prop · GI036 · 1995-01-01 00:00:00 — Lagen skall innehålla bestämmelser om - den längsta sammanlagda tiden för grundutbildning (), - den längsta grundutbildningstiden för värnplikt (), - den kortaste grundutbildningstiden för värnplikt (), - den längsta grundutbildningstiden för civilplikt (), - det högsta antalet repetitionsut- bildningsdagar (), - den längsta sammanlagda utbildningstiden () och - det högsta antalet beredskapstjänstgöringsdagar (). Dessa tidsramar knyts inte till kategorier eller grupper av befattningar. Avsikten är dock att det i verkställighetsföreskrifter, utfärdade av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, för varje befattning eller typ av be- fattning särskilt skall bestämmas hur lång grundutbildning som fordras för respektive befattning eller typ av befattning. Fullgörandet av repetitionsutbildning skall inte längre vara knutet till bestämda övningar. Regeringen bemyndigas att besluta hur många totalförsvarspliktiga som skall kallas in till krigstjänstgöring eller beredskapstjänstgöring och att besluta när sådan tjänstgöring skall upphöra. Utredningarnas förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. UFT har dock föreslagit att den längsta grundutbildningstiden för civilplikt skall vara . Remissinstanserna: har välkomnat förslaget att en totalförsvarspliktig som huvudregel under normala förhållanden inte skall kallas in till grundutbildning efter det kalenderår då han fyller . Försvarsmaktens organisationsmyndighet har ansett att en lägsta gräns för grundutbildningen för dem som skrivits in för värnplikt inte skall framgå av lagen. I övrigt har flera remissinstanser framhållit det angelägna i att ut- bildningstidens längd styrs av behovet. Försvarsmaktens organisationsmyndighet har vidare ansett att det tydligt borde framgå att regeringen genom ett särskilt regeringsbeslut kan förordna om hemvärnsberedskap innan ett beslut om höjd beredskap fattas och därmed också om beredskapstjänstgöring för hemvärnspersonal. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningarnas uppfattning att grundutbildning som regel inte skall påbörjas då den totalförsvarspliktige fyller . Regeringen finner att denna åldersgräns är väl avvägd med hänsyn till att de totalförsvarspliktiga i regel efter kan förväntas ha skaffat sig sådana levnadsomständigheter att dessa skulle försvåra ett fullgörande av utbildningen. Såväl som UFT har ansett att det borde vara tillräckligt att i lagen endast ange ramarna för grundutbildningstidens längd. Regeringen ställer sig bakom tolkningen att en långt gående uppspaltning i lagen av tjänst- göringstider för olika värnpliktskategorier och befattningar inte är nödvändig för att uppfylla kraven enligt 8 kap. 3 § RF att åligganden för enskilda skall meddelas genom lag. Genom att i lagen inta bestämmelser om det högsta antalet tjänstgöringsdagar som en totalförsvarspliktig får tas i anspråk tillgodoses regeringsformens krav och rättssäkerhetsgarantier skapas för den enskilde. Behovet av utbildning för att upprätthålla olika befattningar kommer alltid att variera. Detta leder till skillnader i utbildningstiderna, vilket också efter senare års ändringar i värnpliktslagen har kommit till uttryck i denna genom att spännvidderna för det lägsta respektive högsta antalet grundutbildningsdagar kommit att bli allt större. Att i lagform reglera antalet utbildningsdagar för respektive befattning förefaller, med hänsyn till detta och med hänsyn till att den totalförsvarspliktige ändå inte i förväg kan veta vilken befattning han eller hon kommer att skrivas in för, mindre ändamålsenligt. Regeringen anser emellertid att det för dem som skrivs in för värnplikt bör finnas en mini- miangivelse i lagen av antalet tjänstgöringsdagar. Denna lägsta gräns bör sättas så att den motsvarar den kortaste utbildningstid som enligt nuvarande krav uppställs för att vara krigsplaceringsduglig i förbanden inom armén. Med hänsyn till att den utbildningsverksamhet som bedrivs vid