prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — När en verksamhet bedrivs enligt ett nytt tillstånd skall tillståndsmyndigheten utan särskild framställning därom, återkalla det tidigare tillståndet. 31 § får ändra, upphäva eller meddela nya villkor för en verksamhet 1. när eller den som följer av internationella förpliktelser har förflutit från det att beslutet om villkor vann laga kraft, 2. om verksamheten påtagligt medverkar till att gränsvärdena i en miljökvalitetsnorm överskrids, 3. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för prövningen och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 4. om villkor som rör verksamheten inte har följts och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 5. om det genom verksamheten uppkommit någon olägenhet som inte förutsågs när tillståndet meddelades, 6. om förhållandena i omgivningen har ändrats väsentligt, 7. om verksamheten är förlagd inom ett område där förbud råder enligt föreskrift med stöd av 7 § eller där särskilda föreskrifter gäller enligt 8 §, 8. om en från hälso- och miljöskyddssynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av annan teknik, 9. om användningen av en ny teknik för mätning eller uppskattning av förorening eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten. Ett tillstånd att släppa ut avloppsvatten i ett visst vattenområde får omprövas med stöd av första stycket endast om det finns särskilda skäl. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 24 § miljöskyddslagen. Punkten 2 innebär att en miljökvalitetsnorm kan ligga till grund för omprövning. För detta krävs dock att utsläppen från det enskilda företaget påtagligt medverkar till att en miljökvalitetsnorm inte kan följas. Till omprövningsgrunderna har som framgår av punkt 7 förts föreskrifter om förbud mot utsläpp som gäller för viss del av landet och föreskrifter som skall gälla i ett miljöskyddsområde. Frågan om teknikval framgår av punkt 8. Andra stycket motsvarar i sak 25 § miljöskyddslagen. 32 § Har villkor fastställts för två eller flera miljöfarliga verksamheter med tillämpning av 22 § och återkallas tillståndet eller omprövas villkoren för en av verksamheterna, får villkoren för de övriga verksamheterna omprövas. Paragrafen, som är ny, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. En förutsättning för att villkor skall kunna fastställas för två eller flera verksamheter med tillämpning av 22 § måste vara att tillstånden kan utformas på sådant sätt att företagen genom villkor i tillståndsbesluten blir formellt bundna av den samverkan de ingått i. Detta förutsätter att villkoren för samtliga berörda företag prövas . Skulle något av företagen av någon anledning upphöra eller annars bryta sig ur samverkan måste villkoren för samtliga företag kunna omprövas. 33 § Efter ansökan från tillståndshavaren får tillståndsmyndigheten ändra, upphäva eller meddela nya villkor i tillståndsbeslut. Villkor får dock upphävas eller mildras endast om det är uppenbart att villkoret inte längre behövs eller är strängare än nödvändigt eller om ändringen behövs till följd av omständigheter som inte förutsågs när tillståndet meddelades. Paragrafen, som motsvarar 27 § miljöskyddslagen, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 34 § Vid prövning av frågor som avses i 31 § 1 eller 32 eller 33 § får tillståndsmyndigheten också ompröva beslut varigenom villkor har ändrats, upphävts eller kommit till enligt 31 § första stycket 2-9 eller 32 eller 33 §, även inte har förflutit från det att beslutet vann laga kraft. Paragrafen motsvarar i huvudsak 29 a § andra stycket miljöskyddslagen. Den har i princip utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 35 § Vid omprövning av villkor får också 24 § tillämpas. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.Vid omprövning av villkor får också tillämpas föreskrifterna att meddela tillfälliga villkor. Förutsättningarna för detta är desamma som gäller för tillämpningen av 24 §. 36 § Villkor som fastställts enligt någon av 31-34§§ har samma verkan som villkor i tillståndsbeslut. Paragrafen, som motsvarar 29 a § första stycket miljöskyddslagen, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 37 § Beslut om återkallelse av tillstånd eller ändring eller upphävande av villkor liksom beslut om nya villkor meddelas av tillståndsmyndigheten. Framställning om sådant beslut som avses i första stycket får göras av tillsynsmyndigheten. Är myndigheten tillståndsmyndighet får frågan tas upp utan särskild framställning. och har också den rätt som en tillsynsmyndighet har enligt andra stycket. får dock inte begära omprövning av beslut om verksamhet som bedrivs av Försvarsmakten, eller . Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen reglerar i första stycket vem som beslutar om återkallelse av tillstånd och ändring, upphävande och beslut om nya villkor. Om det vid tiden för tillsynsmyndighetens framställning visar sig att en annan myndighet än den som en gång meddelade tillståndet numera prövar den aktuella verksamheten, skall tillsynsmyndigheten eller i stället ge in framställningen till den myndigheten. Är tillståndsmyndigheten densamma som tillsynsmyndigheten behövs ingen särskild framställning. Även får begära ompröv- ning m.m. Skälen för detta framgår av avsnitt 4.16. 38 § Även i andra fall än vad som anges i 29-34 §§ får kommunen besluta om ytterligare villkor eller förbud för en verksamhet som omfattas av tillstånd som kommunen har lämnat. De särskilda förutsättningar om ändring av villkor som gäller miljöfarlig verksamhet skall inte avse verksamheter som prövas av en kommun. Uppkommer det olägenhet av sådan verksamheten, kan alltså kommunen meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att motverka olägenheten. Tid från vilken beslut gäller 39 § Ett beslut om tillstånd eller villkor blir gällande när beslutet har vunnit laga kraft. För igångsättningsmedgivande eller om det finns särskilda skäl, får tillståndsmyndigheten förordna att beslutet skall gälla . Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen motsvarar främst 49 § miljöskyddslagen. Ett beslut om tillstånd eller villkor eller igångsättningsmedgivande blir gällande när beslutet har vunnit laga kraft. För igångsättningsmedgivande eller om det finns särskilda skäl får prövningsmyndigheten förordna att beslutet skall börja gälla . Innan beslutet har vunnit laga kraft får den som avser att bedriva verksamheten normalt inte sätta igång med några åtgärder som innebär att arbetet påbörjas som t.ex. rivning, schaktning eller annat liknande. I vissa fall kan det dock finnas anledning att sådana åtgärder får påbörjas utan hinder av att beslutet inte har vunnit laga kraft. Det kan vara fråga om anläggningar där en omfattande planering av olika delprojekt eller arbeten av olika slag är avgörande för att inom rimlig tid kunna genomföra projektet. Om det därvid visar sig att en senareläggning på grund av brist på arbetskraft eller av annan orsak skulle innebära påtagligt höjda kostnader och om de frågor som varit föremål för överväganden vid prövningen inte särskilt berörs av att beslutet får verkställas utan hinder av laga kraft, kan arbetena få påbörjas . Verksamhetsutövarens undersökningar och kontroll 40 § Den som utövar en verksamhet som kan befaras vara miljöfarlig är skyldig att fortlöpande kontrollera verksamheten och att utföra sådana undersökningar av verksamheten och dess verkningar som behövs för att motverka eller förebygga skador eller andra olägenheter på omgivningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om kontrollen. Paragrafen motsvarar 38 a § miljöskyddslagen. 41 § Om en miljöfarlig verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt vad som föreskrivs med stöd av 11 §, skall den som utövar verksamheten lämna en miljörapport till den myndighet som utövar den närmare tillsynen över verksamheten. I skall de åtgärder redovisas som vidtagits för att uppfylla villkoren i ett tillståndsbeslut och resultaten av dessa åtgärder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att en miljörapport skall innehålla en redovisning av anläggningens miljöpåverkan även i annat avseende än vad som omfattas av villkor i ett tillståndsbeslut. Även om en miljöfarlig verksamhet inte har tillståndsprövats, får en föreskrift meddelas om skyldighet att lämna en miljörapport. Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, motsvarar i sak 38 b § miljöskyddslagen. 42 § Skyldigheten att avge en miljörapport gäller inte för verksamhet som har tillståndsprövats av en kommun. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Eftersom kommunala tillstånd endast bör avse anläggningar av enkel beskaffenhet saknas anledning att besvära tillståndshavaren med att upprätta en miljörapport. Verkningarna av verksamheten bör genom anläggningens beskaffenhet redan vara väl kända. 