prop · GI03123 · 1995-01-01 00:00:00 — En förmån är korruptiv om den är ägnad att påverka de anställdas förhållnings- sätt till näringsidkarens verksamhet, varor eller tjänster och erbjuds utan förbrukarnas godkännande. Vid bedömningen skall särskilt beaktas 1. de anställdas ställning och arbetsuppgifter, 2. den erbjudna förmånens attraktivitet och den risk för bindningar till näringsidkaren som förmånen kan föra med sig, och 3. vad som är allmänt godtaget i fråga om kontakt- eller relationsskapande åt- gärder i samband med marknadsföring. Vad som sägs i denna paragraf om anställda gäller även uppdragstagare hos konsumenter eller andra förbrukare som fullgör motsvarande uppgifter. 17 § En näringsidkare skall vid marknadsföring av varor eller tjänster vid läm- plig tidpunkt och i ändamålsenlig form ge konsumenterna tillgång till behövlig information, om inte informationen är känd eller lätt tillgänglig på annat sätt. Informationsskyldighet gäller också vid anbud, avtals ingående eller leverans. Särskild vikt skall tillmätas konsumenternas behov av information som 1. kan vara påkallad med hänsyn till den använda säljformen, eller 2. avser varans eller tjänstens egenskaper såsom vikt, volym, hållbarhet, användbarhet, underhållsbehov, energiförbrukning, skaderisk, effekter från hälso- eller miljösynpunkt, priset och övriga avtalsvillkor i den mån sådan information krävs för att de berörda konsumenterna skall kunna bedöma erbjudandet. Vad som sägs i denna paragraf gäller även marknadsföring som riktar sig till andra förbrukare och som avser sådana varor och tjänster som i inte obetydlig omfattning utnyttjas eller kan komma att utnyttjas av konsumenter för enskilt bruk. 18 § En näringsidkare får inte företa en marknadsföringsåtgärd utan att därvid ange firma, namn eller motsvarande beteckning under vilket rörelsen bedrivs (firmaangivelse), såvida inte näringsidkaren i sin marknadsföring använder ett varumärke eller annat kännetecken som kan antas vara bekant för konsumenter eller andra förbrukare eller näringsidkaren har andra godtagbara skäl att under- låta firmaangivelse. En näringsidkare får inte underlåta att ange var och hur han eller behörig ställföreträdare lätt kan anträffas (adressangivelse) om han bedriver 1. distansförsäljning, 2. uppsökande försäljning, 3. handel från annat än fast driftsställe, eller 4. distansdistribution av förmånserbjudanden. Detsamma gäller också i andra fall där näringsidkaren inte lätt kan nås med led- ning av firmaangivelsen. 19 § En näringsidkare får inte använda reklam eller andra kommersiella fram- ställningar som genom utformning, bristande firmaangivelse eller annan otillräcklig reklamidentifiering är ägnad att felaktigt uppfattas som icke-kommersiella. 20 § Vid bedömningen av vad som utgör god marknadsföringssed eller vad som är behövlig information skall särskilt beaktas 1. de krav som ställs på marknadsföringsåtgärder som riktar sig till barn och unga eller andra konsumenter med särskilt behov av skydd och information, 2. normer som är erkända som god affärssed inom näringslivet, samt 3. råd och rekommendationer för marknadsföring och information som har ut- färdats av en myndighet. 21 § Reklam eller andra kommersiella framställningar skall bedömas med utgångs- punkt i det intryck som framställningen är ägnad att ge mottagarkretsen vid en flyktig kontakt. Vid denna bedömning skall särskilt beaktas 1. mottagarkretsens sammansättning och erfarenhet, 2. reklammedlets art, 3. framställningens utformning såsom rubriker, bilder eller andra framträdande inslag samt antydningar och utelämnanden. 22 § En näringsidkare skall vid marknadsföringstillfället kunna belägga alla framställningar om sakförhållanden. Detta gäller också innehållet i åberopade intyg, rekommendationer, tester och liknande. 