prop · GI0370 · 1995-01-01 00:00:00 — Om fusionsvederlaget helt eller delvis består av aktier i det övertagande bankaktiebolaget och det eller de överlåtande bolagen har fullgjort sina skyldigheter, gäller en kompletterande regel. I sådana fall skall bolagen från det att regeringen givit tillstånd till fusionen anmäla ökningen av aktiekapitalet eller, vid kombination, att det övertagande bolaget har bildats och att styrelse har utsetts. Överlåtande bolags tillgångar och skulder övergår då på det övertagande bolaget först i och med att även denna anmälan har registrerats (se 11 kap. 6 § första och andra styckena bankaktiebolagslagen). Härefter skall styrelsen i det överlåtande bankaktiebolaget skifta fusions- vederlaget. Sedan detta har skett skall styrelsen avge redovisning för sin förvaltning av bolagets angelägenheter. När en sådan slutredovisning har lagts fram på bolagsstämma, är det överlåtande bolaget upplöst (se 11 kap. 7 och 8 §§ bankaktiebolagslagen). Fusionsdirektivet ger medlemsstaterna frihet att själva i sin lagstiftning bestämma när en fusion skall anses fullbordad. I artikel 17 sägs endast att lagstiftningen i medlemsstaterna skall ange den tidpunkt då fusionen blir gällande. Enligt artikel 19 fordras emellertid att en fusion alltid skall ha vissa rättsverkningar, nämligen att det överlåtande bolagets samtliga tillgångar och skulder skall övergå till det övertagande bolaget, att aktieägarna i det överlåtande bolaget blir aktieägare i det övertagande bolaget samt att det överlåtande bolaget upphör. Direktivet kräver att dessa rättsverkningar inträder . Bestämmelserna om fusionens fullbordande bör ansluta till det för bankaktiebolag gällande regelsystemet. Beslutet att ge tillstånd till verkställande av fusionsplanen bör således även enligt det nya regelverket följas av en ytterligare, avslutande registrering. Denna registrering bör även omfatta nödvändiga följdbeslut såsom ökning av aktiekapitalet och, vid kombination, anmälan om bolagets bildande och om utseende av styrelse och revisorer. En anmälan bör göras av det övertagande bolagets styrelse från regeringens tillståndsbeslut. Anmälan bör ställas till . Svensk rätt uppfyller inte fusionsdirektivets krav på att rätts- verkningarna av en fusion skall inträda . Det är därför nödvändigt att utforma lagen så att övergången av de överlåtande bolagens tillgångar och skulder till det övertagande bolaget sammanfaller med tidpunkten för de överlåtande bolagens upphörande. skall, om fusionsvederlaget helt eller delvis består av aktier, aktieägarna i de överlåtande bolagen bli aktieägare i det övertagande bolaget. Rättsverkningarna av fusionen bör alltid, liksom , inträda i och med att det övertagande bolagets anmälan till registreras. skall således överlåtande bolags tillgångar och skulder (liksom med undantag för vissa skadeståndsanspråk) övergå på det övertagande bolaget och överlåtande bolag anses upplöst. skall fusionsvederlaget, i den mån det utgörs av aktier i det övertagande bolaget, övergå på de tidigare aktieägarna i överlåtande bolag. 8 Företrädesrätt vid ökning av aktiekapitalet 8.1 Primär och subsidiär företrädesrätt Regeringens förslag: En sådan föreskrift om företrädesrätt till nya aktier vid en framtida ökning av aktiekapitalet, som inte ger samtliga aktieägare lika företrädesrätt i förhållande till den andel av aktiekapitalet som deras aktier representerar, får tas in i bolagsordningen endast om den innebär dels att ägarna till aktier av visst aktieslag vid en framtida kontantemission skall ha företrädesrätt till nya aktier av samma aktieslag (primär företrädesrätt), dels att samtliga aktieägare har rätt att teckna de aktier som inte tecknas av de primärt berättigade (subsidiär företrädesrätt). Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. har ansett att frågan bör utredas ytterligare. Skälen för regeringens förslaget: Bestämmelser om företrädesrätt till nya aktier vid ökning av aktiekapitalet genom nyemission finns i 3 kap. 1 § och 4 kap. 3 § bankaktiebolagslagen samt i 3 kap. 1 § och 4 kap. 5 § försäkrings- rörelselagen. Enligt nämnda bestämmelser i 4 kap. bankaktiebolagslagen och försäkringsrörelselagen har aktieägarna vid kontantemission företrädesrätt till de nya aktierna i förhållande till det antal aktier som de förut äger. En annan företrädesrätt kan dock gälla på grund av föreskrifter i bolagsordningen. Dessutom kan bolagsstämman och styrelsen i samband med emissionsbeslutet besluta om att avvika från vad som annars gäller om företrädesrätt. Av 3 kap. 1 § första och andra styckena i resp. lagar framgår vilka föreskrifter som får och skall meddelas i bolagsordningen angående företrädesrätt till nya aktier. Enligt artikel 29.1 i kapitaldirektivet skall vid varje ökning av det tecknade aktiekapitalet, som sker genom kontantemission, aktierna erbjudas aktieägarna med företrädesrätt i förhållande till den andel av aktiekapitalet som deras aktier representerar. Punkten 2 innehåller två möjligheter att göra undantag från denna huvudregel. I övrigt får den i punkten 1 föreskrivna företrädesrätten inte begränsas eller upphävas annat än genom beslut av bolagsstämman (punkten 4). Det andra undantaget i punkten 2 har följande lydelse: Medlemsstaterna får - om i ett bolag med aktier av olika slag i fråga om rösträtt eller rätt till utdelning enligt artikel 15 eller vid utskiftning i samband med likvidation, det tecknade kapitalet ökas genom att nya aktier av endast ett av dessa aktieslag ges ut - tillåta att ägarna till aktier av annat slag får utöva sin företrädesrätt att teckna nya aktier först efter ägarna till aktier av det slag som emissionen avser. är skyldigt att anpassa sin lagstiftning till de bestämmelser om företrädesrätt som finns i nämnd artikel i kapitaldirektivet. Med den kategoriindelning som har föreslagits är det visserligen inte nödvändigt att tillämpa direktivet på annat än de publika bank- och försäkringsaktiebolagen. Det finns dock inte några särskilda skäl att göra skillnad mellan de båda bolagskategorierna. De nya bestämmelser som direktivet i denna del föranleder bör därför gälla såväl privata som publika bank- och försäkringaktiebolag. EG-rätten har som utgångspunkt att aktier av samtliga aktieslag skall ha företrädesrätt till nya aktier i förhållande till sin andel i aktiekapitalet. Svensk lagstiftning bör ha samma utgångspunkt. I det av antagna förslaget till ändring i aktiebolagslagen föreslås att bör utnyttja den andra undantagsregeln i punkten 2 av artikel 29 och införa mot direktivet svarande bestämmelser om primär och subsidiär företrädes- rätt (se prop. 1993/94:196 s. 109). Några särskilda skäl för att välja en annan lösning för bank- och försäkringsområdet föreligger inte. 8.2 Företrädesrätt mellan aktieslag med olika röstvärde Regeringens förslag: Det skall vara möjligt att i bolagsordningen ta in föreskrifter om olika företrädesrätt för olika aktieslag vid kontantemission inte endast när skillnaden mellan aktieslagen gäller rätten till vinst eller likvidationsandel utan också när skillnaden avser röstvärde. Om olika aktieslag skiljer sig åt i fråga om röstvärde men medför lika rätt till vinst eller likvidationsandel, skall en föreskrift i bolagsordningen om olika företrädesrätt förenas med föreskrifter som garanterar att innehavare av varje aktieslag vid en fondemission kan behålla sin andel av bolagets aktier och röster. