyllas, därför att miljön påverkas av en verksamhet som ligger utanför detta område, skall regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer upprätta ett åtgärdsprogram för hela det område där störningar förekommer som påverkar möjligheten att uppfylla . I ett åtgärdsprogram skall anges vilka åtgärder som bör vidtas för att en miljökvalitetsnorm skall uppfyllas. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen innehåller föreskrifter om åtgärdsprogram till uppfyllande av miljökvalitetsnormer. Så länge en miljökvalitetsnorm endast berör en enskild kommun bör det ankomma på kommunen själv att ta ställning till hur genomförandet skall ske. I de fall föranleder åtgärder avseende flera slags föroreningskällor, t.ex. vägar, miljöfarlig verksamhet och jordbruk, är ett skäl för att upprätta ett åtgärdsprogram att samordna nödvändiga åtgärder så att största möjliga effekt uppnås. Åtgärdsprogrammen bör upprättas i samråd med . Åtgärdsprogrammet skall klarlägga vilka möjligheter som finns att med tekniska eller andra lösningar och inom rimliga ekonomiska ramar pressa ner de lokala utsläppen och vilka åtgärder som bör vidtas så att godtagbar miljökvalitet erhålls. Programmen har ingen självständig rättsverkan. Både ekonomiska och administrativa styrmedel kan tas upp i åtgärdsprogrammen. I de fall föroreningar från andra länder påverkar möjligheten att uppfylla en miljökvalitetsnorm bör det också kunna anges vilka internationella kontakter och förhandlingar som bör förekomma. Genomförandet av åtgärdsprogrammen måste i vissa fall få sträcka sig över längre tidsperioder. Om miljökvalitetsnormer berör flera kommuner inom ett län eller flera län måste genomförandet samordnas. I de fall en miljökvalitetsnorm överskrids bör alltid ett åtgärdsprogram tas fram för genomförandet. Detta ankommer på om det är fråga om flera kommuner i samma län och på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer om det är fråga om flera län. I vissa fall kan möjligheterna att uppfylla en miljökvalitetsnorm som är begränsad till ett geografiskt område påverkas av utsläpp eller andra olägenheter från verksamhet belägen utanför det område som omfattas av . Avgörande för vem som skall upprätta åtgärdsprogram bör då vara det geografiska område inom vilket utsläppskällorna finns. Åtgärdsprogrammet bör omfatta hela detta område. En kostnadseffektiv samordning kan annars inte uppnås. Frågor om den närmare utformningen av åtgärdsprogram kan, vid behov, regleras genom verkställighetsföreskrifter med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. 5 § En kommun är skyldig att utföra de mätningar som behövs för att kontrollera att en miljökvalitetsnorm uppfylls. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om mätmetoder och redovisning av mätresultat. Paragrafen har fått den redaktionella utformning som Lagrådet föreslagit. Någon längre gående mätskyldighet än vad som följt av 14 a § hälsoskyddslagen avses inte. Skyldigheten att vid behov utföra mätningar avser alla parametrar som kan bli föremål för föreskrifter om godtagbar miljökvalitet. 1 § I ett mål eller ärende enligt denna balk som berör frågor om hushållning med mark och vatten skall den handläggande myndigheten se till att sådana planer enligt (1987:10) och sådant planeringsunderlag som behövs för att belysa hushållningsfrågan finns tillgängliga i målet eller ärendet. Om myndigheten begär det, är kommunen skyldig att tillhandahålla planer enligt samt planeringsunderlaget till dessa. skall ställa samman utredningar, program och annat planeringsunderlag som har betydelse för hushållningen med naturresurser i länet och som finns hos statliga myndigheter. är skyldig att på begäran tillhandahålla sådant planeringsunderlag åt kommuner och myndigheter som skall tillämpa denna balk. Paragrafen motsvarar 6 kap. 1 § naturresurslagen. 2 § Regeringen får i ett visst fall besluta att en eller flera kommuner skall redovisa till regeringen eller någon annan myndighet hur kommunen eller kommunerna i sin planering enligt (1987:10) avser att genomföra ett åtgärdsprogram enligt 6 kap. 4 § eller annars uppfylla miljö- kvalitetsnormer enligt 6 kap. eller tillgodose ett intresse som rör hus- hållningen med mark och vatten. Statliga myndigheter skall anmäla till regeringen om det uppkommer behov av sådan redovisning. Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 2 § naturresurslagen. I paragrafen föreskrivs att regeringen i visst fall får besluta att en eller flera kommuner skall redovisa till regeringen eller någon annan myndighet hur kommunen i sin planering enligt avser att tillgodose ett intresse som rör hushållningen med naturresurser. Statliga myndigheter skall anmäla till regeringen om det uppkommer behov av sådan redovisning. Samma möjligheter finns för regeringen också i fråga om genomförande av miljökvalitetsnormer oavsett om det finns ett åtgärdsprogram eller ej. 1 § En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan i fråga om tillstånd eller befrielse från skyldighet att ansöka om tillstånd enligt denna balk eller föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Regeringen får genom föreskrifter medge undantag från skyldigheten att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt första stycket skall en miljökonsekvensbeskrivning ingå i en ansökan om tillstånd. Med tillstånd avses också godkännande av exempelvis bekämpningsmedel. Så som lagtexten har formulerats avses att också dispensansökningar från ett tillståndskrav skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. Krav på tillstånd eller möjlighet att genom föreskrift kräva tillstånd finns i 5, 9-11 och 13-16 kap. En miljökonsekvensbeskrivning skall således upprättas t.ex när det gäller markavvattning enligt 10 kap. för att skydda växt- och djurliv samt biotoper. För täktverksamhet enligt 11 kap som kräver tillstånd enligt balken följer att en konsekvensbeskrivning skall upprättas. Också för miljöfarlig verksamhet som är tillståndspliktig gäller att en miljökonsekvensbeskrivning skall ges in i samband med ansökan om tillstånd. Undantag kan göras enligt andra stycket.Det kan gälla verksamheter som visserligen kräver tillstånd men där sakens beskaffenhet gör att det saknas anledning att göra en miljökonsekvensbeskrivning. Exempel på detta är tillstånd till export av avfall. Visserligen skall miljöaspekterna väga tungt vid en prövning av en sådan ansökan, men det är då fråga om överväganden av andra frågor än sådana som avses fångas i en miljökonsekvensbeskrivning. Det ankommer på regeringen att meddela föreskrifter om sådana undantag. 2 § Den som är skyldig att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning skall på lämpligt sätt samråda med de statliga myndigheter, kommuner, organisationer och enskilda som kan ha ett intresse i saken. Regeringen får föreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som anges i 1 kap. 2 § andra stycket skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. Därvid gäller vad som sägs i detta kapitel, om inget annat har föreskrivits. Första stycket handlar om det informations- och samrådsförfarande som är en viktig del i samband med att en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas. För den som ansvarar för det aktuella projektet innebär bestämmelsen en skyldighet att lämna information till myndigheter och allmänhet och en möjlighet för dessa att bidra med synpunkter på projektet och dess utformning. Därmed förstärks inflytandet för myndigheter och allmänhet under planeringsstadiet och underlaget för den som skall genomföra konsekvensbeskrivningen breddas. Samrådet bör ske under så fria former som möjligt och anpassas till projektets art och utformning. Eftersom samrådet är avsett att bidra till en bättre planeringsprocess bör det vara möjligt att ha samrådsförfarande , om det är omfattande ingrepp i miljön som skall göras och flera alternativ växer fram under den fortsatta planeringen. Det kan vara en kombination av utställningsförfarande och sammanträden där tillfälle ges att lämna muntliga synpunkter till de ansvariga för projektet och konsekvensbeskrivningen. I vissa fall bör det vara möjligt att förena samrådsförfarandet i denna paragraf med annan typ av information eller samråd som avses bli lämnad.