23 § Har en näringsidkare företagit en otillåten eller på annat sätt otillbörlig marknadsföringsåtgärd, får rätten förbjuda näringsidkaren att upprepa eller fortsätta med denna eller att företa någon annan liknande åtgärd. Har en näringsidkare underlåtit att lämna sådan information som avses i 17 eller 18 §, får rätten ålägga näringsidkaren att göra detta. Ett åläggande enligt andra stycket får innehålla en skyldighet för näringsidkaren att lämna informationen 1. i annonser eller andra framställningar som näringsidkaren använder i mark- nadsföringen, 2. genom märkning på varan eller tillhandahållande i annan form på säljställen, eller 3. i viss form till konsumenter eller andra förbrukare som begär det. 24 § Ett ingripande med stöd av 23 § får riktas mot 1. näringsidkaren, 2. en anställd hos denne eller någon annan som handlar på näringsidkarens väg- nar samt 3. var och en som i övrigt väsentligt har bidragit till marknads-- föringsåtgärden eller underlåtelse att lämna information. 25 § Rätten får på yrkande av part förelägga svaranden att inkomma med bevisning som avser riktigheten av framställningar om sakförhållanden. 26 § Har den som har väckt talan om förbud eller åläggande enligt 23 § visat sannolika skäl för bifall till sin talan och kan det skäligen befaras att svaranden genom att fortsätta sin marknadsföring förringar betydelsen av ett sådant förbud eller åläggande, får rätten meddela förbud eller åläggande för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett beslut enligt första stycket meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om det inte föreligger risk att fortsatta marknads- föringsåtgärder eller underlåtelse att lämna information medför stor skada eller skada som är svår att undanröja. 27 § Förbud eller åläggande enligt 26 § får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos rätten för skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden för- måga att ställa sådan säkerhet, får rätten befria honom från detta. I fråga om skyldigheten att ställa säkerhet och om beskaffenheten av säkerheten gäller 2 kap. 25 och 27 §§ utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av rätten, om den inte har godkänts av svaranden. 28 § Om det i ett visst fall, som inte är av större vikt, finns förutsättningar för ett förbud eller åläggande enligt 23 §, får 1. förbjuda näringsidkaren att fortsätta med en viss åtgärd eller att vidta annan liknande åtgärd (förbudsföreläggande), och 2. ålägga näringsidkaren att lämna sådan information som avses i 17 eller 18 § (informationsföreläggande). För att bli gällande skall föreläggandet godkännas eller inom en viss tidsfrist. Om föreläggandet har godkänts, gäller det som en lagakraftvunnen dom. Ett godkännande som kommer in sedan den i föreläggandet utsatta tidsfristen har gått ut, är utan verkan. 29 § Ett förbud eller åläggande enligt 23 eller 26 § skall förenas med vite, om inte detta av särskilda skäl är obehövligt. Ett beslut av om förbuds- eller informationsföreläggande enligt 28 § skall alltid förenas med vite. 30 § Ett beslut enligt 23 eller 26 § gäller , om inte annat har be- stämts. Rätten får dock när som helst ändra ett beslut som meddelats enligt 26 §. Förbud eller ålägganden enligt 23, 26 eller 28 § får begränsas att gälla . 31 § Ett beslut i fråga om förbud eller åläggande enligt 23, 26 eller 28 § hindrar inte att samma fråga, efter begäran av den berörde, prövas på nytt om det finns anledning att upphäva eller mildra förbudet eller åläggandet därför att detta inte längre behövs eller är lämpligt. 32 § Har en näringsidkare eller någon som handlar på näringsidkarens vägnar upp- såtligen eller av oaktsamhet på ett allvarligt sätt överträtt en bestämmelse i 5-16, 18 eller 19 §, får rätten besluta att näringsidkaren skall betala en särskild avgift (marknadsstörningsavgift). Vid prövning av frågan om avgift skall påföras skall rätten särskilt beakta överträdelsens art, varaktighet och omfattning samt om den berör eller kan antas beröra en större krets av konsumenter eller andra förbrukare. Avgiften tillfaller staten. 