5.1.14 14 kap. Kemiska produkter Definitioner och särskilda bestämmelser 1 § Med kemiska produkter avses i denna balk kemiska ämnen och beredningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter att balkens bestämmelser om kemiska produkter skall tillämpas på en vara som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt, om varan på grund av sina egenskaper kan befaras medföra skador på människor och miljön eller andra intressen som skall skyddas genom denna balk. I första stycket definieras begreppet kemisk produkt i enlighet med vad som gäller enligt lagen om kemiska produkter. Enligt andra stycket får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utvidga tillämpningen till att också omfatta en vara som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt. Förutsättningen för detta är dock att varan innehåller en kemisk produkt som har någon farlig egenskap som kan befaras medföra skador på människor eller miljön eller andra intressen som balken avses skydda. Det sistnämnda tar sikte på bl.a. resurshushållningen och sådana delar av naturvården som gränsar till kulturminnesvård. 2 § Föreskrifter enligt denna balk om hantering av kemiska produkter avser tillverkning, bearbetning, behandling, förpackning, förvaring, transport, användning, omhändertagande, destruktion, konvertering, saluförande, överlåtelse och därmed jämförliga förfaranden. Paragrafen motsvarar 2 § lagen om kemiska produkter. 3 § Regeringen får föreskriva om undantag från balkens bestämmelser i fråga om kemiska produkter. Paragrafen motsvarar 4 § lagen (1985:426) om kemiska produkter. Den ändring som har gjorts är enbart av redaktionell karaktär. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 4 § De allmänna aktsamhetsreglerna i 2 kap. gäller för verksamhet som omfattar hantering, import eller export av en kemisk produkt. De allmänna aktsamhetsreglerna omfattar all verksamhet som rör kemiska produkter och - efter särskilda föreskrifter med stöd av 1 § - varor som har behandlats med en kemiskt produkt. I 5-7 och 9-12 §§ anges de särskilda försiktighetsmått som kompletterar bestämmelserna i 2 kap. Det är att märka att utredning av och information om kemiska produkter skall ske oavsett om det finns konkreta farhågor om hälso- eller miljöfarliga effekter eller ej. 5 § Den som tillverkar eller importerar en kemisk produkt skall genom egna undersökningar eller på annat sätt se till att det finns tillfredsställande utredning för bedömning av vilka hälso- eller miljöskador som produkten kan orsaka. Utredningen skall vara gjord i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 6 § första stycket lagen om kemiska produkter. Eftersom det inte är möjligt att undvara alla produkter som har något slag av farliga egenskaper, krävs att hanteringen av kemiska produkter sker så att skador på människor eller i miljön kan undvikas. En förutsättning för detta är dock att de som hanterar produkterna känner till i vilket avseende de är farliga. I paragrafen stadgas därför att tillverkare och importörer av kemiska produkter skall sörja för utredning och bedöma vilka egenskaper en produkt har. Det är att märka att utredningsskyldigheten är fortlöpande och således inte upp- hör då produkten släpps ut på marknaden. Vilken utredning om en produkt som får anses tillfredsställande beror på en rad olika omständigheter. T.ex. måste kraven ställas högt då det gäller att använda produkten på ett nytt sätt även om ett ämne är väl utrett i andra sammanhang. Höga krav måste också ställas i fråga om nya ämnen. Den närmare innebörden av kravet på utredning bestäms självfallet också av den rådande vetenskapliga kunskapsnivån. Riskbedömningen enligt denna paragraf utgör också underlag för tillämpning av utbytesprincipen i 2 kap. 6 §. 6 § Den som yrkesmässigt hanterar, importerar eller exporterar en kemisk produkt skall ha tillgång till den kemiska och toxikologiska kunskap som behövs med hänsyn till verksamhetens omfattning och produktens egenskaper. Paragrafen har sin huvudsakliga motsvarighet i 7 § första meningen lagen om kemiska produkter. Bestämmelsen har till skillnad från motsvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § en särskild inriktning. Bestämmelsen riktar sig nämligen särskilt till alla som hanterar, importerar eller exporterar kemiska produkter förutsatt att detta sker yrkesmässigt. Kravet på kompetens måste emellertid kunna göras gällande med olika styrka beroende på i vilket led hanteringen sker. Tillverkare och importörer av kemiska produkter skall i den utsträckning som behövs med hänsyn till arten och omfattningen av verksamheten ha tillgång till kemisk och toxikologisk kompetens. Tillverkare och importörer av kemiska produkter skall vidare hålla sig underrättade om forskning och teknisk utveckling av betydelse för skyddet av hälsa och miljö. Den som yrkesmässigt överlåter en kemisk produkt skall ha det kunnande som behövs med hänsyn till produktens egenskaper. Återförsäljare skall kunna lämna korrekt risk- och skyddsinformation till köparna. Särskilt större återförsäljare måste ha god kännedom om vad som gäller om t.ex. klassificering och märkning av produkter. Normalt bör återförsäljare kunna få informationsbehovet tillgodosett