prop · GI0353 · 1995-01-01 00:00:00 — Förslaget har emellertid, som framgått kritiserats av åtskilliga remissinstanser bl.a. mot bakgrund av effekten på andra rättsområden. Vissa remissinstanser anser att en lagfästning är obehövlig. Det framförs även synpunkter att lagreglering bör ske inom andra skatterättsliga och civilrättsliga områden eftersom annars olika tidpunkter kan gälla för äganderättens övergång. Vid överlåtelse av fastighet infaller äganderättens övergång i olika sammanhang. Det kan uppstå svårigheter om lagreglering sker endast i FTL och inte i annan lagstiftning . Vidare hänvisas i ett flertal skatterättsliga men även civilrättsliga lagar till 1 kap. 5 § FTL. Med hänsyn till den domstolspraxis som finns och då frågan inte bör behandlas ensidigt på fastighetstaxeringsområdet utan i ett större sammanhang anser regeringen att en lagreglering av tidpunkten för äganderättens övergång inte bör genomföras . Regeringens förslag: Ägoslaget exploateringsmark utmönstras. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Några särskilda erinringar framförs inte av remissinstanserna. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om exploateringsmark och exploateringsenhet infördes i FTL . Enligt de nya reglerna skulle obebyggd mark som ingår i fastställd stadsplan eller byggnadsplan och som till någon del är avsedd att användas för byggnadsändamål enligt 4 kap. 5 § FTL indelas som en särskild taxeringsenhetstyp, nämligen exploateringsenhet. Om det var fråga om mark som kunde indelas som tomtmark eller om det var uppenbart att exploatering inte skulle komma att genomföras eller avsevärt fördröjas skulle marken inte klassificeras som exploateringsmark. Genom den uppdelade allmänna fastighetstaxeringen, som infördes vid AFT 1988, skulle i stället exploateringsmark indelas antingen som småhusenhet, hyreshusenhet eller industrienhet beroende på vilken byggnadstyp exploateringsmarken är avsedd för. För att undvika att fastighetsägaren vid inkomstbeskattningen skulle få ta upp en betydligt högre schablonintäkt än tidigare föreslogs att exploateringsmark inte fick ingå i bebyggd taxeringsenhet. Värderingen av exploateringsmark utgår från de riktvärden som är bestämda för områdets tomtmark. Riktvärdet för exploateringsmark bestäms således enligt 12 kap. 6 och 7 §§ FTL genom att de riktvärden som gäller för tomtmark inom det berörda området justeras ned genom multiplikation med en exploateringsfaktor som bestäms med hänsyn till den väntetid som anses föreligga innan exploateringen beräknas börja och den exploateringstid som anses föreligga under vilken exploatering kan beräknas pågå. Enligt utredningen har genom den nya (1987:10), som förutsätter att planlagd mark skall bebyggas , en stor del av de tidigare detaljplanerna upphävts. Behovet av att indela mark som exploateringsmark har härigenom minskat. Det särskilda förfarandet vid värderingen av exploateringsmark medför en särskild värderingsmetodik. Indelningsförfarandet är ett försvårande moment vid taxeringen, bl.a. beroende på de problem som uppkommer vid gränsdragningen mellan exploateringsmark och andra ägoslag. Förfarandet innebär också en speciell hantering med bl.a. särskilda blanketter och registrerings- samt ADB-rutiner. Utredningen anser att det därför ur såväl värderings- som hanteringssynpunkt skulle innebära en avsevärd förenkling och rationalisering att ta bort den särskilda indelningen och värderingen av exploateringsmark. I de få fall en nedjustering av värdet av tomtmark med exploateringsmöjlighet blir aktuell kan sådan i det enskilda fallet i stället göras genom justering för säregna förhållanden. Regeringen finner i likhet med utredningen och på de skäl som framförts av denna att begreppet exploateringsmark bör kunna utmönstras. En effekt av att ägoslaget exploateringsmark tas bort blir att den del av sådan mark som utgör kvartersmark skall indelas som tomtmark och den del som utgjort allmän plats skall för framtiden indelas som övrig mark. Har