prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — Vidare skall, enligt artikel 7.2, när ett moderföretag och något av dess dotterföretag, som är kreditinstitut eller värdepappersföretag, är belägna i olika medlemsstater, de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna kunna utbyta information som är av betydelse för att möjliggöra eller underlätta gruppbaserad tillsyn. Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där moderföretaget är beläget inte själva utövar gruppbaserad tillsyn, kan de anmodas av de behöriga myndigheter som har ansvar för utövandet av sådan tillsyn, att från moderföretaget begära information som är av betydelse för den gruppbaserade tillsynen och att överföra denna information till myndigheterna i fråga. Det följer också av artikel 7.3 att myndigheterna skall tillåtas att utbyta information, varvid skall gälla att inhämtande av eller förfogande över information inte på något sätt skall anses innebära att de behöriga myn- digheterna har någon skyldighet att utöva en tillsynsfunktion i förhållande till dessa institut eller företag som sådana. Det finns i artikel 7.4 regler för det fall att det är olika myndigheter som har tillsyn över de olika instituten och företagen. Dessa myndigheter skall i sådant fall ha ett nära samarbete. Beträffande information som erhålls med stöd av direktiven och i synnerhet genom utbyte av information mellan behöriga myndigheter gäller, enligt artikel 7.5, tystnadsplikt i enlighet med bestämmelserna i artikel 12 i första banksamordningsdirektivet (77/780/EEG). De behöriga myndigheterna skall vidare, enligt artikel 7.6, upprätta förteck- ningar över holdingföretag med finansiell verksamhet. Dessa förteckningar skall överlämnas till de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater och till EFTA Surveillance Authority () och . Det framgår av artikel 7.7 att om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat vid tillämpning av direktiven i ett särskilt fall önskar kontrollera uppgifter om kreditinstitut, värdepappersföretag, holdingföretag med finansiell verksamhet, finansiellt institut, anknutet företag, holdingföretag med blandad verksamhet, dotterföretag till ett holdingföretag med blandad verksamhet eller dotterföretag till ett kreditinstitut, ett värdepappersföretag eller ett holdingföretag med finansiell verksamhet som inte omfattas av bestämmelserna om gruppbaserad tillsyn och institutet eller företaget är beläget i en annan medlemsstat skall myndigheten, hos behörig myndighet i den andra medlemsstaten, begära att sådan kontroll företas. De behöriga myndigheter som erhållit en sådan framställning skall, inom ramen för sina befogenheter, efterkomma denna antingen genom att själv utföra kontrollen eller genom att tillåta att de myndigheter som begärt kontrollen utför den eller genom att tillåta en revisor eller expert att utföra kontrollen. Medlemsstaterna skall vidare enligt artikel 7.8, utan att detta påverkar tillämpningen av medlemsstatens straffrättsliga bestämmelser, se till att sank- tioner eller andra åtgärder, som syftar till att stoppa konstaterade över- trädelser eller orsakerna till sådana överträdelser, kan vidtas mot holding- företag med finansiell verksamhet och holdingföretag med blandad verksamhet eller mot deras ansvariga ledning för överträdelser av lagar eller andra författningar som antagits för genomförandet av direktiven. I vissa fall kan sådana åtgärder kräva domstolsprövning. De behöriga myndigheterna skall ha ett nära samarbete för att säkerställa att sanktioner eller andra åtgärder leder till önskat resultat, särskilt när den centrala förvaltningen eller den centrala ledningen i ett holdingföretag med finansiell verksamhet eller ett holdingföretag med blandad verksamhet inte är placerad vid företagets huvudkontor. Skälen för regeringens förslag: måste ha möjlighet att från alla företag inom en finansiell företagsgrupp inhämta den information som behövs för att tillsynen över gruppen skall kunna utövas. Företagen bör därför vara skyldiga att lämna sådan information till inspektionen. För att skyldigheten skall bli effektiv bör ges möjlighet att genomföra undersökningar för att kontrollera den information som inspektionen behöver för att kunna utöva tillsynen. måste också ha möjlighet att inhämta den information som behövs från behöriga myndigheter i de andra EES-länderna och ge ut sådan information till dessa myndigheter. I samband med att reglerna om hemlandstillsyn infördes angavs i förarbetena (prop. 1992/93:89 s. 135) att det för att tillsynen över kreditinstitut som verkar i olika länder skall bli effektiv är av största vikt att informationsutbytet och det fortlöpande samarbetet mellan