flygplatser inom brand- och räddningstjänst har ett behov av utbildningstider som överstiger bör den längsta tiden för grundutbildning för dem som skrivits in för civilplikt fastställas . Regeringens förslag innebär att en totalförsvarspliktig kan bli skyldig att fullgöra ytterligare en grundutbildning som inte överstiger efter en ny inskrivning. Detta innebär i och för sig inte några större förändringar i förhållande till vad som gäller med dagens lagstiftning - de som går ur värnpliktsåldern kan ju tas i anspråk för civilförsvarsuppgifter och åläggas att genomgå viss utbildning. Förslaget om att ingen skall kunna åläggas att sammanlagt fullgöra mer än 615 dagars grundutbildning syftar till att för den totalförsvarspliktige säkerställa att inte bli i anspråktagen även om grundutbildningstillfällena fördelar sig över tiden. Huvudregel skall annars vara - liksom nu - att grundutbildningen till en viss befattning skall ske i ett sammanhang. Av samma skäl som nämnts föreslås en högsta sammanlagd tidsgräns för grundutbildning och repetitionsutbildning . I detta sammanhang är det dock angeläget att framhålla att de tidsgränser som föreslås är s.k. maximigränser. De allra flesta totalförsvarspliktiga kommer att tjänstgöra under betydligt än den i lagen högsta angivna. Den reglering som UFT föreslagit och som regeringen ansluter sig till innebär emellertid att tidsramen måste vidgas avsevärt i förhållande till vad som kommer att gälla för det stora flertalet, för att samtliga befattningskategorier skall rymmas inom ramarna. Regeringen delar också UFT:s uppfattning att de som har ansvar för utbildningen av totalförsvarspliktiga inte längre skall vara bundna till ett system med bestämda övningar för repetitionsutbildning. Därigenom skapas ett flexiblare system för ianspråktagande av totalförsvarspliktiga för sådan utbildning. Bemyndigandet för regeringen att besluta om krigstjänstgöring och beredskapstjänstgöring för totalförsvarspliktiga överensstämmer i sak med dagens ordning. Om regeringens förslag antas, kommer knytningen till övningar att upphöra enligt vad som redogjorts för. Det är därför, såsom UFT också före- slagit, lämpligare att benämna den tjänstgöring som skall äga rum om det behövs med hänsyn till försvarsberedskap som beredskapstjänstgöring än som beredskapsövning. Ett beslut om att beredskapstjänstgöring skall äga rum behöver emellertid inte vara kopplat till att det säkerhetspolitiska läget i något avseende har skärpts. Ett sådant beslut skall kunna fattasi ett mindre allvarligt läge än då det råder höjd beredskap eller om det t.ex. behövs för att erforderlig fredstida beredskap skall kunna upprätthållas. Regeringen återkommer till denna fråga i författningskommentaren. Att regeringen kan besluta om hem- värnsberedskap följer av hemvärnskungörelsen - därvidlag innebär vad som anförts ingen förändring. Ingenting hindrar att regeringen eller i anslutning till ett sådant beslut även beslutar om beredskapstjänstgöring. Sådan tjänstgöring kommer dock endast att kunna åläggas pliktpersonal. Den personal som ingår i hemvärnet och som inte utgör pliktpersonal kommer således i ett sådant läge endast att vara tjänstgöringsskyldig till följd av anställningsavtal eller frivilligavtal. Regeringen hänvisar i dessa delar till vad som ovan anförts om förslaget att bestämmelserna om krigsplacering endast skall avse personalkategorier som skrivits in för värnplikt eller civilplikt och följaktligen inte anställda och frivilliga. 