prop · GI03137 · 1995-01-01 00:00:00 — Anställningsstödet syftar till att i det enskilda fallet kunna uppfylla ett eller flera av följande mål: a) att öka antalet arbetstillfällen i näringslivet och främja ekonomisk tillväxt, b) att stimulera företagen att begränsa övertidsuttaget till förmån för nyanställning och att därmed fördela den totala arbetstiden på ett mer rationellt sätt, c) att stimulera företagen att vid rekrytering till lediga platser anställa personer som är arbetslösa i stället för att rekrytera bland redan anställda i andra företag, d) att sänka kostnaden för expansion och därmed motverka tendenser till inflation. Stödet har således mål och utformning som i viktiga avseenden skiljer det från tillämpade former av anställningsstöd (rekryteringsstöd och generellt anställningsstöd). Det skall således ses inte bara i ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv utan i ett brett samhällsekonomiskt perspektiv. Det skall också ses som en viktig del i en bred arsenal av insatser inom ramen för närings-, utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken. Det är regeringens uppfattning att företagen är beroende inte bara av den allmänna efterfrågan utan också av tillgången på kompetens, och kostnaderna för att få arbetet utfört. Under den nu pågående uppgången, främst i industrin, har företagen valt att kraftigt öka övertidsuttaget framför att nyanställa. Det har betytt att sysselsättningsökningen till en stor del tillkommit dem som redan har ett arbete. Det kan vara ett tecken på att företagen har känt osäkerhet om varaktigheten i uppgången eller att de velat undvika de kostnader som är förenade med nyanställning och introduktion. Det är viktigt att nu lägga grunden för en period av uthållig tillväxt, som gör att företagen kan etablera ett långsiktigt personalpolitiskt perspektiv. Alla åtgärder bör nu riktas in på att få till stånd en ökning av sysselsättningen i näringslivet, vilket är en förutsättning för att på en och samma gång få ner arbetslösheten och budgetunderskottet. Den viktigaste faktorn för en sådan expansion är och förblir en hög efterfrågan på varor och tjänster, baserad på en god konkurrenskraft för det svenska näringslivet. kommer efterfrågan att växa, men inom denna ram är det viktigt att skapa incitament för att få maximala effekter på arbetslösheten. Det kan ske i form av att företagen tidigarelägger en planerad expansion, men det kan också ske i form av att företagen väljer att nyanställa i stället för att öka övertiden eller att de rekryterar bland de arbetslösa i stället för att rekrytera bland redan anställda i andra företag. Det är således viktigt att påverka inte bara den totala sysselsättningsvolymen utan lika viktigt att påverka hur arbetstiden fördelas mellan övertid och nyanställning. Det föreslagna anställningsstödet har alltså ett sådant bredare syfte. Det har i remissbehandlingen gjorts invändningar mot att den nu föreslagna stimulansen skulle lämnas till anställningar som ändå skulle ha kommit till stånd. Gentemot detta kan först sägas att det skulle vara utomordentligt svårt att utforma en stimulans som avgränsas enbart till arbeten som inte annars skulle ha kommit till stånd. Ett stöd med en sådan inriktning skulle lätt leda till snedvridningar mellan företagen. Det är bland annat av det skälet som anställningsstödet har fått den bredare utformning som anges i målbeskrivningen ovan. I den mån som det handlar om ett arbete som ändå skulle ha utförts, ger anställningsstödet för det första en stimulans att nyanställa i stället för att öka övertiden och för det andra en stimulans att anställa en arbetslös i stället för att anställa en ombytessökande. Anställningsstödet är således inte villkors- löst. Det har också sagts att stödet kan bidra till att tidigarelägga anställningar, men inte öka dem. Gentemot detta kan sägas att tidigareläggningar av planerade nyanställningar i varje fall ger en tillfälligt ökad sysselsättningsvolym med därav följande gynnsamma effekter på arbetslöshet och offentliga finanser. Men all erfarenhet säger också att en på så sätt ökad