tillsynsmyndigheterna fungerar väl. Vidare anfördes att myndighetskontakterna i vissa fall kommer att vara mindre formaliserade och det bedömdes därför inte ändamålsenligt att i lag ta in detaljerade föreskrifter om i vilka situationer och under vilka förutsättningar skall förse tillsynsorganen i andra länder, inom och utom EES, med uppgifter om i verksamma institut. I den mån det behövdes ansågs det att regeringen kunde lämna närmare föreskrifter genom förordning. Det finns inte heller i nu aktuellt fall anledning att i lag föreskriva under vilka förutsättningar Finans- inspektionen skall ha informationsutbyte med andra tillsynsmyndigheter inom EES. Det bör emellertid av lagtexten framgå att inspektionen inom ramen för sin befogenhet skall lämna eller kontrollera sådan information som behörig myndighet i ett annat EES-land begär och behöver för att kunna utöva sin tillsynsskyldighet. Den informationsskyldighet för som följer av avser till stor del sådana uppgifter som åsyftas i 8 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). Enligt den bestämmelsen gäller sekretess, i den mån har godkänt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos statlig myndighet i verksamhet, som består i tillståndsgivning eller tillsyn med avseende på bank- och kreditväsendet, värdepappersmarknaden eller försäkringsväsendet för sådan uppgift om affärs- eller driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden som myndigheten erhållit enligt avtalet. Samma sekretess gäller hos , i den mån regeringen föreskriver det, om inspektionen från motsvarande utländsk myndighet erhållit uppgift enligt annat avtal. Härigenom får direktivens anspråk på sekretess anses tillgodosett för den information som erhåller från annan behörig myndighet. möjlighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter framgår av 1 kap. 3 § sekretesslagen. Enligt denna paragraf får uppgift som är sekretessbelagd inte röjas för utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas ut till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisationen. Bestämmelsen ger således goda möjligheter att i tillsynsarbetet lämna ut handlingar och uppgifter till behöriga utländska myndigheter. Att i likhet med 1 kap. 10 § bankrörelselagen och 1 kap. 5 § lagen om kreditmarknadsbolag hänvisa till reglerna i sekretesslagen får därmed anses vara tillräckligt. En liknande bestämmelse bör därför införas i den föreslagna kapitaltäckningslagen. Det bör i kapitaltäckningslagen även införas sekretessbestämmelser för styrelseledamöter eller befattningshavare hos holdingföretag med finansiell resp. blandad verksamhet eftersom dessa inte omfattas av någon annan sekretessbestämmelse. I bankrörelselagen, lagen om kreditmarknadsbolag och lagen om värdepappersr- örelse finns ett regelsystem för sanktioner som i huvudsak innebär följande. kan förbjuda verkställighet av ett beslut som strider mot någon författning eller bolagsordning. Om beslutet redan verkställts får inspektionen förelägga banken, kreditmarknadsbolaget eller värdepappersinstitutet att vidta rättelse om det är möjligt. Inspektionen kan återkalla en banks oktroj resp. ett kreditmarknadsbolags eller ett värdepappersinstituts tillstånd. Om det är tillräckligt får i stället meddela varning. Det finns vidare bestämmelser om ingripande mot verk- samhet som bedrivs utan erfoderligt tillstånd. Enligt de nämnda lagarna kan inspektionen även ingripa mot utländska banker och andra kreditinstitut hemmahörande inom EES. Slutligen kan förelägganden och förbud förenas med vite. När det gäller holdingföretag med finansiell verksamhet och holdingföretag med blandad verksamhet föreligger ingen tillståndsskyldighet. Sanktioner som innebär återkallande av tillstånd är därför inte tillämpliga på dessa företag. Det kan inte heller anses nödvändigt att i den nya lagen införa förbud mot verkställighet av beslut eller förelägga företagen att vidta rättelse om det är möjligt. Däremot bör det finnas en möjlighet för , om den med- delar föreläggande, att förena föreläggandet med vite. Enligt 5 kap. 1 § första stycket lagen om kreditmarknadsbolag skall Finans- inspektionen föra en förteckning över kreditmarknadsbolagen. Någon bestämmelse om att föra förteckning över holdingföretag med finansiell verksamhet finns inte . En bestämmelse om att inspektionen även skall föra en sådan förteckning bör införas i den nya kapitaltäckningslagen. Regeringens förslag: För att den gruppbaserade tillsynen skall kunna utövas krävs regler för hur företagen skall redovisa den information som Finans- inspektionen behöver. Det införs därför bestämmelser om en särskild tillsynsredovisning i lagen. För en finansiell företagsgrupp skall uppgifter lämnas i en särskild redovisning som avser gruppens samlade ekonomiska ställning (gruppbaserad redovisning). Ett holdingföretag med blandad verksamhet och dess dotterföretag skall lämna den information som behövs för tillsynen över de dotterföretag som är kreditinstitut eller värdepappersbolag (samlad redovisning). Redovisningen skall avges av moderföretaget resp. det företag som innehar ägarintresse. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag med undantag för att termerna konsoliderad kapitalredovisning resp. sammanställd information byts ut mot gruppbaserad redovisning resp. samlad information. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. förordar att samtliga bestämmelser rörande rapporteringskrav sammanförs i en paragraf som tas in i sjunde kapitlet. Rapporteringsskyldighet måste läggas på såväl enskilda institut som på moderföretag och institut som innehar ägarintresse. I den nya paragrafen bör endast anges att i rapporter till skall uppgifter lämnas i den omfattning som följer av denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Termen konsoliderad kapitalredovisning bör undvikas av den anledningen att rapporteringen kommer att innehålla uppgifter i betydande omfattning avseende olika tillgångsposter. Termen "sammanställd information" avseende uppgiftslämnandet för holdingföretag med blandad verksamhet torde inte erfordras. Termen "sammanställd" är vidare olämplig eftersom termen sammanställd redovisning i EG:s sjunde bolagsdirektiv används avseende koncernredovisning. Komplettering bör även ske så att företag som ingår i utländsk finansiell företagsgrupp får en skyldighet att lämna uppgifter. : Av ingressen till direktivet om gruppbaserad tillsyn framgår att det genom direktivet 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut tillsammans med sjunde bolagsdirektivet 83/349/EEG om sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut infördes regler för den sammanställda redovisning som skall offentliggöras av kreditinstitut. Mot bakgrund av detta var det möjligt att noggrannare ange de metoder som skall användas i samband med gruppbaserad tillsyn. Skälen för regeringens förslag: Direktivet om gruppbaserad tillsyn bygger i redovisningshänseende på sjunde bolagsdirektivet och bankredovisningsdirektivet. Dessa direktiv är ännu inte införlivade i det svenska rättssystemet. har, som angetts ovan, kommit med ett delbetänkande med förslag till införlivande av dessa direktiv. Enligt förslaget skall det dels införas en ny årsredovisningslag som bl.a. ersätter 11 kap. aktiebolagslagen, dels införas en särskild årsredovisningslag för kreditinstitut och värdepappers- bolag som bl.a. ersätter de redovisningsregler som finns i 4 kap. bank- rörelselagen. Tanken var att dessa regler skulle träda i kraft , dvs. som bestämmelserna om gruppbaserad tillsyn och stora exponeringar i lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kredit- institut och värdepappersbolag. Beredningen av kommitténs förslag pågår emellertid fortfarande vilket innebär att de nu gällande redovisningsreglerna i bokföringslagen, aktiebolagslagen och bankrörelselagen under ytterligare någon tid får tillämpas på de finansiella företagsgrupperna. Uppgifter om kapitaltäckning lämnas i särskilda rapporter till . I årsredovisningen ingår dessutom en kapitaltäckningsanalys som fogas till förvaltningsberättelsen. Kapitaltäckningsanalysen kan därvid sägas utgöra en del av årsredovisningen eller koncernredovisningen. I lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag föreslås nya begrepp för de tillsynsrapporter som skall lämnas. Regeringen instämmer i de av framförda synpunkterna på de i promemorian använda begreppen. Således föreslås i stället begreppen gruppbaserad redovisning när redovisning avser den finansiella företagsgruppens samlade ekonomiska ställ- ning och samlad information när ett holdingföretag med blandad verksamhet skall lämna den information som behövs för att tillsynen skall kunna utövas över dotterföretag som är kreditinstitut eller värdepappersbolag. Det är således fråga om särskilda redovisningsrapporter vid sidan av den årsredovisning respektive koncernredovisning som skall lämnas. Trots att sådan samlad infor- mation som kan bli aktuell att lämna för ett holdingföretag med blandad verksam- het kan behöva omfatta finansiella rapporter som till sin form och sitt innehåll helt eller delvis avviker från traditionella redovisningsrapporter bör man för enkelhetens skull även i detta fall kunna tala om en tillsynsredovisning. Tillsynsredovisning kan därvid användas som en sammanfattande term för gruppbaserad redovisning och samlad information. Det kan ifrågasättas om det är erforderligt att uppställa krav på att