prop · GI031 · 1995-01-01 00:00:00 — Suomenkielinen työ tavoittaa vuosittain arviolta noin 200 000 suomea puhuvaa. 5 Euroopan neuvoston alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskeva sopimus Kysymys Euroopan neuvoston alueellisten kielten ja vähemmistökielten sopimuksen allekirjoittamisesta on tullut esiin työryhmässä mm. ruotsinsuomalaisen ryhmän edustajien käyntien yhteydessä. Ruotsinsuomalaiset järjestöt tähdentävät, että jos Ruotsi allekirjoittaisi sopimuksen, se vahvistaisi suomen kielen asemaa Ruotsissa. Pääministeri korosti vuoden lokakuussa pitämässään puheessa, että "Ruotsi tarvitsisi aktiivista kulttuuria säilyttävää ja kehittävää suomenkielistä väestöryhmää, joka omassa arkipäivässämme voisi välittää meille parhaan osan suomalaisesta yhteiskuntaelämästä samalla kun se kehittäisi omaa ruotsinsuomalaista identiteettiään". Kielellisten ja etnisten vähemmistöjen asemasta on tullut yhä tärkeämpi teema ulkopoliittisissa yhteyksissä ja valitettavasti usein myös ristiriitojen lähde. Ruotsilla on voimakas halu vaikuttaa Euroopassa rauhan, turvallisuuden ja demokratian hyväksi. Suomen kieltä on puhuttu hyvin kauan eräissä Ruotsin osissa, varsinkin Tornionlaaksossa, mutta myös muualla maassa. Suomen kieli on siis ankkuroitunut ja sen tulee ankkuroitua Ruotsin yhteiskuntaan osana yhteistä kulttuuriperintöämme. Euroopan neuvoston alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä - tästä lähtien nimitämme niitä vähemistökieliksi - koskevaa sopimusta on lähinnä pidettävä kulttuurisopimuksena. Sen tarkoitus on suojata ja kehittää "historiallisia" vähemmistökieliä. Sopimuksessa ei ole vain määräyksiä, jotka kieltävät näiden kielten käytön syrjimisen, vaan se edellyttää myös aktiivista tukea, jotta kielet jäisivät eloon ja kehittyisivät. Vähemmistökielillä (1. artikla) sopimuksessa tarkoitetaan kieliä, joita väestö on perinteisesti käyttänyt tietyllä maantieteellisellä alueella ja joita maassa asuva vähemmistö käyttää. Käyttäjät voivat olla enemmistönä jollakin alueella, mutta heidän ei tarvitse olla sitä, jotta sopimuksen määräyksiä voitaisiin soveltaa. Vähemmistökielen on oltava muu kuin maan virallinen kieli. Sopimuksen tarkoitus ei ole suojella murteita eikä siirtolaiskieliä. Työryhmä on tietoinen siitä, että sopimuksen allekirjoituskysymys koskee sekä saamen että suomen kieltä. Kysymys Ruotsin allekirjoittamisesta on sen luonteinen, ettei se sisälly työryhmälle annetun tehtävän puitteisiin. 6 Kannanottoja ja ehdotuksia maista saadut kokemukset osoittavat, että perusedellytys kielen ja kulttuurin säilyttämiselle ja kehittämiselle ryhmissä, joiden äidinkieli on muu kuin enemmistöväestön, on että näille ryhmille annetaan mahdollisuus luoda omia instituutioitaan varsinkin koulutuksen ja kulttuurin alalla. Samanaikaisesti edellytetään myös, että enemmistöväestö laajalti hyväksyy tällaiset pyrkimykset. Ruotsissa on meidän mielestämme hyvät edellytykset tällaiselle hyväksymiselle. Tämän huomion vahvistaa myös Ruotsin Radion suomenkielisen toimituksen keväällä 1994 teettämä mielipidetutkimus. Ruotsinkielinen väestö suhtautuu pääasiallisesti myönteisesti Ruotsin suomenkieliseen väestöön. Tämä pohjautuu luonnollisesti hyvin läheisiin historiallisiin siteisiin, mutta myös viime vuosikymmenien