prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vilka luftföroreningar som innebär akuta hälsorisker och om hur föroreningarna skall mätas. 11 § Kommunala föreskrifter som meddelas till skydd mot olägenheter för människors hälsa får inte medföra onödigt tvång för allmänheten eller annan obefogad inskränkning i den enskildes frihet. 1 § Med hushållsavfall avses i detta kapitel avfall och orenlighet som härrör från hushåll samt därmed jämförligt avfall. Med hantering avses i kapitlet uppsamling, förvaring, bortforsling och slutligt omhändertagande. 2 § Med producent avses i detta kapitel den som yrkesmässigt tillverkar, importerar eller säljer en vara eller en förpackning.Med producent avses även den som i sin yrkesmässiga verksamhet frambringar avfall som kräver särskilda åtgärder från renhållnings- eller miljövårdssynpunkt. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 3 § De allmänna aktsamhetsreglerna i 2 kap. 2, 4 och 5 §§ gäller för verksamhet som omfattas av detta kapitel. 4 § Varje kommun skall, om inte annat föreskrivs med stöd av 6 §, svara för 1. att hushållsavfall inom kommunen forslas till en behandlingsanläggning i den utsträckning som behövs för att tillgodose såväl hälso- och miljöskydd som enskilda intressen, 2. att hushållsavfall från kommunen slutligt tas om hand. När kommunen planlägger och beslutar hur skyldigheten enligt första stycket skall fullgöras, skall hänsyn tas till fastighetsinnehavares och nyttjanderättshavares möjligheter att själva ta hand om hushållsavfallet på ett sätt som är godtagbart med hänsyn till hälso- och miljöskyddet. Kommunen skall vidare beakta att bortforslingen anpassas till behovet för olika slag av bebyggelse. I planer och beslut enligt andra stycket skall anges under vilka förut- sättningar fastighetsinnehavare och nyttjanderättshavare själva får ta hand om hushållsavfall och, när föreskrifter enligt 5 § gäller, annat avfall som uppkommit hos dem. 5 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en kommun får i fråga om annat avfall inom en kommun än hushållsavfall meddela föreskrifter om 1. att avfallet skall forslas bort genom kommunens försorg, 2. att kommunen skall se till att avfallet slutligt tas om hand. Första stycket gäller inte i de fall som föreskrifter om producentansvar har meddelats med stöd av 6 §. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för producenterna att se till att avfallet av de varor eller av de förpackningar som de tillverkar, importerar eller säljer eller avfallet från sådan verksamhet som de bedriver forslas bort, återanvänds, återvinns eller tas om hand på ett sådant sätt som kan krävas för en miljömässigt godtagbar avfallshantering. Föreskrifterna får även avse skyldighet att 1. märka en vara eller en förpackning, 2. lämna uppgifter om insamling, återanvändningsgrad, återvinningsgrad eller andra förhållanden. 7 § Regeringen får meddela närmare föreskrifter om den kommunala avfalls- hanteringen. Regeringen får bemyndiga en kommun att meddela föreskrifter inom kommunen. Är det av betydelse från återanvändnings- eller återvinningssynpunkt eller med hänsyn till hälso- och miljöskyddet, får föreskrifter enligt denna paragraf innebära att ett visst slag av avfall i avvaktan på bortforsling skall förvaras skilt från annat avfall samt att de ytterligare åtgärder som behövs för ändamålet skall vidtas. 8 § När avfall skall forslas bort genom kommunens eller en producents försorg, får avfallet inte grävas ned, komposteras eller på annat sätt slutligt tas om hand av fastighetsinnehavaren eller nyttjanderättshavaren. Skall avfall forslas bort genom kommunens eller en producents försorg får inte någon annan än den som kommunen eller producenten anlitar för ändamålet ta befattning med bortforslingen. 9 § För varje kommun skall det finnas en renhållningsordning som skall innehålla de föreskrifter om hantering av avfall som gäller för kommunen samt en avfallsplan. I renhållningsordningen skall anges sådana förutsättningar som avses i 4 § tredje stycket. Avfallsplanen skall innehålla uppgifter om avfall inom kommunen och om kommunens åtgärder för att minska avfallets mängd och farlighet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur en renhållningsordning skall upprättas och antas och om vad som skall behandlas i avfallsplanen. 10 § Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, en kommun får föreskriva att den som yrkesmässigt bedriver verksamhet som ger upphov till avfall skall lämna kommunen de uppgifter som behövs som underlag för kommunens renhållningsordning. 