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Det är inte tillåtet att i bolagsord- ningen meddela föreskrifter om olika företrädesrätt vid kontantemission annat än i fråga om aktier som skall ha olika andel i bolagets tillgångar och vinst. Lagen medger alltså inte föreskrifter om olika företrädesrätt när skillnaden mellan aktieslagen enbart hänför sig till röstvärdet. Inte heller tillåter lagen föreskrifter om olika företrädesrätt när skillnaden mellan aktieslagen är av annat slag, exempelvis skillnader i fråga om rätten att välja ledamöter i styrelsen. Här är det således inte möjligt att i bolagsordningen avvika från principen om lika företrädesrätt. Skälen till detta är att sådana föreskrifter inte har ansetts vara förenliga med likhetsprincipen. Om aktier med lika rätt till likvidationsandel eller vinst skulle ha olika rätt att delta i teckningen av nya aktier, skulle detta kunna innebära att vissa aktieägare gynnas i förhållande till andra utan att det finns grund för detta i bolagsordningen. Principen om lika företrädesrätt kan emellertid förstås på två olika sätt. Det ena innebär en företrädesrätt för samtliga slag av aktier i förhållande till de gamla aktiernas andel i aktiekapitalet. Det andra innebär en företrädesrätt inom varje aktieslag som, om den förenas med föreskrifter om proportionell emission inom varje aktieslag, gör det möjligt för innehavare av gamla aktier att bibehålla sin röststyrka och sin andel i bolagets kapital. I artikel 29 i kapitaldirektivet behandlas aktier med röstvärdesskillnader på samma sätt som aktier som skiljer sig åt i fråga om rätten till tillgångar och vinst. Det finns flera omständigheter som talar för att det nu är dags för att tillåta att föreskrifter om olika företrädesrätt förs in i bolagsordningen också när skillnaden mellan aktierna hänför sig endast till röstvärdet. Det avgörande skälet till att lagstiftningen inte har tillåtit bolagsordningsföreskrifter om olika företrädesrätt när skillnaden mellan aktieslagen enbart avsett röstvärdet har som tidigare nämnts varit att detta inte ansetts förenligt med likhetsprincipen. Det kan emellertid hävdas att förbudet mot sådana föreskrifter kan kringgås genom att bolaget vid sidan av röstvärdesskillnader föreskriver vissa mindre skillnader vad gäller rätten till tillgångar och vinst. Detta är också ett av skälen till att man i våra grannländer tillåter föreskrifter om olika företrädesrätt också när aktieslagen skiljer sig åt endast i fråga om röstvärde. Utgångspunkten för kapitaldirektivet är emellertid följande. För att man vid en nyemission skall kunna fördela rätten att teckna de nya aktierna på ett annat sätt än vad som följer av direktivets huvudregel, dvs. i förhållande till den andel av aktiekapitalet som de gamla aktierna representerar, fordras antingen att bolagsordningen innehåller föreskrifter om olika företrädesrätt av det slag som direktivet tillåter eller att bolaget i samband med emissionen beslutar om att rätten att teckna nya aktier fördelas på ett annat sätt. Med den utformning som den nuvarande lagstiftningen har skulle svenska bolag enbart kunna använda sig av det sistnämnda alternativet. I det av antagna förslaget till ändring i aktiebolagslagen föreslås att lagen ändras så att det blir möjligt att i bolagsordningen ta in föreskrifter om olika företrädesrätt också när skillnaden mellan aktieslagen enbart avser röstvärde (se prop. 1993/94:196 s. 112 f). Några särskilda skäl för att välja en annan lösning för bank- och försäkringsområdet föreligger inte. En sådan ordning kan emellertid i ett avseende komma i allvarlig konflikt med den bolagsrättsliga likhetsprincipen. Så blir fallet vid en ökning av aktiekapitalet genom fondemission. En sådan emission är i själva verket en ren bokföringsåtgärd. Aktiekapitalet ökas endast genom en överflyttning av bolagets egna medel i form av fritt eget kapital, uppskrivningsfond eller reservfond eller genom en uppskrivning av anläggningstillgångarnas värde (se 4 kap. 17 § bankaktiebolagslagen och 4 kap. 18 § försäkringsrörelselagen). I samband med fondemissionen delas nya aktier ut utan att någon ersättning behöver lämnas. De aktieägare som på detta sätt tilldelas aktier kan sedan tillgodogöra sig en del av bolagets värde. Det skulle med hänsyn till detta strida mot likhetsprincipen om innehavarna av aktier som enligt bolagsordningen skall ha samma rätt till bolagets tillgångar och vinst