prop · GI03219 · 1995-01-01 00:00:00 — Riksprovplatserna kontroll som Aktiebolaget riksprovplats (SFS Anläggningsprovning, 1992:1119) Aktiebolaget och av statligt reglerade räntebärande lån för finansieringsaktie- bostadsändamål som bolag, , och beviljats under ett av bolaget för medverkan av Bos- låneförvaltningen tadsstyrelsen eller särskilt bildat länsbostadsnämnd samt dotterbolag frågor om lån enligt förordningen (1989:858) om ersättningslån för bostadsändamål (SFS 1993:336 och Stiftelsen ) Institutet all verksamhet -------------------------------------------------------------------------------- I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar gälla också handlingar hos något av de organ som nämnts nedan i den mån handlingarna hör till där angiven verksamhet hos organet. Verksamheten anges i förekommande fall med hänvisning till numret i Svensk författnings- samling (SFS) på den författning med stöd av vilken verksamheten har uppdragits åt organet. Riksprovplatserna kontroll som Aktiebolaget riksprovplats (SFS Anläggningsprovning, 1992:1119) Aktiebolaget och av statligt reglerade räntebärande lån för finansieringsaktie- bostadsändamål som bolag, , , beviljats under medverkan av Bos- låne aktiebolag och tadsstyrelsen eller det av staten ägda länsbostadsnämnd samt bolag som övertar frågor om lån enligt ansvaret för de förordningen statligt finansie- (1989:858) om rade bostadslånen. ersättningslån för bostadsändamål (SFS 1993:336 och 1994:1540) Stiftelsen all verksamhet -------------------------------------------------------------------------------- Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet , justitierådet . , regeringsrådet . Enligt lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1989:567) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m., 2. lag om ändring i lagen (1993:336) om rätt för , att besluta i frågor om förvaltning av statligt reglerade lån för bostadsändamål m.m., 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m. De föreslagna ändringarna i denna lag avser dels fastställandet av ränta m.m. för vissa statliga bostadslån dels rätt för långivaren beträffande vissa sådana lån till ersättning för ränteförlust, om en låntagare säger upp ett lån (däri inräknat att han gör en inbetalning utöver föreskriven amortering). Vad som gäller i dessa hänseenden utgör i huvudsak en del av det civilrättsliga avtalet mellan långivare och låntagare. Dessa avtalsbestämmelser avses nu ersättas med de villkor som förslaget innehåller. Lagstiftningsärendet berör alltså sådana lagbestämmelser som avses i 8 kap. 2 § regeringsformen. På detta område gäller som princip att ny lagstiftning inte får rubba innehållet i redan uppkomna avtalsförhållanden; avsteg från denna princip har emellertid i vissa fall ansetts kunna ske på grund av särskilda skäl (se bl.a. KU 1974:60 och prop. 1975/76:209 s. 64 f). Här kan även hänvisas till Lagrådets yttranden i prop. 1988/89:89 och 1990/91:193, vilka avsåg ändringar av samma slag som det nu förevarande förslaget. Mot denna bakgrund har Lagrådet att pröva hur de föreslagna bestämmelserna förhåller sig till vad som gäller i motsvarande hänseenden. Härvid vill Lagrådet inledningsvis framhålla att motiveringen i lagrådsremissen är utformad på ett sådant sätt att det inte är möjligt för en läsare att skaffa sig en säker uppfattning om i vilken utsträckning och på vilket sätt förslaget innebär ändring av vad som gäller. Även i övrigt är motiveringen på flera punkter oklar och svårtillgänglig. Vad nu sagts torde ha visst samband med att det remitterade förslaget inte har föregåtts av någon remissbehandling av ett departementsförslag eller liknande. Lagrådets bedömning grundas därför till stor del på de upplysningar som vid föredragningen har lämnats av föredraganden, bl.a. i en särskilt upprättad PM . I denna paragraf regleras frågan om ränteskillnadsersättning. Den föreslagna ändringen av paragrafen har emellertid samband med två andra paragrafer i förslaget. 