sysselsättningsvolym har en mera allmän effekt för framtidstro och inköpsplaner och tillväxt, vilket påverkar den totala sysselsättningen också på litet . Det har i den offentliga debatten hävdats att stödet i stället för ett nyanställningsstöd borde utformas som ett stöd för långtidsarbetslösa att komma i arbete. Enligt regeringens uppfattning är det ytterst angeläget att bekämpa långtidsarbetslöshet och social utslagning. De långtidsarbetslösa utgör nu en stor grupp på arbetsmarknaden. För dem är det viktigt att den allmänna efterfrågan på arbetskraft stimuleras; det är vid en ökande sysselsättning som långtidsarbetslösheten kan bekämpas mest effektivt. behövs det särskilda insatser för dem som är långtidsarbetslösa. Nyanställningsstödet bör därför kunna kombineras med rekryteringsstöd för dem som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa. Detta bör ge ett starkt incitament till företagen att medverka i kampen mot långtidsarbetslösheten. Det skall slutligen tilläggas att avdraget har utformats som en viktig del i regeringens politik för en prisstabilitet på god europeisk nivå. Genom avdraget sänks arbetskraftens marginalkostnad vilket bidrar till att motverka tendenser till inflation. Genom avdragets konstruktion stimuleras företagen att rekrytera bland de arbetslösa framför att rekrytera bland dem som redan har ett arbete, vilket bör kunna bidra till att undvika löneglidning. Regeringen har således med denna motivering funnit anledning att i huvudsak ansluta sig till utredarens förslag. Stödet bör få en generös utformning vad avser både kompensationsnivå och stödtid så att det kompenserar för introduktions- och nyanställningskostnader. Det måste ge en snabb och kraftfull effekt på arbetskraftsefterfrågan. Det främjar nyanställningar och minskar övertidsuttaget. Stödet föreslås innebära att hela arbetsgivaravgiften, dock högst , får dras av för den nyanställde. Det motsvarar en reduktion av hela avgiften för en heltidsanställd med en månadslön upp till ca . Avdraget bör få göras för anställningar som kommer till stånd - . Därigenom uppmuntras arbetsgivarna att tidigarelägga sina nyanställningar. Regeringen avser att återkomma till om eventuell förlängning av perioden. Här måste regeringen noga överväga att stödet totalt sett inte kostar mer än . Förslaget om giltighethetstiden av stödet har främst kritiserats av RSV. Av administrativa skäl är det enligt RSV svårt att tillämpa en retroaktiv ordning på det sätt som utredaren har föreslagit. Regeringen instämmer i denna bedömning och föreslår att avdrag från socialavgifterna bör få avse avgifter först . Praktiskt torde detta sakna betydelse för arbetsgivaren eftersom det skall gälla tillsvidareanställningar och dessa skall ha påbörjats - . Arbetgivaren kan fortfarande göra avdrag under en maximal avdragsperiod eftersom lagen gäller till utgången av . Den maximala avdragsperioden bör sättas . Det är endast när anställningen upphör innan den har varat som stödperioden kan bli kortare än den maximala stödperioden. Arbetsgivarna får därmed en förhållandevis av minskade arbetskraftskostnader. När stödet upphör bör konjunk- turläget ytterligare ha förbättrats. Företagen bör då till fullo kunna bära sina arbetskraftskostnader. Den som anställs bör ha varit registrerat arbetslös hos den offentliga arbetsförmedlingen eller deltagit i arbetsmarknadspolitisk åtgärd som har be- slutats av länsarbetsnämnden . Genom att personen skall ha varit arbetslös eller deltagit i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd inbjuder inte stödet till olika former av kringgående av regelverket. Vidare bör avdrag få medges endast om anställningen är tills vidare. Avdrag bör inte kunna göras för anställningar som avser mindre arbete än . Anställningarna bör endast avse arbete i näringslivet (inkl. offentligt ägda bolag och affärsverk). Därmed gynnas den sektor där tillväxten framför allt bör ske. Företrädarna för de kommunala och landstingskommunala sektorerna har framfört önskemål om att stödet skall gälla även inom dessa sektorer, som står inför betydande nedskärningar. Anställningsstödet