prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Det vore förödande för det lokala miljömyndighetsarbetet om de offensiva kommuner som har tagit över tillsyn skall beskäras på sitt ansvarsområde. Dessutom måste man se upp så att kommuner med små resurser inte tvingas att ta över tillsyn som de inte kan eller vill ansvara för. Möjligheten att överlåta tillsyn från till kommunernas miljönämnder måste därför finnas kvar. Organisa- tionen av tillståndsprövningen föreslås i och för sig oförändrad, men mycket möda har lagts ned på att belysa de olika alternativ som kommittén anses finns. Kommunen kan konstatera att några viktiga frågor måste lösas när man bestämmer sig för vilken organisation som skall gälla. Prövningsinstanserna måste ha en tillräcklig kompetens, som prövningen i första hand måste ske utifrån miljömässiga överväganden. får dessutom inte vara så överbelastad att prövningsarbetet inte kan starta relativt snabbt efter en ansökan. Prövnings- och överklagningsordningen bör vara enhetlig för åtminstone de flesta ärendena enligt , varvid frågan om regeringens roll som överprövningsinstans och prövningsinstans av tillåtligheten enligt nuvarande NRL måste lösas. För att intressekonflikterna i skilda uppgifter inte skall kollidera förordar kommittén att beslut fattas på tjänstemannanivå av jurist och miljösakkunnig. ett resonemang om kommunernas tillsyn av verksamhet och liknande. Skulle en lösning liknande den som förordas för kanske kunna vara en lösning även på problemet med dubbla roller i kommunerna? Det skulle i så fall röra tekniska och miljömässiga överväganden. Politiska beslut skall givetvis fortfarande beslutas av en politisk nämnd. På ett antal ställen i lagförslaget anges att kommunen har ansvar för vissa uppgifter. På andra ställen används begreppet miljönämnd. - - - verkar man med kommunen mena miljönämnd, ibland menar man kommunen som planerare och i några fall eventuellt kommunen som någonting annat. Det är till exempel oklart i fallet med mätningar av luftföroreningar (8 kap. 5 §) vad som menas med kommunen. Är det miljönämnden eller är det planeraren eller kanske rent av väghållaren som avses? En översyn måste göras av lagförslaget så att uttrycken används konsekvent och det tydligt framgår vad man menar. 19.2.36 : En decentralisering av tillsyns- och till- ståndsverksamheten till kommunerna är i stora drag positiv, dock under förutsättning att kommunerna självfallet tilldelas resurser för dessa nya uppgifter. Förutsättningarna för en utvidgning av kommunernas ansvar inom miljöområdet bör utredas närmare och analyseras ur såväl ekonomiskt som personellt perspektiv. Någon dylik analys har ej utförts i tillräcklig omfattning i föreliggande utredning. 19.2.37 kommun: Kommunen anser att det är av största vikt att kommunerna i takt med det ökade tillsynsansvaret ges erforderliga resurser. 19.2.38 : Tillsynen i kommunen skall kvarstå. Finansieringsfrågan av tillsynen bör utredas vidare. - - - Ungefär som miljöskyddskommitténs betänkande överlämnades kom även betänkandet av utredning om kommunernas arbete för en god livsmiljö SOU 1993:13. Det fortsatta arbetet med de båda betänkandena bör samordnas. har lagt stor vikt vid § 4 i nuvarande hälsoskyddslag och föreslagit att den får en ny formulering "det är en uppgift för den nämnd som kommunen beslutar att informera kommun- medlemmarna om den lokala yttre miljön och de faktorer som påverkar den, samt de faktorer i miljön som påverkar hälsan". Paragrafen som tycks vara struken i betänkandet bör tas in i något av de inledande kapitlen, förslagsvis kap. 2. 19.2.39 kommun: Ett ökat kommunalt tillsynsansvar anges som ett viktigt styrmedel i MB. En förutsättning för en sådan delegering är emellertid att kommunerna får större resurser för arbetet. Annars kan detta bara uppfattas som ett sätt för staten att frånhända sig det ansvar som följer av lagstiftningen. - - - Idén med ett domstolsförfarande har fördelar i förhållande till ett administrativt prövningssystem. Det uppfyller bland annat rättssäkerhetskrav och löser den inneboende konflikten har mellan stimulans och utveckling av näringslivet och den prövande, kontrollerande uppgiften. 