prop · GI03142 · 1995-01-01 00:00:00 — I övriga fall har uppenbarligen den ansvarige läkaren ansett att utredningen kan underlåtas. Sedan abortlagen (1974:595) tillkom har mycket hänt inom fosterdiagnostiken. Nya metoder har utvecklats som innebär att kvinnan kan få besked om eventuell fosterskada tidigare under havandeskapet. En kvinna som före utgången av 12:e graviditetsveckan får besked om att fostret har t.ex. en kromosomrubbning befinner sig emellertid i en lika svår situation som om hon fått ett liknande besked efter denna tidpunkt. Kvinnan får anses ha ett lika stort behov av kontakt oavsett när under graviditeten hon får beskedet. En mycket stor del av de aborter som görs efter utgången av 12:e graviditets- veckan görs i 13:e - . används i stort sett samma metoder för dessa aborter som för dem som sker tidigare under graviditeten. Det finns alltså inte heller längre något reeellt medicinskt skäl att ha en obligatorisk utredning för aborter som görs efter . Det främsta syftet med ett kuratorsamtal är att hjälpa kvinnan att själv fatta beslut om hon skall genomgå abort eller inte. Mot den bakgrunden förefaller det inte meningsfullt att tvinga kvinnan till en sådan kontakt. Sammantaget anser vi alltså att det inte längre finns anledning att upprätthålla kravet på särskild utredning om abort skall utföras efter 12:e graviditetsveckan. Utvecklingen har gått dithän att kvinnan i stället bör erbjudas stödsamtal oavsett när aborten begärs. Detta står också i samklang med intentionerna bakom socialtjänstlagen (1980:620) och hälso- och sjukvårdslagen när det gäller rät- ten till personlig integritet och självbestämmande. har i sitt remissvar pekat på att det i all- männa råd (SOSFS 1989:6) om tillämpningen av abortlagen redan finns en re- kommendation om att alla kvinnor bör erbjudas kuratorsamtal även vid ansökan om abort före utgången av 12:e graviditetsveckan. Vi anser dock, liksom utredningen, att samtalen fyller en så viktig funktion att ett erbjudande om stödsamtal bör vara obligatoriskt och regleras i lag. Bestämmelsen bör omfatta även de fall då fråga uppkommit om avbrytande av havandeskap på grund av fara för kvinnans liv eller hälsa. Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund ställer sig avvisande till att man binder arbetsuppgifter till en viss yrkeskategori i lagtext. Man bör, enligt förbundet, låta den som i det enskilda fallet är bäst lämpad och som har den bästa kontakten med föräldraparet genomföra samtalen. Vi instämmer i detta och anser att det väsentliga är att lagreglera föräldraparens rätt till stödsamtal utan att ange att det skall vara just kurator som skall genomföra samtalen. Flera undersökningar visar att kvinnor som genomgår abort ibland får psykiska reaktioner efter aborten. Kvinnor som genomgår abort bör därför ges möjlighet till samtal även efter abortingreppet. En skyldighet att erbjuda stödsamtal bör således införas också för denna situation. Också denna fråga är så viktig att den bör lagregleras men inte heller i detta fall bör i lagtext anges vem som skall genomföra samtalen. Detta bör avgöras i samråd med kvinnan efter vad som är lämpligast i det enskilda fallet. Även då havandeskapet avbryts på grund av fara för kvinnans liv eller hälsa bör stödsamtal erbjudas efter åtgärden. I det här sammanhanget vill vi betona vikten av abortförebyggande åtgärder. Strävan måste vara att förebygga oönskade graviditeter. Stödsamtal efter genom- gången abort kan bl.a. vara ett led i arbetet att förebygga fler oönskade gra- viditeter. Att främja abortförebyggande åtgärder är en av uppgifterna för . 