prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — Även auktoriserade marknadsplatser är föremål för en offentlig reglering och tillsyn. Regleringen av auktoriserade marknadsplatser är, bortsett från att inte gjorts obligatoriskt tillämpliga, av i huvudsak samma omfattning och innehåll som för börser. Begreppet reglerad marknad förekommer även i EG-direktivet om fondföretag (85/611/EEG), där det dock - till skillnad från direktivet om investeringstjänster - inte definierats. Enligt det förra direktivet måste fondföretag - som för svensk del är liktydigt med värdepappersfonder - placera huvuddelen av sina tillgångar i värdepapper som är officiellt noterade vid en fondbörs eller föremål för handel på någon annan reglerad marknad. I förarbetena till den nya börslagstiftningen fördes ett ingående resonemang om innebörden av begreppet reglerad marknad i EG-direktivet om fondföretag. En av de slutsatser som därvid drogs var att marknaden måste vara föremål för offentlig reglering (prop. 1991/92:113 s. 119). Vid tillkomsten av den nya börslagstiftningen gjordes en ändring i den bestämmelse i lagen om värdepappersfonder (18 §) som motsvarar fondföretags- direktivets nämnda regel. Denna ändring innebar att såväl börser som auktoriserade marknadsplatser klassificerades som reglerade marknader. Mot bakgrund av det principiella ställningstagande som därmed har tagits beträffande auktoriserade marknadsplatsers status när det gäller införandet av EG:regler i den svenska värdepappersmarknadslagstiftningen - och de krav som i lagstiftningen ställs på sådan verksamhet - bör också de betraktas som reglerade marknader. Denna bedömning ligger väl i linje med de kriterier som direktivet om investeringstjänster anger för en reglerad marknad. Av vad som anförts följer att både börser och auktoriserade marknads- platser bör betraktas som reglerade marknader i enlighet med direktivet om investeringstjänster. Detta innebär i sin tur att vissa justeringar i lagregleringen för dessa verksamhetsformer måste göras med anledning bl.a. av de krav beträffande tillträde och genomlysning som i det direktivet ställs på reglerade marknader. Enligt 3 kap. 1 § lagen om börs- och clearingverksamhet får en börs som medlem ha endast , värdepappersinstitut som enligt lagen (1991:981) om värdepappersrörelse har tillstånd att driva kommissionshandel, förmedlingsverksamhet eller handel för egen räkning och utländska företag som i sitt hemland har rätt att delta i börshandel av liknande slag och som där står under tillsyn av myndighet eller annat behörigt organ. Vidare gäller att den som antas som medlem skall ha tillräckliga finansiella resurser och i övrigt vara lämplig att delta i handeln vid börsen. Utländska företag kan enligt 2 kap. 7 § lagen om värdepappersrörelse få tillstånd att driva värdepappersrörelse från filial i . Även sådana företag ingår - i egenskap av värdepappersinstitut - i den krets som kan bli börsmedlemmar, om tillståndet omfattar någon av de tre verksamhetsgrenar som nämnts. Beträffande utländska aktörers möjligheter att ansluta sig till en börs uttalades i motiven till den nya börslagstiftningen att denna prövning måste ske på objektiva och sakliga grunder och inte fick vara diskriminerande i något avseende, t.ex. på grund av nationalitet. I händelse av begränsade anslutningsmöjligheter till följd av fysiska eller tekniska hinder borde regler som rör begränsningssituationen vara neutralt utformade (prop. 1991/92:113 s. 80 och 81). Gällande lagstiftning tillåter således redan utländska företag att under samma förutsättningar som bli medlem vid en börs. För att ett värdepappersföretag skall få börsmedlemskap måste det uppfylla de krav som börsen ställt upp för detta och enligt börsens bedömning vara lämpligt att delta i handeln. Vidare måste företaget uppfylla vissa krav på god finansiell styrka, dvs. ha tillräckliga finansiella resurser. Som ovan framhållits kommer införlivandet av direktivet om kapitalkrav att innebära en viss garanti