prop · GI0394 · 1995-01-01 00:00:00 — Det kan därför ifrågasättas om inte uppgifterna även i fortsättningen endast bör vara registrerade i ett handläggningsregister. Uppgifter som registreras i handläggningsregister används för att utfärda olika typer av bevis, t.ex. äktenskapscertifikat, och inte enbart för bedömning av om en folkbokföringsåtgärd skall vidtas. Därtill kommer att bevarandet av uppgifterna i såväl handläggningsregistren som de lokala folkbokföringsregistren skall ske efter samma utgångspunkter och . För bevarandet av uppgifterna har det således inte någon betydelse om uppgifterna registreras i ett lokalt folkbokföringsregister eller i ett handläggningsregister. Det kan därför enligt regeringens mening inte anses föreligga några hinder från rättssäkerhetssynpunkt att även i fortsättningen ha uppgifterna registrerade i ett handläggningsregister. Mot bakgrund av det ovan angivna och då de lokala folkbokföringsregistren bör användas endast för den rena folkbokföringsverksamheten föreslås att uppgifter om vigsel, födelse och dödsfall för personer som inte är eller har varit folkbokförda även i fortsättningen skall registreras i ett handläggningsregister. Regeringen avser att genom ändringar i förordningen (1991:750) om folkbokföringsregister möjliggöra att handläggningsregistret får användas även för att utfärda registerutdrag. 6 Beslut om registrering av identitetsuppgifterm.m. Regeringens förslag: Folkbokföringslagen skall preciseras så att det klart framgår att folkbok- föring även innefattar registrering av uppgifter om en persons identitet, familj och andra för- hållanden som enligt lagen om folkbokförings- register får förekomma i ett folkbokföringsre- gister. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Folkbokföring sker enligt 1 § folkbokföringslagen fortlöpande i register som skattemyndigheten för enligt särskilda bestämmelser. Enligt 34 § folkbokföringslagen beslutar skattemyndigheten i ärende enligt lagen efter anmälan eller ansökan eller annars när det finns skäl till det. Regleringen i folkbokföringslagen går huvudsakligen ut på att fastställa var en person skall anses bosatt. Folkbokföring innefattar emellertid också beslut om att registrera olika personuppgifter, t.ex. civilstånd. Detta framgår inte klart av paragrafens nuvarande lydelse. Frågan om vad som utgör ärende enligt folkbokföringslagen har därför gett upphov till olika tolkningar. Regeringen föreslår därför att 1 § folkbokföringslagen ändras så att det klargörs att folkbokföring även innefattar registrering av personuppgifter. 7.1 Förslaget till ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Syftet med ändringen i första stycket är att klargöra att folkbokföring -förutom fastställande av var en person är bosatt - även innefattar beslut om att vissa identitetsuppgifter m.m. skall registreras för personen. Registrering innefattar även viss prövning av uppgifterna. För att ett utdrag ur ett folkbokföringsregister skall kunna lämnas i syfte att styrka en uppgift om vigsel, födelse eller dödsfall måste uppgifternas riktighet ha fastställts. Denna prövning görs endast i de fall skattemyndigheten är skyldig att registrera uppgiften. En sådan skyldighet föreligger endast om personen är eller har varit folkbokförd. Även personer som inte är folkbokförda i landet har ofta intresse av att få en officiell handling för att styrka dessa uppgifter i syfte att få händelsen godkänd och registrerad i hemlandet. I ett nytt andra stycke har därför införts en bestämmelse om att skattemyndigheten även skall registrera uppgifter om vigsel, födelse och dödsfall i i fråga om person som inte är eller har varit folkbokförd. I enlighet med Lagrådets förslag har i ett nytt tredje stycke tagits in en bestämmelse av vilken framgår att det är skattemyndigheten som handhar folkbokföringen och övrig registrering enligt lagen. Det nya andra stycket har kommenterats i avsnitt 4. Paragrafen föreslås också ändrad i prop. 1994/95:6 Totalförsvarsplikt. Ändringen i fjärde stycket innebär att den skattemyndighet som skall erhålla underrättelse från annan myndighet om händelsen också är behörig att handlägga dessa ärenden. Underrättelse om vigsel regleras i 4 kap. 8 § (se kommentaren till denna paragraf). Underrättelse om födelse sänds till skattemyndigheten i det län där händelsen ägt rum (24 § folkbokföringslagen). I fråga om dödsfall skall underrättelse sändas till skattemyndigheten i det län där dödsfallet inträffat (4 kap. 3 och 4 §§ begravningslagen). 