genomförandetiden gått ut bör marken indelas som tomtmark endast om det är uppenbart att den skall bebyggas, jfr 2 kap. 4 § FTL. Enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt 3 § första stycket b utgör fastighetsskatten av taxeringsvärdet av värderingsenhet tomtmark som är obebyggd samt värderingsenhet avseende exploateringsmark. Eftersom således fastighetskatten utgår på samma sätt för båda de aktuella ägoslagen medför förslaget att utmönstra ägoslaget exploateringsmark inte några beskattningskonsekvenser. Förslaget föranleder följande ändringar. Utmönstring sker av 6 kap. 8 §, 12 kap. 6 och 7 §§ samt rubriken före 12 kap 6 § FTL. Ändring sker i 2 kap. 4 §, 4 kap. 5-7 §§ och 5 kap. 7 § samt rubriken till 12 kap. FTL så att vad däri föreskrivs om exploateringsmark utgår. 5.3.4 Ofri tomt i stad Regeringens förslag: Bestämmelserna om ofri tomt i stad utmönstras. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Några särskilda erinringar framförs inte av remissinstanserna. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 5 § första stycket b FTL stadgas att som ägare av fastighet bl.a. skall anses innehavare av s.k. ofri tomt i stad. Eftersom institutet inte längre förekommer föreslår regeringen i likhet med utredningen att bestämmelsen härom skall utmönstras. 6 Underlag för fastighetsskatt vid brutet räkenskapsår Regeringens förslag: Statlig fastighetsskatt skall beräknas på grundval av det taxeringsvärde som gäller under beskattningsåret. Befrielse från och nedsättning av skatt samt reducering av underlaget för fastighetsskatt i samband med byggnation skall erhållas för kalenderår. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 § femte stycket lagen om statlig fas- tighetsskatt beräknas fastighetsskatt för beskattningsår. I 41 § andra stycket kommunalskattelagen (1928:370), KL, föreskrivs att statlig fastighetsskatt skall anses belöpa på det beskattningsår till vilket skatten hänför sig. Av 3 § först nämnda lag framgår att underlaget för fastighetsskatt utgörs av taxeringsvärdet. Vilket taxeringsvärde som skall utgöra underlag vid brutet räkenskapsår är inte reglerat i lagtexten. Vid tillkomsten av lagen om statlig fastighetsskatt fanns en regel som föreskrev att med taxeringsvärde avses de värden som legat till grund för eller ingått i beräkning av garantibeloppet. Enligt då gällande 47 § KL skulle garantibelopp beräknas med utgångspunkt från fastighetens taxeringsvärde året före taxeringsåret. I samband med att garantibeskattningen slopades ändrades detta lagrum. Den angivna definitionen försvann då utan någon närmare motive- ring. De nya reglerna har av skatteförvaltningen tolkats som att någon principiell ändring av fastighetsskattens konstruktion inte var avsedd. Det innebär att om taxeringsvärdet ändras från ett kalenderår till ett annat görs ingen propor- tionering. I stället utgår man ifrån taxeringsvärdet året före taxeringsåret. Av nuvarande 1 kap. 7 § FTL framgår bl.a. att beslut om taxeringsvärde vid allmän fastighetstaxering normalt skall gälla från ingången av det taxeringsår då allmän fastighetstaxering av taxeringsenheten sker. Detsamma gäller vid särskild fastighetstaxering. Enligt förslaget om ett omräkningsförfarande vid fastighetstaxeringen i avsnitt 4 kommer beslut om taxeringsvärde i form av omräkning att gälla från ingången av det taxeringsår då sådant beslut fattas till ingången av detta taxeringsår då sådant beslut fattas nästa gång. Med taxeringsår förstås enligt denna lag det kalenderår för vilket fastighetstaxering bestäms. Vid fastighetstaxering åsätts nya taxeringsvärden som således gäller från ingången av . Beskattningsåret som ligger till grund inkomsttaxering kan utgöras av ett brutet räkenskapsår som exempelvis börjar och slutar . Vid den regeltolkning som synes ske leder detta till att fastighetsskatt kommer att beräknas taxeringsvärde för hela räkenskapsåret. Detta trots att utgör en del av räkenskapsåret. har i sitt slutbetänkande föreslagit att när det