genom den produktinformation som tillverkare och importörer är skyldiga att lämna om varje produkt. Om ytterligare kunskaper erfordras för att en återförsäljare t.ex. skall kunna tillgodose köparnas behov av information, måste sådana kunskaper byggas upp hos återförsäljaren. Enligt 11 § kan för hantering av särskilt farliga produkter uppställas krav på tillståndsprövning. Vid en sådan prövning får samhället möjlighet att uppställa villkor och prövningen bör därför ha en tydlig inriktning på kunskapskrav. Företag som hanterar kemiska produkter behöver kunskaper om de risker som följer med hantering av produkterna. Kunskapernas nivå bör motsvara lägst den nivå som behövs för att förstå innebörden av de begrepp som används för att ange en produkts hälso- och miljöfarlighet. Företagen behöver också yrkeshygienisk och omgivningshygienisk sakkunskap för att bedöma vilka hälso- eller miljörisker som hanteringen av kemiska produkter kan föra med sig.Användarföretag liksom tillverkare och importörer som saknar egna resurser för att bedöma riskerna vid hantering av kemiska produkter måste anlita sakkunskap från utomstående. 7 § Den som tillverkar, importerar eller överlåter en kemisk produkt skall genom märkning eller på annat sätt lämna de uppgifter som behövs från hälso- eller miljöskyddssynpunkt (produktinformation). Paragrafens innehåll motsvarar 8 § första stycket lagen om kemiska produkter. Produktinformation enligt denna paragraf skall kunna innehålla sådana upplysningar som inte är av ren varningskaraktär men som ändå är av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt. Som exempel kan nämnas uppgifter om en produkts identitet, tillverkarens eller importörens namn och resultatet av gjord bedömning. För en brukare kan nämligen sådana uppgifter vara av intresse även beträffande produkter som leverantören inte bedömt som hälso- eller miljöfarliga. Syftet med informationen bör dock i första hand vara att sprida kunskap om de risker som hanteringen av en kemisk produkt kan innebära. Produktinformation kan lämnas även på annat sätt än genom märkning, t.ex. genom att ett informationsblad bifogas produkten. Informationen kan avse både hälso- och miljörisker. Beroende på om mottagaren är en konsument eller en näringsidkare kan olika krav ställas på informationen. Det är viktigt att information som riktar sig till konsumenter är lättbegriplig. Sådan produktinformation som avses i 3 § lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle om halten svavel i bränslet kommer genom svavellagens infogande i att kunna regleras med stöd av förevarande paragraf, vid behov i kombination med föreskrifter enligt 8 §. Även 9 § kan tillämpas om det behövs för uppgifter om svavelinnehållet i bränslet. Föreskrifter om hantering, import och export 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om hantering, import och export av kemiska produkter meddela ytterligare föreskrifter i frågor som avses i 5-7 §§ och 2 kap. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Denna fristående bemyndiganderegel motsvaras i lagen om kemiska produkter av 5 § andra stycket, 6 § andra stycket, 7 § andra meningen och 8 § andra stycket. enligt 2 kap. kan avse tillämpningen av ut- bytesprincipen. Som exempel på föreskrifter som enligt denna paragraf kan med- delas i frågor som avses i 5 § kan nämnas bestämmelser med precisering av hur en utredning skall genomföras och redovisas. Det kan vara fråga om vilka ämnen eller föreningar som ger produkten farliga egenskaper, arten och graden av dessa egenskaper, lämpliga skyddsåtgärder och vilka åtgärder som behövs för att ta hand om avfall från produkten. Vad gäller frågor som avses i 6 § kan med stöd av förevarande paragraf uppställas ytterligare krav på kompetens som behövs för en säker hantering inom ett företag utöver vad som är möjligt enligt t.ex. arbetsmiljölagstiftningen. Det kan sålunda gälla krav på kunskap och kompetens för att förhindra utsläpp av ozonnedbrytande ämnen vid reparation och underhåll av kylanläggningar. Paragrafen ger vidare regeringen möjlighet att meddela närmare föreskrifter om vad produktinformationen skall innehålla och hur den skall utformas. 