prop · GI03220 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringen har i en proposition till föreslagit en ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asysökande så att den tid under vilken har ansvar för bistånd till utlänningar som sökt asyl och har eget boende utsträcks till att gälla även efter det att uppehållstillstånd har beviljats. Den föreslagna ändringen kommer att innebära att kommunerna ges bättre tid att planera flyktingens mottagande och introduktion. är ett område med aktörer på alla organisatoriska plan. Följande redovisning tar enbart upp de delar där kommunerna har ett ansvar och genomför verksamhet i relativt stor omfattning. Statsmakternas mål och inriktning för alla delar av räddningstjänsten redovisas i bl.a. räddningstjänstlagen (1986:1102). Denna lag innehåller föreskrifter om kommunernas ansvar och hur kommunernas räddningstjänst skall organiseras och bedrivas. Vidare finns bestämmelser om olycks- och skadeförebyggande åtgärder samt att räddningstjänsten skall planeras och organiseras så att räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på ett effektivt sätt. Att olyckor är ett stort samhällsproblem framgår av att olyckorna i vårt land leder till ca 3 000 dödsfall och stora samhällskostnader (1990 ca eller av BNP enligt ). Det finns därför en uttalad ambition i samhället att minska antalet olyckor och skadorna av olyckor. Denna ambition uttrycks i det nationella målet att, i enlighet med WHO-programmet , reducera antalet dödsfall, liksom skadorna av olyckor, . Inriktningen har konkretiserats av , som formulerat de övergripande målen; skall verka för att: -antalet olyckor minskar, -skador i samband med olyckor och eventuella krigshandlingar begränsas så långt som möjligt, -antalet olyckor i landet med farliga ämnen skall minimeras och skadorna begränsas så långt som möjligt, -naturolyckor skall förebyggas och skadorna begränsas i så hög grad som möjligt. Beredskapen inför naturolyckor skall vara god, -allmänheten vid omedelbar fara för en olycka skall kunna varnas och informeras genom radio och TV. I områden med farligt verksamhet skall varning utomhus kunna ges. Med tanke på de svåra konsekvenserna av en olycka med farliga ämnen är det uppenbart att samhällets åtgärder i första hand bör inriktas på att förhindra att en olycka överhuvudtaget inträffar. Därtill behövs emellertid en beredskap inför stora olyckor, inkl. naturolyckor, som ändå inträffar. Arbetet för ett säkrare samhälle i fråga om olyckor grundas på en uppfattning om vilka olycksrisker som finns, deras sannolikhet och konsekvenser, geografisk fördelning och påverkbarhet. För kommunernas säkerhetsarbete är den kommunala riskanalysen avsedd att ge denna nödvändig grund. hade av kommunerna genomfört eller påbörjat riskanalyser, som omfattar alla typer av risker inom kommunen. I ett par kommuner har ett utvecklingsarbete med att förbättra säkerhetsarbetet genomförts. Det har skett genom att utveckla riskanalyserna och tillämpa dem i kommunens räddningstjänstplan. Vissa positiva resultat i form av bl.a. ett minskat antal bränder har redan kunnat påvisats. Varje kommun skall svara för att åtgärder vidtas inom kommunen så att bränder och skador till följd av bränder förebyggs (RäL § 7). För den kommunala räddningstjänsten medför arbetet med förebyggande åtgärder och den lagreglerade tillsynen en stor arbetsinsats. Brandsyner regleras både till objekt och tidsintervall. Systemet för statlig tillsyn, uppföljning och utvärdering samt uppföljning har ännu inte fått sin slutliga utformning vad gäller bl.a. återrapportering. Det är därför inte möjligt att helt redovisa det samlade resultatet av tillsyns- och brandsyneverksamheten. Ett mått på räddningstjänstens prestationer är antalet och fördelningen av larm och utryckningar, ett annat är beredskapen. Antalet larm till räddningstjänsten är ganska över åren, ca 90 000 larm . För den kommunala räddningtjänsten är bränder den klart dominerande olycks- typen. Enligt insatsstatistiken uppgick det totala antalet insatser vid brand i byggnader till närmare 21 1993, vilket är den högsta siffran uppgifter samlats in. Antalet direkt döda i bränder uppgick till 101 personer. Insatser i samband med trafikolyckor har minskat (från 9 073 till 7 849). Detta gäller även antalet insatser vid oljeskador, som minskat från 