prop · GI03164 · 1995-01-01 00:00:00 — såväl vid utformning av mätinstrument som vid analys och presentation. Detta gäller i lika hög grad inom skolområdet, inklusive den kommunala vuxenutbildningen och högskoleområdet. I syfte att förbättra det statistiska underlaget på utbildningsområdet när det gäller könsaspekten avser regeringen förtydliga och komplettera förordningen (1993:1153, ändrad 1994:1094) om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor. Bland annat skall i lärosätenas årsredovisningar ingå könsuppdelade uppgifter om dekaner och prefekter. Regeringen avser även att inom internationella organisationer som EU, och verka för att kön införs som en variabel vid utvecklingen av de gemensamma klassifikationssystemen för utbildningsstatistik och anknutna områden för att i största möjliga utsträckning få in könsuppdelade uppgifter från medlemsländerna. Sammanfattning av betänkandet Vi är alla olika (Ds 1994:98) En åtgärdsrapport från arbetsgruppen Kvinnligt och manligt i skolan om jämställdhet i skolan som en pedagogisk fråga och ett kunskapsområde. Framtida behov av kunskap och kompetens kräver jämställdhet i skolan Skolan har ett viktigt samhällsuppdrag genom att utbilda morgondagens kvinnor och män. Vad behöver dagens flickor och pojkar för kunskaper för att på bästa sätt kunna fungera i sina framtida livsroller? En god förberedelse är att de i skolan får möjlighet att skaffa sig goda baskunskaper inom olika områden. Den nya skolan som genomförs, kommer att ge ökade möjligheter för flickor och pojkar att få en så bred och ändamålsenlig kompetens som möjligt. Olika och nya kombinationer måste prövas, så att eleverna inte går ut skolan med enbart könsrelaterade kunskaper och könsspecifik kompetens. Jämställdhet som värdegrund och förutsättning för skolans planering Det aktiva arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män innebär att varje individ, oavsett kön, skall ha lika tillgång till utbildning och samma möjligheter att utveckla sina personliga ambitioner, intressen och talanger. Jämställdhetsmålet finns med i skolans samtliga styrdokument (skollagen, läroplaner och kursplaner). Detta innebär bl.a. att ansvaret för jämställdhet i skolan som en pedagogisk fråga och som ett kunskapsområde främst vilar på den pedagogiska ledningen, men framför allt på de professionella i skolan. När det gäller läromedlen så speglar dessa inte dagens värderingar, utan de är fortfarande bärare av det traditionellt kvinnliga och manliga. Det ankommer på skolan att påverka, ställa krav på och fråga efter läromedel som utgår från könsskillnader och olikheter i flickors och pojkars utveckling, intressen, behov och erfarenheter. Det är viktigt att skolan agerar inom detta område så att förlegade och könsstereotypa läromedel uppdateras eller tas ur produktion. Dagens skola är inte anpassad till flickors och pojkars gemensamma eller skilda behov. Den är framför allt inte anpassad för flickor och den ger dessutom flickor och pojkar ojämlika förutsättningar och villkor för lärande och kunskapsbildning. Under har skolan haft i uppdrag att verka för jämställdhet. i ett historiskt perspektiv är det inte särskilt som skolan aktivt har arbetat för att förverkliga jämställdhetsmålens intentioner. Detta förklarar till viss del att det ännu återstår mycket att göra. Könsskillnader, likheter och olikheter som pedagogisk fråga och kunskapsområde En förutsättning för reell jämställdhet i skolan är fördjupade och breddade kunskaper och erfarenheter samt en ökad medvetenhet om könstillhörighetens betydelse i skolan. Arbetet på alla nivåer måste bygga på djup kunskap om könsskillnader. Det är därför viktigt att jämställdhet betraktas som ett kunskapsområde och inte som en fråga om attityder och värderingar på individuell nivå. Eftersom jämställdheten i skolan är en pedagogisk fråga, innebär det att skolan skall ta ansvar för val av pedagogiska metoder och läromedel samt ta hänsyn till och planera utifrån olikheter mellan könen såväl mognads- som