33 § Ett beslut om marknadsstörningsavgift får också riktas mot en näringsidkare som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till överträdelsen. 34 § Marknadsstörningsavgift skall fastställas till lägst och högst . Avgiften får dock inte överstiga av näringsidkarens årsomsättning under närmast föregående räkenskapsår. När avgiftens storlek fastställs skall särskilt beaktas de omständigheter som anges i 32 § andra stycket. Som förmildrande omständighet får beaktas att näringsidkaren frivilligt har vidtagit de åtgärder som krävs för att undanröja effekterna av överträdelsen. Riktas talan mot flera näringsidkare skall avgiften fastställas särskilt för var och en av dem. 35 § Marknadsstörningsavgift får påföras bara om stämningsansökan har delgetts den som anspråket riktas mot från det att överträdelsen upphörde. Den som har överträtt ett förbud, åläggande eller föreläggande som har med- delats vid vite enligt 23, 26 eller 28 § får inte påföras avgift för samma överträdelse som omfattas av beslutet. 36 § En påförd marknadsstörningsavgift faller bort om verkställighet inte har skett från det att domen vann laga kraft. 37 § För att säkerställa ett anspråk på marknadsstörningsavgift får rätten besluta om kvarstad. Därvid gäller vad som föreskrivs i 15 kap. om kvarstad för fordran. 38 § Har en näringsidkare uppsåtligen eller av oaktsamhet överträtt en bestäm- melse i 5-16, 18 eller 19 §, ett förbud eller åläggande som har meddelats enligt 23 eller 26 § eller ett godkänt föreläggande enligt 28 §, skall näringsidkaren ersätta den skada som därigenom uppkommer för en konsument eller annan förbrukare eller för en näringsidkare. Ersättning skall även utgå för skada på det anseende som en näringsidkares verksamhet, varor eller tjänster har på marknaden. 39 § Rätten att kräva skadestånd enligt 38 § faller bort, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. 40 § Har en näringsidkare använt en vilseledande framställning på varor, för- packningar, trycksaker, affärshandlingar eller liknande, och strider åtgärden mot 5-16 §§, får rätten i samband med utdömande av vite eller marknadsstör- ningsavgift besluta, att framställningen skall utplånas eller ändras så att den är vilseledande. Om detta inte kan uppnås på annat sätt, får rätten besluta att egendomen skall förstöras. Första stycket tillämpas även vid överträdelse av vitesförbud som har meddelats med stöd av 4-16 §§. Egendom som avses i första stycket får tas i beslag i avvaktan på beslut som anges där. Därvid gäller föreskrifterna om beslag i brottmål. Rätt att föra talan i vissa fall 41 § Talan om förbud eller åläggande enligt 23 §, marknadsstörningsavgift enligt 32 § eller kvarstad enligt 37 § får föras av . Talan om förbud eller åläggande enligt 23 § får också föras av en näringsidkare som berörs av marknadsföringsåtgärden eller en sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare. 42 § Talan om utdömande av vite förs av den som har begärt föreläggandet eller av om denne har förelagt vitet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt förbud eller åläggande vid vite. 43 § Första domstol i mål där talan väcks enligt 41 § är . Rör talan uteslutande skadestånd enligt 38 § får målet också upptas av någon annan tingsrätt som är behörig enligt 10 kap. . är alltid behörig att pröva en talan enligt 42 § om utdö- mande av vite. 44 § Om det behövs med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet får i mål enligt denna lag ha den sammansättning som är föreskriven i 64 a och b §§ konkurrenslagen (1993:20) för huvudförhandling och handläggning av mål enligt den lagen. 45 § Har talan enligt 41 § väckts av någon annan än , skall tingsrätten underrätta ombudsmannen om rättegången. 