muuttoliikkeisiin, jotka ovat tuoneet Ruotsiin suuren suomea puhuvan, koko maahan levinneen väestöryhmän. Kulttuuria säilyttävän ja kehittävän suomenkielisen väestöryhmän luominen Ruotsiin edellyttää, että ruotsinsuomalaisella ryhmällä on todelliset mahdollisuudet rakentaa omia instituutioita. Nykyisin on ilmeistä, että ryhmällä on niiden perustamiseen ja toimintaan vaadittava voima. Tätä ovat osoittaneet varsinkin jo perustetut ruotsinsuomalaiset koulut ja suunnitelmat uusien perustamisesta ja entisten laajentamisesta. Suomenkieliset kansankorkeakoulut ovat jo kauan toimineet sellaisina laitoksina. Samalla vaaditaan toimenpiteitä suomen kielen arvostuksen lisäämiseksi Ruotsin yhteiskunnassa, sekä yleisesti että erityisesti opetusalalla. Suomen kielen yhteiskunnassamme nauttiman erityisaseman täytyy ilmetä käytännön toiminnassa, esimerkiksi koulussa. Työryhmälle on esitetty monia hälyttäviä tietoja ruotsinsuomalaisen ryhmän mm. suomenkielisessä esikoulutoiminnassa ja kotikielen opetuksessa kohtaamista vaikeuksista. Monilta tahoin on raportoitu, että koulu ei täytä opetussuunnitelman edellyttämää neuvonpitovelvollisuutta tämän opetuksen osalta. Joissakin tapauksissa kuntien ei myöskään katsota täyttävän kohtuullisia vaatimuksia vanhemmille ja oppilaille tiedottamisessa. Tämä johtaa kaikkiaan siihen, että vaikka oppilailla olisi oikeus suomen kielen opetukseen ja vaikka he itse toivovat sitä, heille ei sitä tarjota, vaikka oppilasmäärä toimintaa sopivasti järjestelemällä riittäisi opetusryhmien muodostamiseen. Valtiopäivien viime vuosina tekemät päätökset ovat antaneet mahdollisuuden harjoittaa toimintoja, joiden päämies on muu kuin julkinen elin. Tämä koskee erityisesti hoitoalaa ja koulua. Vaihtoehtoisten toimintamuotojen rahoitusta koskevat muutokset, esimerkiksi ns. kouluraha, antavat myös ruotsinsuomalaisten kaltaisille ryhmille todelliset mahdollisuudet kehittää omia laitoksia. Meidän käsityksemme mukaan nyt ei ole syytä ryhtyä lisätoimiin tällä alueella. Sitävastoin on tärkeää, että ruotsinsuomalaisille laitoksille annetaan edellytykset, varsinkin taloudelliset ehdot toimintansa pitkäjänteiseen suunnitteluun. On siis erittäin tärkeätä, ettei tämän alan pelisääntöjä muuteta. Ruotsinsuomalainen kielilautakunta tekee hyvin arvokasta työtä suomen kielen edistämiseksi ja kehittämiseksi Ruotsissa. Lautakunnan määrärahoja onkin lisätty viime vuosina. On kuitenkin tähdellistä, että lautakunnan työ tavoittaa laajemman yleisön, jolloin entistä useammat voivat käyttää toimintaa hyväkseen. Tämä edellyttää, että lautakunta aktiivisesti pyrkii levittämään tietoa toiminnastaan ja tarjolla olevista palveluista. Se voi tapahtua esimerkiksi esiintymällä lehdistössä ja sähköisissä viestimissä (radiossa ja televisiossa). Meidän mielestämme voisi myös olla tarpeen lisätä etsivää toimintaa. Hyvin tärkeää on, että väestön enemmistö panee merkille sekä kielilautakunnan toiminnan että muut suomenkielisen kulttuurielämän ilmaukset. Meidän käsityksem- me mukaan on merkityksellistä, että esimerkiksi ruotsinsuomalaiset laitokset ja järjestöt aktiivisesti levittävät yleisölle tietoa toiminnastaan ja erilaisista suomenkielisistä palvelumuodoista. Luonnollisestikaan koko vastuu tästä ei ole suomea puhuvilla itsellään. Suuri osa vastuuta lankeaa