inte skulle behandlas lika vid en fondemission. En särskild bestämmelse bör därför införas som garanterar att innehavare av varje aktieslag också efter en fondemission kan bibehålla sin andel i bolagets aktier och röster. Ett bolag som i bolagsordningen vill införa en föreskrift om företrädesrätt i fråga om aktier som skiljer sig åt endast i fråga om röstvärdet bör således vara skyldigt att förena denna med dels en bestämmelse om att nya aktier vid en fondemission skall emitteras av varje aktieslag i förhållande till det antal aktier av samma slag som finns och dels en bestämmelse om att de gamla aktierna skall ge företrädesrätt till nya aktier av samma aktieslag i förhållande till den andel av aktiekapitalet som de representerar. Det kan anföras skäl för att det bör vara möjligt att i bolagsordningen föra in föreskrifter om olika företrädesrätt också när skillnaden mellan aktieslagen inte avser vare sig röstvärde eller rätt till tillgångar och vinst utan i stället är av annat slag, t.ex. rätten att ta del i styrelseval. Enligt kapitaldirektivet, artikel 29.2, är det emellertid inte möjligt att i bolags- ordningen göra avvikelser från den lika företrädesrätten annat än då aktieslagen skiljer sig åt i fråga om röstvärde eller i fråga om rätten till tillgångar och vinst. Någon ytterligare möjlighet att i bolagsordningen ta in föreskrifter om olika företrädesrätt kan alltså inte införas. 8.3 Beslut om avvikelse från föreskrifter om företrädesrätt Regeringens förslag: Ett beslut av bolagsstämma att vid kontantemission avvika från den lika företrädesrätten eller från föreskrifterna i bolagsordningen om företrädesrätt skall för att vara giltigt biträdas av aktieägare med minst två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de vid stämman företrädda aktierna. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Om bolaget beslutar om en kontantemission har aktieägarna företrädesrätt till de nya aktierna i förhållande till det antal aktier som de tidigare äger, såvida inte annat följer av bolagsordningen eller har bestämts i emissionsbeslutet eller - för bankaktiebolag - följer av villkor som har meddelats vid emission av skuldebrev (se 4 kap. 3 § bankaktiebolagslagen och 4 kap. 5 § försäkringsrörelselagen). Bolagsstämma kan vid kontantemission med enkel majoritet besluta om avvikelser från den lika företrädesrätten eller från föreskrifterna i bolagsordningen. En förutsättning för ett sådant beslut är dock att beslutet inte är ägnat att ge otillbörlig fördel åt en aktieägare eller någon annan till nackdel för bolaget eller annan aktieägare (se 8 kap. 15 § bankaktiebolagslagen och 9 kap. 19 § försäkringsrörelselagen). Artikel 29.4 i kapitaldirektivet tillåter att företrädesrätten begränsas eller upphävs genom beslut av bolagsstämman. Direktivet kräver emellertid som huvudregel att ett sådant beslut fattas med en majoritet som inte får understiga två tredjedelar av de röster som är förenade med de företrädda värdepapperen eller det företrädda kapitalet. Bestämmelsen tolkas i så gott som samtliga medlemsstater som ett krav på att beslutet skall biträdas av en kvalificerad majoritet av de vid stämman avgivna rösterna. Med hänsyn till vad som sagts föreslås att ett beslut om att vid kontantemission avvika från aktieägares företrädesrätt skall vara giltigt endast om det biträtts av minst två tredjedelar av vid stämman avgivna röster och företrätt kapital. Detta är samma majoritetskrav som gäller för ändring av bolagsordningen. Bolaget bör vara oförhindrat att i bolagsordningen uppställa ännu strängare majoritetskrav. 