ett kreditinstitut eller värdepappersbolag för tillsynsändamål skall upprätta och till ge in en särskild tillsynsredovisning utöver den årsredovisning och, i förekommande fall, koncernredovisning som skall upprättas och inlämnas enligt nuvarande regler i 4 kap. bankrörelselagen eller de som föreslås i förslag till årsredovisningslagar. Frågan är om det är ändamålsenligt att ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag skall behöva upprätta en särskild tillsynsredovisning med information som i stor utsträckning också måste lämnas i års- och koncernredovisningen. Den ytterligare information som kan behöva lämnas enligt direktivet om gruppbaserad tillsyn skulle kanske med fördel kunna lämnas inom ramen för års- och koncernredovisningen. Krav på upprättande av en särskild tillsynsredovisning innebär också att företagen måste ta fram dubbla redovisningsrapporter. Detta medför bl.a. ökade systemkostnader. Det kan vidare hävdas att sambandet mellan den information som lämnas för tillsynsändamål och redovisningsreglerna är så starkt, framför allt eftersom den gruppbaserade redovisningen i stor utsträckning skall bestämmas med tillämpning av de regler som gäller för koncernbalansräkningen, att det finns fördelar från kontrollsynpunkt med ett system där särskild information om kreditrisker, marknadsrisker m.m. lämnas som kompletterande tilläggsinformation inom ramen för den ordinarie koncernredovisningen. Som skäl för ett system med en särskild tillsynsredovisning kan å andra sidan anföras att kreditinstituten och värdepappersbolagen måste lämna särskilda rapporter till . Det kan också hävdas att de avvikande värderingsregler som uppställs vid beräkningen av kapitalkravet, bl.a. i fråga om goodwill, innebär att det är fråga om en särskild redovisningsprodukt. Banker skall, enligt föreskrifter, i inte oväsentlig utsträckning lämna finansiell information om tillgångar och skulder som uppställs och beräknas på visst sätt i formulär som inspektionen tillhandahåller. Dessa förhållanden gör att det kan hävdas att kreditinstituten och värdepappersbolagen i praktiken upprättar en särskild tillsynsredovisning och avger en särskild tillsynsrapportering. Ett annat skäl för en särskild tillsynsredovisning är att den finansiella företagsgruppen skall omfatta företag som inte omfattas av års- och kon- cernredovisningen eller som inte säkert omfattas av dessa redovisningar. Det tydligaste exemplet är att direktivet om gruppbaserad tillsyn har en delvis annorlunda definition för när ägarintresse föreligger och att direktivet innehåller strängare regler om när en sammanställning av dotterföretag och ägarintresse måste ske jämfört med de regler som föreslås av . Enligt förslaget om årsredovisningslag behöver ett dotterföretag t.ex. inte omfattas av koncernredovisningen om nödvändig information inte kan erhållas utan oskälig kostnad eller inom rimlig tid. Detta undantag medges inte enligt direktivet om gruppbaserad tillsyn. Det finns dessutom vissa bestämmelser i direktivet om gruppbaserad tillsyn som innebär att vissa dotterföretag, som är kreditinstitut eller värdepappersbolag, som står under tillsyn i annat EES-land undantas från svensk tillsyn. I en koncernredovisning kan det emellertid vara nödvändigt att sådana kreditinstitut eller värdepappersbolag tas med i sammanställningen för att ge en rättvisande bild av koncernens resultat och ställning. Härtill kommer att kreditinstitut och värdepappersbolag som är dotterföretag till ett holdingföretag med blandad verksamhet skall stå under viss kontroll såvitt avser förhållandena inom gruppen. Den finansiella informationen som då lämnas kan till form och innehåll ha ett annat utseende än en års- och koncernredovisning. Den finansiella informationen skulle i sådana fall kunna avse information om ekonomiska förhållanden mellan kreditinstitutet eller värdepappersbolaget och holdingföretaget och dess dotterföretag. Informationen skulle även kunna avse mer detaljerad information om koncernföretagens verksamhet och hur ledningen utövas inom koncernen samt särskilt utformad information om den finansiella ställningen i holdingföretaget och dess dotterföretag eller särskild information om poster utanför balansräkningen som inte behöver lämnas i års- eller koncernredovisningen enligt de allmänna redovisningsreglerna. Det anförda innebär inte att en fullständig frikoppling sker mellan den ordinarie redovisningen och tillsynsredovisningen. måste den information som lämnas i tillsynsrapporterna i stor utsträckning hämtas från kreditinstitutets eller värdepappersbolagets löpande bokföring. Vidare sker upprättandet av den gruppbaserade redovisningen med tillämpning av de regler som gäller för