1 a §, vari anges att lagen gäller bostadslån som har betalat ut före , förslås ändrad så att lagen omfattar samtliga statliga bostadslån som har betalat ut, dvs. I en ny 1 b § anges att lagen också gäller låneförbindelser som avser statliga lån, vilka beviljats enligt ett antal förordningar som räknas upp under 24 olika punkter. I 3 § föreskrivs nu att, om en låntagare säger upp ett sådant bostadslån som anges i 1 a § till omedelbar betalning eller gör inbetalning utöver föreskriven amortering, har rätt att av låntagaren ta ut ersättning för skillnaden mellan räntan på lånet och räntan på nya lån. Den föreslagna ändringen innebär att bestämmelsen blir tillämplig såväl på lån som omfattas av 1 a § i dess vidgade lydelse som på lån vilka anges i 1 b § samt att den nuvarande regeln om hur ersättningen skall bestämmas ersätts av två nya meningar. Där föreskrivs att för lån som lämnats huvudsakligen för enskilt bruk ersättningen skall beräknas på det sätt som anges i 24 § konsumentkreditlagen (1992:830) samt att för andra lån ersättningen skall beräknas så att den svarar mot långivarens merkostnad. Med sistnämnda den föreskriften avses, enligt vad som har upplysts vid föredragningen, att ersättningen skall bestämmas utifrån skillnaden mellan räntan på det inlösta lånet och långivarens utlåningsränta beräknad på visst sätt. Beträffande de lån som omfattas av 1 a § gäller alltså enligt 3 § att vid förtida lösen av lån har rätt till ersättning motsvarande skillnaden mellan räntan på lånet och "räntan på nya lån". Med det sistnämnda uttrycket har i realiteten åsyftats lån- givarens utlåningsränta, vilken vid tiden för bestämmelsens tillkomst motsvarade upplåningsräntan (se prop. 1990/91:193 s. 6, 7, 8 och 10). Bestämmelsen har också, enligt vad som upplysts i ärendet, tillämpats på detta sätt. Den föreslagna ändringen bygger på samma princip, dock att den för andra krediter än konsumentkrediter möjligen kan medföra en mindre höjning av ersättningen. För konsumentkrediter torde ändringen medföra en lägre ersättning. I fråga om bostadslån, som omfattas av den upphävda förordningen (1986:694) om handläggning, förvaltning, m.m. av bostadslån och räntebidrag, gäller enligt 30 a § förordningen - vilken bestämmelse övergångsvis är tillämplig - att en låntagare vid förtida lösen skall betala ränteskillnadsersättning, om den ränta som har fastställts för lånet överstiger upplåningsränta. Bestämmelsen torde trots lydelsen ha samma innebörd som den nu förevarande 3 § lag. (har enligt bemyndigande meddelat närmare föreskrifter om bestämmande av ränteskillnadsersättningen.) I enlighet med vad som i det föregående har sagts beträffande lån, som faller uner 1 a § i dess nuvarande lydelse, kan den föreslagna ändringen av 3 § beträffande de lån som avses här inte anses annat än marginellt påverka vad som gäller om ränteskillnadsersättningens storlek. Det kan tilläggas att den skyldighet som föreligger för låntagare enligt 30 a § förordning att betala ränteskillnadsersättning vid uppsägning från långivarens sida bortfaller enligt förslaget. Då det gäller lån som har beviljats enligt flertalet av de författningar som nämns i den föreslagna 1 b § saknas, enligt vad som har upplysts under föredragningen, föreskrift om att låntagaren är berättigad att lösa lånet . Detta torde innebära att han över huvud inte har någon sådan rätt. Vid sådant förhållande kan ändringen av 3 § inte anses innebära någon försämring av dessa lånagares rättsställning. I övriga författningar som anges i 1 b § finns däremot föreskrift om att låntagaren har rätt att lösa lånet . Därvid sägs det inte något om att låntagaren skall betala ränteskillnadsersättning, vilket måste anses innebära att skyldighet inte föreligger att erlägga sådan ersättning. I dessa fall kan den föreslagna ändringen av 3 § sägas innebära en försämring för låntagaren. Genom en övergångsbestämmelse ges emellertid låntagaren möjlighet att, om så önskas, lösa hela eller del av det statligt finansierade lånet före utan att erlägga