prop · GI03231 · 1995-01-01 00:00:00 — Den del av medlen som avsätts för administration vid och länsstyrelserna bör minimeras. Införs en fiskevårdsavgift är det enligt mening väsentligt att fiskevårdande åtgärder vidtas så att fiskare som betalt avgiften ser att effektiva fiskevårdande åtgärder vidtas. Detta skapar trovärdighet och bör leda till att antalet betalande efterhand ökar. : Det bör mycket tydligt redovisas att fiskevårdsmedlen i första hand är avsedda för att möjliggöra ett effektivt fiskevårdsarbete i landet. Det är i första hand därför som avgiften har kommit till. Att medel från fiskevårdsavgiften också används till bildande av fiskevårdsområden, kraftigt utvidgad och förbättrad fisketillsyn, informations- och utbildningsverksamhet ligger helt i linje med önskemålet om ett gott fiskevårdsarbete. Men, att som utredaren föreslår att fiskevårdsmedlen också fritt skall kunna användas för byggande av parkeringsplatser, båtar, hamnar, bryggor och vindskydd samt vägvisning och renhållning är förbundet ytterst tveksamt till. Dessa åtgärder kan i och för sig främja tillgängligheten och be- kvämligheten i samband med t.ex. sportfiske, men kan knappast hänföras till åtgärder som har med fiskevård att göra. Stor restriktivitet bör alltså råda med att använda fiskevårdsmedel till åtgärder som ej har med fiskevård eller direkt förbättrande möjligheter för det rekreativa fisket att göra. Förbundet är direkt avvisande till att bidrag från fiskevårdsmedlen skall kunna användas för fiskeutsättningar av "Put-and-take"-karaktär eller stödutsättningar av torsk och rödspätta etc. Målet med ett effektivt fiskevårdsarbete är ju att fiskarna skall ges biologiska och ekologiska möjligheter att själva reproducera sig på ett naturligt sätt. En viktig utgångspunkt för all utsättningsverksamhet är att den är biologiskt försvarbar och utgör en del i det beståndsvårdande arbete som enligt regeringens uppdrag skall ha ansvaret för. Ett rent stödut- sättande av fisk för att upprätthålla ett onormalt högt fisketryck kan ej sägas vara god fiskevård. Snarare är det en omfördelning av medel från avgiftsbetalare så att företag skall kunna fortsätta att utöva ett till resursen icke anpassat fiske. Om de som i huvudsak skall betala fiskevårdsavgiften kommer att bli varse att merparten av de pengar som de betalat in i form av en allmän fiskevårds- avgift, till stor del används till stödutsättning av vissa kommersiellt intressanta fiskarter bara för att hålla en näring under armarna, kommer betalningsvillighet att snabbt och drastiskt sjunka till en mycket låg nivå. Detta bör självfallet förhindras. Det bör dock poängteras att Sportfiskarna inte är principiella motståndare till utsättning av fisk. Vi finner det t.ex. rimligt att avgiftsmedlen bör kunna användas för att finansiera den statliga delen av Laxfond . Men det är - som så riktigt påpekar - viktigt att "avgiftsmedlen endast används till åtgärder som inte strider mot fiskevårdens och miljövårdens långsiktiga intressen". Därför bör regeringen göra klart att det i första hand är fiskevård av bestående och varaktig karaktär som bör komma i fråga för bidrag från fiskevårdsmedlen. : Nuvarande fisketillsyn är av alldeles för liten omfattning för att ha en rimlig möjlighet att täcka det behov som finns. Speciellt märkbart är detta då skärgården invaderas av båtturister, vilka ofta har minst sagt bristfälliga kunskaper om gällande fiskeregler. Det är viktigt, att en förstärkt fisketillsyn verkar kraftfullt och effektivt redan från början, både när det gäller utövandet av fisket och kontrollen av att de fiskande betalat in fiskevårdsavgiften. Två med allmänt vatten saknar helt tillsyn, nämligen och . Det är viktigt och nödvändigt att dessa i detta avseende behandlas på samma sätt som övriga . I detta sammanhang skall särskilt understrykas de problem som uppstod vid införandet av det fria handredskapsfisket på ostkusten, vilket gör att fiskevattensägarna inte kan ta ut avgifter av de