prop · GI03118 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1994/95:118 Lagstiftning med anledning av anslutning till Europeiska atomenergigemenskapen Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa lagändringar som en följd av att vid ett medlemskap i ansluter sig till den Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom). Anslutningen till Euratom föranleder endast mindre ändringar i de svenska reglerna. När det gäller transporter av radioaktivt avfall föreslås att strål- skyddslagens (1988:220) tillämpningsområde utvidgas till att omfatta till- ståndsprövning vid export av radioaktivt avfall. Vidare bör vissa grundläggande begränsningar i rätten till export tas in i lagen. Samma regler kommer att gälla vid tillämpningen av kärntekniklagen (1984:3) och lagen (1991:341) om strategiska produkter. Dessutom föreslås att det gällande förbudet mot slutförvaring i av kärnavfall från utlandet utvidgas till att gälla mellanlagring i avvaktan på slutförvaring. Euratomreglerna om försörjning med kärnbränsle innebär att avtal om leveranser måste godkännas av Euratoms försörjningsbyrå. I propositionen föreslås ett bemyndigande i kärntekniklagen för regeringen att meddela föreskrifter i syfte att säkerställa att reglerna följs på detta område. Slutligen föreslås två tillägg till kärntekniklagen för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som krävs enligt Euratoms regler om säkerhetskontroll, dvs. åtgärder i syfte att förhindra spridning av kärnvapen. Lagstiftningen föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut ............. 3 2 Lagtext.................................. 4 2.1 Förslag till lag om ändring i strål- skyddslagen (1988:220)............... 4 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet... 6 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter.. 8 3 Ärendet och dess beredning............... 9 4 Allmänt om lagstiftningsbehovet ......... 9 5 Informationsspridning.................... 11 6 Strålskydd och avfallstransporter ....... 14 7 Mellanlagring av utländskt använt kärn- bränsle och kärnavfall................... 17 8 Försörjning med kärnbränsle ............. 19 9 Säkerhetskontroll av klyvbart material... 22 10 Författningskommentar ................... 26 10.1Förslaget till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220).......... 26 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet... 26 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter.. 27 Bilaga 1 Promemorians lagförslag...............28 Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden....32 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag.......... 36 Bilaga 4 Lagrådets yttrande................... 41 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde...42 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220), 2. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 3. lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220) dels att 5, 20 och 24 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 20 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § Med verksamhet med strålning avses i denna lag 1. tillverkning, inför- 1. tillverkning, sel, transport, salu- införsel, utförsel, förande, överlåtelse, transport, saluförande, upplåtelse, förvärv, överlåtelse, upplåtelse, innehav och användning förvärv, innehav och an- av eller annan därmed vändning av eller annan jämförlig befattning därmed jämförlig befattning med radioaktiva ämnen, med radioaktiva ämnen, 2. användning av eller annan därmed jämförlig befattning med tekniska anordningar som kan alstra strålning. 20 § Tillstånd krävs för att 1. tillverka, till landet införa, transportera, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha eller använda ett radioaktivt ämne, 2. tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha, använda, installera eller underhålla en teknisk anordning som kan och är avsedd att sända ut joniserande strålning eller sådan del av anordningen som är av väsentlig betydelse från strålningssynpunkt, 3. tillverka, till 3. tillverka, till landet införa, saluföra, landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, för- överlåta, upplåta, för- värva, inneha, använda, värva, inneha, använda, installera eller under- installera eller un- hålla andra tekniska derhålla andra tekniska anordningar än sådana anordningar än sådana som som avses i 2 och som avses i 2 och som kan kan alstra joniserande alstra joniserande strålning och för vilka strålning och för vilka regeringen eller den regeringen eller den myndighet som regering- myndighet som regeringen en bestämmer föreskrivit bestämmer föreskrivit krav krav på tillstånd. på tillstånd, 4. från landet utföra radioaktivt avfall. 