kunskapsmässigt. Arbetsgruppens definition av jämställdhet: "Jämställdhet i skolan innebär att skolan skall ge flickor och pojkar likvärdiga villkor och förut-sättningar att upptäcka, pröva, och utveckla sin fulla potential som människa. Detta förutsätter kunskaper om skillnader, likheter och olikheter mellan könen och könstillhörighetens betydelse i skolan." Den innebörd som Arbetsgruppen ger jämställdhet i skolan lyfter fram skillnaderna, likheterna och olikheterna mellan könen, såväl de kulturella och sociala som de biologiska. Enligt skollagen skall alla elever ha lika tillgång till utbildning - oberoende av kön. En vanlig tolkning är att "oberoende av kön" innebär att skolan skall bortse ifrån kön. En konsekvens av detta är att det aktiva jämställdhetsarbetet i skolan har utgått från att flickor och pojkar skall behandlas som om könstillhörighet inte har någon betydelse, dvs. att flickor och pojkar skall behandlas lika. Att aktivt bortse från könsskillnader och olikheter innebär att skolan förhåller sig könsneutral och att eleven som begrepp innefattar båda könen och hanteras könsneutralt. Skolan skall beakta och utgå ifrån könsskillnader och olikheter mellan könen. Detta innebär att "likabehandlingsprincipen" mellan flickor och pojkar inte kan gälla. Både det kvinnliga och det manliga hos båda könen måste bejakas för att flickor och pojkar skall få möjlighet att utveckla sin personlighet, utan begränsningar för vad som av tradition anses som kvinnliga och manliga egenskaper och domäner. De dominansförhållanden som finns mellan kvinnor och män i samhället återspeglar den kunskap som pojkar och flickor får i skolan. Ett mönster som skolan fostrar in dem i. Emellertid har familjen ansvar för den huvudsakliga fostran men skolan har dock "aktiv" del i dominansprocessen genom att den fostrar pojkar och flickor in i tradionella mansroller och kvinnoroller. Om arbetet med jämställdhet i skolan skall ge resultat, måste könsspecifika skillnader och könsrelaterade olikheter utgöra en reell planeringsgrund som överensstämmer med skolans värdegrund och övergripande målsättning. Skolan kan därför inte betraktas, planeras och organiseras som en könsneutral arbetsplats - varken för elever eller lärare. Könstillhörigheten har således inte enbart betydelse för undervisningens innehåll, planering och genomförande. Den har dessutom betydelse för vilket utrymme och inflytande flickor och pojkar har över inlärningssituation, prestation, uppnådda resultat och arbetets bedömning.Som pedagogisk fråga innebär jämställdhet att skolan skall planera och organisera sin verksamhet så att den svarar mot flickors och pojkars olika behov av kunskaper, fostran och identitetsskapande utifrån den mognads- och kunskapsnivå de befinner sig på. Erfarenheter av jämställdhetsarbetet i skolan En förklaring till att jämställdhetsarbetet inte fått det resultat som förväntats, är frågans komplexitet och karaktär, bristande legitimitet och låga status jämfört med andra kunskapsområden. En annan förklaring är att intresset för insatserna fokuserats på könsfördelningen i olika grupperingar, utbildningsvägar, valsituationer och yrken. Detta har skett genom att man i informations- och rekryteringskampanjer i första hand syftat till att förändra flickorna och deras val. Flickorna har härigenom kommit att definieras som problemet, medan pojkarnas situation, snedval, villkor och förutsättningar har setts som mindre intressanta ur jämställdhetssynpunkt. är antalet flickor på de studieförberedande tekniska och naturveten- skapliga utbildningarna fler . Denna framgång kan bero på att dessa utbildningar inte i första hand ses som renodlade tekniska utbildningar av flickorna, utan som allmänbildande och matnyttiga breddutbildningar med stora valmöjligheter till fortsatta studier inom skilda områden. Frågan om val och intresse sammanhänger inte enbart med samhällets attityder, utan också med skolans möjligheter att undervisa och stimulera eleverna på deras egna villkor och