prop · GI0354 · 1995-01-01 00:00:00 — Flygbensin förbrukas i flygplan som inte sällan används för såväl privata som yrkesmässiga ändamål och besvärliga bedömningar måste göras i samband med granskning av deklarationerna. hade svårigheter att kontrollera beskattningen. Tillämpningsproblemen fick till följd att flygbensin fr.o.m. helt undantogs från skatteplikt. Flygfotogen och flygbensin är således befriade från skatt. Skatt utgår dock om sådant bränsle förbrukas för annat ändamål än drift av flygplan. Denna bestämmelse har tolkats så att skatt tas ut för bl.a. bränsle som förbrukas i flygplansmotorer under testkörningar i provbädd i samband med såväl tillverkning som reparation och översyn. Används andra bränslen än bensin vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet tas dock endast den reducerade koldioxidskatten ut. Enligt gemenskapsrätten är huvudregeln att mineraloljor skall beskattas om de säljs eller förbrukas som motorbränsle eller för uppvärmning. Medlemsländerna får dock inte beskatta mineraloljor som är avsedda att användas för annan flygning än privat nöjesflygning. Medlemsstaterna har möjlighet att begränsa skattefriheten till att avse endast flygfotogen. Reglerna innebär alltså att medlemsländerna är skyldiga att beskatta mineraloljor som används för privat nöjesflygning. I realiteten gäller dock skattefrihet inom EU även för en stor del av de bränslen som förbrukas i samband med privatflygning. Detta beror på att flera medlemsstater, genom särskilt beslut av , har erhållit rätt att fortsätta att tillämpa tidigare nationella bestämmelser om skattefrihet. De länder som beviljats sådana undantag är , , , , , och , vilket innebär att endast , , , och beskattar bränslen som används i samband med sportflygning o.d. enligt föreskrifterna i direktiv /81/EEG. Regeringen har vidare erfarit att såväl som , i sina avtal om medlemskap i , har beviljats motsvarande undantag. Skälen för regeringens förslag: De nuvarande svenska bestämmelserna om skattefrihet för flygbränslen som används vid yrkesmässig flygning är förenliga med gemenskapsrätten. Regeringen föreslår därför att de förs över till den nya lagen om skatt på energi. Som framgått av redogörelsen ovan har beskattning av flygbensin, som förbrukas vid privatflygning, förekommit i . Samtliga som berördes av de dåvarande beskattningsreglerna var starkt kritiska till beskattningens utformning. De problem som tidigare påtalats skulle, enligt vad som framgår av de nu lämnade remissvaren, även kunna bli aktuella om en sådan beskattning av flygbensin skulle återinföras. Det rör sig bl.a. om nackdelar ur administrations- och kontrollsynpunkt. Dessa hänger samman med att de flygplan, där flygbensin förbrukas, inte sällan används för såväl privata som yrkesmässiga ändamål samt att gränsdragningen mellan respektive användningsområde i många fall kan vara svår att göra. Sammantaget anser regeringen att en beskattning av flygbensin och flygfotogen vid privatflygning enligt föreslagen utformning skulle kunna medföra stora svårigheter i tillämpningen. Dessa förstärks av att länderna i vår närmaste omgivning inte beskattar dessa bränslen. Övervägande skäl talar därför för att den nuvarande skattefriheten för dessa bränslen bör behållas. Något bärande skäl för att undanta dessa bränslen från energibeskattning finns emellertid inte. Fortsatta ansträngningar bör därför göras för att söka skapa ett praktiskt genomförbart system för beskattning av allt flygbränsle som inte används i yrkesmässig luftfart. Eftersom en fortsatt skattefrihet inte är helt förenlig med gemenskapsrätten avser regeringen att - vid ett svenskt medlemskap i - begära ett särskilt undantag från skyldigheten att beskatta mineraloljor som används vid privatflygning. Åtskilliga av medlemsländerna har tidigare beviljats sådana undantag, varför det enligt regeringens uppfattning finns anledning att anta att en svensk begäran skulle behandlas positivt. I den mån flygbensin eller flygfotogen används för uppvärmning eller annan motordrift än drift av flygplan föreslår regeringen att reglerna om beskattning behålls. Gemenskapsrätten ger dock utrymme till skattebefrielse för mineraloljor som används vid testning av flygplansmotorer. Med hänsyn härtill samt till att generell skattefrihet föreslås gälla för förbrukning av flygbensin och flygfotogen i flygplan, anser regeringen att det är befogat att skattebefria även bränslen som förbrukas vid testning av flygmotorer i provbädd. Detta undantag från skatteplikt bör gälla såväl flygfotogen som flygbensin. 