prop · GI0341 · 1995-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 §1 Statlig inkomstskatt, Statlig inkomstskatt, statlig förmögenhets- statlig förmögenhetsskatt, skatt, inkomstskatt, inkomstskatt, egenavgifter enligt egenavgifter enligt lagen (1981:691) om lagen (1981:691) om socialavgifter, särskild socialavgifter, särskild löneskatt enligt 2 § lagen löneskatt enligt 2 § (1990:659) om särskild lagen (1990:659) om löneskatt på vissa särskild löneskatt på förvärvsinkomster, vissa förvärvsinkomster, avkastningsskatt enligt avkastningsskatt enligt 2 § 5 lagen (1990:661) om 2 § 5 lagen (1990:661) avkastningsskatt på om avkastningsskatt på pensionsmedel, särskild pensionsmedel, särskild löneskatt enligt 3 § lagen löneskatt enligt 3 § (1991:687) om särskild lagen (1991:687) om löneskatt på särskild löneskatt på pensionskostnader, pensionskostnader, statlig fastighetsskatt, statlig fas- mervärdesskatt som tighetsskatt, mer- redovisas i särskild värdesskatt som självdeklaration enligt redovisas i särskild 14 kap. 3 § mer- självdeklaration enligt värdesskattelagen 14 kap. 3 § mer- (1994:200), annuitet på värdesskattelagen avdikningslån, avgifter (1994:200), annuitet på enligt lagen (1994:000) avdikningslån, avgift om allmänna egenavgifter, enligt lagen avgift enligt lagen (1992:1745) om allmän (1993:1441) om allmän av- sjukförsäkringsavgift, gift för finansiering av avgift enligt lagen kontantförmåner vid (1993:1441) om allmän arbetslöshet samt skatte- avgift för finansiering tillägg och för- av kontantförmåner vid seningsavgift enligt arbetslöshet samt taxeringslagen skattetillägg och (1990:324) räknas inte förseningsavgift enligt som tillgång eller skuld. taxeringslagen (1990:324) räknas inte som tillgång eller skuld. Denna lag träder i kraft . Den äldre lydelsen av 10 § gäller dock fortfarande i fråga om avgift enligt lagen (1992:1745) om allmän sjukförsäkringsavgift. 1 Senaste lydelse 1994:500. 3 Ärendet och dess beredning beslöt (bet. 1993/94:SfU24, rskr. 1993/94:439) att godkänna de förslag till en genomgripande reformering av det allmänna ålderspensionssystemet som lades fram i regeringens proposition Reformering av det allmänna pensionssystemet (prop. 1993/94:250). I propositionen angavs riktlinjer för en reformering av nuvarande system samt förslag till hur ett reformerat system för allmän ålderspension och övergången till detta skall utformas. Propositionen baserades på de förslag som Pensionsarbetsgruppen lämnade i sitt betänkande Reformerat pensionssystem (SOU 1994:20) vilket avlämnades . Betänkandet sändes ut på remiss till drygt 100 remissinstanser. En sammanställning av avlämnade remissyttranden har publicerats i form av en departementsstencil (Sammanställning av remissyttranden över Pensionsarbetsgruppens betänkande Reformerat pensionssystem, Ds 1994:82). Pensionsarbetsgruppens förslag var resultatet av en överenskommelse som träffades inom arbetsgruppen mellan företrädare för Socialdemokraterna, samlingspartiet, liberalerna, och Kristdemokratiska samhällspartiet. Företrädare för dessa partier deltog också i beredningen av propositionen och ställde sig bakom de revideringar som, mot bakgrund av synpunkter som framkommit i remissbehandlingen, gjordes i förhållande till förslagen i betänkandet. Utgångspunkten för propositionen om reformering av det allmänna pensionssystemet var att lägga fast principerna för det framtida pensions- systemet. Den upptog därför inte några lagförslag. På några punkter tog propositionen inte ställning till den slutliga utformningen av reformen, utan hänvisade till fortsatt beredning. Regeringen beslöt att tillkalla den s.k. Genomförandegruppen med representanter för de partier som står bakom uppgörelsen. Gruppen har i uppgift att medverka i den fortsatta beredningen av pensionsreformen och att vårda överenskommelsen om en reformering av ålderspensionssystemet. Avsikten är att skall förslag till lagstiftning om bl.a. intjänande och uppräkning