11 § Kommunen är skyldig att, utöver vad som följer av renhållningsordningen, forsla bort hushållsavfall, om fastighetsinnehavaren eller nyttjanderättshavaren begär det och det inte är oskäligt med hänsyn till omständigheterna. Kommunen får i enskilda fall tillåta fastighetsinnehavare eller nyttjan- derättshavare att själva ta hand om avfall som uppkommit hos dem och som annars skall tas om hand av kommunen, om de kan göra detta på ett från hälso- och miljöskyddssynpunkt betryggande sätt och det finns särskilda skäl för ett sådant undantag. 12 § Inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon får avfall inte dumpas, vare sig som fast ämne, vätska eller gas. Dumpning får inte heller ske från svenska fartyg eller luftfartyg inom andra havsområden. Avfall som är avsett att dumpas inom andra havsområden får inte föras ut ur landet eller ur den ekonomiska zonen. Vad som sägs i första stycket om dumpning gäller också i fråga om förbränning av avfall. 13 § Vad som sägs i 12 § första stycket gäller inte sådana utsläpp av skadliga ämnen från fartyg som regleras genom lagen (1980:424) om åtgärder mot vat- tenförorening från fartyg. 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge undantag från 12 § första stycket, om dumpning kan ske utan olägenhet från hälso- och miljöskyddssynpunkt. Medgivandet kan förenas med villkor. Uppkommer genom dumpning olägenhet som inte förutsågs när medgivandet gavs, får den myndighet som lämnat medgivandet meddela föreläggande i syfte att avhjälpa olägenheten. Om olägenhet inte avhjälps eller villkor eller föreskrifter åsidosätts, får medgivandet återkallas. 15 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att avfall inte får importeras eller exporteras utan tillstånd. Ett tillstånd skall begränsas till att avse , längst , och får förenas med villkor. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 1 § Regeringen får, i den utsträckning det på grund av rådande särskilda förhållanden är nödvändigt för att stärka försvarsberedskapen, meddela föreskrifter för totalförsvaret som avviker från denna balk. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna balk och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av balken utövas av de statliga myndigheter som rege- ringen bestämmer. Regeringen får också föreskriva att kommunerna skall utöva tillsyn. Regeringen får föreskriva att den myndighet regeringen bestämmer får överlåta åt en kommun som gjort framställning om det att i ett visst avseende utöva sådan tillsyn som annars skulle ankomma på en statlig myndighet. Detta gäller inte verksamhet som utövas av Försvarsmakten, eller . Har en kommun gjort framställning om överlåtelse av tillsynen enligt andra stycket och finner myndigheten att tillsynen inte bör överlåtas i enlighet med framställningen, skall myndigheten med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen för avgörande, om kommunen begär det. Den myndighet som avses i andra stycket får återkalla överlåtelsen av tillsyn åt en kommun. 2 § får trots vad som föreskrivits med stöd av 1 § i ett enskilt fall utse den myndighet som skall utöva tillsynen om det finns särskilda skäl. 3 § Tillsynsmyndigheter skall samarbeta med varandra samt med sådana statliga och kommunala organ som skall utöva tillsyn i särskilda hänseenden eller som på något annat sätt fullgör uppgifter av betydelse för tillsynsverksamheten. 4 § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att denna balk eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av balken skall efterlevas. Tillståndsbeslut hindrar inte en tillsynsmyndighet från att meddela sådana brådskande förelägganden eller förbud som är nödvändiga till följd av särskilda omständigheter. 5 § En tillsynsmyndighet får förelägga den som har förstört eller skräpat ned eller på något annat sätt osnyggat en viss plats i naturen eller som annars är ansvarig för att så har skett att ställa i ordning på platsen och vidta förebyggande åtgärder för framtiden. 6 § Har skada eller olägenhet uppstått vid användningen av en fastighet eller en byggnad, anläggning eller anordning på annans mark på grund av att någon har överträtt 9-11 kap. eller ett förbud eller en föreskrift som har meddelats med stöd av något av dessa kapitel, får en tillsynsmyndighet förelägga en ny ägare att avhjälpa skadan eller olägenheten, om det inte är oskäligt. 