11 Beskattningen av fartygsbränslen Regeringens förslag: Skattefriheten behålls för diesel- och eldningsoljor som förbrukas i fartyg som används yrkesmässigt och införs för bensin som förbrukas för detta ändamål. För övrig förbrukning i fartyg skall skatt tas ut. Den högre energiskattesatsen skall gälla för sådan oljeförbrukning. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , , , , samt Trafik- och klimatkommittén tillstyrker i huvudsak förslaget eller lämnar det utan erinran. och anser dock att återbetalning av skatten generellt bör ske kvartalsvis. förordar att myndigheten ges en generell dispens att använda samma slag av olja i samtliga sina fartyg, dvs. såväl skepp som båtar. , Sjösportens Samarbetsdelegation och AB avstyrker förslaget att högbeskattad dieselolja skall användas i fritidsfartyg. Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt nuvarande svenska bestämmelser skall allmän energiskatt och koldioxidskatt, men inte dieseloljeskatt, betalas för diesel- och eldningsoljor som används i fartyg. Sådan lågbeskattad olja är försedd med särskilda märkämnen. Skatt tas emellertid inte ut för oljor som förbrukas i fartyg, som används för annat än privata ändamål. Denna skattefrihet uppnås genom avdrag respektive inköp mot försäkran. Någon möjlighet finns inte att skattefritt förbruka bensin i fartyg, oavsett om fartyget används yrkesmässigt eller för privata ändamål. Gemenskapsrätten innebär att bränslen som förbrukas i fartyg som används för privata ändamål skall beskattas. Skattefrihet skall däremot gälla för bränslen som förbrukas i fartyg som används till havs för yrkesmässig verksamhet. Medlemsstaterna har möjlighet att medge skattelättnader för bränslen som förbrukas i fartyg som används yrkesmässigt i insjöar och andra inlands- vattendrag. Inom gemenskapsrätten görs i de nu nämnda hänseendena inte någon skillnad mellan olika slag av fartygsbränslen. De miniminivåer för uttag av skatt som föreskrivs i EG:s direktiv på bränsleområdet är differentierade med hänsyn till dels slag av bränsle, dels användningsområde. Medlemsländerna är skyldiga att tillämpa samma skattesats för ett visst drivmedel - t.ex. dieselolja - oavsett om bränslet används för drift av motorfordon, fartyg eller luftfartyg. Skälen för regeringens förslag: Den lägre skattenivå som gäller för oljor som förbrukas i fritidsfartyg kan inte behållas vid ett svenskt medlemskap i . Regeringen föreslår därför att den högre energiskattesatsen skall tas ut för oljor som förbrukas i fartyg som används för privata ändamål. De nuvarande svenska bestämmelserna om skattefrihet för diesel- och eldningsoljor som förbrukas i fartyg som används yrkesmässigt är förenliga med gemenskapsrätten. Det finns inte anledning att göra någon skattemässig skillnad mellan bränsleförbrukning i fartyg till havs och i övriga fartyg. En anpassning till gemenskaprätten kräver dock att skattefriheten utvidgas till att gälla även bensin som förbrukas för det aktuella ändamålet. I likhet med utredningen anser regeringen att skillnaden mellan skepp och båtar kan utnyttjas för att skapa en lämplig administrativ ordning för uppbörden av skatt på fartygsbränslen. Med skepp förstås ett fartyg vars skrov har en högsta längd av och en största bredd av . Annat fartyg än skepp kallas båt. Huvuddelen av skeppen kan antas användas främst för yrkesmässiga ändamål och