9 Nedsättning av aktiekapitalet Regeringens förslag: I bankaktiebolagslagen och i försäkringsrörelselagen införs bestämmelser om att beslut om nedsättning av aktiekapitalet fordrar kvalificerad majoritet. De särskilda borgenärsskyddsregler som normalt gäller vid nedsättning av aktiekapitalet görs tillämpliga även vid sådan nedsättning som sker för avsättning till reservfond, såvida inte bolaget genom nyemission tillförs ett belopp som minst svarar mot nedsättningsbeloppet. Om bankaktiebolaget eller försäkringsaktiebolaget vidtar åtgärder som medför att varken bolagets bundna egna kapital eller dess aktiekapital minskar till följd av nedsättningsbeslutet, får medge undantag från de särskilda borgenärsskyddsreglerna. Skyddet för bolagets borgenärer skall liksom tillgodoses genom ett förfarande vid domstol. Kretsen av de borgenärer som då skall ha möjlighet att kräva betalning eller säkerhet utvidgas. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. har anfört att kravet på rättens tillstånd i fall av nedsättning av aktiekapitalet för avsättning till reservfond är alltför långtgående. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om bolags aktiekapital är av stor betydelse för skyddet för bolagets borgenärer. Det har därför ansetts nöd- vändigt att uppställa vissa spärrar mot nedsättning av aktiekapitalet. Bestämmelser om detta finns i 6 kap. bankaktiebolagslagen resp. försäk- ringsrörelselagen. Vidare finns för banker och försäkringsbolag bestämmelser om visst minsta kapital som är nödvändigt för att driva bank- resp. försäkringsrörelse (se avsnitt 5.1). Nedsättning får ske endast för vissa angivna ändamål. Nedsättning får ske för avsättning till reservfond eller till omedelbar täckning av förlust enligt fastställd balansräkning, om förlusten inte kan täckas av fritt eget kapital (se 6 kap. 1 § första stycket bankaktiebolagslagen resp. försäkringsrörelselagen). I så fall är nedsättningen genomförd så snart beslutet har registrerats. Efter en sådan nedsättning är bolaget förhindrat att besluta om vinstutdelning, såvida inte rätten lämnar sitt tillstånd till det (se 6 kap. 5 §). Nedsättning får vidare ske för återbetalning till aktieägarna eller för avsättning till fri fond. Ett sådant nedsättningsbeslut anses inte genomfört förrän bolaget har sökt och fått rättens tillstånd till nedsättningen (se 6 kap. 6 och 7 §§). En ytterligare form av nedsättning regleras i 6 kap 8 § i bankaktiebolagslagen resp. försäkringsrörelselagen. Enligt dessa bestämmelser kan för ett bolag, vars aktiekapital får ändras utan ändring av bolagsordningen, i bolagsordningen tas in ett förbehåll att aktiekapitalet kan nedsättas genom inlösen av aktier. En sådan nedsättning förutsätter inte något tillstånd av rätten. Ett beslut om nedsättning skall normalt fattas av bolagsstämman. Lagen uppställer då inte några krav på kvalificerad majoritet. I fråga om nedsättning enligt 6 kap. 8 § kan nedsättningsbeslutet i vissa fall fattas av styrelsen. Förfarandet inför rätten syftar till att skydda bolagets borgenärer. Huvuddragen i rättens prövning enligt bankaktiebolagen och försäkrings- rörelselagen är följande (se 6 kap. 6 § fjärde och femte stycket i nu nämnda lagar). Domstolen som skall pröva nedsättningsbeslutet skall inhämta yttrande om eller i vad mån nedsättningen kan komma att inverka på insättarnas eller försäkringstagarnas rätt. Finner rätten med hänsyn till yttrandets innehåll att nedsättningen inte bör verkställas, skall ansökningen genast avslås. I annat fall skall rätten kalla bolagets borgenärer. Rätten meddelar tillstånd att verkställa nedsättningsbeslutet om ansökningen inte bestrids eller om de borgenärer som bestrider den får full betalning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. Att en insättare eller en försäkringstagare bestrider ansökningen innebär inte något hinder, om inspektionens yttrande ger grund för att meddela tillstånd. Bestämmelserna gör undantag beträffande en borgenärsgrupp. Borgenärer som också är gäldenärer i samma rättsförhållande skall inte kallas och har inte heller rätt till betalning eller säkerhet. I kapitaldirektivet finns detaljerade regler om nedsättning av aktiekapitalet. I följande avseenden skiljer sig reglerna från svensk rätt. - Av artikel 30 jämförd med artikel 40 