19.2.40 kommun: Eftersom en lokal myndighet ofta har den lokalkännedom och den närkontakt med övriga lokala enheter som är en del i arbetet med framöver, så bör de kommunala miljöorganen även kunna klara av tillsynen av de kommunala miljöfarliga verksamheterna. De statliga myndigheterna bör kunna fungera som samrådsparter att samverka med vid behov, som en stor frihet måste garanteras då är ett stort land med varierande förutsättningar. Den ökade miljömedvetenheten liksom talerätt för ideella organisationer och en miljöombudsman kommer att garantera att kommunala myndigheter gör de över- och avvägningar som behövs. Kommunerna måste därför garanteras att själva avgöra vilka tillsynsobjekt, privata eller offentliga, som de vill bedriva tillsynen över. Detta kan också underlätta för kommunerna att anpassa sina verksamheter och sin kompetens efter de lokala förutsättningarna, vilket är speciellt viktigt med hänsyn till dagens ekonomiska läge. 19.2.41 : Tillsynsansvaret är inte klart definierat i utan kommer senare att regleras genom särskilda förordningar utfärdade av regeringen. Kommittén konstaterar att införandet av olika former av föreskrifter kommer att innebära en avsevärd höjning av miljöambitionerna vilket kommer att ställa ytterligare krav på tillsynsmyndigheten, framför allt på det lokala planet. Hur tillsyns- och tillståndsansvaret fördelas blir därmed en viktig fråga. Principen med delegation till lägsta kompetenta och berörda nivån är naturligtvis riktig men skall höjda ambitionsnivå kunna förverkligas kommer resurstillgången att bli av avgörande betydelse. 19.2.42 kommun: Förslaget innebär inskränkningar i det kommunala självstyret. Det förtroende som kom till uttryck vid införandet av NRL/PBL-systemet har i förslaget snarare förbytts i motsatsen - misstro. - - - Den ordning - kap. 20, 21 och 22 - att staten (länsstyrelserna) delegerar till kommunerna att utföra vissa uppgifter är olämplig. Det bör av lagen klart framgå vad som är kommunernas uppgifter. Vad är - och genom delegation från staten kan vara - kommunens uppgift skall i tillföras kommunen. Stora vinster i administration bör kunna göras hos näringsliv och kommuner om tillståndsgivning och tillsyn rationaliseras. Decentralisering till kommuner bör ge avsevärda vinster även i den statliga administrationen. 19.2.43 kommun: En särskild utredning har tillsatts för att se över organisationen av miljöarbetet i . Det förtjänar dock att påpekas i en remiss om förslag till den framtida miljölagstiftningen att organisationen av miljöarbetet kan ha stor, i vissa fall avgörande, betydelse för hur ambitioner kan förverkligas. Enligt direktiven är det "nödvändigt att medborgarna har förtroende för att lagstiftningen är så effektiv som behövs för att de miljöpolitiska målen skall uppnås". Det är viktigt att ett system skapas som gör det gynnsamt för myndigheterna att arbeta opartiskt och med oväld. Kommunernas miljövårdsarbete innehåller många tillfällen till konflikter mellan motstående intressen där den exploaterande parten sitter på båda sidor om bordet. roll i det regionalpolitiska arbetet kommer ofta i motsatsställning till miljöintressena. Det är självfallet en elementär rättighet för den som är utsatt för miljöstörning att behandlingen sker med iakttagande av saklighet och opartiskhet och med beaktande av allas likhet inför lagen som det föreskrivs i regeringsformen. Det är viktigt att de myndigheter som behandlar ärendet från början och även i högre instanser värnar om den enskildes rättssäkerhet och fullt ut beaktar de långsiktiga miljömålen. Det är således orimligt att använder påtryckningsmetoder internt inom regeringen för att påverka en rättslig prövning i tillståndsärenden eller överklagningsärenden. Regeringens dominerande politiska roll gör att den bör befrias från rättstillämpande uppgifter