3 085 till 2 134 . Olyckor med farligt gods (inkl kemikalier) som medfört räddningstjänstinsats, har fluktuerat mellan ca 1 300 och 1 500 utan klar tendens.Insatserna redovisas i nedanstående tabell. Tabell 3.19 Antal räddningsinsatser 1990 1991 1992 1993 Brand i byggnad - allmän byggnad 3 815 3 993 4 334 4 610 - bostad 10 719 10 673 10 569 11 370 - industri 2 638 2 398 2 210 2 380 - annan byggnad 2 798 2 674 2 645 2 520 Brand i ej byggnad 18 499 16 543 19 294 15 630 Automatlarm, ej brand 27 476 28 071 27 190 27 413 Räddning 9 073 8 411 8 271 7 849 Trafikolycka 1 465 1 306 1 497 1 432 Farligt gods 2 776 2417 2 217 2 134 Oljeskada 2 388 2 163 2 211 2 038 Hiss/rulltrappa 1 593 734 958 2 102 Stormskada 2 785 2 279 1 893 2 229 Vattenskada 6 134 6 173 6 428 6 563 Övrig räddning 26 214 23 483 23 475 24 347 Summa 92 069 87 835 89 717 88 281 Den kommunala räddningstjänsten utnyttjas även i det internationella säkerhets- arbetet då det ställs krav på svensk medverkan. Vid de av FN:s flyktingkom- missariat (UNHCR) ledda insatserna vid katastrofer utomlands där medverkat har personal från den kommunala räddningstjänsten utgjort stommen i de svenska styrkorna. För verksamheten vid landets räddningskårer kan, sett över , vissa trender redovisas. Antalet brandstationer har minskat från 826 till 804. Därav är 18 st mindre stationer med liten bemanning eller lång anspänningstid. I kommunernas räddningstjänstplaner anges bl.a. insatstid till kommunens olika delar, anspänningstider, personalens beredskap m.m. Denna plan antas av kommunfullmäktige och delges berörda myndigheter. Den svenska räddningstjänsten har en allmänt sett bra standard. Utbildningen av brandmän och befäl har skett i en snabb takt sedan omorganisationen av utbildningsverksamheten . Personalen har ett gediget yrkeskunnande och är i allmänhet skicklig på att använda materielen, som på de flesta håll är dimensionerad för de vanligaste olyckorna. För att bibehålla och utveckla kompetensen hos räddningstjänsten genomförs en omfattande utbildning inom och utom kårerna. Enbart vid skolor deltog ca 1 400 personer i ca . Behörighetsmässigt har 120 räddningstjänster angett att räddningschefen skall ha brandingenjörskompetens och 154 har angett brandmästarkompetens. har fem kommuner höjt sin kompetens till brandingenjör, medan en kommun gått motsatt väg. Kostnaderna för den kommunala räddningstjänsten består till överväldigande del av personalkostnader, dvs. att skapa beredskap. Antalet personer i beredskap har minskat till dagens ca 4 400 man i ständig beredskap varav ca 950 heltidsanställda. För att kunna genomföra större räddningstjänstinsatser effektivt sker samverkan såväl inom den kommunala räddningstjänsten som mellan olika rädd- ningstjänstorgan. Samverkan inom den kommunala räddningstjänsten har växt fram i olika former . hade 209 () av landets kommuner någon form av samverkansavtal. Det vanligaste är att ha gemensam räddningschef. En annan samverkansform är kommunalförbund, som är sju till antalet. För sjöräddningstjänst och miljöräddningstjänst till sjöss har sex kommuner avtal med staten. Av den totala styrkan om 450 man har 367 man deltagit /94. Kommunerna arbetar med att förebygga naturolyckor genom att låta utföra översiktliga karteringar av skredkänsliga områden. Genom statliga medel har nio kommuner skredkarterats . Kommunerna får statsbidrag för konkreta åtgärder för att förebygga jordskred och andra naturolyckor, främst översvämningar. Utredningar inom området dammsäkerhet har visat att behovet av förändringar och förbättringar är stort. Bl.a. har betänkande påvisat stora behov av ombyggnader av vattenkraftanläggningar. Dessutom har behovet av förbättrad förvarning inför ett befarat dammbrott fått stor uppmärksamhet . Tekniskt sett kan varning till allmänheten ske via radio och television inom hela landet genom ett integrerat freds-krigssystem. Systemet för utomhusvarning är till största delen utbyggt vad avser behoven i krig och kring kärnenergianläggningar. Tilläggskomponenter för fredsutnyttjandet är ett kommunalt ansvar som har resulterat i att () av kommunerna kan utlösa utomhussignaler på detta system. Den kommunala räddningstjänsten tar initiativ till och medverkar i olika informationsinsatser för att öka kunskapen hos allmänheten i riskfrågor och hur de bör agera vid olyckor. En stor