för att värdepappersföretag från ett EES-land i vart fall uppfyller i direktivet uppställda minimikrav på startkapital och kapitaltäckning. Ett värdland får endast ställa upp ytterligare krav på kapital för förhållanden som inte täcks av bestämmelserna i detta direktiv. För att tydliggöra att sådana värdepappersföretag och kreditinstitut som har sitt säte inom EES skall kunna bli medlemmar vid en börs bör en bestämmelse införas som jämställer sådana företag med aktörer som enligt nu gällande lagstiftning anses ha de kvalifikationer som behövs för börsmedlemskap. För att uppnå likabehandling bör börsmedlemskap, utöver vad som föreskrivs i direktivet, vara tillgängligt även för sådana värdepappersföretag och kreditinstitut från annat EES-land som har tillstånd att driva förmedlingsverksamhet avseende finansiella instrument. Mot bakgrund av att ett företag från ett EES-land - med stöd av sin hemlandsauktorisation - kommer att kunna utföra olika investeringstjänster i övriga EES-länder antingen via filial eller genom gränsöverskridande verksamhet bör företaget självt få välja lämplig form för deltagandet i börshandeln. Om handeln är organiserad på så sätt att den kräver fysisk närvaro måste deltagandet givetvis ske via en filial här i landet. Om å andra sidan någon fysisk närvaro inte krävs så skall de utländska EES-företagen ha möjlighet att delta i börshandeln på samma villkor som de svenska företagen. Deltagande skall kunna ske utan att en filial behöver inrättas här. Detta innebär inte någon förändring i förhållande till vad som gäller . Vad gäller utländska företag som inte hör hemma inom EES bör de nuvarande reglerna för börsmedlemskap ändras på så sätt att förutsättningarna för börsmedlemskap blir de samma som för företag från ett EES-land. Genom att ställa krav på att företag av den sistnämnda kategorin skall stå under betryggande tillsyn i sitt hemland uppnås en viss garanti för att tillsynen är likartad för alla aktörer som kan komma i fråga för börsmedlemskap. För sådana företag gäller att de skall uppfylla de krav på finansiell styrka som uppställs av börsen. En börs får dock inte ställa strängare krav i fråga om finansiella resurser som förutsättning för medlemskap på företag från ett land utanför EES än på företag från ett EES-land. Detta följer av principerna om fritt tillträde och neutralitet i 2 kap. 1 § lagen om börs- och clearingverksamhet. I den mån med- lemskap vid en börs kan utövas genom anslutning till elektroniska handelssystem, behöver utländska företag från ett land utanför EES inte ha någon etablering här i landet. tar i sitt remissvar upp frågan om möjlighet för försäkringsbolag att få bli börsmedlem. Som ovan framgått medger inte lagstiftningen (3 kap. 1 § lagen om börs- och clearingverksamhet) en börsanslutning för försäkringsbolag. De föreslagna ändringarna med anledning av implementeringen av investeringstjänstedirektivets regler innebär ingen förändring i det avseendet. Vid tillkomsten av den nya börslagstiftningen fördes frågan om att göra börsmedlemskap öppet för en vidare krets på tal (prop. 1991/92:113 s. 79). Denna tanke avvisades emellertid då det av olika skäl bedömdes vara mindre lämpligt att i införa en liberalare hållning till börsmedlemskap än den internationellt rådande. Vidare sades att framtiden får utvisa om det på en internationell nivå kan ske en attitydförändring i börsmedlemskapsfrågan. Någon tydlig sådan förändring har inte kunnat skönjas om som gått sedan den nya börslagstiftningen infördes. Mot bakgrund härav anser vi att det inte finns skäl att nu ompröva det tidigare ställningstagandet och låta försäkringsbolag ingå i den krets för vilken börsmedlemskap är öppen. Vad gäller clearingverksamhet hindrar lagstift- ningen inte försäkringsbolag från att bli clearingmedlem. Försäkringsbolag som uppfyller de krav en clearingorganisation ställer upp i fråga om kapitalstyrka och lämplighet skall kunna delta i den clearing som organisationen anordnar. Av bestämmelsen i 7 kap. 1 § andra stycket lagen om börs- och clearingverksamhet framgår att lagen inte ställer krav på medlemskap eller särskilda kvalifikationer för deltagande i handeln vid en auktoriserad marknadsplats. Vilka som skall få delta i handeln avgörs av marknadsplatsen utifrån av denna uppställda krav. Av motiven till bestämmelsen framgår att marknadsplatsen själv bör få bestämma vilka förutsättningar som skall gälla för att få delta i handeln där (prop.1991/92:113 s. 113). De som uppfyller dessa villkor, vilka måste bygga på sakliga och objektiva grunder, skall accepteras av marknadsplatsen. Detta följer av principen om fritt tillträde. För att - i enlighet med artikel 15 i investeringstjänstedirektivet - värdepappersföretag och kreditinstitut, från EES-området, med en hemlands- auktorisation som omfattar kommissionsverksamhet eller handel för egen räkning skall kunna få direkt tillträde till handeln vid en auktoriserad marknadsplats bör bestämmelserna i 7 kap. 1 § lagen om börs- och clearingsverksamhet kompletteras på så sätt att en marknadsplats inte i sina villkor för deltagande i handeln kan utestänga sådana företag och institut. bör av konkurrensskäl göras vidare än vad direktivet föreskriver. Såväl värdepappers- institut, dvs. svenska aktiebolag, bankinstitut och utländska företag med tillstånd att driva värdepappersrörelse enligt 1 kap. 3 § 1, 2 eller 3 lagen om värdepappersrörelse som värdepappersföretag och kreditinstitut som auktoriserats av ett land inom EES att driva sådana verksamheter bör ges möjlighet att delta i handeln vid en marknadsplats, under förutsättning att de i övrigt uppfyller de villkor som marknadsplatsen uppställt för sådant deltagande. Även företag från ett land utanför EES bör ingå i den grupp aktörer som en marknadsplats är skyldig att låta delta i handeln, under förutsättning att företaget i sitt hemland får driva sådan verksamhet som avses ovan och att det står under betryggande tillsyn där. Mot bakgrund av att en auktoriserad marknadsplats själv får bestämma vilka som skall få delta i handeln kan andra företag än de ovan beskrivna komma i fråga, t.ex. svenska eller utländska företag utan auktorisation i nu berörda avseenden. Av principen om fritt tillträde, vilken alltjämt skall gälla, följer att de villkor för tillträde som har bestämts av marknadsplatsen inte får vara diskriminerande i något avseende vad avser nu aktuella företag. I överens- stämmelse med vad som sagts beträffande medlemskap vid en börs bör vidare de utländska EES-företagen själva få bestämma på vilket sätt de skall delta i handeln - via filial eller genom gränsöverskridande verksamhet - om handeln är organiserad så att den valmöjligheten finns. Enligt 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet får medlemskap i en clearingorganisation endast beviljas den som har en betryggande kapitalstyrka och som i övrigt bedöms vara lämplig att delta i clearingen hos organisationen. I förarbetena till lagen uttalades att det borde överlåtas på varje enskild clearingorganisation att avgöra vilka som skall få delta i den clearing som organisationen anordnar (prop. 1991/92:113 s. 128). Några särskilda bestämmelser för utländska rättssubjekts deltagande i clearingverksamhet ansågs inte erfordras med hänsyn till att det följer av principen om fritt tillträde att utländska rättssubjekt som söker medlemskap i en clearingorganisation skall prövas efter samma grunder som svenska subjekt. Det framhölls emellertid att det för stabiliteten i clearingen måste ställas krav på god soliditet hos den som är medlem i en clearingorganisation. Som tidigare redovisats innebär artikel 15 i direktivet om investerings- tjänster att sådana företag som skall beredas medlemskap vid eller tillträde till en reglerad marknad även skall kunna bli medlemmar i eller beredas till- träde till system för clearing och avveckling som tillhandahålls medlemmar av den reglerade marknaden. Som tidigare nämnts gäller detta även då clearing- och avvecklingsfaciliteterna tillhandahålls