gäller fastigheter som enligt deras förslag skall schablonbeskattas skall intäkten beräknas på det taxeringsvärde som gäller för fastigheten under varje del av beskattningsåret. Förslaget har motiverats med att det materiellt mest riktiga resultatet erhålls om man gör en proportionering utifrån det taxeringsvärde som gäller för fastigheten under varje del av beskattningsåret. Vidare har utredningen påpekat att om rullande fastighetstaxering införs med omräknade taxeringsvärden får problemet ökad betydelse jämfört med dagens regler. RSV har i sitt remissyttrande över betänkande påpekat att utredningens förslag ger ett materiellt korrekt resultat men innebär merarbete för skattemyndigheterna. Vidare anför RSV att om fastighetsskatten behålls för näringsfastigheter och proportioneringsregeln införs blir problemet än mer påtagligt. RSV föreslår därför i stället att lösningen i sådant fall bör vara att debitera fastighetsskatten för kalenderår även för skattskyldiga med brutet räkenskapsår och beskatta den som är ägare för hela kalenderåret. Det bör dock enligt RSV beaktas att regler med detta innehåll medför engångseffekter. tillstyrker i sitt remissyttrande över Fastighets- beskattningsutredningens betänkande utredningens förslag men påpekar att det uppkommer tröskeleffekter till nackdel för dem med brutet räkenskapsår vid tillämpning av nedsättningsreglerna vid byggnation. HSB anser därför att en proportionering måste ske för kalenderår såväl av underlaget för fastighetsskatt som tillämpade skattesatser. Enligt regeringens mening föreligger ett behov av att klarlägga vilket taxeringsvärde som skall utgöra underlag för fastighetsskatt. Det är därvid lämpligt att utforma reglerna så att de inte ger stötande effekter från likformighets- och neutralitetssynpunkt. Regeringen anser att uppfattning kan vara vägledande i fråga om den statliga fastighetsskatten. En proportionering bör därför ske vid brutet räkenskapsår på så sätt att underlaget för fastighetsskatt utgörs av det för varje kalenderårsdel gällande taxeringsvärdet. Vid beräkning av fastighetsskatt måste i sådant fall en åtskillnad göras mellan bestämmande av underlaget för fastighetsskatten i form av taxeringsvärdet som gäller för kalenderår och uträkningen av själva fastighetsskatten som belöper på beskattningsår. Vid jämkning av underlaget vid förvärv och avyttring samt vid tillämpning av bestämmelsen i 2 § femte stycket lagen om statlig fastighetsskatt avseende beskattningsår som omfattar än torde inte några tillämpningsproblem utöver mer omfattande uträkningar uppkomma. Regeringen anser att vad RSV anfört om merarbete inte utgör tillräckligt skäl för att ändra dessa vedertagna regler. Vad gäller bestämmelserna i 3 § andra stycket lagen om statlig fastighetsskatt angående befrielse från och nedsättning av fastighetsskatt under sammanlagt för bl.a. nybyggda bostäder avses inkomsttaxeringsår och därmed underliggande beskattningsår. Om proportionering skall ske av underlaget för fastighetskatt vid brutet räkenskapsår i fortsättningen medför detta, vid samma värdeår och försäljning av fastigheten efter tioårsperioden, att fastighetsägare med brutet räkenskapsår får betala sammanlagt något mer skatt än den som har kalenderår som räkenskapsår. Orsaken är den förskjutning som uppstår och inleds med att de med brutet räkenskapsår - befrias från skatt med det lägre taxeringsvärdet före byggnationen som grund. För att lösa detta problem anser regeringen att skattebefrielse och nedsättning av skatten bör erhållas för kalenderår. En sådan lösning motiveras även av att nedsättningsreglerna är kopplade till fastigheten och därför inte bör påverkas av ägarens beskattningsår. Visserligen medför denna ordning att skattebefrielse- och nedsättningsår inte kommer att löpa parallellt med de brutna räkenskapsåren. Efter att de tio åren har förlöpt kommer skatteeffekten dock ha varit densamma för dem med brutet räkenskapsår som för dem med kalenderår som räkenskapsår. De regler som