fritidsfiskande för att täcka de nödvändiga utgifterna för fiskevård och tillsyn. Det är nödvändigt att man i samband med införande av allmänna fiskevårdsavgifter tillser att nödvändiga medel avsättes för fiskevård och tillsyn i de nämnda områdena. Vad det gäller eventuella medel till Laxfond så bör det särskilt inrättade rådet besluta om medel till denna. Det är lämpligt att i svarar för utsättningar i och i för utsättningar i . En fiskevårdsavgift bör emellertid inte kunna användas till investeringar i byggnationer och serviceanläggningar för sportfisket. Denna typ av investeringar är kommunala och enskilda angelägenheter och har inget med den egentliga fiskevården att göra. Avvägningen i denna fråga är enligt SFR synnerligen viktig. : Den del i rapporten som VRF kraftigt reagerar emot är, med tanke på vad medlen skall användas till, vilka som skall ansvara för fördelningen. Fiskevård handlar till stor del om vattenbruk. Den organisation som har bäst kunskap om detta är . Det är därför nödvändigt att organisationen är företrädd i gruppen som skall fördela medlen. 4 Bidragsberättigade åtgärder och bidragsnivåer Inga synpunkter från remissinstanserna. 5 Ansvaret för hanteringen av avgiften delar uppfattningen att ansvaret för hanteringen av avgiften bör ligga på . : Om statsmakterna beslutar att införa en fiskevårdsavgift bör avgiftsmedlen betalas till statsverkets checkräkning i och redovisas under en inkomsttitel på statsbudgeten. Eventuella ränteintäkter tillfaller då statskassan. kostnader för administrationen av systemet bör i ett sådant fall finansieras över statsbudgeten. Statskontoret: När det gäller hanteringen av avgiften instämmer inte Statskontoret i att är det enda alternativet och att av- giftsuppbörd ovillkorligen måste vara en myndighetsuppgift. Vi menar att alternativ till kan vara t.ex. länsstyrelserna, att avgiften mycket väl kan uppbäras av någon annan organisation och att uppgifter kan läggas ut på entreprenad. I den utsträckning det går anser vi också att det är lämpligare att söka decentraliserade lösningar. Vilket alternativ som är effektivast bör övervägas efter särskild analys där naturligtvis särskilda ansvar för fiskevården måste vägas in. Vidare bör övervägas om inte administrationen av fiskekorten och en eventuell avgift för fiskevård kan samordnas. : Det sägs att de medel som fördelas till fiskevårdande ändamål bör uppgå till för att verksamheten skall få en omfattning som motiverar att ett system med en allmän fiskevårdsavgift införs. Vidare görs en överslagsmässig beräkning att intäkterna vid betalning skulle bli . Även ett utfall i nivå med det i sägs skola "ge ett betydande bidrag till fiskevårdsarbetet i landet". Det framgår att betalningsfrekvensen i är låg; av 1,6 miljoner personer som enligt tidigare beräkningar borde betala gjordes endast 249 000 inbetalningar. I betalade alltså bara ungefär var sjätte betalnings- skyldig. Omräknat på svenska förhållanden skulle detta ge en intäkt på ca . Kostnaderna för egen hantering av den allmänna fiskevårdsavgiften beräknar utredningen till ca , vartill kommer årliga uppbördskostnader på och informa- tionskostnader på åtminstone . Bara dessa kostnader ligger alltså på 6 à av en "godtagbar" lägsta intäkt på . Av resterande medel (?) för fiskevårdande åtgärder beräknas åtminstone användas till förordnande av frivilliga tillsynsmän. Med dessa beräkningar skulle storleksordningen av de influtna medlen gå åt till administration inkl. kontroll. Att märka är då att de rättsvårdande organens kostnader för systemet inte ingår i dessa beräkningar. Förslaget når därmed inte på långt när upp till det krav som utredningen själv formulerat, dvs. att maximalt bör användas för dessa ändamål. 