bränsleförbrukningen i dessa fartyg torde regelmässigt uppgå till betydande volymer. Vid bunkring av utländska fartyg köps vanligen oljan mot försäkran. Det är därför lämpligt att behålla den nuvarande ordningen med skattefria inköp av olja för den som är skattskyldig och, mot försäkran, av annan förbrukare, när oljan förvärvas för att förbrukas i skepp som inte används för privata ändamål. Mot bakgrund av risken för skatteundandraganden bör bestämmelserna tillämpas endast för lågbeskattade, märkta, oljor. Motsvarande reglering gäller enligt nuvarande lagstiftning. Olja som förbrukas i skepp som används för privat bruk beskattas enligt regeringens förslag efter den högre energiskattesatsen. Den som använder ett skepp för sådant ändamål bör - eftersom någon sanningsenlig försäkran om bränslets användning för yrkesmässigt ändamål inte kan lämnas - köpa högbeskattad, omärkt, olja till skeppet. Enligt den föreslagna utformningen av beskattningsreglerna är det dock alltid möjligt att köpa lågbeskattad, märkt, olja för användning i skepp. Om skeppet används för privata ändamål blir dock förbrukaren i och med denna användning skyldig att betala skillnaden i skattebelopp mellan hög- och lågbeskattad olja för den förbrukade bränslemängden. Det alldeles övervägande antalet fartyg som används huvudsakligen för privata ändamål utgörs av båtar. Bränsle som skall användas i båtar bör därför få köpas endast i beskattat skick. Olja skall alltså vara omärkt och högbeskattad och bensin beskattad på vanligt sätt. Bensin respektive dieselolja som används i båtar och för drift av t.ex. personbilar är i princip identiska produkter. Regeringens förslag innebär stora skatteskillnader mellan motorbränsle som förbrukas vid yrkesmässigt fiske och annan yrkesmässig sjöfart gentemot sådant bränsle som används i fritidsbåtar och bilar. Detta förhållande skapar en påtaglig risk för betydande skatteundandraganden genom olaglig användning av obeskattat bränsle i stället för beskattad bensin respektive högbeskattad dieselolja. Regeringen anser mot den bakgrunden att någon generell möjlighet inte bör ges till skattefria inköp av bränsle för förbrukning i båtar, utan föreslår att den skattefrihet som får ske i stället skall åstadkommas genom återbetalning av skatten i efterhand. Samma regler som föreslås gälla för båtar bör gälla också för de relativt få skepp som drivs med bensin. Ansökan om återbetalning av skatten skall omfatta en period om ett kalenderkvartal. Av administrativa skäl bör återbetalning inte medges för skattebelopp som understiger per kvartal. Den av regeringen föreslagna beskattningen skulle dock - som påpekats av flera remissinstanser - i vissa fall kunna komma att medföra stora praktiska problem. Dessa rör särskilt de myndigheter och andra som disponerar över såväl skepp och båtar. Även i andra situationer torde dock såväl praktiska problem som en betydande ekonomisk belastning kunna uppkomma i och med att det nuvarande systemet med möjlighet till skattefria inköp mot försäkran slopas och ersätts med en möjlighet att i efterhand få skatten återbetalad kvartalsvis. En dispensbestämmelse, som skall göra det möjligt för beskattningsmyndigheten att medge användning av lågbeskattad olja i båtar bör därför införas. Dispens skall kunna ges för båtar som disponeras av , Försvarsmakten och annan statlig myndighet. Om det finns särskilda skäl bör även sådan dispens kunna ges för båtar som disponeras av andra än dessa myndigheter. 12 Beskattningen av stadsgas Regeringens förslag: Nuvarande skattefrihet för stadsgas slopas. Även i fortsättningen skall dock bränsle som förbrukas vid stadsgasframställningen vara skattefritt. Utredningens förslag: Den nuvarande skattefriheten för stadsgas behålls. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. Bakgrunden till regeringens förslag: Stadsgas används för uppvärmning av spisar och ugnar, men det förekommer även i viss utsträckning att såväl småhus som panncentraler får energi för uppvärmning genom stadsgasleveranser. Det enda spaltgasverk som är i drift i finns i . I spaltgasverket omvandlas gasol eller s.k. lättbensin tillsammans med vattenånga under hög temperatur och högt tryck till gas som distribueras i ledningsnät. I och framställs av naturgas en gas som distribueras på motsvarande sätt. Skatt tas enligt nuvarande bestämmelser inte ut på vare sig stadsgas som framställs i spaltgasverk eller det bränsle som används vid framställning av sådan gas. Beskattning sker däremot av naturgas. Den stadsgas som framställs i spaltgasverk innehåller metan, som är ett kolväte. Gemenskapsrätten föreskriver att skatt skall tas ut på kolvätedelen i bränsle som används för uppvärmning. Skälen för regeringens förslag: I den nya lagen om skatt på energi föreslås att gemenskapsrättens regler om beskattning av produkter som helt eller delvis består av kolväten införs. Gemenskapsrätten ger inte utrymme för att underlåta att ta ut skatt på den del av stadsgasen som består av kolväten, dvs. Något bärande skäl för att just denna form av energi som används lokalt skall vara undantagen från beskattning finns heller inte. Den nuvarande skattefriheten för stadsgasen bör därför slopas. Omvandlingen av lättbensin eller gasol i spaltgasverket bör kunna likställas med den sönderdelning (krackning) som äger rum inom den petrokemiska industrin. Det bränsle som används för sådan krackning anses använt som råvara och motsvarande synsätt bör tillämpas vad gäller bränsleförbrukningen i spaltgasverket. Skattefrihet bör alltså även i fortsättningen gälla för det bränsle som förbrukas i spaltgasverket vid stadsgasframställningen. 13 En ny elmarknad och dess inverkan på energibeskattningen Regeringens förslag: Skattefrihet införs för elektrisk kraft som förbrukas eller säljs för förbrukning vid nätinnehavares överföring av elektrisk kraft på elnätet. Bakgrunden till regeringens förslag: beslutade att godkänna regeringens proposition om handel med el i konkurrens (prop. 1993/94:162, bet. 1993/94:NU22, rskr. 1993/94:358, SFS 1994:617 och 618). Den nya lagstiftningen skall enligt beslut träda i kraft . Avsikten med elmarknadsreformen är att produktion och försäljning av elektrisk kraft skall ske i konkurrens, vilket uppnås genom att kraftföretag och kunder skall ha rätt att välja vilka de handlar med. Överföringen av kraften över nätet (nätverksamheten) skall däremot ske av särskilda företag - som inte får producera eller sälja elektrisk kraft - och övervakas på särskilt sätt. Den del av det nya regelverket för elmarknaden som kräver överväganden i fråga om beskattningen av elektrisk kraft är om införandet av nya aktörer på marknaden, nätinnehavare, innebär att det nuvarande systemet med - i allt väsentligt - producenter och distributörer som skattskyldiga i någon mån behöver ändras. Dessutom bör undersökas om det på den nya elmarknaden uppkommer effekter på skatteområdet som är olämpliga. Skälen för regeringens förslag: De nuvarande bestämmelserna i lagen om allmän energiskatt innebär i huvudsak att den är skattskyldig som i yrkesmässigt distribuerar eller förbrukar av honom producerad skattepliktig elektrisk kraft eller förbrukar eller distribuerar av annan producerad dylik kraft. Införandet av en ny elmarknad medför endast mindre ändringar av skattskyldighetsbestämmelserna. Innehavaren av en nätkoncession får, med två undantag som närmare diskuteras nedan, inte producera eller sälja elektrisk kraft. Hans verksamhet är - utöver att se till att det finns ett fungerande ledningsnät -att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av elektrisk kraft. Energiskatten på elkraften bör även i fortsättningen betalas till säljaren av kraften; nätinnehavaren kan i normalfallet således inte bli skattskyldig. Nätinnehavaren får, enligt den nya regleringen av elmarknaden, endast köpa och sälja elektrisk kraft i två speciella situationer. Det rör sig om dels köp av elektrisk kraft för att täcka fysiska