av någon som är fristående i förhållande till den reglerade marknaden. En förutsättning för att sådana värdepappersföretag och kreditinstitut som har en auktorisation som omfattar kommissionshandel eller handel för egen räkning skall kunna få medlemskap vid eller tillträde till en reglerad marknad och anknytande system för clearing och avveckling är - enligt direktivet om investeringstjänster - att företaget resp. institutet uppfyller kraven enligt kapitalkravsdirektivet och att hemlandsmyndigheten övervakar att dessa krav efterlevs. Ett värdland får ställa upp ytterligare kapitalkrav endast i sådana hänseenden som inte regleras i kapitalkravsdirektivet. I och med att vissa minimikrav på kapital skall vara uppfyllda finns det en garanti för att de aktuella företagen har en grundläggande finansiell styrka. Härigenom minskar riskerna för att de genom en svag soliditet eller otillräcklig kapitalstyrka äventyrar stabiliteten i clearingen. För att att kunna uppfylla kraven på att bereda värdepappersföretag och kreditinstitut tillträde till system för clearing och avveckling är det nödvändigt att göra vissa ändringar i de bestämmelser om clearingmedlemskap som finns i 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet. Bestämmelserna bör justeras så att det inte är möjligt för clearingorganisationen att neka de aktuella företagen och instituten medlemskap, om de villkor som organisationen har ställt upp för medlemskap är uppfyllda. Av principen om fritt tillträde följer att sådana villkor inte får vara diskriminerande gentemot företagen eller instituten. Kretsen av företag bör dock utvidgas i förhållande till direktivets bestämmelser och överensstämma med den krets av aktörer som enligt vad som föreslagits skall kunna få börsmedlemskap och tillträde till handeln vid en auktoriserad marknadsplats. En clearingorganisation skall således vara skyldig att som clearingmedlem acceptera såväl värdepappersinstitut med tillstånd enligt lagen om värdepappersrörelse att driva kommissionsverksamhet, handel för egen räkning och förmedlingsverksamhet som företag från ett EES-land med tillstånd i hemlandet att driva sådan verksamhet och andra utländska företag som i sitt hemland har rätt att driva sådan verksamhet. Med hänsyn till att en clearingorganisation enligt principen om fritt tillträde själv avgör vilka som skall få delta i den clearing som organisationen anordnar kan utöver de aktörer som en organisation vara skyldig att anta till medlem givetvis även andra företag komma i fråga, t.ex. svenska eller utländska företag utan auktorisation i nu berörda avseenden. Med anledning av vad anfört i sitt remissvar kan därvid konstateras att lagstiftningen inte utesluter att bl.a. försäkringsbolag skall kunna bli clearingmedlem. De tillträdesvillkor som clearingorganisationen har rätt att ställa kan bl.a. innefatta krav på att reglerna och procedurerna för clearingen och avvecklingen följs. Dessa regler får innehålla bestämmelser för att säkra att åtagandena vid clearing och avveckling kan uppfyllas under förutsättning att reglerna inte är diskriminerande. nämner i sitt remissvar att, som föreningen uppfattat det kan värdepappersinstitut antingen få direkt tillgång till ett clearingsystem genom att i teknisk bemärkelse "kopplas upp" mot detta eller så kan tillträdet ske indirekt genom att institutet har en sådan uppkoppling till ett utländskt clearinginstitut, vilket i sin tur är kopplat till ett svenskt clearinginstitut. Den senare ordningen kan enligt föreningen visa sig lämplig och kan vara att föredra från säkerhets- och tillsynssynpunkt. Med den utformning bestämmelsen om clearingmedlemskap i 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet har är det möjligt för värdepappersinstitut att få tillgång till system för clearing av optioner och terminer via ett utländskt clearinginstitut som fått clearingmedlemskap. De föreslagna justeringarna i bestämmelsen medför ingen ändring i det avseendet. Det bör med anledning av vad anfört