ränteskillnadsersättning. Vidare bör beaktas att remissförslaget endast omfattar det fallet att låntagaren begär förtidsinlösen. Om långivaren säger upp lånet t.ex. vid byte av ägare till fastigheten eller till följd av utebliven amortering eller räntebetalning, föreligger inte någon rätt att kräva låntagaren på ränteskillnadsersättning. Den föreslagna ändringen av 3 § innebär således inte att låntagaren drabbas av någon ekonomisk börda utan enbart att han förlorar den förmån som en rätt till framtida, kostnadsfri förtidsinlösen kan innebära. I vilken utsträckning en sådan kostnadsfri inlösen i verkligheten skulle ha kunnat bli aktuell för den enskilde låntagaren är för övrigt beroende på ett flertal nu svårbedömda faktorer såsom ränteutvecklingen, möjligheten att erhålla nya lån m.m. Med hänsyn till det anförda och med beaktande av det samhälleliga intresset av enhetliga regler för de statliga bostadslånen anser Lagrådet att hinder inte bör möta att i detta fall göra avsteg från principen att ny lagstiftning inte får rubba innehållet i redan uppkomna avtalsförhållanden. Lagrådet har därför inte någon erinran mot den föreslagna paragrafen. Den bör emellertid jämkas i förtydligande syfte. Lagrådet föreslår att den ges följande lydelse: "Om en låntagare säger upp ett sådant bostadslån som anges i 1 a eller 1 b § till omedelbar betalning eller gör inbetalning utöver föreskriven amortering, har långivaren rätt att av låntagaren ta ut ersättning för sin förlust, beräknad med utgångspunkt i skillnaden mellan räntan på lånet och långivarens utlåningsränta. I fråga om lån som lämnats huvudsakligen för enskilt bruk har dock långivaren rätt till ersättning endast i den utsträckning det följer av en tillämpning av 24 § konsumentkreditlagen (1992:830)." Då det gäller frågan om räntesättning föreslås att flertalet av de bostadslån som är finansierade över statsbudgeten skall ges marknadsanpassad ränta. Bestämmelser härom har tagits upp i en ny 4 §. Enligt första stycket skall, oavsett vad som anges i förordning eller som har utfästs, vad som sägs i det följande gälla i fråga om lån som avses i 1 b §. I andra styckt anges att räntesatsen, den tid inom vilken räntesatsen skall gälla och tidpunkt för betalning av ränta och amortering skall, , bestämmas i avtal mellan låntagaren och långivaren samt att räntesatsen skall bestämmas med utgångspunkt i långivarens upplåningskostnad samt skälig ersättning. Vidare föreskrivs i ett tredje stycke att långivaren får ta ut avgift för att täcka skälig kostnad för avisering. I anslutning härtill kan nämnas att förslaget innehåller vissa övergångsbe- stämmelser med avseende bl.a. på 4 §. I punkt 4 av dessa bestämmelser anges att, om avtal inte har träffats mellan parterna före utgången av , de villkor som anges i 4 § andra och tredje styckena skall bestämmas av långivaren samt att låntagaren är skyldig att rätta sig efter det långivaren bestämmer. I envar av de författningar som nämns i 1 b § anges att räntan på lån som beviljats enligt författningen bestäms av regeringen för ett kalenderår i sänder. Regeringens föreskrifter grundas på riktlinjer som antagits av efter förslag i prop. 1987/88:100 bilaga 13 (s. 31 f). Enligt riktlinjerna skall räntan - bostadslåneräntan - bestämmas med utgångspunkt i statens upplåningskostnad under föregående år. Denna kostnad fastställs i princip med den 5-åriga statsobligationsräntan som bas, varvid tillägs för att täcka administrativa kostnader för utlåningen. har bostadslåneräntan fastställts till . Den föreslagna regleringen i 4 § synes bygga på samma princip, eftersom det anges att räntesatsen skall bestämmas med utgångspunkt i långivarens upplåningskostnad. Enligt motiveringen synes emellertid avsikten vara att avgörande i fortsättningen skall vara räntan på bostadsobligationer för lån på så som motsvarar den akutella krediten. Härtill kommer bl.a. skälig ersättning för risk m.m., vilken enligt vad som upplysts vid föredragningen kan beräknas till . Detta innebär enligt remissen med