myös niille viranomaisille, laitoksille ja järjestöille, jotka tarjoavat tai tukevat suomenkielistä toimintaa. Myös niiden on levitettävä tietoa tästä toiminnasta suomenkielisille ja muulle väestölle. Itse asiassa tämä onkin hyvin keskeinen osa työstä suomen kielen aseman vahvistamiseksi maassamme. Suomen kielen asemalla Ruotsin yhteiskunnassa on suuri merkitys ruot- sinsuomalaisen ryhmän mahdollisuuksille identiteettinsä säilyttämiseen ja kehittäämiseen. Suomen kielellä on vanhastaan vähemmistöasema osassa Ruotsin valtakuntaa. Historiallisesti suomen kieli on osa kulttuuriperintöämme, ja suomea on "aina" puhuttu osissa Ruotsin valtakuntaa. Valtiovalta korostaa myös nykyisin tätä erityisasemaa erilaisin järjestelyin ja tukimuodoin. Myös Ruotsin yleinen mielipide tukee huomattavassa määrin suomen kielen erityisasemaa. Tästä huolimatta ruotsinsuomalaisen ryhmän edustajat kokevat, että monissa tapauksissa voi olla vaikeata saada tämä asema tunnustetuksi, kun kysymys on kouriintuntuvista toimista, usein paikallistasolla. Voi olla esimerkiksi niin, ettei koulu ole kiinnostunut tarjoamaan tarvittavaa opetusta. Meidän mielestämme on tärkeätä, että suomen kielen asema kodifioidaan. Ehdotamme siksi, että hallitus jättää valtiopäiville erityisen kirjelmän, jossa se antaa tiedoksi ja siten vahvistaa suomen kielen Ruotsin yhteiskunnassa nauttiman erityisaseman. Tällaisen kirjelmän tarkoitus on antaa lähinnä Ruotsin yhteiskunnan eri tasojen päättäjille hyvin selvä osviitta, jota valtiopäivien kannanotto vahvistaisi. Olennaista on, että ruotsinsuomalaista ryhmää ja suomen kieltä koskeville kysymyksille siten voitaisiin antaa suurin piirtein samanarvoinen kohtelu maamme eri alueilla. Kielen asema heijastuu monin tavoin, mm. kielitaidon eri yhteyksissä saamasta arvostuksesta. On tärkeää, että suomen kielen taitoa arvostetaan Ruotsin elinkeinoelämässä, hallinnossa, hoitoalalla jne. kaikissa niissä yhteyksissä, joissa tämä taito on arvokas toiminnan osa. Se koskee kaikkia yrityksiä, joilla on merkittävää liikevaihtoa Suomen kanssa, ja se koskee lukuisia julkisia toimintoja, joissa palvelua voidaan parantaa, jos suomenkielistä henkilökuntaa on käytettävissä. Vähemmistökieltä puhuville yksilöille on erittäin tärkeätä voida näyttää taitonsa toteen tavalla, josta selvästi ilmenee kielitaidon arvo. Samalla on meidän käsityksemme mukaan tärkeätä tähdentää, että suomen kielellä ei ole merkitystä vain sille, joka on taustaltaan ja haluaa säilyttää perintönsä elävänä, vaan että suomen kielen osaaminen on myös arvokas taito Ruotsin yhteiskunnassa ja että se on lisäetu työmarkkinoilla. Tätä korostetaan myös koulun uudessa opetussuunnitelmassa, jossa suomelle annetaan B-kielen asema [hallituksen esitys (prop.) 1993/94:220, valiokunnan mietintö (bet.) 1993/94:UbU1, valtiopäivien kirjelmä (rskr.) 1993/94:82]. Varsinkin siksi, että maamme sijaitsevat niin lähellä toisiaan, on tärkeätä, että suomen kielen taitoa arvostetaan suhteessa Suomessa asuvien ja elävien suomenkielisten valmiustasoon. Samanaikaisesti Ruotsissa on ja tulee olemaan eri tapoja hankkia suomen kielen taito. Vastaisuudessa yhä useammat oppilaat ovat käyneet kaksikielisen peruskoulun jossakin ruotsinsuomalaisessa koulussa. Toiset ovat osallistuneet kaksikieliseen opetukseen