prop · GI03137 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1994/95:137 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att ett nytt anställningsstöd införs för nyanställ- ningar inom näringslivet. Stödet är utformat som ett avdrag, som motsvarar hela arbetsgivaravgiften, dock högst och person, för tillsvidare- anställningar som omfattar minst och som påbörjas - . Avdraget medges vid anställning av per- soner som varit registrerat arbetslösa eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder . Stödet föreslås reglerat i en särskild lag. Förslaget medför en följdändring i lagen (1981:691) om socialavgifter. Lagförslagen föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3 2 Lagtext.................................. 4 2.1 Förslag till lag om anställningsstöd. 4 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter......... 6 3 Ärendet och dess beredning............... 7 4 En ändrad inriktning..................... 8 4.1 Utvecklingen på arbetsmarknaden ..... 8 4.2 Den ekonomiska politiken ............ 9 4.3 Arbetsmarknadspolitiken.............. 9 4.4 Hur skapar vi en bättre arbetsmarknad?10 5 Olika typer av anställningsstöd.......... 11 5.1 Rekryteringsstödet................... 11 5.2 Det generella anställningsstödet..... 11 5.3 Behovet av ytterligare stödformer.... 12 6 Utformningen av det nya anställningsstödet13 6.1 Utformningen......................... 13 6.2 Hur skall stödet hanteras rent prak- tiskt?............................... 18 6.3 Omfattningen och kostnaderna......... 19 6.4 ....................... 19 7 Författningskommentarer.................. 20 7.1 Förslag till lag om anställningsstöd. 20 7.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter......... 21 Bilaga 1 Närvarande vid remissmötet ......................... 23 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........................... 24 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om anställningsstöd, 2. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om anställningsstöd Härigenom föreskrivs följande. 1 § Arbetsgivare har enligt bestämmelserna i denna lag rätt till ett anställ- ningsstöd. Lagen gäller inte följande arbetsgivare: 1. och dess myndigheter, 2. myndigheterna under regeringen, förutom affärsverken, 3. kyrkomötet och dess myndigheter, 4. de allmänna försäkringskassorna, 5. kommuner, landsting, kommunalförbund, församlingar och kyrkliga samfälligheter. 2 § En arbetsgivare får för en nyanställd person, om nedanstående kriterier är uppfyllda, göra ett avdrag enligt 4 § från de arbetsgivaravgifter som arbetsgi- varen skall betala enligt 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter. Av- draget får göras om personen enligt intyg från länsarbetsnämnden antingen har varit registre- rad som arbetslös hos den offentliga arbetsförmedlingen eller har deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder som beslutats av länsarbetsnämnden. 3 § Med nyanställd person avses en arbetstagare som - påbörjat en tillsvidareanställning som omfattar minst . 4 § Avdrag får för göras med ett belopp som motsvarar de arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter som hänför sig till den nyanställda personen, dock högst . Avdrag för arbetsgivaravgifter får tidigast göras för lönekostnader som avser mars månad 1995. Avdrag får göras för varje nyanställd person och endast så länge denna anställning varar. 5 § Denna lag tillämpas inom ramen för förfarandet enligt lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. I fråga om affärsverken gäller dock föreskrifter som meddelas av regeringen. 6 § Vid fördelningen av influtna arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 6 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall de avdrag som görs enligt denna lag minska det belopp som förs till staten enligt 4 kap. 7 § lagen om socialavgifter. Denna lag träder i kraft och gäller till utgången av . Lagen gäller dock även därefter i fråga om avdrag från arbetsgivaravgifter som avser tid före . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 1 §[1] I denna lag ges bestämmelser om avgifter för finansiering av den allmänna försäkringen och vissa andra sociala ändamål. Att denna lag tillämpas även i fråga om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster framgår av lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. Om nedsättning av Om nedsättning av socialavgifter som socialavgifter som regionalpolitiskt stöd regionalpolitiskt stöd finns särskilda finns särskilda bestämmelser. Före- eskrifter om avdrag skrifter om avdrag vid vid beräkning av beräkning av arbetsgivaravgifter arbetsgivaravgifter finns i lagen finns i lagen (1993:1503) om (1995:000) om anställ- generellt ningsstöd och i lagen anställningsstöd och i (1994:196) om lagen (1994:196) om tillfällig avvikelse tillfällig avvikelse från lagen (1981:691) från lagen (1981:691) om socialavgifter. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Senaste lydelse 1994:1923. 3 Ärendet och dess beredning Genom förslagen i den ekonomisk-politiska propositionen (prop. 1994/95:25) tog regeringen de första stegen mot en ny ekonomisk politik. Den innefattade bl.a. åtgärder för att stärka statsfinanserna och åtgärder för att stärka de arbetslösas ställning på arbetsmarknaden samt vissa stimulanser till näringslivet. Riktlinjerna för den nya politiken vidareutvecklas budgetproposition (prop. 1994/95:100). Den här propositionen är ett led i genomförandet av den nya politiken. Regeringen bemyndigade chefen för mentet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå konkreta åtgärder för att främja nyanställningar. Utredningsarbetet redovisades i betänkandet Åtgärder för att främja nyanställningar (SOU 1994:152). Synpunkter på betänkandet har hämtats in vid ett av anordnat remissmöte . Vid detta deltog företrädare för närmast berörda myndigheter samt parter på arbetsmarknaden. En förteckning över de närvarande finns i bilaga 1. De skriftliga synpunkter som lämnades vid remissmötet finns tillgängliga i (dnr A94/2554/A). Förslaget som presenteras i denna proposition föranleder att en lag om anställ- ningsstöd måste upprättas. Lagen bör gälla . Förslaget föranleder vidare en ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter. Lagförslag har upprättats inom . Lagförslaget om anställningsstöd liknar till sin utformning lagen (1993:1503) om generellt anställningsstöd (GAS). inhämtade Lagrådets synpunkter på det lagförslaget. Med hänsyn till det kan den nu föreslagna lagen anses vara av enkel beskaffenhet. Härtill kommer ärendets brådskande natur. Läget på arbets- marknaden är sådant att det är av största vikt att omgående främja tillkomsten av nya anställningar. Avsevärt men skulle uppkomma om lagstiftningsfrågans be- handling fördröjdes. Regeringen anser därför att Lagrådets hörande kan undvaras. 4 En ändrad inriktning 4.1 Utvecklingen på arbetsmarknaden Det totala antalet sysselsatta har minskat med 550 000 personer. Den totala arbetslösheten (inkl. personer i åtgärder) har ökat med 425 000 personer, och den öppna arbetslösheten med 260 000 personer. Lågkonjunkturen började vända , . Exporten har ökat kraftigt och lönsamheten i näringslivet förbättras nu påtagligt. Industrin ökar sina investeringar och industriproduktionen passerade toppnoteringen . Antalet lediga platser har ökat, främst inom industrin, men inte i den omfattning som krävs. Industriproduktionen sysselsatte ca 220 000 personer färre än . Den kraftiga produktivitetsökningen har tillsammans med det ökade övertidsuttaget minskat sysselsättningen inom industrin. Övertidsuttaget är nu större än under högkonjunkturen . Den ökning av sysselsättningen som skett har endast pressat ner den totala arbetslösheten med ca en procentenhet sedan kulmen . Det beror delvis på att arbetskraftsutbudet ökar i takt med ett ökat antal sysselsättningstillfällen. var fortfarande 315 000 personer arbetslösa. av dem var långtidsarbetslösa. har de anställningar som har kommit till stånd i ökad omfattning blivit tidsbegränsade. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar () 1994 omfattade hela nettotillskottet av sysselsättningstillfällen tidsbegränsade anställningar. Det kan naturligtvis vara fråga om ett förändrat anställningsmönster på marknaden, men kan i många fall också vara uttryck för en rädsla att fastanställa arbetskraft. Den öppna arbetslösheten förväntas enligt finansplan (prop. 1994/95:100 bil. 1) minska från till . beräknas arbetslösheten ha pressats ner till . Den totala arbetslösheten, som uppgick till , väntas gå ner till . Sysselsättningen beräknas stiga med . Regeringens ambition är att ytterligare ta ner arbetslösheten . Förutsättningarna är goda för en tillväxt fram , och därmed för en lägre arbetslöshet. Regeringen kommer att pröva alla möjligheter att ytterligare minska arbetslösheten. Parterna på arbetsmarknaden kan verksamt bidra till detta genom en ansvarsfull avtalsrörelse. 4.2 Den ekonomiska politiken Regeringen lägger nu grunden för en tillväxtorienterad ekonomisk politik som syftar till att föra ur den djupa kris som har präglat landet . De senaste årens internationella lågkonjunktur har orsakat ekonomiska problem i de flesta industriländer. i modern svensk historia har de offentliga finanserna försämrats så mycket som . Arbetslösheten har ökat kraftigt. Var åttonde person i arbetskraften står utanför den ordinarie arbetsmarknaden. De ekonomiska och sociala konsekvenserna av arbetslösheten hotar att underminera hela välfärdssamhället. Många av de förlorade arbetstillfällena har försvunnit för överskådlig framtid. Lågkonjunkturen har tvingat fram ökade rationaliseringar i företagen och sjukfrånvaron har minskat. står nu inför problemet att skapa ungefär en halv miljon nya arbetstillfällen för att kunna komma tillbaka till en fullgod arbetsmarknad. Den centrala uppgiften är att få till stånd en stabil och uthållig tillväxt, framför allt i näringslivet, och att få tillbaka en hög sysselsättning och en låg arbetslöshet. Uppgången får då inte brytas på grund av bristsituationer, flaskhalsar och överhettningseffekter som innebär acce- lererande löner och priser. Det kraftiga övertidsuttaget måste omvandlas till nya anställningar. Därför inriktas politiken nu på att stödja och underlätta expansion och förnyelse. Förutsättningarna för att klara välfärd och sysselsättning är goda trots de omfattande problemen. kan erbjuda gynnsamma betingelser för en avancerad produktion tack vare den välutbildade arbetskraften, den höga kvaliteten på infrastruktur och offentliga tjänster, den starka flexibiliteten och kronans låga värde. Den viktigaste uppgiften är att skapa förutsättningar för näringslivet att expandera. En uthållig ekonomisk tillväxt och full sysselsättning är det överordnade målet. I den ekonomisk-politiska propositionen (prop. 1994/95:25) som presenterades lämnades förslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder som lade grunden för denna inriktning. Insatserna bestod av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, utbildningsinsatser samt stöd till investeringar. Det var ett första steg med akuta åtgärder för att komma till rätta med obalanserna på arbetsmarknaden. I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100) redovisar regeringen, i ett andra steg, ytterligare förslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dessa innebär såväl kort- som långsiktiga insatser. De tar sikte på att ändra arbetsmark- nadspolitiken till mer av aktivitet, flexibilitet och kompetenshöjning för att understödja tillväxten och ge utrymme för ökat stöd till de grupper som har särskilt svårt att få arbete. I den här propositionen redovisas ytter- ligare ett steg genom att ett nytt anställningsstöd för näringslivet föreslås. Sammantaget blir det