del av insatserna riktar sig mot barn i förskolan och elever i . Denna målgrupps stora betydelse framgår bl.a. av att, enligt statistik från , av alla bränder bedöms som anlagda eller orsakade av barns lek med eld. För årskurserna 8 och 9 finns särskilt utarbetade material t.ex. "Är du beredd?". Detta material används i av landets skolor och tre av fyra lärare som använt materialet tycker att det fungerar bra i undervisningen. Statistiken visar vidare att åtminstone av årskurs 2 och av årskurs 5 nås av motsvarande material. Utvecklingen av kvalitetsbegreppet pågår men det har visat sig särskilt svårt att ange mål, måluppfyllelse och kvaliteten på områden där strävan är att någonting inte skall inträffa t.ex. förebyggande olycksarbete. Kvaliteten m.m. får därför anges med indikatorer eller nyckeltal som indirekt bedöms kunna beskriva förhållandena. Ett grundläggande problem för kvalitetsbedömning är att det statistiska under- laget för beskrivning av olycksutveckling och riskbild är ofullständigt. En annan är att det saknas vedertagna och accepterade metoder att värdera och beräkna kostnader och nytta med räddningstjänst. utvecklar därför dels i samarbete med SCB ett statistikförsörjningssystem för räddnings- tjänsten, dels kunskaperna om olycksorsaker och om olika åtgärders kostnader och nytta, dels ett nytt tillsynssystem. Arbetet med riskanalyserna behöver emellertid utvecklas. Kunskaperna om riskerna och om räddningstjänstens förutsättningar att ingripa är en viktig del av underlaget för den översiktliga planering av markanvändningen och byggandet som (PBL) reglerar. På många håll har det visat sig svårt att integrera sådana faktorer i planeringen. Alla kommuner ger inte riskfrågorna tillräckligt utrymme i samhällsplaneringen. Bedömningar som griper över till exempel räddningstjänsten, hälso- och miljöskyddet, markanvändningen och kommunalekonomin blir ofta inte sammanvägda på det sätt som utvecklingen i kom- munen fordrar. har gjort en sammanställning av ett antal brister som före- kommer. Dessa brister avser i flera fall tillämpningen av detaljreglerande bestämmelser i räddningstjänstlagen. Sammanställningen visar på bl.a. detta: -Brandsynearbetet släpar efter. Många kommuner har svårt att hålla beslutade frister. -Sotningsfristerna kan inte hållas. Främst gäller det vedeldade anläggningar. -Ett antal insatsplaner är i behov av revidering. Även nya planer behöver upprättas. Att hålla planerna aktuella tar mycket tid. -Det är på en del håll ont om utbildade befäl. Det gör det svårt att ha rätt kompetens främst i samband med semester och sjukdom. -Det rådet allmänt en stor osäkerhet om hanteringen av 43 § i räddningstjänst- lagen. Bestämmelsen avser skyldigheten för anläggningar som bedriver farlig verksamhet att vidta särskilda åtgärder för skydd av befolkningen. Tolkningarna varierar mellan kommunerna. Många efterlyser klarare råd från . -I en del kommuner är det svårt att få lämplig mark avsatt för övningsan- läggningar. Planering och andra förberedelser för utbildning och övning behöver förbättras. -Tillsynsmyndigheterna anser att insatstiderna till delar av kommunen på åtskilliga håll är onödigt långa. Orsaken är i många fall en dåligt utformad samverkan med andra kommuner. Hot- och riskutredningen har övervägt frågor om påfrestningar och risker i det fredstida samhället och vissa frågor inom totalförsvarets civila del. Utredningen har också prövat möjligheterna att i ökad utsträckning vidta åtgärder för att möta påfrestningar i det fredstida samhället och motsvarande beredskapsåtgärder i ett sammanhang. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande detta år. Utredningens uppdrag har anknytning till centrala delar i rädd- ningstjänstens verksamhet. , som tillsattes för att bl.a. studera frågan om entreprenad inom räddningstjänsten, har avgett sitt betänkande (SOU 1994:67). Utredningen föreslår bl.a. att kommunerna skall ges möjligheter att lägga ut delar av sin räddningstjänst på entreprenad. Den planerande och förebyggande verksamheten bör dock även i fortsättningen handhas av kommunerna som behåller det samlade ansvaret för räddningstjänsten. Också räddningsledaren, som vid en insats har långtgående befogenheter och skyldigheter av myndighetskaraktär, bör förbli hos kommunen. I avsikt att skapa valfrihet och konkurrens inom