om koppling mellan börsmedlemskap och clearingmedlemskap framhållas att det i lagen inte uppställs något krav på att en clearingmedlem också måste inneha ett börsmedlemskap. De nuvarande reglerna om clearingverksamhet i lagen om börs- och clering- verksamhet avser bara sådan clearing och avveckling som består i att yrkesmässigt träda in som part i options- eller terminsavtal eller på annat sätt garantera att avtalet fullgörs. Varken clearing av andra finansiella instrument än dessa, t.ex. avistainstrument som aktier och obligationer, eller clearing av valutor är reglerad i någon författning. Med hänsyn till den betydelse en säker och effektiv clearing och avveckling har för värdepappersmarknaden och även för det finansiella systemet samt till de starka kopplingar som finns mellan valuta- och värdepappersmarknaderna, har i betänkandet Konto, clearing och avveckling (SOU 1993:114) föreslagit en utvidgning av begreppet clearingverksamhet till att avse verksamhet som består i att på clearingmedlemmarnas vägnar utjämna förpliktelser för dem att betala i svensk eller utländsk valuta eller att leverera finansiella instrument till varandra eller i att genom inträdande som part eller på annat sätt garantera att sådana förpliktelser fullgörs. Vidare föreslås att ett nytt begrepp, avveck- lingsverksamhet, skall införas och regleras i lagen samt att clearing- och av- vecklingsverksamhet inte skall få bedrivas utan tillstånd. har såvitt gäller bestämmelserna i artikel 15 i investeringstjänstedirektivet om medlemskap i eller tillträde till clearing- och avvecklingssystem uttalat bl.a. att såväl investeringstjänstedirektivet som kapitalkravsdirektivet med stor sannolikhet kommer att påverka vilka krav på kapital som kan ställas på börsmedlemmar som önskar tillträde - direkt eller indirekt - till ett clearing- och avvecklingssystem som betjänar denna marknad. Denna fråga kräver enligt utredningens uppfattning ytterligare överväganden, liksom frågan om vilka regler och procedurer som får ställas upp av en clea- ringorganisation för att säkerställa deltagarnas åtaganden i clearingen. Under hänvisning till det förevarande arbetet med införlivande av direktiven om investeringstjänster och kapitalkrav lade utredningen inte fram något eget förslag i denna del. Nuvarande bestämmelse i 8 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet om att en clearingorganisation som medlem får ha endast den som har en betryggande kapitalstyrka, bör enligt utredningen behållas. Utredningen framhöll dock att de särskilda krav som kan behöva ställas för tillträde till clearing- och avvecklingssystem noga bör övervägas med hänsyn till de särskilda risker som föreligger vid clearing- och avvecklingsverksamhet. Bestämmelserna i investeringstjänste- och kapitalkravsdirektiven bör enligt utredningens bedömning därvid inte utgöra hinder för att särskilda krav kan ställas upp av en clearingorganisation beträffande säkerheter och garantier för åtagandenas säkerställande (SOU 1993:114 s. 253). I detta sammanhang bör de frågor som rör kontoföringen av värdepapper och då särskilt kontoförande institut beaktas. I aktiekontolagen (1989:827) finns bestämmelser om ett kontobaserat system huvudsakligen för aktier. De rättsverkningar som varit förbundna med aktiebrev är nu knutna till registrering på konto hos (), som har ensamrätt för kontoföring av papperslösa aktier och andra finansiella instrument på grundval av aktiekontolagens bestämmelser. Enligt aktiekontolagen skall särskilda kontoförande institut vidta registreringsåtgärderna. har i sitt betänkande förordat att legalmonopolet för VPC avskaffas. Lagen innehåller inte någon uttrycklig bestämmelse om att endast svenska företag får förordnas till kontoförande institut och frågan har inte berörts i förarbetena. diskuterade denna frågas betydelse för den framtida tillämpningen av artikel 15 i investeringstjänstedirektivet. Utredningen gjorde därvid den bedömningen att i begreppet clearing- och avvecklingsystem enligt