7.2 Förslaget till ändring i 4 kap. 8 § Vigsel kan i vissa fall äga rum utan någon svensk hindersprövning. Det är fallet när hindersprövning gjorts i ett annat nordiskt land, 2 § förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. För att skattemyndigheten skall kunna fullgöra sina skyldigheter måste myndigheten underrättas även i det fall vigsel ägt rum utan att någon svensk hindersprövning har gjorts. Hindersprövning i ett annat nordiskt land är möjlig även för en person som är folkbokförd i . Registrering av en vigsel skall för den som är eller har varit folkbokförd ske i det lokala folkbokföringsregistret hos det lokala skattekontoret där personen är folkbokförd, 6 § lagen om folkbokföringsregister och 2 § förordningen om folkbokföringsregister. För den som inte är eller har varit folkbokförd skall registrering ombesörjas av den skattemyndighet som skall underrättas om vigseln, 34 § fjärde stycket folkbokföringslagen. Har hindersprövning inte gjorts i finns inte alltid möjlighet för vigselförrättaren att av de handlingar som skall presenteras inför vigseln få vetskap om en person är folkbokförd i eller inte. Underrättelse skall därför alltid i dessa fall sändas till den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde vigseln ägt rum oavsett vilken skattemyndighet som skall ombesörja registreringen. Sammanfattning av remissinstansernas yttranden över promemorian Några folkbokföringsfrågor Folkbokföring av riksdagsledamöter och statsråd Länsrätten i avstyrker förslaget. Övriga remissinstanser som yttrat sig över förslaget har lämnat det utan erinran. Länsrätten i anser att förslaget inte bör genomföras. Den föreslagna ändringen av 10 § folkbokföringslagen träffar framför allt de fall där en riksdagsledamot lever med sin familj på den nya orten. Förhållandena torde då oftast vara sådana att den övriga familjen skall vara folkbokförd på den nya orten och riksdagsledamoten kommer därmed att vara folkbokförd på annan ort än sin familj. En av huvudprinciperna enligt folkbokföringslagen är att familjen skall hållas samman i folkbokföringen. Detta kommer till klart uttryck både i lagtexten och i förarbetena. Enligt länsrättens mening kan därmed lämpligheten av den föreslagna ändringen starkt ifrågasättas från principiell synpunkt. Detta gäller särskilt när det, som i förevarande fall, är fråga om att utvidga en undantagsbestämmelse som redan i sin nuvarande lydelse medför avsteg från principen att en person skall anses bosatt där han faktiskt vistas. Länsrätten anser att de skäl som framförts för en ändring av bestämmelsen inte ger en övertygande förklaring till varför en riksdagsledamot i strid mot ovan nämnda principer och de regler som gäller för landets invånare i övrigt skall vara folkbokförd på den tidigare orten. Länsrätten vill beträffande den lagtekniska utformningen av förslaget anföra följande. För det fall riksdagsledamoten har en inte oväsentlig anknytning till en fastighet på hemorten men vill folkbokföras på den nya orten skall enligt promemorian en anmälan om flyttning till den nya orten kunna godtas. Enligt länsrättens mening ger den föreslagna lydelsen av bestämmelsen i detta fall inte utrymme för folkbokföring på den nya orten. Förslaget medför även i övrigt gränsdragningsfrågor samt öppnar för kringgåendeförfaranden. Länsrätten i har i sitt yttrande anfört att den anser att lagtextens utformning (10 § folkbokföringslagen) kunde