i enskilda ärenden. Samma gäller länsstyrelser och kommuner. Miljövårdsenheterna bör brytas ut ur länsstyrelserna och erhålla en roll som självständiga miljömyndigheter. Om man vill behålla kommunernas roll i rättstillämpningen måste miljönämnderna bli obligatoriska myndigheter där olika kringbestämmelser förstärker deras integritet. En betydligt enklare lösning är att införa en decentraliserad, statlig miljöorganisation. Kommunernas frihet att även då bedriva egen miljöpolitik (inom ramarna för gällande lagar) kommer att kvarstå. bör utformas så att största möjliga oberoende och integritet skapas för myndigheterna. Miljönämndernas uppgifter bör antingen föras över på en decentraliserad statlig organisation eller göras obligatoriska, miljövårdsenheten brytas ut ur och regeringen befrias från rättstillämpande uppgifter i enskilda fall. 19.2.44 : Ansvarsfördelningen vad gäller tillsynen har inte närmare klargjorts i betänkandet. Det framgår emellertid att huvuddelen av tillsynen i kommunen skall handhas av den kommunala . Att denna viktiga fråga lämnats utanför balken anser kommunen är mycket olyckligt. De flesta kommuner har för sin planering treårs- eller femårsbudgetar. Det är svårt att planera en verksamhet om man inte vet vilka förutsättningar som skall gälla. Det är dessutom troligt, eller i vart fall möjligt, att ett flertal synpunkter i remissarbetet skulle tillkommit eller blivit annorlunda om dessa förutsättningar funnits med. Med hänsyn till de stora olikheter som kommunerna har, både vad beträffar kompetens som resurser, bör, som tidigare påpekats, en bestämmelse enligt nuvarande § 44a Miljöskyddslagen införas. 19.2.45 : De viktiga frågorna om ansvarsfördelning mellan myndigheter, om prövning och om tillsyn m.m., har inte blivit reglerade i balken utan överlämnats till regeringen, som bemyndigats att utfärda föreskrifter i dessa frågor. Många synpunkter på miljöbalksförslaget liksom bedömningen av förslagets betydelse för kommunerna är avhängiga hur dessa frågor kommer att lösas och lämnar därför kommunerna i viss osäkerhet. Vi konstaterar emellertid att kommittén i miljöbalksförslaget redan skrivit in som en huvudregel att den lokala tillsynen skall utövas av kommunernas miljönämnder. Såvitt vi förstår omfattar detta åliggande även tillståndspliktiga verksamheter. I 23 kap. 1 § bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om avgifter för en myndighets verksamhet enligt denna balk. Eftersom kommer att gälla över hela "fältet" förutsätter vi att de väsentliga och svårförklarliga skillnader som föreligger i fråga om rätten att ta ut avgifter mellan å ena sidan hälsoskyddslagen och å andra sidan miljöskyddslagen m.fl. elimineras. 19.2.46 : anser att det är positivt med ett ökat kommunalt ansvar för miljöfrågorna. Det är dock nödvändigt att klargöra på vilket sätt kommunerna skall ersättas för en ökad arbetsinsats med de diffusa utsläppen, såsom bilavgaser, samt avfallsfrågorna. För detta arbete finns ingen tydlig motpart som kan debiteras. - - - 2 kap. 15 §: Paragrafens innebörd om miljönämndens skyldigheter bör preciseras. Nuvarande hälsoskyddslag 4 § borde kunna föras in här. 19.2.47 kommun: För att upprätthålla en hög kvalitet på tillsynsarbetet i miljöskyddsfrågor bör ha kvar sin möjlighet att ingripa i tillsynsärenden på liknande sätt som i nuvarande miljöskyddslag. 19.2.48 : Kommunerna skall enligt utredningens förslag ta över huvuddelen av tillsynen rörande miljöfarliga verksamheter. Statens insatser föreslås inriktas mot större anläggningar som skall anges i en särskild förteckning. Det är enligt kommunen rimligt att vissa tillståndsprövningar kan handläggas av kommunens miljönämnd. För att klara dessa uppgifter krävs emellertid också att kommunerna har en sådan kompetens att en kvalificerad prövning i lagstiftningens mening kan ske. Sannolikt kräver detta ökade resurser. Med hänsyn till kommunernas ekonomiska bekymmer finns det inga möjligheter att tillskjuta ökade kommunala medel för verksamheten. Om inte ökade statsbidrag kan anvisas är det nödvändigt att kommunernas ökade kostnader till fullo kan finansieras med avgifter. 