kunnallisissa kouluissa kuudennelle vuosikurssille asti. Eräillä paikkakunnilla on vastaisuudessa mahdollista lukea suomea B-kielenä. Toiset taas ovat osallistuneet kotikielen opetukseen, jota normaalisti on annettu vain muutama tunti viikossa. Ruotsissa voi suorittaa eräissä suurissa Euroopan kielissä kokeen ja saada todistuksen, joka pätee kyseisessä maassa. Näillä kielikokeilla on suuri merkitys, sillä ne auttavat ylläpitämään kielen arvostusta, asemaa ja vetovoimaa kouluissa ja säilyttämään opetuksen laatutason. Esimerkiksi Ranskan Tukholman lähetystössä Institut järjestää kaksi kertaa vuodessa tutkinnon, jonka läpäisseet saavat esimerkiksi todistuksen nimeltä Diplome approfondi de langue française (DALF). Tämän tutkinnon suorittaneen opiskelijan, joka haluaa opiskella ranskalaisessa yliopistossa, ei tarvitse osallistua enää muihin kielikokeisiin. Me ehdotamme, että Kouluvirasto saa tehtäväksi järjestää suomen kielen kielikokeen. Sellaisia kokeita tulee järjestää sekä peruskoulu- että lukiotasolla. Näiden kokeiden tulee antaa oppilaille mahdollisuus antaa opinnäyte kielitaidostaan. Koe tulee muotoilla siten, että se vastaa tasoa, jota Suomessa vaaditaan jatko-opintoihin lukio- tai yliopistotasolla. Koetta tulee järjestää kahdenmuotoisena, joista toinen on oppilaille, joiden äidinkieli on suomi ja toinen oppilaille, joiden äidinkieli on ruotsi. Jo noin 30 vuoden ajan Suomen opetusministeriö on rahoittanut stipenditoimintaa suomalaisille lukio-oppilaille. Nämä ovat voineet oleskella 1-4 viikon jakson Ruotsissa. Isäntäperheitä ja isäntäkouluja on hankittu Ruotsista Norden-yhdistyksen ja Pohjola-Norden-yhdistyksen välityksellä ja tähän toimintaan on vuosittain osallistunut 80-100 oppilasta. Ruotsin lukiokoulun oppilaille merkitsisi paljon, jos he saisivat vas- taavanlaisen mahdollisuuden. Oleskelu Suomessa isäntäperheessä asuen ja mahdollisuus osallistua suomalaisen lukiokoulun opetukseen antaisi sekä taustaltaan suomalaisille että muille oppilaille suuret mahdollisuudet syventää tietojaan Suomesta ja suomen kielen taitojaan. Tällaisen toiminnan kehittämiseksi ehdotamme, että hallitus päättää myöntää 200 000 kruunun määrärahan tähän tarkoitukseen ja että Ruotsin Norden-yhdistyksen ja Suomen Pohjola-Nordenin kanssa solmitaan sopimus tällaisen vaihtotoiminnan järjestämisestä. Se käsittäisi 25-50 oppilasta vuodessa. Meidän käsityksemme mukaan tällainen stipendijärjestelmä yhdessä muiden vaihtotoimintamuotojen, kuten Nordplus, kanssa lisäisi kiinnostusta suomen kieleen. Yhä useammat oppilaat innostuisivat myös valitsemaan suomen B-kieleksi. Järjestelmä kohottaisi siten myös suomen kielen arvostusta Ruotsissa. 6.4 Suomenkielinen opetus peruskoulussa Vaikka ruotsinsuomalaisella ryhmällä on monin paikoin mahdollisuus perustaa omia kouluja, tarvitaan vastaisuudessakin varsin usein suomenkielistä opetusta kotikielisten luokkien muodossa ja muitakin suomen kielen opetuksen muotoja julkisesa koululaitoksessa. Suomen kielen asema vaatii mielestämme myös näissä suhteissa erityiskohtelua. Paikallisesti on tehtävä paljon työtä, jotta voitaisiin tarjota korkealaatuista suomenkielistä ja suomen kielen opetusta. Ehdotamme siksi, että hallitus antaa Kouluvirastolle tehtäväksi levittää tietoa tarjolla olevista suomen kielen