6 Uppbörd av avgiften anser att rapporten inte tillräckligt belyser konsekvenserna av de olika alternativ som ges vad gäller hanteringen av uppbörden. vill betona utredarens uppfattning att uppbörden av fiskevårdsavgiften bör ske på ett enkelt och obyråkratiskt sätt. Visar det sig att alltför få fiskare betalar avgiften, kan ett centralt register införas i ett senare skede. : Vad så gäller uppbörden av avgiften är det som påpekar ett uttalat krav från Sportfiskarnas sida att det upprättas ett register över dem som erlagt fiskevårdsavgift. Ett sådant register skulle ha följande goda effekter. Man får snabbt veta hur många som erlägger avgiften och vilken kategori fiskande som de tillhör. Man får möjlighet att påminna den enskilde fiskaren om att fiskevårdsavgiften nu gått ut och att ny fiskevårdsavgift för skall lösas. Dessutom kan man i samband med denna påminnelse dels tala om hur de influtna medlen används , dels redovisa vilka planer man har för fiskevården inom . Detta system används i och i samband med redovisning som gjordes på det danska fiskeridepartementet framgick det med all tydlighet att man där bedömde vinsterna med ett register och påminnelsesystem som betydande (4-5 miljoner Dkr) när väl kostnaderna för hållande av ett register, portokostnader och administration räknats bort. Man hävdade från danskt håll att ett fungerande register underlättar uppbörden och ökar antalet betalande. Några besiv för att förhållandet skulle vara annorlunda i har aldrig redovisats, ej heller några beräkningar som enligt utredningen gjorts inom och som skulle tyda på att det är tveksamt om den högre betalningsfrekvensen och de därmed högre inkomsterna uppväger kostnaderna för registret och utsändningen av inbetalningskort. Kontakter som Sportfiskarna haft med bl.a. Postgirot tyder tvärtom på att kostnaderna för ett register skulle kunna hållas mycket låga. Därutöver är Postgirot som en av allmänheten uppfattad företrädare för "det allmänna" en lämplig organi- sation/myndighet att handha uppbörden av den allmänna fiskevårdsavgiften. Det är väsentligt att ett fungerande register förutom att det inte kostar för mycket kan användas för att ge fiskaren bra service och information om vilka åtgärder som planeras för att förbättra fiskevården som han/hon erhåller lättillgänglig information om hur pengarna används. Detta skapar en bred acceptans för fiskevårdsavgiften. Det bör sammanfattningsvis betonas att Sportfiskarna är villiga att ställa sig bakom ett regeringsförslag om införandet av en allmän fiskevårdsavgift, under förutsättning att det nu presenterade utredningsförslaget förändras och förtydligas enligt de riktlinjer som redovisats. 7 Förvaltning av avgiftsmedlen : Utredningen har inte visat att det skulle vara någon fördel att avgiftsmedlen kommer in i statsbudgeten, fördelen torde utan tvekan vara tvivelaktig. Om det är en beskattning är det naturligtvis riktigt, men om det är ett avgiftssystem är det viktigt att den principen också gäller och att medlen kommer in direkt till en egen fondering. Detta torde också vara riktigt ur den synpunkten att om medlen inte förbrukas finns de kvar i fonden. Om medlen verkligen skall garanteras att användas för avsedda ändamål skall de inte gå in i statsbudgeten. Förbundet har erfarenhet av liknande system med avgifter då medlen enligt beslut skulle gå tillbaka till de areella näringarna men där medlen inte användes på detta sätt. Förbundet vill därför kraftigt understryka åsikten att avgifterna hanteras i särskild ordning och fonderas. 8 Beslut om avgiftsmedlens användning : När det gäller beslutsordningen föreslås ett särskilt råd med generaldirektören för som ordförande och fyra representanter som utses av regeringen och där , samt får föreslå var sin representant. Den femte ledamoten som utses av regeringen skall vara en företrädare för det allmänna. är tveksam till representationen i rådet. De som betalar avgiften bör ges ett stort inflytande över hur influtna medel används. Med tanke på att så många fiskande ej representeras av något förbund borde åtminstone en representant till företräda det allmänna. föreslår att även får föreslå en representant. Ett alternativ till beslutsordning skulle kunna vara att utser en rådgivande grupp