av inkomstrelaterad pensionsrätt lämnas till . Det reformerade inkomstrelaterade ålderspensionssystemet är avsett att träda i kraft . I vissa delar, bl.a. vad beträffar intjänande av pensionsrätt, har dock reformen betydelse även . Enligt regeringens bedömning bör vissa förändringar som föranleds av reformen ske redan med verkan från . Det gäller pensionssystemets finansiering och avsättning av medel till ett system med individuella pensionskonton inom ramen för ett premiereservsystem. Förslag i dessa avseenden lämnas i föreliggande proposition. Den har beretts i samråd med Genomförandegruppen, som ställt sig bakom dess innehåll. I beredningen har synpunkter under hand inhämtats från , och Allmänna pensionsfonden (första-tredje fondstyrelserna). Vad avser de föreslagna ändringarna i lagen (1958:295) om sjömansskatt har synpunkter inhämtats från , Kammarrätten i samt Länsrätten respektive i . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Efter lagrådsgranskningen har regleringen av avgiften för kontantförmåner vid arbetslöshet lyfts ut ur den föreslagna lagen om allmänna egenavgifter och ur förslaget till lag om ändring i sjömansskattelagen. De aktuella följdändringarna i övriga lagförslag har tagits bort i anledning härav. Vidare har en redaktionell ändring gjorts i förhållande till det remitterade förslaget till lag om allmänna egenavgifter. 4 Beslutade riktlinjer för reformeringen av det allmänna pensionssystemet Som en bakgrund till förslagen ges i detta avsnitt en kortfattad beskrivning av syftet med och huvuddragen i reformeringen av det allmänna ålderspensionssystemet enligt riktlinjerna i prop. 1993/94:250. Syftet med reformen är att skapa ett från andra socialförsäkringsgrenar avskilt inkomstrelaterat ålderspensionssystem. Detta system skall i högre grad än med dagens ordning vara försäkringsmässigt uppbyggt. Systemet skall vara avgiftsbaserat i stället för dagens förmånsbestämda. Det innebär att tillgodoräknade förmåner i princip skall överensstämma med de avgifter som betalas till systemet. Beräkningen av pensionsförmånerna skall bygga på den s.k. livsinkomstprincipen, vilket innebär att alla pensionsgrundande inkomster har betydelse för pensionsnivån och väger lika tungt oberoende av när under livet de tjänats in. På detta sätt åstadkoms inom det allmänna pensionssystemet ett nära samband mellan förvärvsinkomster och framtida ålderspension. Därigenom stärks de ekonomiska drivkrafterna för förvärvsarbete. Det medför även att skatteinnehållet i de avgifter som betalas till pensionssystemet reduceras och att dessa mer får karaktären av försäkringspremier. Den inkomstrelaterade ålderspensionen skall enligt riktlinjerna kompletteras med ett grundskydd för dem som haft låga eller inte haft några inkomster under förvärvslivet. Detta, liksom de övriga fördelningsmässiga inslag som bör finnas i ålderspensionssystemet, tydliggörs genom att finansieras utanför pensionssystemet. Pensionssystemet skall i finansiellt hänseende vara robust mot variationer i samhällsekonomiska förutsättningar och demografiska förändringar. Det sker genom att värdet av intjänade pensionsförmåner och utgående pensioner i stället för att som vara inflationsskyddade knyts till samhällets totala inkomstutveckling och genom att pensionsnivån påverkas av förväntad livslängd. Därigenom kan avgiften till pensionssystemet ligga fast, medan förmånerna anpassas. Det reformerade pensionssystemet skall vid full funktion vara utformat enligt följande. Den pensionsrätt som tillgodoräknas den enskilde skall baseras på summan av pensionsgrundande inkomster och andra pensionsgrundande belopp upp till ett förmånstak. De inkomster som enligt dagens regler är pensionsgrundande skall vara det även i det reformerade systemet. I vissa fall skall, av fördelningsskäl, pensionsrätt tillgodoräknas för pensionsgrundande belopp utöver den faktiska inkomsten. Bland annat skall en förälder till barn få pensionsrätt beräknad på en