46 § Om inte något annat följer av denna lag tillämpas 1. vad som föreskrivs i om tvistemål där förlikning är tillåten angående rättegången i frågor som avses i 38 §, samt i frågor som avses i 23 och 31 §§ om en näringsidkare eller sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare för talan, och 2. vad som föreskrivs i om tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten angående rättegången i frågor som avses i 32 och 37 §§, samt i frågor som avses i 23 och 31 §§ om för talan. Vad som föreskrivs i 49, 50 och 52 kap. om hovrätten skall i sådana mål som avses i denna paragraf i stället gälla . 47 § Har talan väckts om förbud eller åläggande enligt 23 § och gör en samman- slutning av näringsidkare sannolikt att utgången av målet kan ha betydande intresse för medlemmarna i sammanslutningen, får rätten på ansökan av sammanslutningen tillåta att denna, vid sidan av enskild part, medverkar i förfarandet och därvid åberopar bevisning. Vill någon i övrigt delta i rättegången tillämpas 14 kap. 9 och 11 §§ . 48 § En ansökan om medverkan enligt 47 § skall vara skriftlig och innehålla de skäl som den grundas på. Parterna skall ges tillfälle att yttra sig över ansökan. Denna får inte bifallas, om parten på den sida som ansökan om medverkan avser motsätter sig detta. 49 § I fråga om en medverkande sammanslutnings rätt till ersättning för rättegångskostnad eller skyldighet att ersätta sådan kostnad gäller i stället för 18 kap. 1-7 §§ att den medverkande sammanslutningen 1. skall bära sin rättegångskostnad, och 2. kan förpliktas att helt eller delvis ersätta motparten dennes rätte- gångskostnad, om sammanslutningen, dess ombud eller biträde förfarit på sådant sätt som avses i 18 kap. 6 § , varvid sammanslutningen dock endast skall ansvara för den särskilda kostnad som orsakats av dess medverkan. Den part på vars sida sammanslutningen deltagit får inte förpliktas att ersätta en sådan kostnad som orsakats av sammanslutningen. 50 § På anmaning av skall 1. en näringsidkare yttra sig och lämna upplysningar som gäller tillämpningen av denna lag, 2. en näringsidkare tillhandahålla handlingar, varuprover och liknande, som kan ha betydelse för utredningen i ett mål där det kan komma i fråga att rätten beslutar om förbud eller åläggande enligt 23 §, samt 3. den som avses med ett förbud eller åläggande enligt 23 § tillhandahålla upplysningar, handlingar, varuprover och liknande, som behövs för tillsynen över att förbudet eller åläggandet följs. Om en anmaning enligt första stycket inte följs, får förelägga den som berörs att fullgöra sin skyldighet vid vite. 51 § För varuprover och liknande, som tillhandahålls enligt 50 § första stycket 2 eller 3, lämnar ersättning, om det finns särskilda skäl. Regeringen får meddela föreskrifter om skyldighet för den som enligt 50 § första stycket 2 eller 3 skall tillhandahålla varuprover och liknande att ersätta dennes kostnader för provtagning och undersökning av prov. 52 § beslut enligt 28 § om förbuds- eller informations- föreläggande får inte överklagas. beslut i en fråga som avses i 50 § första stycket eller 51 § första stycket får överklagas hos . 53 § Tingsrättens domar och beslut om förbud eller åläggande enligt 23 eller 26 §, marknadsstörningsavgift enligt 32 § eller kvarstad enligt 37 § överklagas hos . domar och beslut får inte överklagas. Ett beslut under rättegången i frågor som avses i 26 eller 37 § överklagas särskilt. Ett beslut enligt 37 § som har meddelats innan rättegång inletts skall överklagas på samma sätt som om beslutet meddelats under rättegången. 54 § Föreskrifterna i denna lag skall också tillämpas på marknadsföring i sådana televisionssändningar som omfattas av lagen (1992:1356) om satellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten och som kan tas emot endast i något annat land som är bundet av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (). Denna lag träder i kraft , då marknadsföringslagen (1975:1418) skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om marknadsfö- ringsåtgärder som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Talan om förbud eller åläggande skall dock efter ikraftträdandet väckas vid . Förbud och ålägganden samt förbuds- och informationsförelägganden som har meddelats enligt äldre föreskrifter gäller fortfarande. Ärenden om förbud eller ålägganden som har kommit in till före ikraftträdandet, men inte avgjorts för ikraftträdandet handläggs enligt äldre föreskrifter. 