infördes som en övergångsåtgärd för redan befintliga hus i de gällande övergångsbestämmelserna punkterna 4 och 5 till lagen (1990:652) om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt utgör ett pågående system som inte bör ändras. Undantag bör därför göras för tillämpning av proportione- ringen i dessa fall. I 3 a § lagen om statlig fastighetsskatt har införts en möjlighet till reduktion av fastighetsskatten på hyreshusenheter med byggnad som innehåller bostäder om det taxeringsvärde som utgör underlag för fastighetsskatten har höjts till följd av en om- eller tillbyggnad. Den nya bestämmelsen innebär att om förutsättningarna är uppfyllda skall fastighetsskatten beräknas på taxeringsvärdet minskat med ett särskilt framräknat belopp som det höjda taxeringsvärdet ligger till grund för fastighetsskatten och minskat med halva detta belopp de där på följande fem åren. Med år synes även här avses inkomsttaxeringsår med underliggande beskattningsår. Samma problem som i föregående fall uppstår egentligen inte eftersom det är frågan om att reducera underlaget för fastighetsskatt med ett visst belopp. Storleken på underlaget har inte någon betydelse. Skatten beräknad på det reducerande beloppet blir densamma oavsett från vilket underlag den dras. Även i detta fall är det trots allt mer lämpligt att reducering erhålls för kalenderår för att en enhetlig systematik skall uppnås. Förslaget föranleder ändringar i 2, 3 och 3 a §§ lagen om statlig fastighetsskatt. De nya reglerna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Eftersom ett taxeringsvärde som åsätts kan bli lägre än dagens taxeringsvärde bör övergångsvis gälla att den skattskyldige måste begära att de nya reglerna tillämpas vid taxering. Vad först gäller omräkningsförfarandet kan konstateras att det inte är möjligt att exakt beräkna förändringen av skatteinkomsterna. Det avgörande är hur prisutvecklingen kommer att vara . Förenklat betyder förslaget, allt annat lika, att en negativ prisutveckling ger staten lägre skatteinkomster medan en positiv prisutveckling ger högre. Det senare är mest sannolikt som långsiktigt antagande. Teoretiskt kan man anta en årlig prisökningstakt samt en årlig volymtillväxt. Genom att studera historiska värden för dessa parametrar kan en varaktig budgetförstärkning beräknas till . Även om det långsiktigt kommer att vara en stigande trend på prisutvecklingen är det för enskilda fastighetsägare betydelsefullt att kortare perioder av fallande priser får genomslag på fastighetsskatten. Det är i sammanhanget också viktigt att framhålla den för samhällsekonomin positiva effekt som erhålls genom att fastigheter omvärderas . Som exempel kan nämnas kreditgivares och låntagares förbättrade information om aktuella marknadsvärden på fastigheter. Efter att omräkningsförfarandet har tillämpats kan det finnas anledning att göra en utvärdering i syfte att avgöra om den löpande taxeringsperioden, dvs. nuvarande sexårsperiod mellan de allmänna fastighetstaxeringarna, kan förlängas med åtföljande kostnadsbesparingar. Enligt regeringen bör denna utvärdering påbörjas redan året efter att den första omräkningen genomförts. För administration av ett system med omräkning uppstår direkta kostnader hos LMV och RSV. Kostnaderna är dels av engångskaraktär, dels årliga. Inledningsvis krävs metodutveckling, ADB-utveckling m.m. vilket beräknas kosta ca . beräknas den löpande kostnaden uppgå till ca . De år, närmast och , då allmän fastighetstaxering av småhusenheter utförs stannar kostnaderna för omräkningsförfarandet på ca . Med hänsyn till att omräkningstalen skall vara bindande torde måltillströmningen till domstolarna vara marginell. Införandet av en registerbaserad fastighetstaxering vid AFT 1996 innebär i första hand en förändring av administrativa rutiner. De kostnader som därför främst berörs är kostnaderna för den del av förberedelsearbetet som avser utskick och blanketter samt lönekostnader inom skatteförvaltningen, dvs. kostnader för beredning, registrering