förluster i nätet (överföringsförluster), dels s.k. motköp för att undvika överbelastning av viss del av nätet. I den mån nätinnehavaren köper in elektrisk kraft från utlandet i de angivna situationerna bör han bli skattskyldig. I övriga fall skall nätinnehavaren hantera den elektriska kraften i beskattat skick. Inte i något av dessa fall bör dock den elektriska kraften belastas med energiskatt, vilket åstadkoms genom att skattefrihet införs för elektrisk kraft som förbrukas eller säljs för förbrukning vid nätinnehavares överföring av elektrisk kraft på elnätet. Några säkra bedömningar av hur elmarknaden kommer att se ut när det nya regelverket har trätt i kraft kan knappast göras . Det kan dock antas att nya aktörer kommer att uppträda på marknaden. En sådan kan tänkas vara mäklare som förmedlar elektrisk kraft mellan producenter, leverantörer och förbrukare. Förekomsten av mäklare torde dock inte föranleda behov av förändringar av beskattningsreglerna. Detsamma bedöms gälla även den som enligt den nya regleringen kan komma att fungera som s.k. balansansvarig. Med balansansvar avses det ekonomiska ansvaret för att den konsumerade elkraften enligt ett leveransavtal motsvaras av lika mycket producerad kraft. Utöver de nu redovisade ändringarna föreslås även vissa andra, huvudsakligen redaktionella, ändringar av beskattningen av elektrisk kraft som är betingade av den lagtekniska översyn som gjorts av . Regeringens förslag: Skattesatserna för föreslås jämfört med skatt och i enlighet med tidigare beslut om indexering av vissa punktskatter uppräknade med en uppskattad förändring av prisnivån . Skälen för regeringens förslag: har beslutat att skattesatserna för den allmänna energiskatten, koldioxidskatten, dieseloljeskatten och bensinskatten t.o.m. skall omräknas utan medverkan med hänsyn tagen till den allmänna prisutvecklingen. Denna automatiska uppräkning skulle första gången göras för skatteuttaget . En motsvarande indexering bör göras av skattebeloppen för energiskatt och koldioxidskatt enligt den nya lagen om skatt på energi. Indexering enligt de nu gällande reglerna förutsätter att regeringen beslutar om nästa års skattebelopp. Detta kan inte göras enligt de nya lagen, eftersom lagen då inte torde ha beslutats av . Regeringen anser därför att det, i likhet med vad som skedde vid införandet av de nuvarande reglerna, av praktiska skäl är lämpligt att i den nya lagen fastställer de skattebelopp som skall gälla för och att den "automatiska" omräkningen av skattebeloppen alltså görs först för skatteuttaget under . Inflationen kan inte exakt anges nu utan får uppskattas. Regeringen har i sitt förslag uppräknat nuvarande skattebelopp . I tabeller nedan återges samtliga direkt skattepliktiga produkter och förslaget till skattesatser för . Tabell 14.1 Bränslen som är direkt skattepliktiga KN-nr Slag av bränsle Skattebelopp Energiskatt Koldioxidskatt Summa skatt 2710 00 27, Bensin, dock inte 2710 00 29 flygbensin, som eller uppfyller krav 2710 00 32 för a) miljöklass per liter per liter per liter b) miljöklass per liter per liter per liter 2710 00 34 Annan bensin eller än som avses per liter per liter per liter 2710 00 36 under 1, dock inte flygbensin 2710 00 55, Eldningsolja, 2710 00 69 dieselbrännolja, eller annan fotogen än 2710 00 74 flygfotogen, m.m. -2710 00 78 som a) har försetts per m3 per m3 per m3 med märkämnen eller ger mindre än 85 volympro- cent destillat , b) inte har för- setts med märkäm- nen och ger minst 85 volymprocent destillat , tillhörig miljöklass per m3 per m3 per m3 miljöklass per m3 per m3 per m3 miljöklass per m3 per m3 per m3 4. ur Gasol som används 2711 12 11- 19 00 a) drift av per- per liter per sonbil, lastbil, liter per liter buss, trafik- traktor, fartyg eller luftfartyg b) annat ändamål per per per än som avses under a 5. ur Metan som används 2711 29 00 för a) drift av per- per per sonbil lastbil, buss trafiktrak- tor, fartyg eller luftfartyg b) annat ändamål