19.2.49 kommun: Det är otillfredsställande att miljöskyddets organisation på central och lokal nivå blir föremål för en särskild utredning. Beslut om ansvarsfördelning bör givetvis föregå det slutliga ställningstagandet beträffande reglering av tillsynsuppgifterna. - - - Efterlevnaden av alla miljöregler kräver bra tillsynsmyndigheter. När MHN fick överta tillsynsverksamheten för de mindre miljöstörande anläggningarna ökade tillsynsinsatserna helt klart för denna kategori. Men det finns frågetecken om "jävigheten" för tillsyn som rör kommunens egna anläggningar. Den oron är berättigad främst när kommuner slår samman MHN med t.ex. tekniska nämnder och/eller byggnadsnämnder. - - - Problemet med "intern lobbyverksamhet" finns även inom länsstyrelserna där infrastrukturs- och näringslivsenheterna i många avseenden har ett helt annat synsätt än miljöenheten. Detta har också påtalats av kommittén. - - - Innan man avgör på vilka myndigheter som olika uppgifter i tillsyns- och tillståndsfrågor skall läggas behövs en noggrann utvärdering av nuvarande miljömyndigheters resultat. Även bör ingå i en sådan granskning. Kommunen föreslår en revision av tillsynsverksamheten. Revisionen bör omfatta lokala, regionala och centrala tillsynsmyndigheter. Revisionen kan också visa på fall där verksamhetsutövare och tillsynsmyndighet går hand i hand eller t.o.m. sitter på samma stol. En revision som genomförs på ett bra sätt ger också en stimulans för den enskilde tillsynsmyndigheten att förbättra sina insatser. Intresset för myndigheten som sådan och de miljöresultat som uppnås kommer således att öka. 19.2.50 kommun: Lagförslaget innehåller diverse bemyndiganden, vilket gör att det inte är möjligt att klart avgöra konsekvenserna för det kommunala arbetet. - - - I betänkandet talas om en fortsatt inriktning mot att stärka kommunernas arbete med miljöfrågorna. Av betänkandet får man inte en klar bild av att så sker. I stället framskymtar en misstänksamhet mot kommunernas möjligheter/vilja att bedriva ett bra miljöarbete. Kommunerna är mogna att ta ett större ansvar för miljöfrågorna i landet och i den egna kommunen. Det är angeläget att man tillser att hinder försvinner och instrument ges för ett aktivt miljöarbete. Det är angeläget att den kompetenshöjning som pågår ute i kommunerna tillåts fortsätta och inte försämras genom ett kvantitativt ökat arbete med mindre kvalificerade miljöärenden och en minskning av möjligheterna att arbeta med till exempel tillsyn över större miljöstörande verksamheter, lokala miljömål m.m. Med hänsyn till kommunernas olika förutsättningar bör det ges möjlighet till olika utvecklingstakt i pågående process mot ett allt starkare kommunalt miljöengagemang. 19.2.51 : Det kan knappast vara någon nackdel för miljöskyddet om får behålla sin rätt att ingripa i enskilda ärenden. Några olägenheter med denna möjlighet har ju inte förekommit hitintills och kan väl knappast befaras om den behålls. 19.2.52 kommun: Förslaget kan innebära utökade arbetsuppgifter för kommunerna, eftersom dessa är tänkt kunna initiera viss omprövning, formulera vissa villkor, överta en större del tillsyn, utdöma en del företagsbot m.m. Hur kommunerna skall kompenseras för detta finns inte närmare angivet i förslaget, något som skulle behöva belysas bättre. 