opettamisen ja suomenkielisen opetuksen mahdollisuuksista ja mainitsisi hyviä esikuvia. Sellaista tietoa tulee antaa sekä koulujen päämiehille että vanhemmille ja oppilaille. Keväällä 1993 julkaistiin suomalais-ruotsalaisen koulutusneuvoston toimesta tiedotuslehtinen nimeltä Äidinkieli Isänkieli Suomen kieli. Lehtistä julkaistiin ja levitettiin Kouluviraston ja Ruotsinsuomalaisten keskusliiton yhteistyönä. Kouluissa on toteutettava hallituksen selvä kannanotto mahdollisuuksista opettaa suomea kielivalinnan puitteissa. Hallitus teki kannanottonsa työryhmän esityksestä uudessa opetussuunnitelmassa (prop. 1992/93:20). Tämä antaa suomen kielelle suhteessa ruotsinkielisiin oppilaisiin periaatteessa saman aseman Ruotsin koulussa kuin saksalla, ranskalla ja espanjalla on. Se antaa ruotsinkielisille oppilaille, Ruotsissa asuvat suomenruotsalaiset mukaanlukien, mahdollisuuden lukea suomea B-kielenä. Kouluviraston tiedottaessa suomen kielen ja suomenkielisen opetuksen mahdollisuuksista Ruotsin kouluissa tähän tehtävään tulee siksi sisältyä myös koulujen päämiesten kannustaminen järjestämään tällaista opetusta. Pedagogisen kehitystoiminnan (PUFF) puitteissa on, kuten aikaisemmin on mainittu, harjoitettu kaksikielistä opetusta myös yläasteella. Tämä on useissa tapauksissa osoittautunut olevan menestyksellistä, mikä ilmenee mm. Kouluviraston suorittamasta toiminnan arvioinnista. On hyvin tärkeää, että tämä kokeilutoiminta saa jatkua ja kehittyä ja että tätä mallia kokeillaan useammilla paikkakunnilla suomenkielisten oppilaiden opetuksen parantamiseksi. Ehdotamme siksi, että hallitus päättää antaa kunnille oikeuden perustaa kaksikielisiä luokkia suomenkielisille oppilaille koko peruskouluun. Hallituksen tulee vahvistaa tuntiohjelman kehys samoin kuin se vahvistaa kotikieliluokkien kehystuntiohjelman ala- ja keskiasteella. Toukokuussa 1994 tehdyn hallituksen päätöksen mukaisesti Ruotsi allekirjoitti muiden pohjoismaiden kanssa sopimuksen pääsystä korkeampiin opintoihin. Tämä sopimus antaa eri opiskelijoille mahdollisuuden päästä korkeampiin opintoihin toisissa pohjoismaissa samoin ehdoin kuin oman maan hakijat. Suomesta tulevien opiskelijoiden parantuneet mahdollisuudet päästä opiskelemaan Ruotsin yliopistoihin ja korkeakouluihin asettavat nämä uusien haasteiden eteen. Suomen kielen pätevyydestä tulee silloin hyvin myönteinen tekijä. Meidän käsityksemme mukaan on siksi hyvin tärkeää, että varsinkin ne yliopistot ja korkeakoulut, joissa on suomen ja suomalais-ugrilaisten kielten laitoksia, kehittävät näitä voidakseen tyydyttää lisääntyvän sekä suomen kielen että suomenkielisen opetuksen kysynnän. Mielestämme on tärkeätä ottaa tässä yhteydessä esiin Academia Tornedaliensisin tekemä ehdotus. Akatemia on pyytänyt lupaa saada järjestää kokeita ja antaa tutkintotodistuksia Tornionlaakson suomessa (meän kielessä). Kursseille, jotka on tarkoitus käynnistää Tornionlaakson kansankorkeakoulussa, otetaan kurssilaisia pohjoismaiselta pohjalta - lähinnä Suomesta, Norjasta ja Ruotsista. Akatemiassa on yliopistollisten kielikurssien järjestämiseen vaadittava pätevyys. Ehdotamme, että hallitus antaa akatemialle tämän luvan. Opettajakoulutuksen alalla on, niin kuin aikaisemmin on mainittu, Suomen ja Ruotsin välillä yhteistyötä suomalais-ruotsalaisen koulutusneuvoston puitteissa. On tärkeää, että järjestettävistä kursseista tiedotetaan laajemmin. Sekä tämän yhteistyön puitteissa että opettajakoulutusta antavissa laitoksissa on myös kiinnitettävä huomiota koulutustarpeeseen, jonka lisääntyvä määrä ruotsinsuomalaisia kouluja synnyttää. Tämä koskee luonnollisesti sekä peruskoulutusta että jatkokoulutusta. 