per per per än som avses under a 2711 11 00, Naturgas som används 2711 21 00 för a) drift av per- per per per sonbil, lastbil, buss trafiktrak- tor, fartyg eller luftfartyg b) annat ändamål per per per än som avses under a 2701, 2702 Kolbränslen per per per eller 2704 2713 11 00 - Petroleumkoks per per per 2713 12 00 Tabell 14.2 Energiskatt på elektrisk kraft Slag av förbrukning Skatt, öre per kWh Vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller vid yrkesmässig växthusodling 0 Annan förbrukning än under 1 som äger rum i vissa kommuner i norra 3,7 El-, gas-, värme- eller vattenförsörjning i andra kommuner än de som avses under 2 6,8 Regeringens förslag: Skattebasen för svavelskatt utvidgas till att omfatta samtliga energi- och koldioxidskattepliktiga produkter. Skattskyldigas rätt till återbetalning av svavelskatt på grund av företagen svavelrening ersätts med motsvarande rätt till avdrag i bränsledeklarationen. Bensin beskattas lika oavsett om bränslet används för motordrift eller uppvärmning. Beslut om den särskilda avgiften för otillåten användning av märkta oljeprodukter fattas av beskattningsmyndigheten i stället för av . Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan erinran. Bakgrund till regeringens förslag: Vid beredningen av utredningsförslaget har frågor uppkommit rörande ytterligare materiella ändringar, som är av mindre genomgripande karaktär. I detta avsnitt redovisas kortfattat regeringens förslag till vissa sådana ändringar. I övrigt behandlas dessa endast i författningskommentaren. Skälen för regeringens förslag: Så långt det är möjligt bör skattebasen för de olika energiskatterna vara enhetlig. Regeringen föreslår därför att svavelskatteplikten utvidgas till att omfatta samtliga produkter för vilka energiskatt och koldioxidskatt föreslås tas ut. Huvuddelen av de produkter som berörs av utvidgningen innehåller dock så låga halter svavel att de i många fall kommer att falla under gränsen för skattepliktigt svavelinnehåll. Den som i samband med förbrukning av skattepliktigt bränsle begränsar utsläppen av svavel har rätt till återbetalning av skatten med visst belopp per kg svavel som utsläppet har minskat med. Eftersom svavelskatten redovisas , medan återbetalningen sker kvartalsvis har förbrukare drabbats av en ekonomisk belastning som förflyter från det att svavelskatten betalas till dess de får tillbaka delar av skatten. I syfte att undanröja denna belastning bör en möjlighet införas för skattskyldiga att i sin deklaration för svavelskatt göra avdrag för motsvarande belopp som berättigar till återbetalning. Gemenskapsrätten ger inte utrymme för att tillämpa skilda skattesatser beträffande olika användningsområden för bensin. Regeringen föreslår därför att samma skattebelopp skall tas ut för bensin oavsett om den används för motordrift eller uppvärmning. Förslaget innebär en höjd skatt för bensin som används för uppvärmning. Det torde dock röra sig om begränsade volymer. En särskild avgift tas ut vid otillåten användning av märkta oljeprodukter. Beslut om avgiften fattas av i det län där fordonsägaren har sin adress enligt bilregistret. Avgiften, som föreslås tas ut även vid otillåten bränsleanvändning i båtar, sammanhänger i hög grad med beskattningsfrågan. bör därför besluta även om avgiften. Beslutsfattandet bör således flyttas över till denna myndighet. Den nya lagen bör träda i kraft som blir medlem i EU, dvs. , förutsatt att folkomröstningen utmynnar i ett ja till EU. 17.1 Lagen om skatt på energi 1 kap.Lagens tillämpningsområde m.m. 1 och 2 §§ Lagen om skatt på energi (LSE) reglerar skatter på bränslen och elektrisk kraft, vilket slås fast i 1 §. LSE ersätter följande lagar, som föreslås upphöra att gälla när den nya lagen träder ikraft: lagen om allmän energiskatt, lagen om bensinskatt, lagen om koldioxidskatt, lagen om svavelskatt samt lagen om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter (i fortsättningen lagen om dieseloljeskatt).