genom att beakta könstillhörigheten. Jämställdheten har för skolans del även varit kopplad till utbildningsfrågor ur ett arbetsmarknadsperspektiv. Genom sin anknytning till arbetslivet och de vuxnas värld har jämställdheten i skolan till stor del kommit att handla om personalpolitiska frågor. Visserligen är jämställdhet en viktig personalpolitisk fråga, men den får inte blandas ihop med jämställdhet i skolan som en pedagogisk fråga. Mycket av jämställdhetsproblematiken har fokuserats inom problemområdet "flickor och teknik". Dåvarande () fick i uppdrag att utreda problemen inom den naturvetenskapliga utbildningen. Resultatet blev att man skulle prioritera insatser på låg- och mellanstadiet, på lärarutbildningarna samt stimulera flera flickor att söka till naturvetenskaplig och teknisk utbildning. SÖ:s jämställdhetsarbete inriktades också på att uppmuntra flickor att välja traditionellt manliga utbildningar. startade många kommuner sommarkurser i teknik för flickor i årskurs 8 och 9 och har sådana sommarkurser genomförts i de flesta av landets kommuner. uppföljning visar att kurserna varit populära bl.a. beroende på de "flitpengar" som flickorna fått. Denna kampanj var som intensivast och man lyckades höja andelen flickor i tekniska utbildningar till . Men i slutet av årtiondet vände trenden och riksgenomsnittet sjönk till . När det gäller den tekniska utbildningen har alltid haft en högre andel flickor än övriga tekniska högskolor. Detta beror bl.a. på att man har en mer "flickvänlig" utbildningsprofil och att man arbetar mer långsiktigt genom exempelvis Teknikens Hus, som har inriktat sig på praktisk teknik med kvinnliga handledare. En rapport från AMS visar att av de 900 flickor som påbörjade en traditionell "pojklinje" avbröt sin utbildning . Ett starkt skäl till avhoppen är dels lärarnas negativa attityd gentemot flickor på teknisk utbildning, dels lärarnas oförmåga att lägga upp och planera sin undervisning utifrån flickornas behov och intressen, vilket måste ses som ett pedagogiskt problem. Cirka 500 flickor i hela landet fullföljde utbildningen. Dessa flickor mötte sedan stora svårigheter när de skulle försöka få jobb inom det område som de utbildat sig för oberoende av om det var hög- eller lågkonjunktur. Det bör i detta sammanhang påpekas att de flickor som valt en otraditionell gymnasieutbildning har högre medelbetyg och större ambitioner än sina manliga klasskamrater. Lärarnas krav stämmer inte överens med elevernas förmåga och kunskaper i naturvetenskap och teknik. För att få barn intresserade av naturvetenskap är bra lärare den viktigaste enskilda faktorn. Lärarens kompetens har stor betydelse för elevernas fortsatta utbildning. Det är således skolans ansvar att ge kunskaper som inte diskvalificerar något av könen för framtida möjliga val och livsroller. Flickornas val är dessutom mer än pojkarnas beroende av deras sociala bakgrund. Undervisningen måste ändras så att den bättre stämmer överens med flickornas intressen. Varje människa måste få följa sina egna individuella förutsättningar och intressen utan att riskera att bli utsatt för ett socialt tryck från om- givningen, att välja efter tradionellt eller otraditionellt mönster. Det handlar om att se till individen och att se gränsöverskridande på könsskillnader. vet vi bl.a.: - att flickornas avhopp från tradionella pojkutbildningar är stora, - att kampanjer och information har kortvarig verkan, - att lärarnas kunnighet i ämnet och pedagogiska kompetens har stor betydelse, - att en verklighetsanknuten och praktiskt relaterad undervisning i teknik och naturvetenskap gynnar främst flickor, - att frågan om val av utbildning och yrke inte enbart har med kön att göra utan också med flickors (och pojkars) sociala bakgrund. För skolans och lärarnas del handlar det således om att systematiskt och med fördjupade kunskaper om könsskillnader och könstillhörighetens betydelse anpassa inlärningssituationen och de pedagogiska metoderna efter såväl enskilda individer som kön. Vad