1 och 2 §§ anges förutsättningarna för abort t.o.m tolfte havandeskapsveckan i 1 § och förutsättningarna för abort mellan tolfte och artonde havandeskaps- veckan i 2 §. I sistnämnda fall skall en särskild utredning göras före aborten. Om det är uppenbart att hinder mot abort inte föreligger får utredningen under- låtas. föreslås att de båda paragraferna arbetas om så att en generell tid under vilken abort får utföras anges i 1 § medan det i 2 § anges en skyldighet att erbjuda kvinnan stödsamtal innan åtgärden utförs. Stödsamtalet ersätter den särskilda utredningen och skall omfatta såväl aborter före tolfte havandeskaps- veckan som aborter under tolfte t.o.m. artonde havandeskapsveckan. Erbjudande om stödsamtal skall även lämnas om fråga uppkommit om avbrytande av havande- skapet enligt 6 §, dvs. då havandeskapet medför allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa. I lagtexten har inte reglerats hur ett stödsamtal skall gå till eller vem som skall genomföra det. Den senare frågan har berörts närmare i den allmänna motiveringen. Här kan tilläggas att, även om det inte närmare reglerats när erbjudandet om stödsamtal skall lämnas eller när samtalet skall genomföras, det är naturligt att erbjudandet i vart fall lämnas i samband med att kvinnan gör sin framställning om avbrytande av havandeskapet eller i mycket nära anslutning därtill. Det har inte heller reglerats vem som är ansvarig för att ett erbjudande om stödsamtal lämnas eller var ett sådant samtal skall äga rum. Detta innebär att samtalet, vilket torde bli det vanligaste, kan genomföras på det sjukhus eller den inrättning av annat slag där aborten skall genomföras, men det kan också om kvinnan så önskar genomföras t.ex. på en mödravårdscentral. Före utförandet av åtgärden bör det dock för ansvarig läkare vara klarlagt att erbjudande om stödsamtal lämnats. Ett sådant erbjudande bör därför alltid dokumenteras. En följdändring av redaktionell karaktär har gjorts i paragrafen. 5 § Paragrafen föreslås ändras på så sätt att det framgår att bestämmelserna omfattar även avbrytande av havandeskap enligt 6 §. Ändringarna är en följd av den föreslagna ändringen av terminologin i 6 § om avbrytande av havandeskap på grund av allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa. Någon ändring i sak är inte avsedd. 6 § I paragrafen ersätts uttrycket abort med det övergripande uttrycket avbrytande av havandeskap. Härigenom markeras att, eftersom ett ingrepp enligt denna paragraf kan komma att avse ett som är livsdugligt, fostret om möjligt skall räddas till livet. Som följd härav har undantaget från bestämmelsen i 3 § andra stycket om att tillstånd till abort inte får ges om det finns anledning anta att fostret är livsdugligt ersatts med att tillstånd till avbrytande av havandeskapet får lämnas oavsett havandeskapets längd. I andra stycket föreslås, förutom en följdändring av terminologin, att bestämmelsen om undantag från kravet på tillstånd enligt 3 § i nödsituationer tas bort. I stället föreslås att det direkt framgår att om det föreligger fara för kvinnan, åtgärden får utföras även utan tillstånd. Ändringen är en följd av den ändrade terminologin. 7 § I paragrafen anges i vilka fall beslut inte får överklagas. Liksom tidigare skall det inte gå att överklaga styrelsens beslut om abort eller avbrytande av havandeskap på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan som gör att havandeskapet medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Tillägget i paragrafen är en följdändring med anledning av den ändrade terminologin i 6 §. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. 8 § I paragrafen, som är ny - förutvarande 8 § har upphävts genom lagen (1980:222) om ändring i abortlagen - har införts en ny bestämmelse enligt vilken en kvinna som genomgått en abort eller avbrutit havandeskapet enligt 6 § skall erbjudas stödsamtal även efter åtgärden. Till skillnad från vad som gäller för stödsamtal före en abort har ansvaret för att erbjudande om stödsamtal lämnas efter en abort knutits till ansvarig på det sjukhus eller den inrättning där ingreppet utförts. Detta innebär dock inte att samtalet måste genomföras på angivet sjukhus eller annan inrättning. Vem som bör genomföra stödsamtalet har, liksom i fråga om stödsamtal enligt 1 § andra stycket, behandlats i den allmänna motiveringen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden, , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:142 Fosterdiagnostik och abort 82