vara tydligare då regelns innebörd skall beskrivas. Den läsare som saknar kännedom om bakgrunden och enbart läser lagtexten blir gärna något osäker. Riksdagsuppdraget tycks enligt första stycket vara en tillräcklig förutsättning för att riksdagsledamoten skall behålla sin gamla bosättning. Vartill tjänar då andra stycket? Det lilla ordet "enbart" förbises lätt och gör hur som helst inte innebörden särskilt tydlig. Som ett oeftergivligt krav på "inte oväsentlig anknytning" tänker man sig i promemorian en bibehållan bostad. Detta kan väl då för tydlighetens skull direkt anges i lagtexten. Länsrätten föreslår vidare tillägget "av hemvistkaraktär". Därmed markeras bl.a. det förhållandet att fritidsbostad och mindre övernattningslägenhet inte skall duga som anknytning. Kravet att bostaden inte får vara uthyrd lär väl kunna leda till att bostäder kommer att stå tomma under stora delar av året. Kravet kan framstå som stötande, särskilt i tider av bostadsbrist. Länsrätten har i och för sig förståelse för tanken bakom detta krav, men med hänsyn till det på samma ställe angivna kravet på att familjen regelmässigt skall tillbringa i bostaden är det kanske inte helt omistligt. Rätten ifrågasätter om inte kravet kan slopas eller i vart fall skrivningen göras mindre kategorisk. Det är endast riksdagsledamoten och inte hans familj som skall omfattas av undantaget. Denna regel bör enligt länsrättens mening också framgå av lagtexten. Om en i övrigt oförändrad lydelse av första stycket föredras kan detta ske genom att "för en person" infogas i inledningen efter "bosättning" och "dennes" efter "enbart av". Länsrätten anser slutligen att det bör klargöras att riksdagsuppdraget har betydelse för folkbokföringen endast så länge det varar. En f.d. riksdagsman som stannar kvar i bör inte med stöd av undantagsregeln folkbokföras på sin tidigare hemort, även om vistelsen i ursprungligen föranleddes av uppdraget. Klargörandet kan ske genom att orden "så länge" ersätter "om" i paragrafens inledning. har i sitt yttrande anfört att det från skatteförvaltningens utgångspunkt är angeläget att regelverket utformas så att tveksamma gränsfall såvitt möjligt undviks. Enligt mening bör därför en ny undantagsbestämmelse urformas så att det är tillräckligt att en riksdagsledamot har anknytning till en fastighet genom att disponera en bostad där. Att ställa detaljerade krav på bostadens storlek eller beskaffenhet är däremot enligt verkets mening mindre lämpligt. föreslår därför att tillägget i 10 § får följande lydelse: En vistelse som föranleds av förhållande som avses i första stycket anses heller inte leda till ändrad bosättning om personen har anknytning till en annan fastighet. Att inte ta med ordet "fortfarande" stämmer bättre med att bestämmelsen skall kunna tillämpas även i situationer då riksdagsledamoten byter bostad på hemorten . I promemorian konstateras att det endast är riksdagsledamoten, statsrådet etc. som skall omfattas av undantaget. Familjen i övrigt kan inte anses ha flyttat på grund av något uppdrag och deras folkbokföring får bedömas efter vanliga regler. Det är angeläget att det klarläggs hur tillämpningen av reglerna om dubbel bosättning i dessa fall skall ske. Den frågeställning som kan uppstå beträffande familjemedlemmar är om det är riksdagsledamotens folkbokföring på hemorten eller hans faktiska - ej folkbokföringsgrundande - vistelse i som skall läggas till grund för bedömningen av familjemedlemmarnas egentliga hemvist. utgår från att avsikten är att riksdagsledamotens faktiska vistelse skall anses vara den familjeanknytning som skall tillämpas på familjemedlemmarna. Den tillämpningen leder normalt till att riksdagsledamotens familj skall vara folkbokförd i . konstaterar att detta utgör ett klart undantag från den bärande principen i folkbokföringslagen att familjer hålls samman i folkbokföringen. Registrering av vigsel, födelse och dödsfall avseende ej folkbokförda