ett kraftfullt handlingsprogram för att stärka tillväxten, öka sysselsättningen och ta ner arbetslösheten. Inom arbetsmarknadspolitiken läggs ökad vikt vid åtgärder för att dels stärka och förbättra utbudet av arbetskraft, dels underlätta företagens nyrekryteringar. Sysselsättningen på den reguljära arbetsmarknaden måste nu stå i centrum för politiken. Åtgärder som syftar till att skapa arbetstillfällen vid sidan av den ordinarie arbetsmarknaden måste begränsas till insatser för dem som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa och andra utsatta grupper. De ekonomiska resurserna måste omdisponeras från långvariga kontantstöd till tillfälliga stimulanser för expansion och nyanställning i näringslivet och till en allmän kompetenshöjning. 4.4 Hur skapar vi en bättre arbetsmarknad? Skadorna på arbetsmarknaden är djupare än vad som vanligtvis framställs. Det kommer att ta att reparera dem och det kommer inte att räcka med en konjunkturuppgång med en tillväxt på . Därför är det viktigt att alla aktörer på arbetsmarknaden verkar omgående för att komma tillrätta med arbetslösheten. Regeringen strävar efter att skapa förutsättningar för ett bättre företagsklimat och ökade möjligheter att anställa. Arbetsgivarna måste ta sitt ansvar att inventera sina behov av arbetskraft för att möta konjunkturuppgången och skapa möjligheter för de många arbetslösa att kunna få en anställning. De fackliga organisationerna måste medverka till en löneutveckling som är förenlig med samhällsekonomisk balans, att motverka flaskhalsar, aktivera arbetslösa och tillsammans med arbetsgivarna verka för att lediga platser tillsätts så snabbt som möjligt. Förslaget i denna proposition om ett nytt anställningsstöd skall skapa ytterligare förutsättningar för arbetsgivarna att kunna anställa. De åtgärder som den tidigare regeringen vidtog har inte varit tillräckligt kraftfulla för att ge en rejäl ökning av efterfrågan på arbetskraft. Åtgärderna måste dessutom ytterligare styras in mot den ordinarie arbetsmarknaden, framför allt inom näringslivet där expansionen sker. En kraftig ökning av reguljära anställningar på arbetsmarknaden stärker arbetslinjen, och minskar risken för permanent utslagning från arbetsmarknaden som finns för utsatta grupper. Det gäller bl.a. långtidsarbetslösa, äldre som förlorat arbetet och utomnordiska invandrare. Ett nytt tillfälligt anställningsstöd bör därför införas. Till skillnad mot det tidigare generella anställningsstödet (GAS) bör det nya stödet inriktas på registrerat arbetslösa. Det bör verka med en kraftig subvention. Stödet bör i första hand riktas till näringslivet där behovet av att expandera är störst. Den offentliga sektorn bör inte omfattas av stödet. Även för det nya anställningsstödet bör avdragsmodellen väljas. 5 Olika typer av anställningsstöd Redan nu finns det ett antal arbetsmarknadspolitiska åtgärder som syftar till att stimulera nyanställningar. De främsta av dem är rekryteringsstödet och, fram till , det generella anställningsstödet (prop. 1993/94:66, bet. 1993/94:AU5 och AU23, rskr. 1993/94:102 och 293). Här lämnas en kort redovisning av konstruktionen av dessa stödformer. Rekryteringsstödet lämnas till arbetsgivare som anställer registrerat arbetslösa när arbetsförmedlingen inte kan hitta någon annan lösning för att få tillbaka dem till arbetsmarknaden. Stödet kan lämnas med högst av lönekostnaden, dock högst , . För äldre arbetslösa och för flyktingar och invandrare kan stödet under vissa förutsättningar utsträckas . Stödet kan lämnas för både tillfälliga anställningar och tillsvidarean- ställningar. Det viktiga är att individen får en möjlighet att få in en fot på arbetsmarknaden. Stöd får inte lämnas för statligt reglerade anställningar. Arbetsgivare kan också under vissa förutsättningar få ett rekryteringsstöd för högskoleutbildade (prop. 1993/94:150 bil. 10, bet. 1993/94:FiU20, rskr. 1993/94:457). Stödet infördes för att höja kompetensnivån i de små företagen, som ofta saknar högskoleutbildade. Stödet, som kan lämnas , är avsett för småföretagare som anställer personer med minst 120 högskolepoäng och med en kompetens som företaget saknar. Stödet kan lämnas med högst av lönekostnaderna. 