9 § Den som yrkesmässigt hanterar, importerar eller exporterar en kemisk produkt skall till den myndighet som regeringen bestämmer och i den omfattning regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndigheten föreskriver lämna de uppgifter om produkten och dess hantering som kan behövas för att bedöma produktens och hanteringens, importens eller exportens hälso- eller miljörisker. Paragrafen motsvarar 9 § lagen om kemiska produkter. Uppgiftsskyldigheten enligt förevarande paragraf gäller alla som yrkesmässigt hanterar, importerar eller exporterar en kemisk produkt. Det ankommer på rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter angående omfattningen av uppgiftsskyldigheten. Genom föreskrifter kan också anges tidpunkten då uppgiftsskyldigheten inträder liksom vem som i ett visst fall är skyldig att lämna uppgifter. Den uppgiftsskyldighet som kan föreskrivas med stöd av paragrafen kan omfatta alla de uppgifter om produkten och dess hantering som kan behövas för att överblicka och bedöma tänkbara hälso- och miljörisker, inte bara till följd av användningen av varje enskild produkt för sig utan av hela användningen i samhället. Det är att märka att uppgiftsskyldighet enligt paragrafen avser sådana uppgifter "som kan behövas" och således inte "som behövs". Denna skillnad är avsiktlig och har sin grund i att det skulle bli näst intill en omöjlig uppgift för i första hand den centrala kemikaliemyndigheten att visa att en uppgift behövs för det fall tvist skulle uppkomma beträffande uppgiftsskyldighetens omfattning. Uppgifter som kan samlas in med stöd av paragrafen kan vara sådana som läggs till grund för Kemikalieinspektionens produktregister. Stadgandet ger emellertid också utrymme för insamling av sådana uppgifter som kan behövas för exempelvis kartläggning av ett problemområde utan att insamlingen för den skull har något direkt samband med produktregistret. Det bör påpekas att uppgifter som behövs för tillsyn inte skall inhämtas med stöd av denna paragraf. För inhämtande av sådana uppgifter skall i stället balkens bestämmelser om tillsyn komma till användning. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som avser att tillverka eller importera en kemisk produkt som inte tidigare varit i bruk i , skall göra en anmälan om tillverkningen eller importen samt redovisa undersökningsresultat och andra uppgifter. En sådan anmälan skall göras till den myndighet som regeringen bestämmer och inom den tid som regeringen eller myndigheten bestämmer. Paragrafen motsvarar 10 § lagen om kemiska produkter. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Det är angeläget att samhället har möjlighet att ta ställning till nya kemikalier . För att tillgodose detta behov upptas i förevarande paragraf ett bemyndigande som gör det möjligt att föreskriva krav på förhandsanmälan vad gäller nya kemiska produkter. Krav på en sådan anmälan skall inte kopplas samman med villkor enligt 11 § andra stycket för att få hantera eller importera en kemisk produkt. 11 § Om det behövs från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att en kemisk produkt inte får hanteras, importeras eller exporteras utan att tillstånd lämnats av den myndighet som regeringen bestämmer. Tillstånd får förenas med villkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om särskilda villkor för hantering, import eller export av en kemisk produkt som inte omfattas av föreskrift som avses i första stycket. Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, motsvarar 11 § lagen om kemiska produkter. Vid tillståndsprövning skall prövningsmyndigheten bedöma risken med produkten eller hanteringen av denna och därvid göra en avvägning mellan risk och nytta. Avvägningen skall givetvis göras mot bakgrund av balkens syfte, nämligen omsorgen om människors hälsa, miljön och naturresurserna. Om tillstånd meddelas kan tillståndsmyndigheten också föreskriva villkor som direkt tar sikte på att förebygga skador. Ett sådant villkor kan vara att säkerhet skall ställas, t.ex. av den som transporterar eller mellanlagrar miljöfarligt avfall. Som framgått av den allmänna motiveringen är tillståndsbeslut inom detta område inte förbundna med någon rättskraft. Detta innebär att villkor kan ändras och att tillstånd kan återkallas när helst det finns skäl för detta. T.ex. kan ett återkallande bli aktuellt om en produkts sammansättning ändras eller nya risker som inte tidigare varit kända upptäcks. Med stöd av andra stycket kan föreskrifter utfärdas om t.ex. krav på anmälan eller godkännande av kemiska produkter. Även föreskrifter av helt eller delvis nytt slag kan meddelas. Som exempel kan nämnas skärpta krav vad gäller företagens hantering på så sätt att den som överlåter en kemisk produkt också blir skyldig att återta denna som ett led i avfallshanteringen. 12 § Är det av särskild betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda hantering, import eller export av en kemisk produkt. Paragrafen motsvarar 12 § lagen om kemiska produkter. Om en kemisk produkt kan medföra en särskilt betydande risk för människors hälsa eller för allvarlig miljöskada är det möjligt att med stöd av denna paragraf ingripa med ett generellt förbud mot produkten.