behöver åtgärdas, förändras och utvecklas - på lång och kort sikt Ansvaret för jämställdhet i skolan som pedagogisk fråga vilar på den pedagogiska ledningen och på de professionella. För att klara detta krävs kunskap om flickors och pojkars olika villkor och förutsättningar. Det räcker inte med att fortbilda redan verksamma lärare. Arbetsgruppen föreslår att regeringen är ännu tydligare vad gäller målen för lärarutbildningarna samt tillser att lärarutbildningarna blir mer ändamålsenliga för att motsvara såväl dagens som morgondagens kompetenskrav. Detta innebär att utrymme måste ges för kunskap om könsskillnader, likheter och olikheter och om könstillhörighetens betydelse i skolsammanhang för att därmed ge lärarna en vidgad och ökad pedagogisk och metodisk kompetens. För att uppfylla ett sådant krav måste lärarutbildningarna i sina kursplaner redovisa på vilket sätt jämställdheten kommer att tas upp i utbildningen. Huvudansvaret för innehållet i lärarutbildningarna ligger på högskolorna, som i första hand skall ansvara för att lärarnas utbildning svarar mot de krav på kunskap och behov av kompetens som läroplaner och kursplaner ställer, även utifrån ett köns- och jämställdhetsperspektiv. Enligt uppfattning uppfyller inte nuvarande lärarutbildningar dessa krav. Lärarutbildningarna behöver därför utvecklas och förändras. Vid lärarutbildningarna är jämställdhet en sidofråga och hanteras därmed inte som ett grundläggande kunskapsområde och pedagogisk fråga. Jämställdhet finns t.ex. inte med som obligatoriskt kunskapsområde. Det är fortfarande möjligt att välja till eller bort grundläggande kunskaper om könstillhörighetens betydelse i skolsammanhang. Det finns emellertid exempel på högskolor som arbetar med att få in jämställdhet i sin lärarutbildning. En av dessa är där man arbetat med ett projekt som heter "Jämställdhet inom förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna". Projektet ingick som en del i det nordiska treåriga (1992-1994) jämställdhetsprojektet , som hade som mål att stimulera didaktiskt utvecklingsarbete inom lärautbildningarna på jämställdhetsområdet. Arbetsgruppen anser att fortbildningen bör utvecklas så att den bättre svarar mot behov och efterfrågan på kunskap och kompetens inom jämställdhetsområdet enligt den innebörd vi ger jämställdhet i skolan. Därför bör de statliga fortbildningsmedlen prioritera jämställdhet i skolan som pedagogisk fråga och pröva, utveckla och utvärdera modeller och strategier som bättre svarar mot dessa krav genom att: - Nya modeller prövas som främjar erfarenhetsutbyte mellan skolenheter, som utgår från den lokala skolverksamhetens behov och som kopplar skolornas och lärarnas intressen och behov till stöd och insatser av kompetensutvecklande karaktär. Detta kan ske t.ex. genom nätverksbyggande. - Nya vägar prövas som underlättar kommunikation och information mellan lärare och skolor inom landet och internationellt inom detta område. Det kan exempelvis göras genom s.k. distansutbildning och genom en ökad och breddad användning av modern informationsteknologi. Arbetsgruppen konstaterar att det finns ett stort och växande intresse för kunskap om könsskillnader, likheter och olikheter mellan flickor och pojkar och om könstillhörighetens betydelse i skolsammanhang. För att kunna bemöta främst flickors, men också pojkars, behov av kunskap i naturvetenskap och teknik behöver särskilt grundskollärarnas kunskap och kompetens inom dessa ämnen radikalt höjas och fördjupas ur ett könsperspektiv. Fortbildningen behöver därför utvecklas genom att dels söka finna nya vägar, dels pröva andra modeller för att svara såväl mot lärarnas behov av kompetensutveckling som mot en växande efterfrågan. Det bör i detta sammanhang påpekas att fortbildningen ingår som ett led i den strategiska skol- och ungdomsutveckling som äger rum i och med reformeringan av skolan. Frågan om kvinnligt och manligt ledarskap beaktas i utbildningen. Däremot behandlas inte flickors och pojkars olika villkor och förutsättningar