5.2 Det generella anställningsstödet Det generella anställningsstödet (GAS) infördes som ett tillfälligt stöd . Avdrag för GAS kunde göras för de anställningar som tillkommit efter september månad 1993 och som innebar att företaget i fråga ökade antalet anställda (stödet kunde alltså inte lämnas för ersättningsrekryteringar). Stödet innebar ett avdrag från arbetsgivaravgiften som motsvarade av den nyanställdes bruttolön. GAS gällde arbetsgivare i kommuner, landsting och pri- vata sektorn. Anställningen skulle omfatta och minst 17 timmars arbete . GAS kunde kombineras med rekryteringsstöd. Uppskattningsvis har ungefär 70 000 personer fått del av stödet , vilket beräknades när stödet infördes (prop. 1993/94:66). Av dessa uppskattades i samma proposition ca 20 000 av de 70 000 stöden leda till anställningar som tidigarelagts eller annars inte skulle ha kommit till stånd. Enligt tidigare beslut skall GAS-avdraget utvärderas av Expertgruppen för arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier (EFA). Denna utvärdering blir färdig först . 5.3 Behovet av ytterligare stödformer Trots den satsning som har gjorts på rekryteringsåtgärder och den ökande efter- frågan på arbetskraft, var 315 000 personer arbetslösa , varav 108 000 var långtidsarbetslösa. Regeringens bedömning är att ytterligare kraftfulla insatser behöver göras för att ge de arbetslösa ökade möjligheter att åter komma in på arbetsmarknaden. Rekryteringsstödet är en effektiv åtgärd för att hjälpa arbetssökande att komma in på arbetsmarknaden. Stödet är dock relativt kostsamt. Skulle stödet lämnas för att rent generellt uppmuntra anställningar, riskerar det att snedvrida konkurrensen på arbetsmarknaden. Stödet kräver också en hel del administrativa insatser från arbetsförmedlingens sida. Genom att stödet främst är avsett för att få in svårplacerade grupper på arbetsmarknaden ställs det inte något krav på tillsvidareanställning. Enligt regeringens bedömning har GAS-avdraget inte haft en tillräckligt attraktiv utformning för att stimulera till mer permanenta anställningar. Det har heller inte varit inriktat på de arbetslösa. Kontrollmöjligheter har i stort sett saknats för stödet. Systemet bör därför inte förlängas utan ersättas med ett nytt och mer riktat anställningsstöd. Rekryteringsstödet bör finnas kvar men främst riktas till dem som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa. Rekryteringsstödet bör även kunna kombineras med det nya anställningsstödet för att bli ett effektivt medel mot långtidsarbetslöshet. 6 Utformningen av det nya anställningsstödet Regeringens förslag: Ett nytt anställningsstöd in- förs för att stimulera nyanställningar i närings- livet. Stödet utformas som ett avdrag, som mot- svarar hela arbetsgivaravgiften, dock högst och person, för nyanställningar som görs - . Avdrag medges vid tillsvidareanställning som om- fattar minst av personer som varit arbetslösa eller deltagit i arbetsmarknads- politiska åtgärder . Avdraget får göras och tidigast avse lönekostnader för mars månad 1995. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Synpunkter vid remissmötet: Av dem som deltog vid remissmötet var knappt hälf- ten positiva eller något positiva till förslaget. TCO framförde en i stort sett genomgående positiv kritik, SAF och en mer avvaktande, men positiv hållning. AMS, RSV, , och var övervägande kritiskt inställda till förslaget. och ställde sig neutrala till förslaget som helhet eftersom det inte omfattar deras medlemmar. De lämnade inga skriftliga synpunkter. RFV lämnade endast kommentarer av teknisk karaktär. AMS, RSV och RFV hade synpunkter på ikraftträdandet av förslaget. Myndigheterna