7.9 Vissa skyldigheter under fullgörandet av värnplikt och civilplikt samt andra allmänna skyldigheter för totalförsvarspliktiga Regeringens förslag: En totalförsvarspliktig som fullgör värnplikt eller civilplikt skall vara skyldig att tåla vissa inskränkningar i sina personliga förhållanden. Han eller hon skall således vara skyldig - att tåla inskränkningar i rätten att förflytta sig, - att genomgå medicinska och psykologiska undersökningar, - att lyda en förmans order och i övrigt - att rätta sig efter de tjänstgöringsföreskrifter som gäller. En totalförsvarspliktig skall dessutom vara skyldig att inställa sig efter kallelse till mönstring, annan utredning eller till utbildning. Varje hinder för inställelse enligt kallelsen skall anmälas. Straffsanktionen för underlåtenhet att anmäla frånvaro för vilken finns giltigt skäl avskaffas dock. En totalförsvarspliktig skall vidare kunna nås av postförsändelser från , vara skyldig att bekräfta mottagandet av vissa handlingar från myndigheter och ta del av dessa handlingars innehåll samt vara skyldig att ta emot, väl förvara och efter uppmaning återlämna handlingar och utrustning som rör tjänsten. Även beträffande dessa skyldigheter avskaffas dock den särskilda straffsanktioneringen. Utredningarnas förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har efterlyst en ytterligare analys av vari inskränkningarna av de totalförsvarspliktigas grundlagsskyddade rättigheter skall kunna bestå. Såväl Vapenfria Tjänstepliktigas som har ansett att bestämmelsen om att en totalförsvarspliktig skall vara skyldig att genomgå bl.a. de medicinska undersökningar som krävs för att bedöma hans eller hennes förutsättningar att tjänstgöra inom totalförsvaret inte skall kunna innebära att en totalförsvarspliktig mot sin vilja underkastas blodprovstagning. har vidare ansett att skyldigheten för en totalförsvarspliktig att ta del av postförsändelser borde utvidgas till att avse även andra handlingar än kallelser till utredning, inkallelser till tjänstgöring och beslut om krigsplacering. Som skäl härför har verket anfört att det kan finnas annan information som de totalförsvarspliktiga måste delges utöver den nämnda. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 4.3 redogjort för förutsättningarna för att inskränka den enskildes fri- och rättigheter. I författningskommentaren återkommer regeringen till en närmare exemplifiering av vilka situationer som kan vara tänkbara. I detta sammanhang bör dock framhållas att avgörande för om en inskränkning skall få göras är om den är motiverad av hänsyn till den verksamhet som bedrivs vid det förband eller det verksamhetsställe där tjänstgöringen fullgörs. Denna skyldighet att tåla inskränkningar, som regeringen nu föreslår skall lagfästas, har i praktiken dock tillämpats i . Det är således inte regeringens avsikt att nu föreslå några längre gående inskränkningar än som tillämpas med stöd av praxis. Förslaget att en totalförsvarspliktig även under tjänstgöringen skall vara skyldig att underkasta sig de medicinska undersökningar som krävs för att utreda hans eller hennes förmåga att tjänstgöra i totalförsvaret innebär självfallet inte att en totalförsvarspliktig skall vara skyldig att tåla varje kroppsligt ingrepp. Ingreppet bör alltid vara nödvändigt för att bedöma förutsättningarna för den totalförsvarspliktiges förmåga att tjänstgöra i just den befattning som han eller hon skall upprätthålla. Vilka medicinska undersökningar som krävs bör således vara beroende av vad som krävs för tjänstgöringen. Regeringen delar UFT:s uppfattning att straffsanktioneringen av vissa skyldigheter bör kunna avskaffas. I stället bör ett tillfredsställande resultat i fråga om uppfyllandet av sådana skyldigheter som att lämna uppgifter om sig själv och inställa sig till mönstring kunna säkerställas genom vitesföreläggande respektive hämtning. Regeringen återkommer till detta i författningskommentaren Däremot kan inte regeringen dela Statens räddningsverks uppfattning att skyldigheten för en totalförsvarspliktig att ta del av ytterligare försändelser än de som föreslagits skall lagregleras. Syftet med att reglera skyldigheten att ta del av vissa försändelser är, förutom att klargöra för den enskilde att han har en sådan skyldighet, också att det skall vara möjligt att tillgripa delgivning enligt delgivningslagen (1970:428). Av det skälet bör inte skyldigheten utsträckas längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. 