skulle kunna underlätta denna omställningsprocess. Dessutom, uppger dessa företrädare, är inte den kommunala och landstingskommunala verksamheten begränsad till traditionell organisationsform utan den bedrivs i bolagsform. De kommuner som har valt verksamhet i den sistnämnda organisationsformen skulle gynnas framför kommuner utan sådana bolag. Som en grund för regeringens hela handlingsplan för att komma till rätta med obalanserna i ekonomin och på arbetsmarknaden ligger primärt att stimulera och utveckla näringslivet. De tillgängliga resurserna måste satsas där. Kommunerna och landstingen bär en stor börda för att bekämpa arbetslösheten. Utan denna insats vore det svårt att bedriva en aktiv arbetsmarknadspolitik. Kommuner och landsting är emellertid väl försedda med möjligheter till arbetsmarknadspolitiska stöd genom den övriga arbetsmarknadspolitiska arsenalen i form av bl.a. beredskapsarbeten, utbildningsvikariat och företagsutbildning. Behoven torde enligt regeringens mening kunna tillgodoses inom ramen för dessa åtgärder. Regeringen har förståelse för synpunkterna när det gäller konflikten mellan kommunala bolag och annan verksamhet. Regeringen har emellertid gjort en avvägning mellan detta rättvisekrav och behovet av ett administrativt lätthanterligt stöd och bedömt det senare som mest angeläget. Kommunala bolag bör således kunna få del av stödet. De långtidsarbetslösa, dvs. de med mer än fyra resp. sex månaders arbetslöshet, utgör nu en stor grupp på arbetsmarknaden. Nyanställningsstödet bör därför kunna kombineras med rekryteringsstödet. Storleken på den bidragsgrundande lönekostnaden för rekryteringsstödet kommer dock att minska eftersom arbetsgivare som nyttjar avdraget inte betalar några sociala avgifter. Rekryteringsstödet kan för dessa alltså bara baseras på kontant bruttolön inkl. sjuklön och semesterersättning. 6.2 Hur skall stödet hanteras rent praktiskt? Stödet bör vara administrativt enkelt. För arbetsförmedlingens del bör stödet innebära att den skall utfärda ett intyg på att personen i fråga har varit registrerad hos arbetsförmedlingen på sätt som krävs för rätt till avdrag och hos vilken arbetsgivare detta gäller. Intyget lämnas sedan till arbetsgivaren och till skattemyndigheten. Arbetsgivaren beräknar därefter nedsättningen för den anställde och drar av beloppet vid de månatliga inbetalningarna av arbetsgivaravgifter. kan därefter genom stickprov kontrollera att reglerna följs. Dessutom sker en kontroll vid den årliga genomgången av företagens egna revisorer. 6.3 Omfattningen och kostnaderna Antalet sysselsatta i näringslivet uppgår till ca 2,5 miljoner personer. Beroende på konjunkturläge byter av dessa arbete externt . Långt ifrån alla dessa anställningar går via den offentliga arbetsförmedlingen. Om avdraget stimulerar till att anställa relativt tidigt , skulle överslagsmässigt drygt 110 000 personer kunna beröras av åtgärden. Vid denna omfattning beräknas stödet medföra ca i minskade intäkter för staten i form av arbetsgivaravgifter. Den faktiska kostnaden är betydligt lägre eftersom satsningen innebär både minskade utgifter och ökade inkomster för samhället. Inkomstbortfallet bör ses som en investering i det svenska näringslivet som kommer att ge ökad produktivitet och god avkastning för framtiden. Därtill kommer minskade offentliga utgifter och ökade skatteinkomster i samband med att åtgärden ger färre arbetslösa och fler syssel- sättningstillfällen. De offentliga utgifterna för arbetslöshetsersättning och för olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar. Stat och kommun får ökade intäkter i form av skatter och avgifter. Kostnaderna för stödet har alltså beräknats till . Med hänsyn till det statsfinansiella läget är det viktigt att kostnaden inte blir högre. Regeringen bedömer att nyanställningsstödet kommer att kunna utgå till . Lagen har begränsats till att omfatta perioden - . Regeringen avser att uppdra åt AMS och RSV att noga följa utveck- lingen. Regeringen återkommer till för slutligt fastställande av sista datum för vilket nyanställningar kan ske. Kostnaderna för avdraget bör belasta arbetsmarknadsavgiften i arbetsgivaravgif- terna. Regeringen kommer att besluta om en utvärdering av stödet sedan det varit i gång . Ett temporärt nyanställningsstöd baserat på nedsättning av arbetsgivaravgifterna borde inte möta några hinder ur EU-perspektiv. Tvärtom förespråkar EU att de indirekta arbetskraftskostnaderna mycket väl kan minskas för att bekämpa arbetslösheten. 