7 § En tillsynsmyndighet får förelägga den som håller stängsel i ett område av betydelse för friluftslivet eller i närheten av ett sådant område att ordna grindar eller andra genomgångar som behövs för att allmänheten skall kunna komma till mark inom ett sådant område som omfattas av allemansrätten. Är det uppenbart att ett stängsel endast är avsett att utestänga allmänheten från området får föreläggande meddelas om att ta bort det. Vad som har sagts om stängsel skall tillämpas även när det gäller diken. Skyltar varigenom allmänheten avvisas från ett visst område får inte finnas uppsatta utan tillstånd av kommunen. Tillstånd behövs dock inte om det är uppenbart att allmänheten inte får färdas fritt inom området eller att skylten är behörig av något annat skäl. 8 § Har ett föreläggande riktats mot ägaren till en fastighet, mot den som har nyttjanderätt till berörd egendom eller mot båda får tillsynsmyndigheten ålägga ägaren eller nyttjanderättshavaren, om rättigheterna övergår till någon annan, att utan dröjsmål lämna uppgift om den nya ägarens eller nyttjanderättshavarens namn och adress. 9 § Beslut om förelägganden eller förbud enligt detta kapitel får förenas med vite. 10 § Om en tillsynsmyndighet har meddelat ett föreläggande eller förbud mot någon i egenskap av ägare till en fastighet, tomträttshavare eller ägare till en byggnad, anläggning eller anordning på mark som tillhör någon annan, skall myndigheten sända beslutet till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken eller tomträttsboken. Är föreläggandet förenat med löpande vite, skall även detta antecknas. skall genast i rekommenderat brev underrätta den som senast sökt lagfart eller inskrivning av förvärv av tomträtt om anteckningen, om sökanden inte är föreläggandets adressat. Har anteckning enligt första stycket gjorts, gäller föreläggandet eller förbudet mot den nya ägaren av egendomen. Har den nya ägaren förvärvat egendomen genom köp, byte eller gåva och utgör egendomen fastighet eller tomträtt, gäller även löpande vite mot den nya ägaren räknat från tidpunkten för ägande- rättsövergången. Annat vite gäller inte mot en ny ägare av egendomen, men tillsynsmyndigheten får sätta ut nytt vite för den ägaren. Löpande vite som avser får tas ut endast av den som var ägare vid periodens början. Har ett antecknat föreläggande eller förbud upphävts genom ett beslut som vunnit laga kraft eller har den åtgärd som avses med föreläggandet vidtagits eller har ändamålet med föreläggandet förlorat sin betydelse, skall tillsynsmyndigheten så snart den fått vetskap om förhållandet anmäla detta till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken eller tomträttsboken. 11 § Överlåts en fastighet eller en tomträtt eller en byggnad, anläggning eller anordning på annans mark innan ett beslut som avses i 10 § har vunnit laga kraft på grund av att det överklagats, skall bestämmelser om verkan av att tvisteföremålet överlåts och om tredje mans deltagande i rättegång tillämpas. 12 § Har tillsynsmyndigheten meddelat ett föreläggande eller ett förbud enligt 4-7 §§ och blir det inte åtlytt, skall kronofogdemyndigheten efter ansökan verkställa tillsynsmyndighetens beslut. Därvid får verkställighet enligt utsökningsbalken äga rum. Har någon begått en gärning som avses i 21 kap. 1, 2, 6 eller 7 §, får kronofogdemyndigheten meddela särskild handräckning för att åstadkomma rättelse. I fråga om sådan handräckning finns bestämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Ansökan om verkställighet eller särskild handräckning får göras av tillsynsmyndigheten. 13 § I stället för att begära verkställighet enligt 12 § får tillsynsmyndigheten besluta att rättelse skall vidtas på den felandes bekostnad. Beslut om rättelse på den felandes bekostnad får meddelas utan föregående föreläggande eller förbud, om tillsynsmyndigheten med hänsyn till risken för allvarliga skador eller av andra särskilda skäl finner att rättelse bör göras utan dröjsmål. Upplysningar, undersökningar och tillträde 14 § En tillsynsmyndighet får förelägga den som bedriver en verksamhet som det finns bestämmelser om i denna balk eller i föreskrifter som meddelats med stöd av balken att lämna de upplysningar som behövs för tillsynen. 15 § Den som utövar verksamhet som kan befaras vara miljöfarlig eller medföra olägenheter för människors hälsa eller den som annars är skyldig att avhjälpa olägenhet från sådan verksamhet är skyldig att utföra sådana undersökningar av verksamheten och dess verkningar som behövs för tillsynen. Detsamma gäller den som upplåter en byggnad för bostäder eller för allmänna ändamål. Om det är lämpligare kan tillsynsmyndigheten i stället föreskriva att en sådan undersökning skall utföras av någon annan än den som är skyldig att utföra undersökningen enligt första och andra meningen och utse någon att göra undersökningen. Den som är skyldig att utföra undersökningen enligt vad som sägs i första stycket första och andra meningen är skyldig att ersätta kostnaderna för en undersökning som avses i första stycket tredje meningen med det belopp som tillsynsmyndigheten fastställer. 