19.2.53 kommun: kommun anser, i motsats till kommitténs förslag, att kommunerna skall ha tillsyn över kommunens egna anläggningar. - - - kommun noterar med tillfredsställelse att enligt 22 kap. § 1 kommunens miljönämnd utövar den lokala miljötillsynen, om inte regeringen bestämmer något annat. Kommunen vill understryka vikten av att detta verkligen innebär en huvudregel. kommun delar uppfattningen att kommunen regelmässigt bör ha en särskild , vilket framgår av 2 kap. § 15. Nämndens skyldigheter bör konkretiseras som i nuvarande Hälsoskyddslag 4 §. - - -Enligt nuvarande miljöskyddslag § 44a har kommunerna möjlighet att frivilligt överta tillsyn från . I 22 kap 1 § tar balken upp en viktig principiell fråga, nämligen den att kommunerna bör tilldelas ett huvudansvar för tillsyn av miljöfarlig verksamhet på lokal nivå. - - - I paragrafen föreslås också att efter åtagande av en kommun får regeringen överlåta åt kommunen att i ett visst anseende utöva tillsyn som annars skulle ankomma på statlig myndighet. - - - kommun anser att det även fortsättningsvis är nödvändigt och mycket viktigt att en kommun kan åta sig tillsynen av en miljöfarlig verksamhet utöver vad som regleras i lagtexten. Den miljöfarliga verksamheten skall vara av betydelse för kommunens miljöbelastning, med andra ord om verksamheten har stor lokal påverkan skall tillsynen vara lokal. 19.2.54 : Vi anser att det i balken skall fastslås att det på regional och lokal nivå skall finnas en nämnd/person med ansvar som i Hälsoskyddslagen § 4. 19.2.55 : behandlar frågan om ansvarsfördelningen översiktligt. Kommittén förordar att kommunerna tar över huvuddelen av tillsynen över miljöfarliga verksamheter men lägger inga förslag som kommer till direkt uttryck i lagtext. Vi anser det nödvändigt att sakkunnig med erfarenhet knyts till utredningen eftersom den nya utredningens resultat blir av stor betydelse för kommunernas arbete med . Den särskilt tillsatta utredningen om organisationsfrågor bör avvaktas och remissbehandlas innan en proposition om den nya balken utarbetas. - - - Vi vill betona att tillsynen av ej prövningspliktiga verksamheter upptar en ansenlig del av de lokala tillsynsmyndigheternas tid. Tillsynsinsatserna medför ofta krav på åtgärder, råd om försiktighetsmått och i vissa fall krav på kontrollprogram. Bland de ej prövningspliktiga verksamheter som miljönämnden i ställt krav på kan nämnas fordonstvättar, mindre verkstäder och lackeringsfirmor. Med generella föreskrifter finns det nog utsikter att tillsynsinsatserna kan bli effektivare och mindre tidskrävande. Kommittén ifrågasätter om kommunerna skall utöva tillsynen över egna miljöfarliga verksamheter som avloppsreningsverk och avfallsanläggningar. i , som har tillsynsansvar över 39 kommunala anläggningar, har bedrivit en metodisk och konsekvent tillsyn över dessa verksamheter. Förutom många positiva tillsynsresultat har nämnden även tvingats åtalsanmäla kommunen . Vi är kritiska till att kommittén i så generella ordalag ifrågasätter miljönämndernas tillsyn över kommunala anläggningar. I den föreskrift som kommer att reglera tillsynsansvaret mellan och kommunen så föreslår vi att kommunen får ett utökat tillsynsansvar jämfört med nuvarande fördelning i miljöskyddsförordningen. 19.2.56 kommun: Organisationsfrågorna och ansvarsfördelningen mellan exempelvis stat och kommun bör utredas och förtydligas ytterligare i det fortsatta kommittéarbetet. I och med att man tagit bort 44a § i ML synes kommunens roll i miljöarbetet att förändras. Nuvarande flexibla syn på kommunens miljöengagemang föreslås ersättas av en striktare syn som inte tar hänsyn till folkmängd, resurser, kompetens etc. Ambitiösa kommuner kan hindras i sina ambitioner och andra kommer att få ansvar de inte är förberedda på. Vi vill dock understryka att det effektivaste sättet att bedriva miljöarbetet är på lokal nivå, alltså i kommunen. Närheten och kunskapen om miljösituationen är viktiga grundprinciper för ett lyckat miljöarbete. Sedan är det en annan fråga om vem som skall stå för kostnaden för bl.a. miljöskyddstillsynen. uppbyggnad med utökad föreskriftsrätt för centrala myndigheter kommer att innebära förändringar för kommunen. Genom fastställande av föreskrifter kommer kommunernas roll i miljöarbetet att i vissa fall vara oviss. Kommunernas lokala miljöarbete nämns på ett flertal ställen i betänkandet. I lagtexten framgår inte på något sätt hur lokala miljöarbetet uttryckt i exempelvis Agenda -21 skall kunna bedrivas. Miljöarbetet har mer och mer riktat in sig på den enskilda individens beteende- och livsstilsfrågor, medborgarmedverkan, folkhälsoarbetet etc. Samhällets ambitioner att skapa ekokommuner med ekologisk grundsyn i sitt agerande är även lämnat utanför lagen. Vi vill notera att det är viktigt att inte hindrar utvecklingen av ekofrågan och den enskildes möjlighet att delta och utveckla framtidens miljösamhälle. 