upprättande av koncernredovisning, i den mån inte avvikande bestämmelser föreskrivs i lag eller föreskrift. Den års- och koncernredovisning som ett företag upprättar kan för övrigt också komma att ingå som en del av den finansiella information som exempelvis ett holdingföretag med blandad verksamhet kan behöva lämna till . Det bör anmärkas att kreditinstitut och värdepappersbolag i sin ordinarie års- eller koncernredovisning behöver lämna information om kapitaltäckning m.m då sådan information kan vara av stor betydelse för aktieägare och andra intressenter för att bedöma institutets eller bolagets resultat och ställning. I vad mån en mer sammanfattande eller annorlunda information än annars kan komma i fråga i nämnda redovisningshandlingar, till följd av en klarare skillnad mellan tillsynsredovisningen och den publika redovisningen, bör övervakas och regleras av mot bakgrund av utvecklingen på redovisningsområdet. 9 Ägarprövning vid oktroj- och tillståndsprövning samt koncernbidrag i bankkoncerner Regeringens förslag: I bankaktiebolagslagen, lagen om kreditmarknadsbolag och lagen om värdepappersrörelse införs uttryckliga bestämmelser om att lämplighetsprövning av större ägare skall utgöra en del av prövningen av en ansökan om oktroj för bankaktiebolag, om tillstånd att driva finansieringsverksamhet enligt lagen om kreditmarknadsbolag och om tillstånd att driva värdepappersrörelse. Den s.k. banksmittobestämmelsen i 1 kap. 11 § bankrörelselagen ändras på så sätt att det anges att tillstånd endast krävs för koncernbidrag som ges av banken. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget om en justering av reglerna om ägarprövning eller lämnar det utan erinran. föreslår att oktrojprövningen skall göras av inspektionen i stället för av regeringen. förordar att i lag fastställda auktorisationskriterier ersätter de mer allmänt hållna kravet om sundhet i rörelsen vid prövning av oktroj för bankaktiebolag etc. föreslår i sitt remissyttrande att bestämmelsen i 1 kap. 11 § fjärde stycket bankrörelselagen om medgivande till koncernbidrag utmönstras. Skälen för regeringens förslag: finns bestämmelser om prövning av större ägares lämplighet i bankaktiebolag. Bestämmelserna fanns tidigare i en särskild lag, lagen (1992:1631) om lämplighetsprövning av större ägare i bankaktiebolag, men återfinns numera i 7 kap. bankrörelselagen (1987:617). Motsvarande bestämmelser finns också i 5 kap. lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag och föreslås införda i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse (se avsnitt 5.9). Reglerna, som bygger på bestämmelser i det s.k. andra banksamordningsdirektivet (89/646/EEG) och direktivet om investeringstjänster inom värdepappersområdet (93/22/EEG), innebär att den som avser att antingen förvärva en kvalificerad andel av aktierna i ett bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag eller värdepappersbolag, eller öka sitt kvalificerade innehav så att det sammanlagda innehavet överstiger vissa gränsvärden skall ansöka hos om tillstånd till förvärvet. Begreppet kvalificerat innehav är i lagarna definierat som ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om innehavet representerar eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget. Det är inte endast vid förvärv av aktier i ett redan existerande bank- aktiebolag, kreditmarknadsbolag eller värdepappersbolag som en lämplig- hetsprövning skall äga rum. Även inför ett beslut huruvida ett bolag skall beviljas bankoktroj resp. erhålla tillstånd att driva finansieringsverksamhet eller värdepappersrörelse skall en prövning av lämpligheten ske beträffande de personer, fysiska eller juridiska, som har för avsikt att inneha ett kvalificerat innehav av aktier i bolaget. Att denna prövning skall göras framgår inte uttryckligen av lagstiftningen om banker resp. kreditmarknadsbolag utan den ingår i kravet på att den planerade verksamheten skall kunna antas komma att uppfylla kravet på en sund verksamhet (2 kap. 3 § bankaktiebolagslagen och 2 kap. 1 § lagen om kreditmarknadsbolag). 1992/93:89 (s. 106 f) anfördes att det kunde diskuteras om aukto- risationskriterierna inte borde komma till uttryck i lagtext på annat sätt än genom ett allmänt krav på sundhet i rörelsen. Man kunde, enligt propositionen, tänka sig en föreskrift som säkerställer att auktorisation ges när EES-kraven på startkapital och på lämplighetsprövning av företagsledning och större ägare är uppfyllda samt när, därutöver, verksamheten kan antas komma att bedrivas så att den tillgodoser de särskilda intressen som motiverar lagstiftning och tillsyn, i första hand insättarskydd, allmänt konsumentskydd, kapitalförsörjning och stabilitet i betalningssystemet.