och att efter att ha samrått med denna beslutar om medlens användning. har erfarenhet av denna ordning vid fördelning av medel till forskning och undersökningar. Denna ordning tillämpades också vid fördelningen av det tidigare statliga anslaget till fiskevård. Enligt blir handläggningen mer flexibel och ej så låst till antalet representanter och ej heller till vem som är representerad. Statskontoret: Beslut om avgiftsmedlens användning föreslås fattas av ett särskilt råd med fem ledamöter. Dessa föreslås representera , , , allmänintresset samt . föreslås att en betydande del av medlen fördelas på länsstyrelserna i form av årliga ramar samt att länsstyrelserna skall svara för kontroll, uppföljning, ekonomisk redovisning m.m. av sina bidragsbeslut. Vi finner det rimligt att sätta samman rådet så att en mer allsidig avvägning av intressen sker, t.ex. bör även naturvården representeras. delar utredarens uppfattning att de medel som genereras genom fiskevårdsavgiften skall hanteras av . Medlen föreslås av utredaren fördelas av ett särskilt råd med fem medlemmar representerande , , , och allmänintresset. Vi förordar att allmänintresset representeras av en rådsmedlem som föreslås av . Rådet bör dessutom förstärkas med fiskeribiologisk forskningskompetens. Förslagsvis skulle tre laboratoriechefer för resp. Havs-, Kust- och Sötvattenslaboratoriet kunna ingå i rådet. : Vad gäller inflytande och beslut över hur medlen skall fördelas måste ägare och förvaltare av den avgiftsbelagda resursen få ett avgörande inflytande över medlens fördelning, såväl på riksnivå som på länsnivå. För detta talar bl.a. intentionerna i den nya fiskelagen där fiskerättsägaren ges ansvaret för fiskevården och hur fisket bedrivs. Sammansättningen av det föreslagna rådet på riksnivå, med en representant för vardera fiskets tre organisationer samt därtill en person som representerar det allmänna bör garantera en rimlig balans i beslutsfunktionen. Därtill blir det viktigt att den person som skall representera det allmänna verkligen uppfattas representera en allmän och vid syn på fisket i alla dess aspekter. Av flertalet skäl bör också generaldirektör bli ordförande i rådet. Rådet måste få en beslutande roll och ett avgörande inflytande på medlens fördelning. Även på länsnivå måste liknande råd med beslutande funktion inrättas. Länsstyrelserna, som i många fall redan avvecklat sin fiskekompetens, bör enbart få rollen som administrerande myndighet utan särskilt inflytande i sak, möjligen som samordnare och därigenom ingående som ledamot i rådet. Inga medel bör få avsättas för länsstyrelsernas administration. Om avgiften införs är det synnerligen viktigt att medlen används till konkret fiskevård och produktutveckling av fiskeresursen. De olika områden som utredningen anser att avgiften skall användas till behöver preciseras i omfattning och vad det egentliga syftet är och vilka ändamål som uppnås med insatserna. Anläggningar, service, båtar, hamnar, bryggor m.m. utgör inte automatiskt en del i fiskevården. Det vore därtill felaktigt om avgiften kom att användas som organisationsbidrag, därför bör utredningens förslag där intresseorganisationerna bör få del av medlen klarläggas och avgränsas tydligare. kräver för sin del att det nu framlagda förslaget förändras på följande punkter. Det beslutande råd som skall besluta på vägnar om disposition av avgiftsmedlen bör enligt förbundets uppfattning bestå av generaldirektör (ordf.), och en representant vardera för , och . Därutöver måste rådet tillföras biologisk och miljövårdsmässig kompetens. Detta kan lämpligen ske genom att en representant från ingår i det beslutande rådet. Detta markerar också samhörigheten mellan fiskevård och naturvård. Dessutom bör representant kunna vara en fullgod företrädare för såväl allmänheten som husbehovsfiskarna, i den mån dessa inte företräds av Fiskevattenägarna. Vad gäller länsstyrelsernas roll är det i och för sig bra att utredningen poängterar länsstyrelsernas ansvar för