6.6 Radio ym. Ruotsin radiojohdolle on äskettäin jätetty radionjohtajan asettaman ryhmän laatima selvitys mahdollisuuksista aloittaa suomenkielinen radiokanava. Idearyhmä on tiettävästi (ohjelmayhtiön henkilökuntalehden mukaan) todennut, että hankkeella on edellytykset toteutua, kun uutta digitaalista lähetinjärjestelmää aletaan käyttää. Uusi tekniikka antaa tilaa useammille radiokanaville kuin tämän päivän lähetystekniikka. Järjestelmän käyttöö- nottoajasta on erilaisia tietoja. Kuuntelijoilta se edellyttää, että digitaalis- ten lähetysten kotivastaanottimia tulee markkinoille ja että niitä on saatavana kohtuuhintaan. Arviolta tämä voi tapahtua aikaisintaan vuonna 1996. Idearyhmän arvion mukaan mahdollinen kuuntelijapiiri on noin 300 000-400 000 henkilöä. Idearyhmän ehdottamaa kanavaa on ajateltu ajankohtais- ja viihderadioksi päiväsaikaan ja se lähettäisi uutisia 20 prosenttia lähetysajasta. Kanava lähettäisi ehdotuksen mukaan koko vuorokauden ja sillä olisi jonkin yhteislähetyksiä Suomen Yleisradion (YLE) kanssa. Paikallistoimitukset toimittaisivat osan ohjelmista, osan tuottaisi Tukholman toimitus. kanava toteutuu, se lähettää 45-50 prosenttia ajasta musiikkia, josta 70 prosenttia suomalaista musiikkia. Ohjelmatarjontaan kuuluisi urheilua, lasten- ja nuortenohjelmia, ruotsinsuomalaista kulttuuria ja viihdettä. Yhteistyötä tehtäisiin Suomen Ylen kanssa, joka on osoittanut suurta halukkuutta siihen. Suomen kielen aseman vahvistamista Ruotsissa käsitellyt työryhmä on tietoinen siitä, että päätöksen suomenkielisestä kanavasta täytyy olla Ruotsin Radion oma päätös. Työryhmä haluaa kuitenkin todeta, että suomenkielisen täyden palvelun kanavan toteuttaminen olisi omiaan vahvistamaan suuresti suomen kielen asemaa Ruotsissa ainakin kahdella tavalla. Toisaalta kattava radiopalvelu ilman muuta palvelisi paremmin ajateltuja kuulijoita, toisaalta se osoittaisi ruotsalaiselle yleisölle, että suomenkieliset kuuntelijat ovat niin merkittävä osa Ruotsin väestöä, että heidän katsotaan tarvitsevan omaa ja laajaa radiopalvelua. Sikäli kuin valtiopäivät ja hallitus haluavat velvoittaa Ruotsin Radion () toteuttamaan suomenkielisen kanavan, tämä voi tapahtua aikaisintaan 1. tammikuuta , jolloin uusi sopimus tulee voimaan. Digitaalitekniikka lisää myös televisiolähetysten mahdollisuuksia. Tämä voi parantaa mahdollisuuksia mm. naapurimaiden TV:n ja siten myös suomalaisten televisiokanavien lähettämiseen. Pohjoismaiden ministerineuvosto on kiinnittänyt tähän huomiota Ruotsin hallituksen aloitteesta Pohjoismaiden neuvoston istunnossa Oslossa vuoden maaliskuussa. Ministerineuvosto tutkii myös tekijänoikeudellisten ongelmien ratkaisemista. tämän työn hedelmänä syntyy myönteinen tulos, sillä voi olla suuri merkitys suomen kielen asemalle Ruotsissa. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträden Regeringen beslutar skrivelse 1994/95:1 Finska språkets ställning i