och granskning. Kostnaderna för övriga delar av förberedelsearbetet samt ADB-stöd är relativt stabila och påverkas i mindre omfattning av de förändringar som en registerbaserad småhustaxering innebär. Utredningen har redogjort för de ekonomiska effekterna av förslagen och därvid gjort en jämförelse mellan kostnaderna för den allmänna fastighetstaxeringen av småhus 1990 och den som skall ske 1996. Inför AFT 1996 föreligger emellertid en ny organisation (). Av propositionen Organisationen vid fastighetstaxeringen (prop. 1993/94:1 s. 101) framgår att man beräknat att denna organisation kan förväntas medföra besparingar på åtminstone /94-1996/97. Vidare uttalas att anpassningen av fastighetstaxeringsförfarandet till förfarandet vid inkomsttaxeringen dessutom bör väsentligt öka förutsättningarna för att genom vidare effektiviseringar och förenklingar göra ytterligare besparingar. Kostnaderna i det följande grundar sig på den nya organisationen, dvs. viss del av de i förhållande till tidigare beräkningar minskade kostnaderna som redovisas i det följande kan hänföras till rationaliseringar till följd av den nya organisationen. Som utgångspunkt för att uppskatta de rationaliseringsvinster som en registerbaserad småhustaxering beräknas innebära läggs beräknade kostnader för /95 och 1995/96. Kostnaderna har inte fördelats på olika budgetår. De redovisade kostnaderna avser den totala kostnaden för fastighetstaxeringen , med undantag av kostnader för omprövningsförfarandet. I de beräknade kostnaderna för förberedelsearbetet vid AFT 1996 ingår LMV:s medverkan, förberedelsearbetet centralt på RSV och regionalt vid SKM, utbildning, blanketter samt broschyrer. Detta förberedelsearbete grundar sig på det arbete som utfördes i samband med AFT 1990, bl.a. avseende indelningen av värdeområden. LMV:s huvudsakliga arbetsuppgifter under förberedelsearbetet hänför sig till denna indelning. Vid AFT 1996 kommer behovet av ändringar i områdesindelningen att vara relativt begränsat. De förenklingar som föreslagits rörande ett schabloniserat förfarande vid framtagande av riktvärdeangivelsen för tomtmark kommer också att leda till att arbetet rationaliseras. Registerbaserad fastighetstaxering innebär att besparingar kan göras främst vad avser kostnaderna för framställning och utskick av påminnelser. Även utbildningskostnaderna kan beräknas minska vid AFT 1996. Med hänsyn taget till det ovan sagda har kostnaderna för förberedelsearbetet vid AFT 1996 om en registerbaserad fastighetstaxering genomförs av utredningen beräknats till sammanlagt mot vid ett oförändrat system i förhållande till AFT 1990. Vad gäller själva taxeringsförfarandet innebär registerbaserad fas- tighetstaxering att den resursinsats som krävs för arbetet med beredning, registrering, hantering och granskning kommer att minska jämfört med AFT 1990. av fastighetsägarna kommer att omfattas av det nya och enklare förfarandet. Vid motsvarande jämförelse som ovan uppgår de beräknade kostnaderna enligt utredningen för 1996 till mot vid ett oförändrat system. Avslutningsvis vill regeringen påpeka att det även innebär tidsbesparingar för de enskilda att få förtryckta blanketter. Vad gäller domstolarna torde måltillströmningen inte påverkas av förslaget. Genom att ändra reglerna för fastighetsskatt så att personer med brutet räkenskapsår fortsättningsvis betalar fastighetsskatt på det taxeringsvärde som gäller för varje del av räkenskapsåret minskar statens inkomster från fastighetsskatt. Storleken på statens minskade skatteinkomster är i stor utsträckning beroende av vilket system för taxering av fastigheter som gäller. Genom förslaget med ett årligt omräkningsförfarande vid fastighetstaxeringen blir skattebortfallet större än vid nu gällande regler för fastighetstaxering. Det är därför viktigt att se skattebortfallet vid förändrade regler för personer med brutet räkenskapsår tillsammans med de ökande skatteintäkter som det årliga omräkningsförfarandet ger. Den varaktiga budgeteffekten - räntan på nuvärdet av alla framtida skattebortfall - kan beräknas till . Ur ett snävare perspektiv, strikt kassamässigt, uppgår skattebortfallet första året till ca . Det bör i sammanhanget emellertid observeras att om de föreslagna ändringarna inte genomförs kommer det antagligen få till följd att de fastighetsägare som har brutet räkenskapsår lägger om räkenskapsår till kalenderår för att undgå den ökande skattebelastningen. En sådan utveckling leder i princip till samma skattebortfall som de nu föreslagna reglerna vad gäller uttaget av fastighetsskatt vid brutna räkenskapsår. Regeringen avser att återkomma till frågan om eventuella konsekvenser av förslagen för resurstilldelningen till skatteförvaltningen budgetproposition. 8.1 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) Genom den föreslagna lydelsen klarläggs redan inledningsvis de olika komponenter som fastighetstaxeringssystemet skall bestå av, nämligen allmän och särskild fastighetstaxering samt det tillkommande omräkningsförfarandet. Det framgår även att industrienheter inte åsätts ett särskilt taxeringsvärde. Istället utgör basvärdet även taxeringsvärde för dessa taxeringsenheter eftersom de undantas från omräkning. I de nya andra och tredje styckena regleras giltighetstiden för de beslut som fattas vid något av de tre förfarandena allmän och särskild fastighetstaxering respektive omräkning. Beslut vid allmän fastighetstaxering och beslut om ny taxering vid särskild fastighetstaxering gäller således från ingången av det år då beslutet fattas till ingången av det år då nytt beslut fattas oavsett om det nya beslutet fattas vid allmän fastighetstaxering eller att en ny taxering åsätts vid särskild fastighetstaxering. Beslut om omräkning gäller under det taxeringsår då sådant beslut fattats. Termen löpande taxeringsperiod används tekniskt i olika sammanhang i FTL. Det är därför lämpligt att ha kvar en definition av detta begrepp. Den flyttas därför över från 1 kap. 7 § till ett fjärde stycke i 1 kap. 3 §. Ändringen i första stycket innebär att bestämmelsen om den numera inaktuella be- sittningsformen ofri tomt i stad är utmönstrad. Ändringen i sista stycket är en följdändring med anledning av att nya begrepp används. Några remissinstanser har ansett att denna ändring är obehövlig. Det får dock anses nödvändigt med denna följdändring eftersom begreppet skogsbruksvärde enbart avser en del av basvärdet, dvs. begreppet gäller inte på taxeringsvärdenivå. Ändringen i paragrafen är en följdändring med anledning av att även omräkningen utgör fastighetstaxering. 7 - 9 §§ Som nämnts i den allmänna motiveringen är det lämpligt att de materiella och administrativa reglerna i FTL avseende de tre komponenterna allmän och särskild fastighetstaxering respektive omräkning klart avgränsas från varandra. Förutom att i det inledande kapitlets första paragraf anges vilka komponenter som fastighetstaxeringen består av, bör även inledningsvis lämnas upplysning om grunddragen i dessa komponenter. Detta bör tas in i 7 - 9 §§. Några sakliga ändringar föranleder inte detta. Liksom skall således omloppstiden för den allmänna fastighetstaxeringen vara och den särskilda fastighetstaxe- ringen skall verkställas varje mellankommande år. I 7 § första stycket görs en hänvisning till bestämmelserna om allmän fastighetstaxering i 2 - 15 kap. Vidare görs i tredje stycket en hänvisning till de förfarandebestämmelser som enligt 17 - 24 kap. gäller vid allmän fastighetstaxering. Definitionen av den löpande taxeringsperioden överförs till 3 §. Till 8 § överförs från 16 kap. 1 §, med viss redaktionell ändring, bestämmelsen att särskild fastighetstaxering verkställs utom de år då allmän fastighetstaxering äger rum. En hänvisning görs också till de administrativa regler som gäller vid särskild fastighetstaxering enligt 25 - 32 kap. I 9 § anges att omräkningen sker med omräkningstal enligt de bestämmelser som finns i ett nytt kapitel, 16 A kap. Industrienheter undantas dock från omräkning.