20 a § Tillstånd till utförsel av radioaktivt avfall får inte avse utförsel till 1. området söder om sydlig bredd, 2.en stat utanför Europeiska unionen som är part i den fjärde ACP/av , 3. en stat som förbjudit import av radioaktivt avfall eller som kan antas sakna förmåga att ta hand om sådant avfall på ett säkert sätt. 24 § Ett tillstånd får Ett tillstånd får begränsas till att avse begränsas till att avse . Tillstånd till införsel eller utförsel av radioaktivt avfall skall begränsas till av högst . Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet dels att 5 a, 18 och 27 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 a § Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor får inte meddelas. Det är förbjudet att Det är förbjudet att utan särskilt tillstånd utan särskilt tillstånd här här i riket slutförvara i riket slutförvara använt använt kärnbränsle eller kärnbränsle eller kärnavfall från en kärnavfall från en kärnteknisk anläggning kärnteknisk anläggning eller en annan eller en annan kärntek- kärnteknisk verksamhet i nisk verksamhet i ett ett annat land. Detsamma Tillstånd får medges gäller sådan lagring som endast om det finns sker i avvaktan på slut- synnerliga skäl och förvaring (mellan- genomförandet av det lagring). Tillstånd får program som avses i 12 § medges endast om det inte försvåras. finns synnerliga skäl och genomförandet av det program som avses i 12 § inte försvåras. I fråga om tillstånd till införsel eller utför- sel av kärnavfall gäller de begränsningar som an- ges i 20 a och 24 §§ strål- skyddslagen (1988:220). 8 a § Regeringen får föreskriva att tillstånd till kärnteknisk verksam- het skall förenas med de villkor som behövs för att säkerställa tillämpningen av de krav i fråga om för- sörjning med , rå- material och speciella klyvbara material som följer av bestämmelserna i fördraget om upprättandet av Europeiska atom- energigemenskapen. 18 § får besluta om de åtgärder som behövs samt meddela tillståndshavaren de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen skall följas. får även besluta om verkstäl- landet av sanktioner enligt artikel 83.1 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergi- gemenskapen. Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligt föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller enligt tillsynsmyndighetens föreläggande, får myndigheten låta vidta åtgärden på hans bekostnad. 27 § Den som inte fullgör vad tillsynsmyndigheten begär eller beslutar med stöd av 17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myndigheten eller nämnden oriktiga uppgifter, döms till böter eller fängelse . Till ansvar enligt första stycket döms också den som inte fullgör sin uppgiftsskyldighet enligt kommissionens förordning (Euratom) nr 3227/76 av om till- ämpning av bestämmelserna om säkerhetskontroll i Euratom eller som vid uppgiftslämnandet upp- såtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter till kommissionen. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:341) om strategiska produkter Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:341) om strategiska produkter skall införas en ny paragraf, 4 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § I fråga om tillstånd till utförsel av använt kärnbränsle gäller de be- gränsningar som anges i 20 a och 24 §§ strålskyddslagen (1988:220). Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Ett medlemskap i innebär att ansluter sig till Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom). Regeringen har i prop. 1994/95:19 om medlemskap i unionen föreslagit att Euratomfördraget och de rättsakter m.m. som beslutats med stöd av detta fördrag skall gälla i . I propositionen lämnas en översiktlig redogörelse för innehållet i fördraget och rättsakterna. Vidare sägs i propositionen att regeringen kommer att återkomma till med förslag till de lagändringar som behövs. Förslag till sådana kompletteringar har lämnats i promemorian Ändringar i lagstiftningen om kärnsäkerhet och strålskydd med anledning av anslutningen till den Europeiska atomenergigemenskapen (Ds 1994:124). Promemorian har upprättats inom . Lagförslagen i promemorian finns i bilaga 1. har inbjudit berörda myndigheter, företag och organisationer till ett möte för att inhämta synpunkter på förslagen i promemorian. Dessa har också lämnat skriftliga yttranden. En förteckning över inbjudna till och närvarande vid mötet och en sammanställning av remissynpunk- terna finns i bilaga 2. Regeringen beslöt att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. Lag- rådets yttrande finns i bilaga 4. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten jämfört med de lagförslag som remitterades till Lagrådet. 4 Allmänt om lagstiftningsbehovet Regeringens bedömning: Behovet av nationell lag- stiftning som komplettering till Euratom-fördraget bör bedömas med utgångspunkt från hur fördraget har kommit att tillämpas i praktiken. Lagstiftning krävs därför bara i begränsad utsträckning. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen invändning framförs mot slutsatserna i promemorian i denna del. anser att beslutsunderlaget och remissförfarandet är otillräckligt samt att ett beslut bör grundas på en offentliggjord och remissgranskad, systematisk genomgång av Unionens gällande rättsakter på området. Liknande synpunkter framförs av . Skälen för regeringens bedömning: Euratom är en av de tre ursprungliga Europeiska gemenskaperna och fördraget om Euratom undertecknades liksom Romför- draget . Euratoms centrala uppgift är enligt Euratom-fördraget att skapa de förutsättningar som behövs för en snabb organisation och tillväxt av kärnenergiindustrierna och därigenom bidra till en höjning av levnadsstandarden i medlemsstaterna och till utvecklingen av förbindelserna med övriga länder. Innehållet i fördraget bör bedömas i ljuset av det politiska läget . Det fredsbevarande syftet, att ställa en potentiellt farlig verksamhet under gemensam kontroll, var därvid väsentligt. ville man med hjälp av atomenergin göra energimässigt oberoende av omvärlden. Det gällde att skapa goda betingelser för en fortsatt snabb utbyggnad av industrin och att rättvist fördela det uran som man antog skulle förbli en bristvara i världen. Förhållandena är helt annorlunda än de som fanns då Euratom- -fördraget undertecknades. Kärnkraftindustrin har varit verksam och behovet av forskning och utveckling har ändrats . Synen på kärn- kraften är dessutom en annan. Det råder överskott av uran på världsmarknaden och denna situation kan i stort sett förväntas bestå. Detta har sammantaget lett till att fördraget i stora delar är föråldrat. Delar av fördraget tillämpas inte enligt sin lydelse utan enligt en successivt utvecklad praxis. Av politiska skäl har det emellertid inte varit aktuellt att omförhandla och ändra fördraget i dessa delar. Andra delar av fördraget behandlar dock frågor som är aktuella, dvs. där spelar fördraget och de underliggande rättsakterna en viktig roll. Exempel härpå är skapandet av en gemensam basnivå för strålskydd samt kontrollen för att garantera att kärnmaterial inte används för andra ändamål än dem för vilka de är avsedda (s.k. safeguards). Behovet av kompletterande svenska regler Efter anslutningen till EU gäller Euratom-fördraget i i enlighet med lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. De förordningar som beslutats med stöd av fördraget gäller också direkt i . Nationella regler krävs dock för att genomföra bestämmelserna i direktiven under Euratom, eftersom sådana rättsakter inte är direkt tillämpliga i . I vissa fall ställer Euratom-fördraget vidare krav på att åtgärder vidtas av medlemsstaten för att säkerställa att kommissionen och andra organ skall kunna fullgöra sina uppgifter. Vidare gäller som en allmän princip att medlemsstaterna skall se till att de skyldigheter fullgörs som åläggs enskilda enligt direkt tillämpliga rättsakter, främst förordningar. Regeringen anser att behovet av lagstiftning skall bedömas mot bakgrund av den praxis som har utvecklats vid tillämpningen av fördraget. Som nämnts stämmer ofta inte fördragets ordalydelse och praxis överens. Främst gäller detta Euratom-fördragets komplicerade system för att säkerställa tillgången på kärnbränsle inom gemenskapen. I fråga om regler om strålskydd och s.k. safeguards finns det däremot stora likheter mellan och sätt att arbeta. Reglerna i fördraget och i rättsakterna kan på ett enkelt sätt samordnas med det gällande svenska systemet. I allmänhet finns redan i den svenska lagstiftningen bemyndiganden för regeringen eller myndigheterna att besluta om de föreskrifter som behövs. När det gäller de synpunkter på ärendets beredning som framförts av bl.a. om behovet av en genomgång av Euratoms rättsakter vill regeringen anföra följande. Förhandlingsresultatet på Euratom-området samt in- nehållet i fördraget och i rättsakterna under Euratom redovisas i propositionen om EU-medlemskap. Förhandlingarna om medlemskap har bl.a. resulterat i en gemen- sam förklaring om tillämpningen av fördraget, där vissa grundläggande frågor om fördragets tillämpning klarläggs. Propositionen föregicks av en departementspro- memoria om medlemskap i den Europeiska unionen (Ds 1994:48). Promemori- an har remissbehandlats. En