och könstillhörighetens betydelse i skolan. Den viktigaste uppgiften för rektor är att tillsammans med sin personal, eleverna och föräldrarna utveckla skolans verksamhet mot en allt högre grad av måluppfyllelse. Rektor har därmed uppdraget att både leda och utveckla skolan i riktning mot skol-lagens och läroplanens mål. Jämställdhet i skolan som värdegrund tillhör ett av skolans viktigaste mål att sträva mot. Ökat behov av forskning och utveckling om jämställdhet i skolan En förutsättning för reell jämställdhet i skolan är fördjupade kunskaper och erfarenheter samt ökad medvetenhet. Arbetet på alla nivåer i skolan måste bygga på djup kunskap och flickors och pojkars olika förutsättningar och villkor. Det är därför väsentligt att jämställdhet i skolan betraktas som ett kunskapsområde och inte som en fråga om enbart attityder och värderingar på indivuell nivå. Forskning om könsskillnadernas betydelse för skolsituationen bedrivs främst vid universitetens pedagogiska institutioner. För att få den såväl bredaste som djupaste kunskapen inom detta område är även annan forskning om kön och könsskillnader viktig. För att få bättre kunskaper i ämnet behöver vi få veta mer om t.ex.: - Flickors och pojkars inlärningsprocesser och om den pedagogiska inlärningsprocessen i klassrummet utifrån ett könsperspektiv, - Vad lär flickor och pojkar av varandra och på vems villkor, - Vad betyder exempelvis kön och social bakgrund för små flickor och små pojkar och för den pedagogiska verksamheten. Läroplaner och kursplaner ger skolan nya möjligheter till flexibilitet och effektivitet Skolan skall bemöta flickor och pojkar som individer och efter deras behov, intressen och förutsättningar - inte som könlösa barn och elever. Det gäller för skolan att se också flickor som individer och inte som en grupp, vilket det finns tendenser till i högre utsträckning än när det gäller pojkar. Utmaningen för skolan blir därmed att söka finna och pröva "överlappande" strategier, metoder och modeller som inte generaliserar problemen i undervisningen och i läroprocessen enbart efter kön. Den nya läroplanen (Lpo 94) ger nya möjligheter för skolan att organisera sin skolverksamhet helt utifrån lokala behov, och möjliggör behovsindelade grupperingar av flickor och pojkar. Skollagen fastslår dessutom att flickor och pojkar skall ha en likvärdig utbildning. Hinder som inte längre finns När det gäller ämnenas introduktion tidsmässigt finns något som hindrar att flickor och pojkar exempelvis studerar fysik redan från skolstarten. Beträffande lärarkompetens och lärarresurser finns det inte längre något som hindrar att en lärares naturvetenskapliga kompetens och kunnande kommer till användning även i de lägre årskurserna eller att en lärares specifika kompetens och kunnande i läs- och skrivinlärning också kommer främst pojkar, men även flickor, till godo i de högre årskurserna. Kompetens skall kopplas till ämnes och ämnesdidaktiskt kunnande och till konsten att motivera och lära såväl flickor som pojkar att lära och att veckla hela sin potential som människa. Behov av ökad flexibilitet utifrån könstillhörighet Arbetsgruppen förslår att intagningen till det första skolåret görs flexiblare. En sådan åtgärd skulle dels minska spännvidden åldersmässigt mellan individer av lika och olika kön, dels skulle skolstarten avdramatiseras. För att detta skall bli möjligt krävs en ändring av skollagen. Det är dags för skolan att gå ifrån grupperingen av flickor och pojkar efter kronologisk ålder. Den hårda ålderfixeringen i skolan hämmar främst flickornas möjligheter att utvecklas och skaffa kunskaper i sin egen takt. Men även för pojkarna innebär det nackdelar. En del pojkar skulle må bättre av att mogna ytterligare innan de börjar skolan. Barnen skulle med en flexiblare intagning inte behöva vänta utan kunna börja t.ex. . Det kan vålla skolan problem att hantera vissa skillnader och olikheter högre upp i årskurserna inom ramen för sin egen verksamhet. Flickor kommer t.ex. i allmänhet