sotningsområdet och ge ökad valfrihet åt den enskilde fastighetsägaren bör nuvarande sotningsmonopol avskaffas. Ansvaret för sotningens genomförande bör läggas på fastighetsägaren. Betänkandet bereds inom Försvarsdepartementet. Försvarsministern har uttalat att regeringen säger nej till entreprenad i räddningstjänsten och att den anser att sotningsfrågorna bör utredas ytterligare innan man tar ställning. Kommunernas verksamhet inom totalförsvaret styrs, fram till , i huvudsak av lagen om beredskap (1964:63) och civilförsvarslagen (1960:74). Efter denna tidpunkt träder en helt ny lagstiftning i kraft. Lagen om beredskap ålägger kommunerna en skyldighet att vidtaga vissa beredskapsförberedelser medan civilförsvaret med nu gällande lagstiftning är en statlig organisation som först under höjd beredskap ställs till kommunernas förfogande. försvarsbeslut anges som mål för funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst att "skador till följd av krigshandlingar på människor, i andra hand på egendom och i miljön skall hindras och begränsas." En precisering av nämnda mål har gjorts av , nämligen att, genom förberedda skyddsåtgärder, hindra och begränsa skador på befolkningen vid krigshandlingar. Behoven av åtgärder till befolkningens skydd i en krigssituation grundas på riskbilden. har de regionala mål- och riskanalyserna utgjort underlag för beslut om exempelvis skyddsrumsproduktion. Med det strategiska överfallet som dimensioneringsgrund för beredskapen införs ytterligare en faktor i riskbedömningarna. Det strategiska överfallet innebär krav på tillgänglighet med mycket kort varsel av såväl skyddsrum som andningsskydd inom berörda orter. Det statsbidrag som till utgår för beredskapsplan- läggning ställer krav på att kommunerna dels har vissa angivna planer, dels kontinuerligt uppdaterar dessa. Föreskrivna planer finns i allmänhet men aktualiteten torde kunna ifrågasättas i många fall. fördelar till länsstyrelserna fram till medel för utbildnings- och övningsverksamhet i kommunerna. Målsättningen har varit att efter varje val hålla grundläggande utbildning, minst en gång genomföra en lokal ledningsövning och däremellan hålla beredskapsdagar eller konferenser. Ofta har anvisade medel bara till omkring hälften förbrukats på grund av att planerad verksamhet bara till en del har genomförts. Huvudansvaret för denna verksamhet ligger dock på . under krig blir från en angelägenhet styrd bl.a. av lagen om civilt försvar och räddningstjänstlagen med respektive förordningar. har övergången från ett statligt till kommunalt ansvar förberetts. Bl.a. har kommunerna medverkat i att finna modeller för kommunernas dimensionering och ledning av organisationen för räddningstjänst i krig anpassade till de särskilda hot som finns i den egna kommunen. Vidare har personal i över 100 kommuner utbildat sig och kommunerna har formellt, via frivilliga avtal, övertagit ansvaret för lagring och vård av materielen för nämnda organisation. För ytterligare ett 70-tal kommuner finns avtal tecknade. Kommunerna ansvarar för och genomför skyddsplaneringen och den be- siktningsverksamhet som erfordras. Under /94 tillkom 559 skydds- rum enligt 32 och 48 §§ och enligt 40 § i civilförsvarslagen. För att bibehålla kvaliteten i det befintliga skyddsrumsbeståndet har kommunerna /94 besiktigat ca 4 400 skyddsrum med ca 50 000 platser och sett till att fel och brister åtgärdats. Därmed uppfyller av skyddsrumsbeståndet de krav på skyddsförmåga som gäller för skyddsrummen. Beträffande andningsskydd har ett trettiotal kommuner ännu inte genomfört den planläggning som krävs för utdelning . På grundval av utvärderingar som gjorts kan konstateras att angivna mål- sättningar i stort sett uppnåtts. Objektiva kvalitetsmått saknas dock. Från avvecklas civilförsvaret som organisation och kommunerna får ett helt och odelat ansvar för det civila försvaret på lokal nivå. avvecklas nuvarande detaljreglering av verksamheten och kommunerna får en frihet att inom vissa angivna övergripande mål själva utveckla verksamheten på mest ändamålsenliga sätt. I anslutning till genomförandet pågår inom ÖCB och SRV ett omfattande arbete med att ta fram underlag för dessa förändringar, information och utbildning av berörd länsstyrelsepersonal m.m. En försvarsberedning är tillsatt för att förbereda nästkommande försvarsbeslut. Den