7.10Vissa gemensamma bestämmelser om värnplikt och civilplikt Regeringens förslag: Flera bestämmelser angående tjänstgöringen som regleras antingen i lag eller i förordning samlas i lagen, bl.a. bestämmelsen om befrielse från skyldigheten att fullgöra grundutbildning eller repetitionsutbild- ning på grund av tillfälligt nedsatt prestationsför- måga och bestämmelsen om att den som har giltigt skäl att utebli kan beviljas anstånd. Begreppet anstånd ersätts med begreppet uppskov. Som huvudregel skall uppskov beslutas endast i taget. Nuvarande bestämmelser i värnpliktslagen om befrielse och anstånd samt bestämmelserna om hemförlovning som är förord- ningsreglerade, samlas i lagen och betecknas som avbrott. Bestämmelserna om uppskov skall tillämpas på en totalförsvarspliktig som ansöker om att vara vapenfri först sedan han eller hon har kallats in till en grundutbildning eller repetitionsutbildning. En förutsättning härför skall dock vara att det inte föreligger särskilda skäl att inte bevilja uppskovet. Om en totalförsvarspliktig ansöker om att vara vapenfri sedan tjänstgöring som är förenad med bruk av vapen har påbörjats, skall i stället tjänstgöringen avbrytas enligt bestämmelserna om avbrott. Bestämmelserna om tillgodoräknande av tjänstgöringstid efter beslut om avbrott skall lagregleras. Möjligheten för den som ådragit sig sjukdom eller skadat sig i tjänsten att kräva att få fullgöra tjänsten avskaffas. En totalförsvarspliktig som avbrutit tjänstgöringen till följd av sjukdom eller skada skall inte vara skyldig att fullgöra ytterligare grundutbildning, om grundutbildning fullgjorts under minst . Om den totalförsvarspliktige vill fullgöra ytterligare grundutbildning, skall han dock ha en rätt att få bli inkallad på nytt. Särregleringen avseende vissa sjömän och renskö- tande samer avskaffas. Utredningarnas förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Försvarsmaktens organisationsmyndighet har invänt mot UFT:s förslag att begreppet anstånd ersätts med uppskov. Myndigheten har därvid anfört att det råder stor osäkerhet bland gemene man om vad som avses med begreppen anstånd respektive uppskov och att det därför är lämpligast att behålla termen anstånd i dess sedvanliga betydelse om det nuvarande uppskovsförfarandet avskaffas. Vapenfria Tjänstepliktigas har invänt mot att en totalförsvarpliktig, som begär att få vara vapenfri sedan han eller hon kallats in till tjänstgöring eller under pågående utbildning, endast skall få uppskov eller tillåtas avbryta utbildningen om inte särskilda skäl föranleder något annat. har invänt mot att beslut om uppskov enbart skall kunna ges i taget och menat att detta är en föga ändamålsenlig ordning för de studenter som fullgör längre högskolestudier. har inte haft något att erinra mot förslaget att de särbe- stämmelser som gäller sjömän och personal tillhörande lots- och fyrstaten avskaffas. har ansett att frågan om samernas ställning inom totalförsvar måste bli föremål för ytterligare överväganden innan lagstiftning kommer till stånd. har därvid framhållit att samerna är ett folk med ett bosättningsområde fördelat mellan fyra olika stater. Enligt riksförbundet innnebär detta att samer som är krigsplacerade i det svenska försvaret kan tvingas strida mot sin egen folkgrupp och släkt om t.ex. skulle råka i konflikt med någon av de övriga tre staterna. Dessutom har velat framhålla att renskötseln är en speciell näring som inte kan likställas med andra näringar. Av dessa skäl har ansett att regler med hänsyn till samerna som en särskild folkgrupp alltjämt är nödvändiga. Här har framhållits bland annat att möjlighet till befrielse från tjänstgöring eller en rätt attt vara vapenfri ovillkorligen måste finnas när en inkallad same har betänkligheter att bära vapen och att bestämmelserna om tjänstledighet för längre och kortare perioder måste kunna ges vid viktiga skeden under renskötselåret och under akuta skeden. Skälen för regeringens förslag: Skälet till att UFT föreslagit att begreppet anstånd ersätts med