2 Förslag till Lag om förbud mot uppenbart otjänliga varor och tjänster Härigenom föreskrivs följande. 1 § Saluhåller en näringsidkare till konsumenter för enskilt bruk en vara, som är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål, får för- bjuda näringsidkaren att fortsätta med detta. I den mån det behövs för att motverka att en vara som avses i första stycket saluhålls på sätt som där sägs, får meddela en näringsidkare som i egenskap av tillverkare, importör eller annars saluhåller varan till annan näringsidkare förbud att fortsätta med detta. Förbud enligt första och andra styckena får meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkares vägnar. 2 § Vad som sägs i 1 § om förbud mot saluhållande gäller i motsvarande fall även då nyttjanderätt till varor erbjuds mot ersättning eller tjänster tillhandahålls mot ersättning. 3 § Förbud enligt 1 eller 2 § får inte meddelas i den mån det i författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda bestämmelser om varan eller tjänsten med samma ändamål som förbudet skulle fylla. 4 § Om det i ett visst fall, som inte är av större vikt, finns förutsättningar för ett förbud enligt 1 eller 2 §, får meddela sådant förbud (förbudsföreläggande). För att bli gällande skall föreläggandet godkännas eller inom viss tidsfrist. Ett godkänt föreläggande gäller som ett förbud eller åläggande som har meddelats av . Ett godkännande, som kommer in sedan den i föreläggandet utsatta tidsfristen har gått ut är utan verkan. 5 § Ett förbud enligt 1 eller 2 § skall förenas med vite, om detta inte av särskilda skäl är obehövligt. Ett beslut av om förbudsföreläggande enligt 4 § skall alltid förenas med vite. 6 § En fråga om förbud enligt 1 eller 2 § tas upp efter ansökan. Sådan ansökan görs av . Beslutar denne för visst fall att inte göra an- sökan, får ansökan göras av sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare. 7 § Ett beslut i fråga om förbud enligt 1 eller 2 § hindrar inte att samma fråga prövas på nytt, när ändrade förhållanden eller annat särskilt skäl föranleder det. 8 § Om särskilda skäl föranleder det, kan förbud enligt 1 eller 2 § meddelas även för tiden till dess slutligt avgörande föreligger. 9 § På anmaning av skall 1. en näringsidkare avge yttrande och lämna upplysningar i ärenden som gäller tillämpningen av 1 eller 2 §, 2. en näringsidkare tillhandahålla handlingar, varuprover och liknande som kan ha betydelse för utredningen i ett mål i vilket det kan komma i fråga att Mark- nadsdomstolen beslutar om förbud enligt 1 eller 2 §, eller 3. den som avses med ett förbud enligt 1 eller 2 § tillhandahålla upplys- ningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för tillsynen över att förbudet följs. Om en anmaning enligt första stycket inte följs, får förelägga den berörde att fullgöra sin skyldighet vid vite. 10 § För varuprover och liknande, som tillhandahålls enligt 9 § första stycket 2 eller 3, lämnar ersättning, om det finns särskilda skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om skyldighet för den som skall tillhandahålla varuprover och liknande enligt 9 § första stycket 2 eller 3 att ersätta kostnader för provtagning och undersökning av prov. 11 § Talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol av Konsumentombuds- mannen. I fråga om vite som har förelagt på talan av annan får talan om utdömande föras även av denne. 