inkomst som enligt vissa regler överstiger den inkomst som faktiskt uppburits. Förmånstaket skall inledningsvis, i likhet med vad som gäller , vara 7,5 basbelopp. Det skall räknas upp i takt med den allmänna inkomstutvecklingen. Den pensionsrätt som tillgodoräknas i ålderspensionssystemet skall utgöra av pensionsgrundande inkomster under . Motsvarande belopp skall betalas in till pensionssystemet i form av en ålderspensionsavgift. Denna skall till viss del tas ut som socialavgift i form av arbetsgivaravgift/egenavgift och till viss del i form av en avgift för vilken den enskilde individen bär betalningsansvaret. Samtliga inkomster som ger pensionsrätt skall, till skillnad från , vara avgiftsgrundande. Det innebär att även sådana ersättningar som utges vid sjukdom, arbetslöshet m.m. skall beläggas med avgift till pensionssystemet. Även för pensionsgrundande belopp utöver faktiska inkomster skall ålderspensionsavgift betalas till pensionssystemet. Ingen pensionsavgift skall tas ut på inkomster som inte är förenade med pensionsrätt. Det innebär att ålderspensionsavgift inte skall tas ut på inkomstdelar som överstiger förmånstaket. I den överenskommelse som träffats mellan de fem partierna ingår att det samlade avgiftsuttaget på inkomstdelar över förmånstaket dock inte skall reduceras med hela avgiften till pensionssystemet. Därför är avsikten att inrätta en särskild avgift, som storleksmässigt motsvarar halva ålderspensionsavgiften och tas ut på de inkomstdelar som överstiger förmånstaket. Denna avgift utgör en skatt och intäkterna från den skall föras till statsbudgeten. Av inbetalda avgifter skall huvuddelen, , användas till att finansiera utgående pensioner inom ramen för ett fördelningssystem. Motsvarande del av pensionsgrundande inkomster och andra pensionsgrundande belopp skall utgöra den enskildes pensionsrätt från fördelningssystemet. Denna pensionsrätt skall räknas upp med ett index som följer den allmänna inkomstutveck- lingen i samhället. Vid ålderspensioneringen skall det årliga pensionsbeloppet fastställas genom att den uppräknade pensionsrätten som successivt under de förvärvsaktiva åren ackumulerats divideras med ett s.k. delningstal. Detta del- ningstal skall bestämmas med utgångspunkt i bl.a. den förväntade återstående livslängden vid den ålder pensionering äger rum. Utgående pensioner från fördelningssystemet skall pris- och följsamhetsin- dexeras så att pensionen behåller sitt realvärde när den allmänna inkomstutveck- lingen uppgår till en viss norm. Vid avvikelser från denna norm skall realvärdet av pensionen justeras upp eller ned i motsvarande grad. Resterande del av pensionsavgiften - av de pensionsgrundande inkomsterna - skall sättas av till ett premiereservsystem. I detta system skall ske en fondering av inbetalda medel på individuella pensionskonton. Medlen skall förvaltas av den kapitalförvaltare den enskilde utser eller, om denne avstår från att göra något aktivt val, av statliga förvaltare. Behållningen på premiereservkontot kommer att växa med förräntningen på förvaltade medel. Vid pensionering skall denna del av pensionen bestämmas på försäkringsmässiga grunder utifrån behållningen i premiereserven. Grundtryggheten i det reformerade pensionssystemet skall utformas som en garantipension som ger en utfyllnad till den inkomstrelaterade pensionen så att den samlade pensionen uppgår till en viss garantinivå. För att även låga inkomster skall ge visst utbyte i pensionshänseende skall denna garantinivå vara beroende av den inkomstrelaterade pensionen. Övergången till det reformerade pensionssystemet sker gradvis. För personer födda skall ålderspension i huvudsak utgå enligt nuvarande regler för beräkning av pensionsförmåner. De som är födda åren 1935 - 1953 skall få sin ålderspension beräknad med ett successivt ökande antal 20-delar enligt det reformerade systemets regler och resterande delar enligt nuvarande regler. För personer födda eller senare skall det