begreppet uppskov är att uppskov är det begrepp som förstås av det större flertalet. Undersökningar (se t.ex. och rapport , 1976) har visat att ordet anstånd av många förväxlas med tillstånd/tillåtelse medan uppskov däremot sällan missförstås. Av det skälet har regeringen valt att ansluta sig till UFT:s förslag. Att, såsom förordat, regelmässigt bevilja dem som fullgör längre akademiska studier uppskov kan inte komma i fråga. Det ligger i sakens natur att frågan om uppskov bör bedömas på nytt inom en inte alltför . Effekten skulle annars bli att personer som fullgör längre akademiska studier aldrig skulle kunna kallas in till grundutbildning. Vapenfria Tjänstepliktigas synpunkt att uppskov skall beviljas den som ansökt om att vara vapenfri oavsett om särskilda skäl skulle motivera en annan bedömning delas inte av regeringen. Det är angelä- get att lagen öppnar en möjlighet att underlåta att meddela uppskov i vissa speciella situationer. Sådana särskilda skäl kan t.ex. vara att en ansökan om att vara vapenfri gjorts endast i syfte att få uppskov. I likhet med vad som gäller bör dock, i de fall då den som ansökt om att vara vapenfri inte beviljas uppskov, genom en bestämmelse i lagen säkerställas att den totalförsvarspliktige inte övas i bruk av vapen. Regeringen återkommer också till en exemplifiering i författningskommentaren av vad som kan utgöra sådana särskilda skäl att det saknas anledning att bevilja uppskov. I övrigt ställer sig regeringen bakom de överväganden som gjorts av UFT beträffande förenklingen av reglerna kring uppskjutandet av tjänstgöringen i olika avseenden. Regeringen anser inte att det som framförts av motiverar en särreglering just för denna grupp. De bestämmelser som regeringen nu föreslår kommer att i lika stor utsträckning som dagens bestämmelser tillgodose samernas önskemål om möjligheter att vara vapenfria eller att få uppskov med tjänstgöringen i olika avseenden. Regeringen anser således att samernas särskilda önskemål väl kan tillgodoses inom ramen för den nu föreslagna lagen om totalförsvarsplikt. 7.11Vissa övriga bestämmelser om totalförsvarsplikt Regeringens förslag: Målen för utbildningen av de totalförsvarspliktiga skall framgå av lagen. Grundutbildningen skall syfta till att ge de totalförsvarspliktiga en sådan grundläggande utbild- ning att de kan fullgöra de uppgifter som det förband eller den organisation där de tjänstgör kan komma att ställas inför i krig. Syftet med repetitionsutbildningen skall vara att befästa och utveckla skickligheten för krigsuppgiften. Försvarsmaktens möjlighet att ta i anspråk totalförsvarspliktiga som genomgår utbildning för att upprätthålla den beredskap som behövs i fredstid säkerställs genom att det i lagen läggs fast att totalförsvarspliktiga även under utbildning skall vara skyldiga att fullgöra beredskapstjänst. åtaganden enligt vissa konventioner, i fråga om rätt för personer med flerfaldiga medborgarskap att välja var militära förpliktelser skall fullgöras, införlivas i lagen. Valrätten skall emellertid även avse andra plikttjänstgöringar än militära, om de är att jämställa med civilplikt med längre grundutbildning än . Utredningarnas förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har varit positiva till att utbildningsmålen anges i lagen. Utredningarnas förslag i övrigt har inte föranlett några särskilda kommentarer annat än att Totalförsvarets tjäns- tepliktsnämnd har anfört att det borde framgå av lagtexten att en förutsättning för att någon inte skall åläggas att fullgöra en längre grundutbildning i är, i de fall då någon som har dubbelt medborgarskap anger att han vill fullgöra sådan tjänst i det andra landet, att det klarläggs att tjänstgöringen kommer att utkrävas av den andra staten. Skälen för regeringens förslag: Regeringen finner det angeläget att klargöra att statsmakterna är skyldiga att se till att varje totalförsvarspliktig får en sådan grundläggande utbildning att han eller hon kan fullgöra de uppgifter som kommer