personer Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. framhåller att bevis om vigsel även för personer som inte är eller har varit folkbokförda efterfrågas ganska ofta och den föreslagna regeln fyller därför en viktig funktion. Länsrätten i påpekar att det i förslaget till ändring i 34 § folkbokföringslagen framstår som oklart vilken sorts vigslar som avses med alternativregeln och hur skattemyndighet skall få kännedom om dem. Om det är praktiskt genomförbart borde man kanske överväga att i stället införa en underrättelseskyldighet i dessa fall. I annat fall anser rätten att regeln borde få en utformning som bättre motsvarar vad som avses. Så som lagförslaget är formulerat får man intrycket att det är fråga om dubbel behörighet i samtliga här aktuella ärendetyper, dvs. att det föreligger fritt val mellan de båda angivna skattemyndigheterna. tillstyrker förslaget men påpekar att bestämmelsen i 4 kap. 8 § bör kompletteras med en föreskrift om underrättelse från vigselförrättare även i de fall då vigsel sker i utan föregående hindersprövning här för registrering hos det skattekontor inom vars område vigseln förrättats. Ändring i 1 § folkbokföringslagen Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Länsrätten i påpekar att i mål beträffande sådana frågor saknas en allmän part. Om den enskildes överklagande vinner fullt bifall hos länsrätten kan länsrättens avgörande således inte överprövas. föreslår att det i paragrafen anges att folkbokföring även innebär prövning av personuppgifter. Länsrätten i påpekar att de föreslagna författningsändringarna saknar övergångsbestämmelser. Detta torde enligt praxis medföra att de nya bestämmelserna kommer att tillämpas efter ikraftträdandet även om de omständigheter som skall bedömas har inträffat före ikraftträdandet (se RÅ 1988 ref 132 och 1991 ref 1). Som exempel kan nämnas en nyvald riksdagsman, som flyttar till med sin familj, av skattemyndigheten folkbokförs i enligt de äldre bestämmelserna och överklagar till länsrätt, som avgör målet först /1995. Länsrätten utgår från att detta är i överensstämmelse med förslagets intentioner. I annat fall bör det kompletteras med övergångsbestämmelser. 2.1 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs att 1, 10 och 34 §§ folkbokföringslagen (1991:481) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Folkbokföring sker Folkbokföring fortlöpande i enligt denna lag register som skat- innebär fastställande temyndigheten för av en persons enligt särskilda be-bosättning samt stämmelser. registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållan- den som enligt lagen (1990:1536) om folkbok- föringsregister får förekomma i sådant register. Vigsel, födelse och dödsfall i landet skall registreras även i fråga om en person som inte är eller har varit folkbokförd. 10 § En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av 1. uppdrag som riksdagsledamot, 2. uppdrag som statsråd, 3. förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sakkunnig i statsdepartement eller särskilt uppdrag av ,4. fullgörande av värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt, 5. vård vid en , vård av unga, kriminalvård eller vård av missbrukare. En vistelse som föranleds av för- hållande som avses i första stycket anses heller inte leda till ändrad bosättning om personen har an- knytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. 34 § beslutar i ärende enligt denna lag efter anmälan eller ansökan eller annars när det finns skäl till det. Rör ärendet folkbokföring på fastighet eller i församling beslutar skattemyndigheten i det län där fastigheten eller församlingen är belägen. Personnummer enligt 18 § första stycket andra meningen fastställs av den skattemyndighet som bestäms av regeringen eller den myndighet som regeringen förordnar. I övriga ärenden I övriga ärenden beslutar den beslutar den skattemyndighet skattemyndighet inom vars verk- inom vars verk- samhetsområde en samhetsområde en person är eller person är eller senast har varit senast har varit folkbokförd. folkbokförd eller, i fråga om ärende enligt 1 § andra stycket, den skattemyndighet som enligt särskilda bestämmelser skall underrättas om händelsen. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 4 kap. 8 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 8 §1 Vigselförrättaren skall genast sända underrättelse om vigseln till den skattemyndighet som har gjort hindersprövningen. Om vigsel har förrättats efter hindersprövning som gäller här i riket enligt 2 § förord- ningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap skall underrättelse sändas till den skattemyndighet inom vars verksam- hetsområde vigseln ägt rum. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1991:495. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) och till lag om ändring i . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) 1 § Den föreslagna nya lydelsen av paragrafen innebär att det i denna tas in en definition av begreppet folkbokföring jämte en föreskrift om att vigsel m.m. skall registreras även i fråga om den som inte är eller har varit folkbokförd. Lagrådet har inte någon erinran mot förslaget. Det bör emellertid påpekas att en följd av förslagets utformning blir att lagen inte längre kommer att innehålla någon föreskrift om att det ankommer på skattemyndigheterna att sörja för folkbokföringen, låt vara att det av 34 § följer att skattemyndighet har att fatta beslut enligt lagen. Inte minst från informationssynpunkt kan det vara av värde att det framgår av lagen vilka myndigheter som handhar folkbokföringen och övrig registrering enligt lagen. Lagrådet förordar därför att förslaget kompletteras av ett nytt tredje stycke av följande lydelse: "Folkbokföring och registrering som avses i andra stycket sker genom skattemyndighetens försorg." 10 § Förslaget innebär att en vistelse som föranleds av bl.a. uppdrag som riksdagsledamot eller statsråd inte skall anses leda till ändrad bosättning för den disponerar en bostad på annan fastighet än den där han vistas till följd av uppdraget. Att i enlighet härmed en riksdagsledamot, ett statsråd eller annan som omfattas av 10 § skall kunna vara folkbokförd på den ursprungliga hemorten om han eller hon behåller en bostad där föranleder inte någon erinran från Lagrådets sida. Vissa problem synes emellertid kunna uppstå för fall då exempelvis en riksdagsledamot flyttar till med sin familj och önskar vara folkbokförd tillsammans med denna trots att familjen behåller en bostad på den ursprungliga hemorten. Så som förslaget har utformats måste nämligen riksdagsledamoten vara folkbokförd på den senare orten medan övriga familjemed- lemmar - under förutsättning att de anses ha sitt egentliga hemvist på en fastighet i - måste vara folkbokförda på den fastigheten. För sådana och likartade fall bör enligt Lagrådets mening förslaget ge utrymme för att samtliga familjemedlemmar på yrkande kan bli folkbokförda på den fastighet där de har sitt egentliga hemvist. En komplettering av paragrafen i enlighet med det anförda får inte någon praktisk betydelse för sådana kategorier som omfattas av 10 § på grund av att de fullgör värnplikt eller liknande eller åtnjuter vård av visst slag (första stycket punkterna 4 och 5). På grund av det anförda förordar Lagrådet att det nya andra stycket -med en redaktionell ändring i övrigt - erhåller följande lydelse: "En vistelse på viss fastighet som föranleds av förhållande som avses i första stycket anses inte heller leda till ändrad bosättning, om personen har anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. Sammanlever personen med sin familj på en fastighet där han enligt 7 § skulle anses vara bosatt, får skattemyndigheten dock på yrkande besluta att han skall folkbokföras på den fastigheten." Förslaget till lag om ändring i Förslaget lämnas utan erinran. Utdrag ut protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:94 Ändringar i folkbokföringslagen, m.m.