16 § Vill någon för att utreda verkningar av miljöfarlig verksamhet, som han utövar eller ämnar utöva, företa mätning eller annat undersökningsarbete på fast egendom som någon annan äger eller innehar, får besluta att tillträde till egendomen skall lämnas . Behöver en mätapparat eller ett liknande instrument sättas ut kan även föreskriva förbud vid vite att rubba eller skada instrumentet. Beslut som avses i första stycket kan meddelas även på ansökan av den som skall utföra en sådan undersökning som avses i 15 § första stycket tredje meningen. Undersökningsarbetet skall utföras så att minsta skada och intrång vållas. För skada och intrång skall ersättning lämnas av den som utövar eller ämnar utöva den miljöfarliga verksamheten. Talan om ersättning skall väckas vid fastighetsdomstol som anges i 23 kap. 6 §. 17 § För att utöva tillsyn enligt denna balk har en tillsynsmyndighet rätt till tillträde till lokaler och andra utrymmen, byggnader, anläggningar och markområden och att där göra undersökningar och ta prover. Tillträdesrätten samt rätten att göra undersökningar och ta prover omfattar också bostäder, dock endast i den utsträckning det behövs för att förebygga ohälsa. Rätt till tillträde har även den som skall göra en undersökning enligt 15 § första stycket tredje meningen. Samma rätt har den som skall göra en undersökning enligt 9 kap. 6 § tredje stycket eller enligt 12 kap. 4 §. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får föreskriva om skyldighet att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. 18 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utse naturvårdsvakter för tillsynen över efterlevnaden av föreskrifter för områden och naturföremål som omfattas av förordnanden enligt 9-11 kap. Naturvårds- vakterna skall ha de befogenheter som följer av andra och tredje stycket. En naturvårdsvakt får avvisa personer som uppehåller sig där de på grund av föreskrifter som avses i första stycket inte har rätt att vistas. Ertappas någon, som enligt vad i 21 kap. stadgas bryter mot förbud eller föreskrifter meddelade med stöd av 9 kap. 4, 9 eller 16 § eller 10 kap. 3-7 §§, på bar gärning, får naturvårdsvakten ta i beslag jakt- och fångstredskap, fortskaffningsmedel och andra föremål som kan antas ha betydelse för utredning av brottet. 19 § Har en naturvårdsvakt tagit ett föremål i beslag, skall vakten skyndsamt anmäla detta till polis- eller åklagarmyndigheten. Den tjänsteman som tar emot en anmälan skall förfara som om tjänstemannen själv hade gjort beslaget. 20 § Den som har fått undantag från en föreskrift för områden eller naturföremål som omfattas av förordnande enligt 9-11 kap. är skyldig att vid anfordran visa upp beslutet för en naturvårdsvakt eller en polis vid vistelse inom det område där undantaget gäller. 21 § En tillsynsmyndighet får bestämma att dess beslut skall gälla . 22 § skall lämna det biträde som behövs för tillsyn enligt detta kapitel. 23 § De som har tagit befattning med ärenden enligt denna balk eller har utfört sådana undersökningar som anges i 17 § andra stycket första meningen får inte obehörigen röja eller utnyttja vad de därvid har fått veta om affärs- eller driftsförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Avgift för myndigheters verksamhet 1 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter för en myndighets verksamhet enligt denna balk eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Regeringen får överlåta åt kommunen att meddela föreskrifter om sådana avgifter såvitt gäller kommunens verksamhet. Bestämmelser om avgifter för bortforsling och slutligt omhändertagande av avfall genom kommunens försorg finns i 4-6 §§. 2 § Om det med stöd av denna balk har meddelats föreskrifter som medger undantag från en bestämmelse i balken eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken och ett sådant undantag kan antas innebära ekonomisk fördel för den som medges undantag, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att en särskild avgift skall tas ut för att utjämna en sådan fördel. Skyldighet att lämna uppgifter 3 § Den som är avgiftsskyldig enligt en föreskrift som meddelats med stöd av 1 § första stycket eller 2 § eller som är skyldig att ersätta kostnad enligt 18 kap. 15 § andra stycket eller enligt en föreskrift som meddelats med stöd av 18 kap. 17 § tredje stycket skall lämna de uppgifter som behövs för att bestämma avgiftens eller ersättningens storlek. Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen bestämmer och i den omfattning regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndigheten föreskriver Om avgiften eller ersättningen skall bestämmas av en myndighet får kommunen meddela föreskrifter om uppgiftsskyldighet. 