att krävas av honom eller henne i krig. Det kan vidare vara lämpligt att, såsom UFT också föreslagit, klargöra att totalförsvarspliktiga även under utbildning är skyldiga att fullgöra beredskapstjänst. Det bör därför framgå av lagen att såväl i grundutbildningen som i repetitionsutbildningen bör ingå uppgifter som syftar till att upprätthålla försvarsberedskap. åtaganden enligt olika konventioner angående personer med flerfaldiga medborgarskap bör såsom UFT föreslagit komma till uttryck i en lagbestämmelse. Valrätten bör inte endast begränsas till de länder som är bundna av konventioner i något hänseende i denna fråga. Regeringen delar Totalförsvarets tjänsteplikts- nämnds uppfattning att det av lagtexten bör framgå vilka förutsättningar som krävs för att en totalförsvarspliktig inte skall vara skyldig att fullgöra värn- plikt eller längre civilplikt i . Detta rekvisit, att det klarläggs att tjänstgöringen kommer att utkrävas av den andra staten, har därför inarbetats i regeringens lagförslag. 7.12Förmåner och skydd för anställning Regeringens förslag: Det skall framgå av lagen att en totalförsvarspliktig har rätt till ersättning. Vidare skall de olika ersättningsslagen anges. Rätten till dagersättning för den som inställer sig till mönstring eller antagningsprövning för kvinnor och dagpenning för den som inställer sig till annan inskrivning avskaffas. Den särskilda ersättningen för tjänstgöring i vissa befattningar under annan tjänstgöring än beredskapstjänstgöring och krigstjänst- avskaffas också. Huvudregeln vid fullgörandet av allmän tjänsteplikt skall vara, för den som fullgör sådan plikt i en anställning eller genom ett uppdrag, att ersättningen regleras avtalsmässigt. Staten skall dock gentemot en totalförsvarspliktig som fullgjort allmän tjänsteplikt svara för fordringar på lön och andra ersättningar. Den särskilda avskaffas. Den som fullgör allmän tjänsteplikt på grund av avtal om frivillig tjänstgöring skall ha rätt till samma förmåner som den som fullgör värnplikt eller civilplikt. Bestämmelserna i lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m. skall inarbetas som ett särskilt kapitel i lagen om totalförsvarsplikt. Bestämmelserna om skydd för dem som fullgör annan tjänstgöring än värnplikt, civil- plikt eller allmän tjänsteplikt, såsom tjänstgöring åt det allmänna enligt lag eller avtal eller tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten förs över till en ny lag, lagen om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. Utredningarnas förslag: UFT:s förslag överensstämmer med regeringens. har i sitt betänkande diskuterat vissa motivationshöjande åtgärder. Diskussionen har bl.a. gällt plikttjänstgöringens värde för studier och arbete varvid konstaterat att några av de viktigare frågorna utgör frågor om platsgaranti vid universitet och högskolor och om grundutbildningen skall få räknas som kvalifikationstid för rätten till kontant arbetsmarknadsstöd. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har framhållit vikten av att åtgärder vidtas för att höja motivationen för och minska de olägenheter som kan bli följden av plikttjänstgöring. Några högskolor har dock pekat på svårigheterna att lösa frågan om en platsgaranti för den som antagits till en akademisk utbildning. har invänt mot att rätten till dagersättning vid mönstring och dagpenning vid annan utredning avskaffas. Verket har därvid anfört att det i glesbygden, speciellt i övre , kan ta i anspråk att fullgöra en mönstring. har anmärkt att det i lagförslaget saknas en motsvarighet till den ekonomiska hjälp till värnpliktiga som kan lämnas enligt förordningen (1991:1385) om ekonomisk hjälp till värnpliktiga m.fl. Vapenfria Tjänstepliktigas Medin- flytandeorganisation och har anfört att bidragen bör indexregleras. och har anfört att UFT:s förslag är oklart vad beträffar frågan om i vilken ordning förmåner skall utgå till dem som efter att ha ingått s.k. frivilligavtal fullgör tjänstgöring och utbildning i fredstid.