reformerade systemets regler gälla fullt ut. För alla som i någon utsträckning berörs av de nya reglerna skall även inkomster i förgången tid beaktas vid beräkningen av pensionsrätt. Den föreslagna reformen innebär att det kommer att ske omfördelningar av avgiftsintäkter och betalningsansvar för olika förmåner mellan å ena sidan pensionssystemet och å andra sidan statsbudgeten och övriga socialförsäkrings- system. Dessa förändringar skall genomföras successivt under en följd av år och påbörjas i och med de förslag som läggs fram i denna proposition. De antagna riktlinjerna innebär att ATP-systemet omvandlas till ett system för inkomstrelaterad ålderspension. Finansieringen av de pensioner som skall börja betalas ut enligt reformerade regler sker, till den del de härrör från fördelningssystemet, ur Allmänna pensionsfonden. Finansieringen av ATP-pensioner i form av förtidspension och efterlevande- pension förs över från ATP-systemet till statsbudgeten eller organiseras som en självständig försäkringsgren. Den utfyllnad till inkomstrelaterad pension i form av garantipension, som införs fr.o.m. , skall finansieras över statsbudgeten. Tilläggspensionsavgiften avses övergå till att bli den del av ålders- pensionsavgiften som skall utgå i form av arbetsgivaravgift eller, vad avser inkomster av annat förvärvsarbete, som egenavgift. Underlaget för denna avgift breddas till att omfatta alla pensionsgrundande inkomstslag, dvs. även ersättningar från socialförsäkringen och fiktiva inkomster som ger pensionsrätt. Däremot skall inte sådan avgift utgå på inkomstdelar över förmånstaket. De av beslutade riktlinjerna innebär vidare att det för att finansiellt förstärka pensionssystemet införs en avgift som för skall uppgå till . Denna avgift skall utgöra den del av ålderspensionsavgiften som betalas av den enskilda individen. Förslag till införande av en sådan avgift lämnas i denna proposition. Det sammantagna uttaget av ålderspensionsavgift i form av arbetsgivaravgift respektive allmän egenavgift kommer därmed att uppgå till och avses successivt höjas till . Detta skall dock ske inom ramen för ett oförändrat totalt avgiftsuttag till ålderspensionsändamål genom att folkpensionsavgiften avvecklas. I Pensionsarbetsgruppens betänkande föreslogs en fördelning av ålders- pensionsavgiften med hälften på vardera avgiftsform. Förslaget förutsätter att det sker en avgiftsväxling, så att arbetsgivaravgiften reduceras och den avgift den enskilde själv betalar höjs med motsvarande belopp. Om detta skall ske utan förlust för den enskilde löntagaren måste det kostnadsutrymme som sänkta arbetsgivaravgifter skapar användas till att höja bruttolönen. Tveksamhet om en avgiftsväxling av detta slag kan genomföras på ett neutralt sätt medförde att frågan om formerna för det framtida uttaget av ålderspensionsavgift hölls öppen i prop. 1993/94:250. Där angavs dock att om det skall ske en avgiftsväxling, bör denna äga rum . skulle således den individuella avgiften höjas till , som arbetsgivaravgiften skulle komma att reduceras och bruttolönerna höjas med motsvarande belopp. Den fortsatta infasningen av ålderspensionsavgiften skulle därefter ske genom höjning av arbetsgivaravgiftsdelen i ålderspensionsavgiften tills även denna avgift uppgår till . I propositionen anförs att om Genomförandegruppen bedömer att komplikationerna med en avgiftsväxling är för stora och enighet uppnås därom, kvarstår den individuella avgiften på och ålderspensionsavgiften fasas in genom höjning av arbetsgivaravgiftsdelen tills denna uppgår till . Om enighet inte kan nås i fråga om avgiftsväxling, skall Pensionsarbetsgruppens förslag till växling mellan arbetsgivaravgifter och allmänna egenavgifter ligga till grund för kommande beslut. Enligt de antagna riktlinjerna i prop. 1993/94:250 skall den ovan nämnda särskilda avgiften på inkomstdelar över förmånstaket ersätta uttaget av tilläggspensionsavgift på dessa inkomstdelar. Den skall inledningsvis uppgå