kontroll, uppföljning, ekonomisk redovisning etc. Men det är också av största vikt att länsstyrelsernas politiker och handläggande tjänstemän inte agerar och fattar beslut utan tillfredsställande förankring hos berörda organisationer, intressenter m.fl. Sportfiskarna föreslår därför att varje länsstyrelse till sig knyter en beslutande fiskevårdsgrupp eller fiskevårdsnämnd med representanter från fiskeenhet, berörda organisationer samt en representant från i den region som detta omfattar. Syftet med detta förslag är att gruppen/nämnden skall ta ställning till inkomna ansökningar samt själv ta fram förslag på lämpliga fiskevårdsprojekt inom länet. Rådet/nämnden skall också ta fram fiskevårdsplaner för hela eller delar av länet i den mån sådana planer inte redan finns. Dessa länsvisa råd/nämnder bör också kunna tjänstgöra som en regional "filtreringsgrupp" så att de länsvisa ansök- ningar som lämnas in till det beslutande rådet överensstämmer med de intentioner som den centrala fondstyrelsen skall lägga fast. Därigenom kan de länsvisa råden/nämndernas prioriteringar utgöra ett bra underlag för ansökan om medlen från fiskevårdsfonden. Det bör poängteras att länsstyrelserna i många fall har inrättat rådgivande grupper i fiskerifrågor. Dessa bör dock, enligt förbundets uppfattning, bli beslutande. delar också utredningsmannens uppfattning om att administrationen av avgiften skall göras så enkel som möjligt. Detta förutsätter dock en effektiv fisketillsyn som kan kontrollera att de som fiskar verkligen erlagt sin avgift. Förvaltningen av avgiftssystemet bör enligt förslaget kunna hanteras av . Ett särskilt råd med fem ledamöter, representerande de i utredningen föreslagna grupperna bör inrättas för att fatta beslut om avgiftsmedlens användning. Vidare bör ledamöterna i rådet ha var sin ersättare. Samrådsgrupper bör även inrättas på länsnivå. : I utredningsrapporten föreslås att länsstyrelserna tilldelas medel i form av årliga ramar. Enligt tinget bör beslut om medlens användning fattas så nära den fiskande befolkning som möjligt och i samråd med dem. Det är därför av vital betydelse att olika intressegrupper, samebyar, ges reell möjlighet att påverka inriktningen av de insatser som behövs för bl.a. fiskevårdande åtgärder. Det är därför nödvändigt att en grupp bildas på regional och lokal/nivå, som har beslutanderätten i hithörande frågor. vill också betona vikten av att det i riktlinjerna för pengarnas användning skrivs in att medel skall anslås till fiskhälsoverksamheten. Den del som gäller det allmänna fiskhälsoarbetet måste finansieras på annat sätt än som sker . Det är ett antal odlare som betalar, inte bara sin egen fiskhälsokontroll, utan också den allmänna verksamheten. Fiskevården är beroende av en hög hälsostatus. Fiskevårdsavgiften är därför den självklara finansieringen av det allmänna fiskhälsoarbetet. 9 Kontroll av att avgiften erlagts : Tillgången på fiskevatten kan liknas vid en kollektiv vara i den meningen att varan kan konsumeras av flera konsumenter utan att någons konsumtion minskar möjligheten för andras konsumtion. Den optimala volymen av en kollektiv vara erhålls där summan av konsumenternas värderingar av ett marginellt tillskott sammanfaller med marginalkostnaden. Problemet med att i praktiken åstadkomma en sådan volym är att den verkliga betalningsviljan kan visa sig svår att bestämma. har med SCB:s hjälp genomfört en studie Fritidsfiske -90 för att kartlägga allmänhetens intresse för fritidsfiske och en allmän fiskevårdsavgift. Det positiva utfallet beträffande en allmän fiskevårdsavgift som blev resultatet av undersökningen bör emellertid tolkas med en viss försiktighet. Den enskilde konsumenten kan mycket väl ha uppgivit en överdrivet positiv inställning i förhållande till hans verkliga värderingar. Mot bakgrund av den bristfälliga fisketillsynen, och att risken för upptäckt vid fiske utan att ha erlagt avgift är minimal, torde ett införande av en fiskevårdsavgift sannolikt ge upphov