denna artikel inbegrips sannolikt sådana kontosystem som t.ex. sköter överföring av finansiella instrument vid avvecklingen. För att utländska banker och värdepappersföretag skall ha möjlighet att bli kontoförande institut har utredningen förordat att aktiekontolagen kompletteras så att det uttryckligen framgår att utländska företag har möjlighet att bli kontoförande institut (SOU 1993:114 s. 220 och 221). betänkande bereds inom Finansdeparte- mentet. Utredningens förslag om en utvidgning av möjligheterna att registrera finansiella instrument enligt aktiekontolagen har dock redan genomförts (prop. 1993/94:232, bet. 1993/94:LU37, rskr. 1993/94:352). En proposition på ytterligare delar av betänkandet är ämnad att lämnas till . Om förslag om clearing- och avvecklingsverksamhet genomförs påverkar detta även bestämmelserna om deltagande (medlemskap) i sådan verksamhet. De ändringar som i detta avseende kan behöva göras med hänsyn till reglerna i direktivet om investeringstjänster får övervägas vid den fortsatta beredningen av betänkande. 5.7 Rapporteringsskyldighet och information om handeln Regeringens förslag: Skyldigheten för värdepappersinstitut att rapportera avslut i finansiella instrument utvidgas till transaktioner som sker via filial i annat EES-land eller genom tillhandhållande av tjänster där genom gränsöverskridande verksamhet. Den utökade rapporteringsplikten avser finansiella instrument som är föremål för handel på en reglerad marknad inom EES. Börser och auktoriserade marknadsplatser är skyldiga att offentliggöra information om kurser och omsättningsuppgifter för sådana finansiella instrument som är noterade där. Denna skyldighet förtydligas för att uppfylla kraven i direktivet om investeringstjänster. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , och framför vissa synpunkter beträffande den närmare utformningen av rapporteringsskyldigheten. Dessa behandlas i författningskommentarerna till 1 kap. 7 a § lagen om värdepappersrörelse och 4 kap. 4 § lagen om börs- och clearingverksamhet. : Investeringstjänstedirektivet (artikel 20) föreskriver viss arkiverings- och rapporteringsskyldighet för värdepappersföretag i förhållande till de behöriga myndigheterna i hemlandet för affärer som företagen utför i ett annat medlemsland från en i det landet etablerad filial eller genom gränsöverskridande verksamhet. Bestämmelserna gäller även för kreditinstitut vars auktorisation omfattar värdepapperstjänster. Direktivet föreskriver skyldighet för de angivna företagen att under hålla tillgängligt för myndigheterna alla relevanta uppgifter om affärer som utförts i instrument som är föremål för handel vid en reglerad marknad, oavsett om affären i fråga skett vid eller utanför en sådan marknad. Vidare föreskrivs en skyldighet för de aktuella företagen att , eller senast vid slutet av följande arbetsdag rapportera affärer till behöriga myndigheter i hemlandet som avser aktier, obligationer eller andra skuldförbindelser, standardiserade aktieterminer eller standardiserade aktieoptioner. Om tekniska eller praktiska skäl föranleder det får tidsfristen utsträckas till slutet av påföljande arbetsdag, men inte längre. Anmälan skall innehålla uppgift om beteckning och antal för de instrument som köpts eller sålts, datum och tidpunkt för transaktionen, prisuppgift samt identifieringsuppgifter beträffande värdepappersföretaget. Undantag från rapporteringsplikten får göras för affärer som utförs vid en reglerad marknad i värdlandet och som skall rapporteras till behörig myndighet i det landet. Medlemsländerna kan välja mellan att låta företagen själva sköta rapporte- ringen eller låta den ske via handelssystem eller av börser eller andra reglerade marknader. Ett medlemsland får tillämpa strängare rapporteringskrav beträffande sådana affärer som äger rum vid en reglerad marknad i hemlandet eller som utförs av företag för vilka det är hemland. En förutsättning är dock att de strängare reglerna inte tillämpas på ett diskriminerande sätt.