mer utförlig genomgång av Euratom-fördraget och de sekundära rättsakterna på området faller utanför ramen för detta lagstift- ningsärende. De förslag som lämnas i detta sammanhang avser främst att ändra lagstiftningen i de fall det behövs för att komplettera de direkt verkande Euratomreglerna. Den svenska lagstiftning som berörs finns främst i lagen (1984:3) om kärntek- nisk verksamhet (kärntekniklagen) och i strålskyddslagen (1988:220). Av intresse i detta lagstiftningsärende är bestämmelserna i avdelning II i Euratom, närmare bestämt reglerna om informationsspridning (kap. 2), hälsoskydd (kap. 3), försörjning och egendomsordning (kap. 6 och 8) samt säkerhetskontroll (kap. 7). De ändringar i lagstiftningen som föreslås innebär bl.a. nya regler om till- ståndsprövning vid utförsel av radioaktivt avfall. Förslagen medför inte något behov av ökade resurser för de ansvariga myndigheterna. Regeringens bedömning: Reglerna om gemensamt ut- nyttjande av forskningsresultat på kärnenergiom- rådet i kapitel 2 i Euratom-fördraget tillämpas inte i praktiken. Det begränsande uppgiftslämnande till kommissionen som sker på detta område kan fullgöras utan särskild lagstiftning. Bestämmel- serna om sekretess och tystnadsplikt i samma kapi- tel och i artikel 194 i fördraget kräver inte heller någon lagstiftning. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Slutsatserna i promemorian om bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt ifrågasätts av och . I övrigt kommenteras inte de överväganden som görs i promemorian. Skälen för regeringens bedömning: Euratom-fördragets bestämmelser om informationsspridning (kap. 2, artikel 12-29) syftar till att säkerställa att patent, forskningsresultat m.m. snabbt skall bli tillgängliga för samtliga medlemsländer. Det finns enligt artikel 12 en skyldighet för kommissionen att till medlemsstater, personer och företag upplåta rätt till icke-exklusiva licenser till sådana patent, provisoriska uppfinningsskydd, nyttighetsmodeller eller patentansökningar som gemenskapen innehar under förutsättning att dessa kan effektivt utnyttja de uppfinningar som licenserna avser. Det finns även en skyldighet för en medlemsstat att informera kommissionen om ansökningar om patent eller nyttighetsmodeller som anknyter till kärnener- giområdet och som lämnas in i medlemsstaten. Om sökanden samtycker, skall information om innehållet i ansökan lämnas till kommissionen inom en bestämd tid. Om sökanden vägrar att ge sitt samtycke, kan kommissionen ändå kräva att information om innehållet i en ansökan lämnas (artikel 16). Fördraget innehåller vidare regler om hur licenser till uppfinningar skall upplåtas till kommissionen för att kunna utnyttjas i medlemsstaterna. I de fall en frivillig uppgörelse med sökanden inte kan uppnås finns särskilda regler om skiljedom och tvingande beslut (artikel 17-23). Bestämmelserna har i allt väsentligt inte längre någon praktisk betydelse. Medlemsländerna lämnar som en ren formalitet information till kommissionen om de patentansökningar på området som lämnas in till respektive medlemsstats patentmyndighet. Kommissionen sammanställer den information om ansökningar som medlemsländerna lämnar in, men man begär inte att få ta del av innehållet i ansökningarna. Reglerna om informationsspridning har kompletterats med vissa sekretessbe- stämmelser. Enligt artikel 24 skall sådan information som Euratomgemenskapen får när den genomför sitt forskningsprogram och vars röjande är ägnat att skada en eller flera medlemsstaters försvarsintressen vara sekretessbelagd i enlighet med vissa i fördraget angivna villkor. Om kommissionen finner att röjandet av viss information är ägnat att skada en eller flera medlemsländers försvarsintressen skall kommissionen tills vidare tillämpa den sekretessgrad som anges i en av rådet antagen sekretessförordning (Rådets förordning nr 3 av om tillämpningen av artikel 24 i Euratom-fördraget). Kommissionen skall lämna informationen till medlemsstaterna som i sin tur skall säkerställa sekretessen på samma sätt. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de önskar bibehålla den provisoriskt tillämpade sekretessgraden, ersätta den med en annan eller häva sekretessen. Efter utgången av skall den strängaste av de begärda sekretessgraderna tillämpas. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om detta. Vidare kan en medlemsstat som informerar om förekomsten av eller innehållet i en ansökan om patent eller nyttighetsmodell upplysa om eventuella behov av sekretess på grund av försvarshänsyn. Kommissionen och övriga medlemsstater skall därefter vidta de åtgärder som enligt säkerhetsförordningen krävs för den sekretessgrad som medlemsstaten begärt (artikel 25). Bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt finns också i artikel 194 i fördraget. Enligt punkt 1 i denna artikel gäller bl.a. att medlemmarna av gemenskapens kommittéer samt alla andra personer, som antingen i tjänsten eller genom sina offentliga eller privata förbindelser med gemenskapens institutioner eller anläggningar eller med de gemensamma företagen skaffar sig eller får vetskap om sådana faktiska förhållanden, upplysningar, kunskaper, dokument eller föremål vilka är sekretessbelagda med stöd av bestämmelser som utfärdats av en medlemsstat eller någon av gemenskapens institutioner, är skyldiga att även efter det att deras tjänst eller förbindelser har upphört, bevara sekretessen gentemot alla obehöriga personer liksom allmänheten. Varje medlemsstat skall betrakta ett åsidosättande av denna skyldighet som ett brott mot landets sekretessregler; staten skall därvid både i sakligt hänseende och när det gäller behörigheten tillämpa sina rättsregler om brott mot statens säkerhet eller om brott mot tystnadsplikt. Staten skall på begäran av varje berörd medlemsstat eller kommissionen väcka talan mot var och en under dess jurisdiktion som begår ett sådant brott. Enligt punkt 4 i samma artikel gäller, att om ett bemyndigande att inhämta uppgifter om sådana faktiska förhållanden, upplysningar, dokument eller föremål som omfattas av fördraget och som är sekretessbelagda har lämnats av någon av gemenskapens institutioner eller av en medlemsstat till en person som utövar sin verksamhet inom tillämpningsområdet för fördraget, skall bemyndigandet godtas av varje annan institution och varje annan medlemsstat. Behovet av ändrade regler Med hänsyn till det mycket begränsade informationslämnande som sker i praktiken enligt artikel 16 krävs inte några kompletterande regler i svensk lagstiftning. Information om patentansökningar kan för del lämnas av . När det gäller bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt kan följande överväganden göras. I sekretesslagen (1980:100) finns bl.a. bestämmelser i 2 kap. om sekretess med hänsyn främst till rikets säkerhet och dess förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation. Av 7 kap. 3 och 5 §§ tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 och 3 §§ yttrandefrihetsgrundlagen framgår att friheten enligt dessa grundlagar att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad. Det gäller bl.a fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. I 16 kap. sekretesslagen anges i vilka fall dessa friheter i övrigt är begränsade vid uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. I 20 kap. 3 § finns bestämmelser om straff vid brott mot tystnadsplikt. Frågan om förhållandet mellan sekretessregler i gemenskapens rättsakter och de svenska reglerna om sekretess och meddelarfrihet har behandlats i samband med att beslut fattades om en ökad öppenhet när det gäller uppgifter som omfattas av utrikessekretess (prop. 1994/95:112, bet. 1994/95:KU8, rskr. 1994/95:128). I propositionen redovisade regeringen sin syn på den svenska offentlighetsprin- cipens ställning vid ett svenskt EU-medlemskap. Regeringens bedömning, som delades av , var att det inte krävs någon ändring i de svenska reglerna så länge de intressen som skall skyddas enligt gemenskapsreglerna överensstämmer med de intressen som skyddas enligt sekretesslagen. Vidare konstaterades att straffbestämmelsen i 20 kap. 3 § inte kan anses omfatta gemenskapsrättsliga tystnadsplikter, men att någon ändring av bestämmelsen inte behöver göras eftersom de gemenskapsrättsliga tystnadsplikterna har sin motsva- righet i sekretesslagens föreskrifter. De överväganden och slutsatser som redovisats i den nyssnämnda propositionen gäller även bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt i Euratom-fördraget och de sekundära rättsakterna under fördraget. Det finns dock skäl att här särskilt nämna artikel 194 i Euratom-fördraget, som enligt sin ordalydelse innehåller mycket långtgående föreskrifter om tystnadsplikt. I betänkandet Utrikessekretessen (SOU 1994:49), som legat till grund för den nyssnämnda propositionen om utrikessekretess, kommenteras den bestämmelsen. Därvid konstateras att det kan ifrågasättas om detta stadgande är förenligt med vår meddelarfrihet, de svenska åtalsreglerna och bestämmelserna i 2 kap. 13 § regeringsformen. Med hänsyn till den praxis som utbildats inom Euratom och att artikel 194 såvitt bekant aldrig har tillämpats i praktiken anser regeringen dock att det saknas anledning att föreslå någon ändring av de svenska reglerna. 6 Strålskydd och avfallstransporter