7.1 Förslag till lag om anställningsstöd 1 § I paragrafen anges vilka arbetsgivare som kan komma i fråga för anställnings- stödet. Det gäller privata arbetsgivare - däribland t.ex. statligt och kommunalt ägda bolag - och de statliga affärsverken. Andra offentliga arbetsgivare har undantagits. Lagen gäller en rätt att göra avdrag från arbetsgivaravgifter. Den omfattar således de arbetsgivare som enligt 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter är skyldiga att betala arbetsgivaravgifter. 2 § De grundläggande förutsättningarna för anställningsstödet anges i paragrafen. Avdrag från arbetsgivaravgifter medges bara om arbetsgivaren nyanställer en person som antingen har varit arbetslös eller har deltagit i arbets- marknadspolitiska åtgärder beslutade av länsarbetsnämnden. Det sistnämnda kravet innebär att t.ex. stöd enligt lagen (1993:1503) om generellt anställningsstöd inte omfattas. Den angivna tidsperioden behöver inte vara sammanhängande, men måste totalt omfatta minst . Det krävs inte att arbetstagaren skall ha varit arbetslös i direkt anslutning till nyanställningen. Det är enligt paragrafen länsarbetsnämnden som har till uppgift att utfärda intyg över att villkoren är uppfyllda. Intyget utgör en förutsättning för att göra avdrag. Det är sedan skattemyndigheten som tar ställning till avdraget. 3 § I paragrafen, som motsvarar 3 § lagen (1993:1503) om generellt anställningsstöd, anges vad som i lagen menas med en nyanställd person. Det skall sålunda vara fråga om en arbetstagare som - påbörjat en tillsvidareanställning som omfattar minst . Det finns inget hinder för en arbetsgivare att först provanställa en person för att sedan, före , låta anställningen övergå i en tillsvidareanställning. Avdrag enligt 4 § får i ett sådant fall göras från den tidpunkt när anställningen gäller tills vidare, dock tidigast . 4 § Avdrag får göras från arbetsgivaravgifterna som hänför sig till den nyanställde personen med hela beloppet, dock högst . Avdragsrätten föreligger tidigast för arbetsgivaravgifter som avser lönekostnader för mars månad, även om arbetstagaren har anställts . Avdraget får sedan göras . Avdraget kan kombineras med andra arbetsmarknadspolitiska stödformer, t.ex. rekryteringsstödet enligt förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd. Om arbetsgivaren gör ett avdrag från arbetsgivaravgifterna kommer den bidragsgrundande lönekostnaden enligt 7 § förordningen om rekryteringsstöd att minska i motsvarande utsträckning. Rekryteringsstödet kommer alltså i en sådan situation att minska. 5 § Paragrafens första stycke motsvarar 5 § lagen (1993:1503) om generellt anställningsstöd. I fråga om affärsverken finns föreskrifter i förordningen (1984:674) om uppbörd av vissa arbetsgivaravgifter från staten. 6 § De belopp som dras av enligt denna lag skall minska det belopp som förs till staten för finansiering av arbetslöshetsförsäkringen m.m. enligt 4 kap. 7 § lagen om socialavgifter. Lagen träder i kraft och gäller . Genom att lagen gäller till och med juni månad 1996 möjliggörs för arbetsgivare som nyanställer någon under att göra fullt avdrag. 7.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter 1 kap. 1 § Hänvisningen i paragrafens tredje stycke till lagen (1993:1503) om generellt anställningsstöd byts ut mot en hänvisning till den nya lagen om anställningsstöd. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100 bil. 11) föreslagit en ny lag om tillfällig avvikelse från lagen om socialavgifter. Eftersom den lagen föreslås träda i kraft först får en ändring göras i samband därmed. i () () () () i (LO) () Centralorganisationen Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:137 Stöd för nyanställningar.