in i puberteten än pojkar. Det gäller här att aktivt arbetar med att finna goda pedagogiska lösningar för varje enskild flicka och pojke. De nya styrdokumenten för skolan i form av läroplaner och kursplaner är konstruerade så att de lämnar ett stort innehållsligt utrymme för planeringen på enskilda skolor. Bakom "mål att sträva mot" ligger tanken att det inte skall finnas något "tak" för den enskilda flickans respektive pojkens utveckling inom de olika ämnena. Inom den vida ram, som t.ex. de nationella kursplanerna för ger, borde det vara möjligt att åstadkomma sådana anpassningar och fördjupningar av ämnen att de tillgodoser varje flickas och pojkes behov. Betänkandet Vi är alla olika (Ds 1994:98) har remitterats till , , i skolan, , , i , , Högskolorna i /, /och , , , Högskolorna i , och , , , , , , , kommun, stad och till Tierps, , , , , , , , , , , , , , , Lunds, Ystads, , , , , , , , ,, , , , , , , , , och kommuner samt till , , , , , och Skola, i , och Föreningen . Sammanfattning av betänkandet Kartläggning och utvärdering av jämställdhetsprojekt inom universitet och högskolor (Ds 1994:130) Betänkandet omfattar en kartläggning och utvärdering av de jämställdhetsprojekt som bedrivits vid universitet och högskolor. har vid universitet och högskolor bedrivits cirka 950 jämställdhetsprojekt. Projekten omfattade beskrivningar av jämställdhetsläget, analyser av orsakerna till bristande jämställdhet och åtgärder i syfte att nå bättre förhållanden. Utredningen analyserar hinder för jämställdhet och ger förslag till åtgärder. Ett hinder för att integrera jämställdhetsarbetet i högskolans verksamhet sammanhänger med att jämställdhet främst uppfattats som en rättvisefråga. Därigenom drivs det företrädelsevis av kvinnor som själva har erfarit vad ojämställdhet innebär. Rättvisa är en grundläggande princip i en demokratisk tradition, därför förnekar ingen att jämställdhet skall bedrivas. Men varken kvinnor eller män ser de nyttovärden som jämställdhet ger och engagerar sig därför inte aktivt - speciellt som vägen dit kan innebära omfördelning av makt. Om jämställdhet skall få genomslag i hela verksamheten måste nyttoaspekterna synliggöras. Genusforskningen[4] har visat hur kvinnor och män utvecklar olika synsätt som kan ge upphov till en kreativ dialog i högskolans forskning och undervisning. Åtgärderna som utredningen föreslår framhåller jämställdhetens nyttoaspekt. Högskolans jämställdhetsarbete är viktigt för alla för att högskolorna till fullo skall kunna utnyttja den kvalitetspotential som finns i en jämbördig samverkan mellan könen. Jämställdhetsarbete är således inte en kvinnofråga. Förståelse av den könsbetingade kunskapens värde leder till jämställdhet Forskning och undervisning som tar in genusaspekter förekommer både inom högskolans institutioner och inom intresseföreningar som bildats av studenter och lärare. Här spelar centra/fora för kvinnoforskning en viktig roll genom att de medverkar i ungefär hälften av högskolans genuskurser och i en tredjedel av seminarierna kring genusfrågor. Genomslagskraften begränsas dock av att dessa kurser/seminarier sällan är obligatoriska. Insikten når därför endast dem som har intresse och avsätter tid för att delta. Många beslutsfattare och handledare har en annan prioritering och blir därför inte delaktiga i genusdiskussioner som annars kunde öka deras kompetens. Utredningen ger flera förslag till att nyttiggöra genuskunskapen och ge den högre status, genom: inrättande av parallellprofessurer med genusperspektiv i ämnen där forskningen har potential att berika ämnesområdets problemställning, stöd till centra/fora för kvinnoforskning samt till nätverk som bildats mellan kvinnliga studenter och lärare, att fakultetsnämnder regelbundet arrangerar möten där genuskunskap förmedlas till forskarhandledare och andra lärare, diskussioner om genuskunskapens roll för ledarutveckling förs upp på dagordningen för prefektmöten. Jämställdhetsplaner kan vara ett aktivt instrument för kvalitetsutveckling