menade att en retroaktiv lagstiftning - som skulle omfatta nyanställningar - skulle medföra både tekniska och administrativa problem. och framförde synpunkter för stödet. förespråkade att stödet skulle riktas till personer som vid anställningstillfället är arbetslösa och som har en arbetslöshetsperiod om förslagsvis bakom sig. TCO ansåg att personen i fråga borde ha varit arbetslös inom en ramtid av . Flera myndigheter och organisationer hade synpunkter på stödets utformning. AMS, , och ansåg att stödet skulle ha utformats mer selektivt för att riktas till de svaga grupperna. , å sin sida, tyckte att stödet borde vara mindre selektivt än den föreslagna utformningen. Flera yttrade sig om tidpunkten för när stödet föreslås införas. hävdade att ett selektivt stöd borde ha införts i början av konjunkturuppgången, dvs. Därefter kunde mer generella stöd lämnas, såsom låga arbetsgivaravgifter. AMS framförde att stödet kommer för sent i konjunkturuppgången. uppgav att ett allmänt rekryteringsstöd vid tillsvidareanställningar inte är den självklara åtgärden för att minska arbetslösheten. SAF ansåg att stödet kan bidra till att tidigarelägga anställningar i detta konjunkturläge, men inte öka dem. Vid remissmötet fördes också diskussioner om huruvida stödet riktar sig till sektorer som ändå skulle ha anställt. Flertalet instanser (AMS, LO, TCO, , , och ) hävdade att det föreslagna stödet framför allt kommer att gå till anställningar som ändå skulle ha kommit till stånd. , och ansåg att den offentliga sektorn inte borde uteslutas från stödet. De menade att konkurrensen skulle snedvridas vid upphandlingsförfaranden som berör både offentliga och privata anordnare. Därtill skulle t.ex. friskolor gynnas gentemot offentliga skolor, privata daghem gynnas mot offentliga. Dessutom skulle stödet leda till begrän- sade effekter för kvinnor, eftersom de är kraftigt överrepresenterade inom de sektorer som föreslås inte kunna nyttja stödet. Allmänt fördes också en diskussion om stödet är lönedrivande och leder till konkurrenssnedvridning. LO, och framhöll att stödet har en viss lönedrivande effekt genom att företagen får minskade lönekostnader. En stor del av stöden kommer att gå till exportsektorn, som ändå är lönsam och som har möjlighet att driva upp lönerna. LO ansåg dock att löneglidningen å andra sidan skulle kunna minska eftersom företagen inte uppmuntras att rekrytera från varandra, vilket annars skulle kunna driva upp lönekraven. SAF hävdade å sin sida att det finns så många arbetslösa att detta i sig håller nere löneläget. SAF, och Landstingsför- bundet ansåg att stödet leder till konkurrenssnedvridning. Flera instanser (AMS, SAF, och ) var tveksamma till omfattningen av stödet. De menade att stödet inte kommer att nå upp till en omfattning på cirka 110 000 personer. Skälen till regeringens förslag: Arbetsmarknadspolitiken har fått bära en alltför tung börda i kampen mot arbetslösheten. Även om konjunkturuppgången nu är stark på vissa delar av arbetsmarknaden, framför allt exportindustrin, så räcker inte den allmänna efterfrågan till för att åstadkomma en kraftig nedpressning av arbetslösheten. Utan aktiva insatser för att öka sysselsättningen och underlätta för de arbetslösa att komma in på den ordinarie arbetsmarknaden riskerar att drabbas av samma höga och bestående arbets- löshet som en rad länder i drabbades av . Enligt regeringens uppfattning krävs det därför både allmänna anställningsfrämjande åtgärder och selektiva insatser för att stärka varje arbetssökandes framtida möjligheter. Regeringen kan således inte dela den uppfattning som kommit till uttryck i remissbehandlingen att efterfrågan på arbetskraft redan är stor och att den därför inte ytterligare behöver stimuleras. Ambitionerna i kampen mot arbetslösheten måste höjas. Ett nytt anställningsstöd bör därför införas tillsammans med en rad andra åtgärder för att skapa en väl fungerande arbetsmarknad.