all sannolikhet en ökad kostnad för låntagarna. Denna ökade kostnad bedöms emellertid inte överstiga den vinst som låntagarna kan kan erhålla genom att fritt välja räntebindningstid. Med hänsyn till att den långsiktiga utvecklingen på kapitalmarknaden inte kan bedömas kan det enligt remissen dock inte uteslutas att den föreslagna ändringen innebär en nackdel för låntagarna. Regeringen gör emellertid den bedömningen att den föreslagna lagregleringen sammantaget innebär sådana fördelar för det allmänna att låntagarna att den bör genomföras. Enligt Lagrådets mening tyder visserligen det underlag som tillhandahålls i remissen närmast på att de låntagare som här avses kan komma att få något högre lånekostnder än . Emellertid är det enligt de ifrågavarande låneavtalen så att regeringen har rätt att bestämma räntan i taget i enlighet med riktlinjer som bestämmer. Något hinder för att jämka dessa riktlinjer så att kostnaden för låntagaren ökar torde inte föreligga. Mot denna bakgrund kan vad som föreslås i förevarande paragraf inte anses stå i strid med den tidigare berörda principen att ny lagstiftning inte får rubba redan uppkomna avtalsförhållanden. I övrigt har Lagrådet inte några sakliga invändningar mot förslaget i 4 §. Paragrafen bör emellertid jämkas för att den avsedda innebörden skall komma till tydligare uttryck och även rent redaktionellt. Bl.a. bör tidsangivelsen i andra stycket första meningen utgå såsom onödig och bestämmelsen i punkt 4 övergångsbestämmelerna föras i i paragrafen. Det framstår också som onödigt att särskilt ange att den nya lagbestämmelsen gäller oavsett vad som anges i förordning; om någon förordning innehåller en föreskrift som strider mot den nya lagbestämmelen, bör för övrigt förordningsföreskriften upphävas. Lagrådet förordar att paragrafen ges följande lydelse: "Oavsett vad som tidigare kan anses avtalat, skall i fråga om lån som avses i 1 b § räntesatsens storlek, den tid för vilken räntesatsen skall gälla, tidpunkten för betalning av ränta och amortering samt avgift för avisering bestämmas genom avtal mellan låntagaren och långivaren. Räntesatsen skall bestämmas med utgångspunkt i långivarens upplåningsränta samt med skäligt tillägg för långivarens risktagande och kostnader för utlåning. I fråga om lån, beträffande vilket avtal inte har träffats mellan låntagaren och långivaren före utgången av , skall villkoren i de hänseenden som anges i första stycket fastställas av långivaren." Förslaget innehåller övergångsbestämmelser under fyra punkter. Enligt punkt 1 träder lagen i kraft . I punkt 2 anges att, intill dess avtal har träffats mellan parterna, äldre bestämmelser gäller i stället för bestämmelserna i 4 §. I punkt 3 föreskrivs att, innan avtal har träffats mellan parterna, låntagaren har rätt att lösa in hela eller del av lånet utan att långivaren får ta ut ersättning enligt de nya bestämmelserna i 3 §. Punkt 4 innehåller den tidigare berörda bestämmelen om vad som gäller i fall låntagare och långivare inte träffar avtal om räntesats m.m. I det föregående har Lagrådet föreslagit att den bestämmelsen skall tas upp i 4 §. Lagrådet har inte någon invändning i sak mot vad som sålunda föreslås. Det torde emellertid inte vara avsett att vad som anges i punkterna 2 och 3 skall gälla efter utgången av , vilket bör komma till direkt uttryck i lagtexten. Det framstår vidare som lämpligt att bestämmelserna i dessa båda punkter förs samman under en punkt. De bör även jämkas redaktionellt. Mot bakgrund härav förordar Lagrådet att övergångsbestämmelserna ges följande lydelse: Denna lag träder i kraft . Intill dess avtal har träffats mellan låntagare och långivare i enlighet med 4 §, dock längst till utgången av , gäller äldre bestämmelser i de hänseenden som avses i 4 §. Låntagaren har rätt att lösa hela eller del av lånet utan att långivaren får ta ut ersättning enligt 3 §." Förslagen lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:219 Enhetlig räntesättning och finansiering av statliga bostadslån m.m.