följer att ett beslut om nedsättning av aktiekapitalet skall fattas av bolagsstämman med en majoritet som inte får understiga två tredjedelar av de röster som är förenade med de företrädda värdepapperen eller det tecknade kapitalet. Bestämmelsen tolkas i så gott som samtliga medlemsstater som ett krav på kvalificerad majoritet av de vid stämman avgivna rösterna. Direktivet tillåter också nedsättning genom tvångsindragning av aktier (se artikel 36) under förutsättning att tvångsindragningen tillåts eller föreskrivs i stiftelseurkunden eller bolagsordningen. Om en sådan tvångsindragning är föreskriven i stiftelseurkunden eller bolagsordningen, är det över huvud taget inte nödvändigt att bolagsstämman fattar beslutet om nedsättningen. Om tvångsindragningen är tillåten men inte föreskriven och samtliga berörda aktieägare inte har godkänt åtgärden, måste däremot bolagsstämman besluta om nedsättningen. I så fall gäller emellertid inte något krav på kvalificerad majoritet. Detta slag av tvångsindragning motsvarar i huvudsak sådan inlösen som regleras i 6 kap. 8 § bankaktiebolagslagen och för- säkringsrörelselagen. - I artikel 31 föreskrivs att, om det finns flera slag av aktier, bolags- stämmans beslut om nedsättning skall bli föremål för en särskild omröstning minst för varje kategori av aktieägare vilkas rätt berörs av beslutet. Artikeln tycks hos medlemsstaterna tolkas så att särskild omröstning skall företas bland ägare till redan utgivna aktier vilkas rätt försämras genom nedsättningsbeslutet. Motsvarande bestämmelse gäller vid nedsättning genom tvångsindragning av aktier (se artikel 38) - I artikel 32 anges att åtminstone de borgenärer, vilkas fordringar har uppkommit före offentliggörandet av beslutet om nedsättning, har rätt att få säkerhet för icke förfallna fordringar. Hur detta borgenärsskydd närmare skall utformas har överlämnats till medlemsstaterna att själva bestämma. Av medlemsstaternas lagstiftning måste dock framgå att nedsättningen inte gäller eller någon utbetalning inte får ske förrän borgenärerna har fått gottgörelse eller en domstol har beslutat att deras framställan om gottgörelse inte behöver efterkommas. Någon begränsning av borgenärskretsen motsvarande den som svensk rätt innehåller finns inte i direktivet. Artikel 33 medger dock att bestämmelserna om borgenärsskydd inte tillämpas i ett par nedsättningsfall. Det ena fallet är nedsättning för täckande av inträffad förlust. Det andra fallet är överföring till en reserv, som endast får användas för att täcka en inträffad förlust eller för att öka det tecknade kapitalet genom en fondemission. En ytterligare förutsättning för en sådan överföring till reserv är att denna inte överstiger av det nedsatta aktiekapitalet Som har framgått av den redogörelsen skiljer sig de svenska reglerna om nedsättning av aktiekapitalet i åtskilliga avseenden från vad kapitaldirektivet kräver. Det gäller främst formen för beslutet om nedsättning och formen för borgenärskyddet. Det är därför nödvändigt att anpassa den svenska lagstiftningen till vad direktivet kräver. Direktivet kommer visserligen endast att bli tillämpligt på de publika bolagen. Det finns emellertid inte något skäl att i nu aktuellt avseende ha olika regler för privata och publika bolag. Lagändringarna bör därför bli tillämpliga på båda bolagskategorierna. Till att börja med kan konstateras att varken bankaktiebolagslagen eller försäkringsrörelselagen innehåller något sådant krav på kvalificerad majoritet som uppställs i artikel 30 jämförd med artikel 40. Därför föreslås att bolagsstämmans beslut, i andra fall än vad som avses i 6 kap. 8 §, alltid skall fattas med en majoritet motsvarande vad som krävs för en ändring av bolagsordningen enligt 8 kap. 13 § bankaktiebolagslagen och 9 kap. 14 § försäkringsrörelselagen, dvs. beslutet måste biträdas av aktieägare med två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de vid stämman företrädda aktierna.