19.2.57 : ger centrala myndigheter en avsevärt utökad föreskriftsrätt och tillskapar också nya kontrollredskap som staten kan använda mot kommunerna. Även om vikten av det lokala miljöarbetet nämns här och där i underlagsmaterialet blir det nationella perspektivet alltför dominerande. Det demokratiska Agenda -21 perspektivet återspeglas inte på något sätt i lagtexten. Detta medför att mycket av den nya tidens miljöarbete; folkhälsoarbete, livsstilspåverkan, lokalt samarbete mellan myndighet-näringsliv-ideell miljövård, medborgarmedverkan etc. kommer att skötas utanför balkens domäner. Ur denna synpunkt är en traditionell myndighetslag, mer lämpad att lösa 80-talets punktkälloproblematik än att hantera det mer långsiktiga, förebyggande och underifrån kommande miljöarbetet anno . Risken är därför uppenbar att balken kommer att leda till att miljöarbetet vrids bort från den decentraliserade modell som varit gällande i . Närhetsprincipen borde komma till uttryck i lagtexten. 19.2.58 kommun: I organisationsfrågorna kan konstateras ett direkt misslyckande. Således har kommittén inte lyckats samla sig till något konstruktivt förslag, utan tvärtom lämnat frågan i ett sämre skick än vad som är fallet . man har avvecklat § 44a i miljöskyddslagen, som medgivit en relativt hög grad av flexibilitet mellan tillsynsmyndigheterna och i stället förordat ett system där alla kommuner förutsätts kunna göra exakt lika mycket. Detta rigida system överlåter man sedan till en annan utredning att utveckla. 22 kap. 1 §. Här föreslår kommittén en förändring som inte längre medger rätt att delegera tillsyn (jfr. nuvarande 44a § ML). utser man den lokala tillsynen som huvudansvarig och medger regeringen att göra undantag. Konstruktionen är vida underlägsen den nuvarande i så måtto att möjligheterna till en flexibel tillsynsorganisation drastiskt försämras. I den mån kommittén haft till uppgift att förenkla och skapa underlag för höjd effektivitet i tillsynsarbetet, så är detta ett flagrant avsteg från direktiven. Eftersom ändringsförslaget saknar motivering, blir det bakomliggande motivet inte bara obegripligt, utan även fördolt. Eftersom organisationsfrågan nu överlämnats till en ny utredning kan här bara understrykas vikten av att denna utredning bortser från kommitténs förslag och i stället utgår från lagens § 44a och om möjligt utvecklar flexibiliteten i systemet ytterligare. En sådan inriktning behöver inte med nödvändighet betyda att alla kommuner skall ha ett huvudansvar i tillsynsarbetet. Erfarenheterna av arbete med den nuvarande miljöskyddslagen visar tvärtom att möjligheterna att bedriva tillsynsarbete på lokal nivå varierar avsevärt. Tendensen har förstärkts av ändringarna i kommunallagen. Huvudskiljelinjen går mellan större och mindre kommuner, men avvikelser förekommer. Det övergripande målet för det framtida organisationsarbetet måste vara att skapa en effektiv miljötillsyn, där befintliga resurser utnyttjas maximalt oavsett på vilka nivåer resurserna finns. En modell som begränsar företrädesvis större kommuners rätt att bedriva ett ambitiöst miljöarbete, som den tvingar mindre kommuner utan tillräckliga förutsättningar att axla ett allt större miljöansvar gagnar vare sig miljö eller ekonomi. Lösningen måste i stället vara att i största möjliga mån delegera ut arbetsuppgifterna till lokal nivå, men med iakttagande av givna förutsättningar i varje situation. - - - Det väsentliga borde vara att skapa ett system för uppföljning av hur tillsynen enligt fungerar. En sådan "miljörevision" bör inte utgå från nuvarande statliga myndigheter, utan från ett av utsett organ. Därigenom kan snabbast möjliga återkoppling mellan lagstiftare och tillämpare åstadkommas.