till och successivt reduceras till . Denna avgift skall fasas in på det sätt som Pensionsarbetsgruppen föreslagit oavsett om det sker avgiftsväxling mellan arbetsgivaravgift och allmän egenavgift eller ej. 5 Allmän egenavgift för finansiering av pensionssystemet m.m. 5.1 Nuvarande regler för sociala avgifter och särskild löneskatt Den allmänna försäkringens utgifter finansieras med intäkter från sociala avgifter, allmänna skattemedel samt avkastning på fonderade medel. Sociala avgifter tas ut i tre olika former: arbetsgivaravgifter, egenavgifter samt allmänna avgifter. Därtill utgår i vissa fall särskild löneskatt i stället för sociala avgifter. Arbetsgivare är enligt lagen (1981:691) om socialavgifter skyldiga att betala arbetsgivaravgifter baserade på summan av vad denne betalat som kontant lön eller annan ersättning för utfört arbete. Vid fastställande av underlaget för arbetsgivaravgifterna bortses från bl.a. ersättning till en och samme arbetstagare som understiger , liksom i viss utsträckning ersättning som motsvarar kostnader i arbetet som arbetstagaren skall täcka med uppburen ersättning. Ersättningar till arbetstagare som vid årets ingång fyllt skall inte räknas in i avgiftsunderlaget. Vidare undantas i vissa fall ersättningar från uttag av arbetsgivaravgift, som t.ex. viss ersättning till utländska artister eller forskare, idrottsutövare, barn som arbetar i arbetsgivarens verksamhet m.m. Av tabell 1 framgår vilka lagstadgade arbetsgivaravgifter som tas ut . Dessa avgifter debiteras på summan av utbetald ersättning från en arbetsgivare utan någon uppdelning på de enskilda individer som uppburit Tabell 1 Lagstadgade arbetsgivaravgifter Sjukförsäkringsavgift 8,43 Folkpensionsavgift 5,86 Tilläggspensionsavgift 13,00 Delpensionsavgift 0,20 Arbetsskadeavgift 1,38 Arbetsmarknadsavgift 2,12 Arbetarskyddsavgift 0,17 Lönegarantiavgift 0,20 För arbetsgivare som sysselsätter sjömän tillkommer en sjömanspensionsavgift på . Dessutom bestäms sjukförsäkringsavgiften och folkpensionsavgiften för sjömän på annat sätt än för andra arbetstagare. fastställer efter regeringens bemyndigande dessa avgifter. För sjömän uppgår sjukförsäkringsavgiften till och folkpensionsavgiften till . Egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter betalas av den enskilde inkomsttagaren och motsvarar arbetsgivaravgifter vid inkomster av annat förvärvsarbete, vilket bl.a innefattar inkomster av aktiv näringsverksamhet och tillfälliga förvärvsinkomster av självständigt bedriven verksamhet. Egenavgifter betalas inte för inkomster som uppbärs året efter det då den försäkrade fyllt . Tabell 2 Lagstadgade egenavgifter Sjukförsäkringsavgift 9,12 Folkpensionsavgift 6,03 Tilläggspensionsavgift 13,00 Delpensionsavgift 0,20 Arbetsskadeavgift 1,40 Enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, är arbetsgivaren skyldig att betala sådan skatt på lön och annan ersättning till arbetstagare som vid årets början är eller äldre. Särskild löneskatt utgår vidare på inkomster av passiv näringsverksamhet och för inkomster av aktiv näringsverksamhet för den som före årets ingång fyllt . Den särskilda löneskatten träder således i stället för arbetsgivar- och egenavgifter för inkomsttagare som är . Den särskilda löneskatten uppgår till av underlaget. Allmänna avgifter betalas av den enskilde. Underlaget utgörs av summan av samtliga inkomster från anställning eller annat förvärvsarbete enligt 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring till den del den inte överstiger det vid årets ingång gällande basbeloppet. Allmän avgift utgår inte om den samlade inkomsten understiger av basbeloppet. Allmänna avgifter utgår även på sådana ersättningar som i pensionshänseende likställs med inkomst av anställning t.ex. sjukpenning, föräldrapenning, dagpenning inom arbetslöshetsförsäkringen, utbildningsbidrag m.m. Uppbörden av de allmänna avgifterna är samordnad med uppbörden av inkomstskatten. Avgifterna tas ut i samband med preliminärskatten och bestäms slutligt vid taxeringen för inkomståret. finns det två allmänna avgifter. Den allmänna sjukför- säkringsavgiften infördes och uppgår till av avgiftsunderlaget. Den skall bidra till finansieringen av sjukförsäkringen. Den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet infördes och utgör av avgiftsunderlaget för . 