4 § Kommunen får meddela föreskrifter om att avgift skall betalas för sådan bortforsling och sådant slutligt omhändertagande av avfall som sker genom kommunens försorg enligt denna balk. Avgiften skall enligt kommunens bestämmande betalas till kommunen eller till den som utför renhållningen. I fråga om avgift för hantering av avfall från fartyg finns särskilda bestämmelser i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg. 5 § Avgift som avses i 4 § skall vara årlig eller på annat sätt periodisk. Om avgiften avser bortforsling och slutligt omhändertagande vid enstaka tillfällen, får kommunen besluta att avgiften skall betalas särskilt för varje tillfälle i fråga. Avgiften skall bestämmas till högst det belopp som behövs för att täcka nödvändiga planerings-, kapital- och driftskostnader för renhållningen. Från dessa kostnader skall avräknas kostnaderna för vad som kan belöpa på användning av anläggningar eller utrustning för annat ändamål än renhållning. Avgiften får tas ut på ett sådant sätt att återanvändning, återvinning eller annan miljövänlig avfallshantering främjas. Om kommunen avtalar med någon annan att utföra renhållningen, får avtalet läggas till grund för beräkning av avgiften, om inte kostnaden därigenom blir väsentligt högre än om kommunen själv utför renhållningen. 6 § Avgift enligt 4 § skall betalas enligt taxa, som antas av kommunfullmäktige. I taxan skall anges hur avgiften skall bestämmas när taxan saknar tillämplig bestämmelse om avgift. Därvid skall de grunder som anges i 5 § beaktas. Taxan skall innehålla föreskrifter om vem som är avgiftsskyldig och till vem avgiften skall betalas. 7 § Om en kommun forslar bort eller slutligt omhändertar avfall som avses i 16 kap. 6 §, skall producenten betala en avgift för detta, under förutsättning att föreskrift härom har meddelats av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kommunen eller en statlig myndighet. Avgiften skall betalas till kommunen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 1 § Om inte något annat framgår av 2 eller 3 § får i ett enskilt fall ett beslut enligt 6 eller 8-19 kap. eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av något av dessa kapitel överklagas 1. hos , om beslutet har meddelats av en kommun eller en nämnd, 2. hos , om beslutet har meddelats av någon annan statlig myndighet än som anges i 3 och avser en fråga om miljöfarlig verksamhet, 3. hos regeringen, om beslutet har meddelats av eller Försvarsmakten eller generalläkaren. Beslut av för miljöskydd i ett till nämnden överklagat ärende får inte överklagas. för miljöskydd i ett överklagat ärende finner att det finns hinder mot den sökta verksamheten enligt 13 kap. 5 § men att det finns sådana omständigheter som avses i andra stycket nämnda paragraf eller ärendet på något annat sätt rör en fråga av särskild vikt, skall nämnden med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen för prövning av tillstånd till verksamheten. 2 § Beslut i ett enskilt fall av en annan statlig myndighet än regeringen i en fråga som avses i 9-11 kap. och i 14-16 kap., överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut av Försvarsmakten eller generalläkaren överklagas dock hos regeringen. Hos regeringen överklagas dock beslut i en fråga som avses i 1. 9 kap. och som rör bildande av ett naturreservat, naturvårdsområde, kulturreservat, kulturvårdsområde eller dispens från bestämmelserna om strandskydd, 2. 10 kap. och som rör tillstånd till markavvattning och detaljdränering genom täckdikning, 3. 11 kap. och som rör tillstånd till stenbrytning eller täktverksamhet, eller 4. 14 eller 16 kap. och som rör tillstånd till eller förbud mot export eller import. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 3 § Hos allmän förvaltningsdomstol överklagas beslut i ett enskilt fall i fråga om 1. ersättning för kostnader enligt 18 kap. 15 § andra stycket eller 17 § tredje stycket, 2. förbud vid vite enligt 18 kap. 16 § första stycket, 3. sådana avgiftersom avses i 19 kap. 1 och 2 §§, 4 § första stycket och 7 § och som inte meddelats av Försvarsmakten eller generalläkaren, 4. övriga fall som avses i 18 kap., om beslutet inte är av det slag som anges i 1 § första stycket 1-3. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 4 § Beslut som inte gäller enskilda fall och som har meddelats av annan statlig myndighet än regeringen med stöd av ett bemyndigande i balken överklagas hos regeringen. 5 § har rätt att överklaga beslut enligt denna balk eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken utom såvitt avser frågor enligt 21, 23, 24 och 25 kap. har motsvarande rätt att överklaga beslut i frågor som avses i 9-13 kap.