12 § Följande beslut av får inte överklagas 1. beslut om förbudsföreläggande enligt 4 §, 2. beslut om anmaning enligt 9 § första stycket 1 eller om vitesföreläggande efter en sådan anmaning, och 3. beslut enligt 11 §. beslut i en fråga som avses i 9 § första stycket 2 eller 3 eller 10 § första stycket överklagas hos kammarrätten. Detsamma gäller beslut av en myndighet enligt föreskrifter som avses i 10 § andra stycket. ********** Denna lag träder i kraft , då marknadsföringslagen (1975:1418) skall upphöra att gälla. 3 Förslag till Lag om ändring i radiolagen (1966:755) Härigenom föreskrivs att 19 § radiolagen (1966:755) skall ha följande lydelse -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 §6 Myndigheter och andra allmänna organ får inte i förväg granska eller föreskriva förhandsgranskning av radiosändningars innehåll och ej heller förbjuda en radiosändning på grund av dess innehåll. Detsamma gäller i fråga om trådsändningar. I fråga om trådsändningar för visningar av filmer och videogram vid allmän sammankomst eller offentlig tillställning gäller dock sådant förbud som avses i första stycket endast om 1. sändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit eller annars av en rundradiosändning eller 2. sändningen är en egensändning i enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:2027) om kabelsändningar till allmänheten. Med vidaresändning och egensändning förstås i denna paragraf detsamma som lagen om kabelsändningar till allmänheten. Bestämmelserna i första och andra styckena hindrar inte förhandsgranskning eller sändningsförbud i fråga om bild som återger eller del därav och som innehåller upplysning av betydelse för rikets försvar. I fråga om andra trådsändningar för visning av filmer och videogram vid allmän sammankomst eller offentlig tillställning än sådana som avses i andra stycket gäller föreskrifterna i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram. -------------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------------- I fråga om marknadsföring och I fråga om marknadsföring och efterfrågan av vara, tjänst efterfrågan av vara, tjänst eller eller annan nyttighet gäller annan nyttighet gäller föreskrifterna i marknadsfö- föreskrifterna i marknadsfö- ringslagen (1975:1418). Be- ringslagen (1994:000). Beträf- träffande marknadsföring gäller fande marknadsföring gäller också också föreskrifterna i lagen föreskrifterna i lagen (1978:763) med vissa bestäm- (1978:763) med vissa bestäm- melser om marknadsföring av melser om marknadsföring av alkoholdrycker, tobakslagen alkoholdrycker, tobakslagen (1993:581) och produktsäker- (1993:581) och produktsäker- hetslagen (1988:1604). hetslagen (1988:1604). ************ Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 6Senaste lydelse 1993:582. 4 Förslag till Lag om ändring i lagen (1970:417) om m.m. Härigenom föreskrivs att 1, 13, 14-15 och 20 §§ lagen (1970:417) om Marknads- domstol m.m.1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §2 -------------------------------------------------------------------- handlägger handlägger mål enligt mål enligt 1. konkurrenslagen 1. konkurrenslagen (1993:20), (1993:20), 2. marknadsföringslagen 2. marknadsföringslagen (1975:1418), (1994:000), 3. lagen (1971:112) om av- 3. lagen (1971:112) om av- talsvillkor i talsvillkor i konsumentförhållan- konsumentförhållanden, den, 4. lagen (1984:292) om av- 4. lagen (1984:292) om av- talsvillkor mellan närings- talsvillkor mellan närings- idkare, 5. idkare, produktsäkerhetslagen 5. produktsäkerhetslagen (1988:1604). (1988:1604), 6. lagen (1994:000) om förbud mot uppenbart otjänliga varor och tjänster. -------------------------------------------------------------------- Bestämmelserna i 14, 15 och Bestämmelserna i 14, 15 och 16-22 §§ tillämpas inte i mål 16-22 §§ tillämpas inte i mål enligt konkurrenslagen enligt konkurrenslagen (1993:20). I stället gäller vad (1993:20) eller marknadsfö- som föreskrivs i den lagen. ringslagen (1994:000). I stället gäller vad som föreskrivs i dessa lagar.