5.2 En allmän egenavgift för finansiering av pensionssystemet Regeringens förslag: En pensionsavgift införs fr.o.m. för finansiering av pensionssystemet. Avgiften betalas av den enskilde och uppgår till av avgiftsunderlaget. Detta utgörs av summan av sådana inkomster som avses i 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring, till den del denna summa under- stiger 7,5 gånger det vid årets ingång gällande basbeloppet. Vid beräkning av inkomst av anställning görs avdrag för kostnader som arbetstagaren fått stå för i sin anställning om kostnaderna, minskade med eventuell kostnadsersättning, överstiger . Avgiften tas inte ut av den som vid årets ingång fyllt . Den tas ej heller ut då summan av nämnda inkomster understiger av basbeloppet. Underlaget för avgiften bestäms av skattemyndigheten i samband med taxering till statlig och inkomstskatt. Skattemyndig- heten skall därvid dra av den på inkomståret belöpande avgiften vid beräkning av beskattningsbar inkomst. Preliminär avgift debiteras under inkomståret i anslutning till uppbörden av preliminär skatt. Inkomsterna från pensionsavgiften förs till Allmänna pensionsfonden. Förvaltningen av influtna medel fördelas mellan första, andra och tredje fondstyrelserna med en andel som motsvarar den andel av tilläggspensionsavgifterna som förs till var och en av fondstyrelserna. Pensionsavgiften och den nuvarande allmänna avgiften som regleras i lagen (1992:1745) om allmän sjukförsäkringsavgift regleras i en gemensam lag och ges benämningen allmänna egenavgifter. Skälen för regeringens förslag: har utgifterna för ålders- och förtidspensioner vuxit betydligt snabbare än de inkomster ur vilka pensionerna skall finansieras. Det finns därför ett stort underskott mellan intäkterna från de avgifter som är destinerade för pensionsändamål och de totala pensionsutgifterna. svarade avgiftsintäkterna för av finansieringen av pensionsutgifterna. Under de närmaste decennierna kommer, även med en förhållandevis god ekonomisk tillväxt, detta gap mellan avgiftsintäkter och pensionsutgifter att kvarstå om inga åtgärder vidtas. Det kommer bl.a. att medföra att Allmänna pensionsfondens avkastning och behållning i växande utsträckning får tas i anspråk till löpande pensionsutbetalningar och att fonden töms. 1993/94:250 anfördes att det finns argument för att det allmänna pensionsskyddet i högre grad än vad som är fallet skall finansieras med avgifter som betalas av den enskilde genom direkta inbetalningar. Förmånerna är i grunden individuella men de är, med undantag för den som betalar egenavgifter, inte förenade med någon avgift som individen betalar. Sett ur individens synvinkel utgör finansieringen en kostnad för arbetsgivaren, även om den bärs av den enskilde genom ett reducerat löneutrymme. Det finns också administrativa motiv för finansiering med avgifter som betalas av den enskilde. Genom en individuell debitering kan underlaget för avgiftsuttaget begränsas till att avse de inkomster som understiger det s.k. förmånstaket och därmed ger pensionsrätt. En sådan överensstämmelse mellan avgift och förmån är administrativt svårare att uppnå om avgiften tas ut som arbetsgivaravgift. Mot denna bakgrund bör det enligt regeringens mening fr.o.m. ske en finansiell förstärkning av pensionssystemet och den bör utformas så att det införs en avgift till pensionssystemet för vilken den enskilde individen bär betalningsansvaret. Denna pensionsavgift skall utgöra en del av den framtida ålderspensionsavgift som skall finansiera det reformerade ålderspensionssyste- met. I enlighet med de av antagna riktlinjerna i prop.