till ett omfattande "free-rider" problem. Utredaren pekar också på behovet av en avsevärt förbättrad fisketillsyn för att det föreslagna systemet skall fungera, utan att redovisa konkreta förslag till hur en sådan tillsyn skall utformas. Mot bakgrund bl.a. av de kontrollsvårigheter som en obligatorisk fiskevårdsavgift medför anser RRV att det villkor som regeringen ställt upp för att införa denna avgift inte är uppfyllt. Ett alternativ som inte kräver ett lika omfattande statligt engagemang är att försöka utnyttja den betalningsvilja som på olika sätt har kommit fram. Det kan således finns skäl för att undersöka hur ett frivilligt avgiftssystem skulle kunna utformas. Statskontoret: När det gäller kontrollen av att fiskevårdsavgift erlagts föreslås den ske inom ramen för den ordinarie fisketillsynen med förstärkning av medel från den allmänna fiskevårdsavgiften motsvarande . Förslaget innehåller dock ingen närmare beskrivning av dimensioneringen eller någon analys av kontrollen i förhållande till sanktionernas storlek. Vidare föreslås inte de personer som erlagt avgift registreras varför bevisföringen kommer att försvåras. Efterlevnaden av en sådan reglering framstår som omöjlig att kontrollera. Statskontoret efterlyser en översiktlig fördelning av de medel som förväntas inflyta på de användningsområden som föreslås, bidrag till bildande av fiskevårdsområden, fiskevårdsåtgärder inkl. utsättning av fisk, fisketillsyn och utveckling av fiskevården, kontroll samt administration inkl. länsstyrelsernas bidragsadministration. Som vi uppfattar utredarens bedömning beräknas intäkterna uppgått till vid föreslagna avgiftsnivåer och betalningsfrekvens. Utredarens förhoppning att betalar skulle då ge i intäkt. Vi ifrågasätter om det med det föreslagna systemet är möjligt att ens komma i närheten av dessa belopp som för övrigt bör jämföras med nuvarande anslag om ca . Eftersom kalkylen inte redovisas är den dock omöjlig att kontrollera. : Regeringen har enligt årets budgetproposition (bilaga 10, sid 42) för avsikt att återkomma till med definitiva förslag vad gäller kontroll på fiskets område och dimensionering av den efter det att har lämnat sitt förslag. , som anser att det inte finns anledning att föregripa kommande beslut och bygga ut kontrollapparaten i enlighet med utredningens förslag, vill i denna fråga endast framföra följande. Tillsyn som kan föranleda olika slag av ingrepp mot person och egendom bör av rättssäkerhetsskäl utövas av behöriga samhällsorgan såsom Polisen och . Myndigheten är rent principiellt inte övertygad om att den kraftiga ökning av frivilliga fisketillsynsmän som utredningen föreslår bör genomföras för att utöva kontroll av gällande fiskeförfattningar. Däremot anser att betalningskontrollen av en eventuell fiskevårdsavgift med fördel kan skötas av frivilliga tillsynsmän. : Utredningens största brister finns i förslagen om kontroll och uppbörd av avgiften. Eftersom entusiasmen och intresset är blandat, ofta mycket svalt, bland landets fiskevårdsområdesföreningar måste motivet att alls bry sig om avgiften göras stark. Det finns ingen annan organisation än de lokala fiskevårdsområdesföreningarna, dvs. fiskevattenägarna, som har möjlighet att kontrollera efterlevnaden. Det är otänkbart att inrätta ett särskilt kontrollorgan för avgiften. Röster har redan höjts på flera håll i landet för att förbise avgiften. Och om ingen kontrollerar eller beivrar underlåtelser att lösa avgiften, kommer moralen och betalningsviljan snart att vara obefintlig. Häri ligger den största praktiska och juridiska svårigheten vid införandet av en allmän fiskevårdsavgift. Att utredningen räknar med högst 50-procentig betalningsvilja är i sig ett moraliskt undergrävande resonemang. Skall den allmänna fiskevårdsavgiften ha någon framtid, och inte bara glömmas bort och till slut förlora all respekt, måste avgiften utformas så att den kan accepteras av dem den mest berör: landets fiskevårdsområdesföreningar och fiskevattenägare.