första etappen planeras omfatta bl.a. den närmare inriktningen av det civila försvarets verksamhet i krig och fred. 4 Ledning, uppgifter och organisation 4.1 Nya kommuner och ny politisk ledning Antalet kommuner är 288. tillkom två nya kommuner (, ). Två kommunala folkomröstningar om kommundelning hölls i samband med valet - båda resulterade i ett nej. Den största kommunen är med 700 000 invånare. Den minsta kommunen är med ca 3 000 invånare. Mer än hälften av kommunerna har mindre än 20 000 invånare. I de tio största kommunerna bor drygt en fjärdedel av landets befolkning. Den politiska majoriteten i landets kommuner framgår av tabellen nedan. I 94 kommuner har socialdemokraterna egen majoritet. Moderata samlingspartiet har egen majoritet i en kommun. Socialdemokraterna har majoritet tillsammans med i ytterligare 52 kommuner. Borgerlig majoritet finns i 65 kommu- ner. de Gröna har vågmästarställning i 29 kommuner. I 35 kommuner har uppgörelser träffats över blockgränsen. Socialdemokraterna har posten som kommunstyrelsens ordförande i 210 kommuner. Tabell 4.1 Majoriteten i kommunerna m+c+fp+kds s+v oklar annan Antal majoritet kommuner 1988 94 125 65 284 1991 143 72 71 286 1994 65 146 77 288 Anm.: I oklar annan majoritet ingår kommuner med vågmästarställning för mp/nyd/lokala partier. Källa: Svenska Kommunförbundets valundersökning. I höstens val var det 79 lokala partier som ställde upp i kommunvalet -en ökning jämfört med valet . 18 partier ställde upp i mer än en kommun under samma beteckning - graden av samverkan är dock okänd. I några fall är de lokala partierna vågmästare och i något fall är det lokala partiet det största partiet i fullmäktige. Antalet landsting är 23 och de sammanfaller med ett undantag med länen. I svarar kommunen för landstingsuppgifterna. Även kommun och handhar landstingsuppgifterna. har drygt 1,6 miljoner invånare och det minsta är med ca 136 000 invånare. Den politiska majoriteten i landets landsting framgår av följande tabell. Tabell 4.2 Politisk majoritet i landstingen År m+c+fp+kds s+v Annan majoritet 1988 4 12 7 1991 13 9 1 1994 1 17 5 Innevarande mandatperiod har 17 landsting socialistisk majoritet och ett landsting har borgerlig majoritet. I fyra landsting är våg- mästare och i ett landsting har man en koalition över blockgränserna. Ett kommunalförbund är en offentligrättslig samarbetsform mellan kommuner som kan överta myndighetsutövning från kommuner och landsting. Kommunalförbunden finansieras genom bidrag från kommunerna och avgifter. finns det 36 kommunalförbund inom områden som t.ex. vattenförsörjning, brandförsvar, kollektivtrafik och skolväsende. Inom icke specialreglerad verksamhet kan privaträttsliga former (t.ex. bolag) väljas och det finns ca 250 sådana samarbetsorganisationer. Samverkan bedrivs också i annan form, t.ex. via avtal, och det finns ca 300-400 sådana samarbetsprojekt. Det finns också 50 föreningar - t.ex. luftvårdsförbund - med kommuner som medlemmar. 4.2 Uppgiftsfördelningen mellan stat, landsting och kommuner har ändrats En stor förändring av kommunernas uppgifter skedde när större delen av ansvart för äldrevården överfördes från landstingen till kommunerna (Ädel-reformen). Kommunen fick då skyldighet att inrätta särskilda boendeformer för äldre, övertog ansvaret för sjukhem och andra vårdinrättningar för somatisk långtidssjukvård och fick betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade per- soner inom sjukvården. överfördes till kommunerna via skatteväxling och bidragsväxling och ca 60 000 anställda överfördes från landstingen. ålades kommunerna att bidra med medel till godkända fristående grundskolor motsvarande av genomsnittskostnaden. Den nya gymnasieskolan med nationella program genomfördes i en stor del av gymnasiekommunerna. Kommunernas skyldighet att upprätta bostadsförsörjningsprogram, utöva insyn i bostadsrättsföreningar och att informera om bostadsmarknadsläget upphörde. Rätten att placera bostadssökande i privata hyreshus togs bort liksom skyldigheten att anvisa bostad annat än vad som följer av socialtjänstlagen. Kommunernas skyldighet att anordna avgiftsfri bostadsförmedling togs bort. Kommunerna fick ett ökat ansvar vissa väginvesteringar genom att delar av länstrafikanslaget överfördes till det generella statsbidraget. gäller bl.a. följande ändringar av kommunernas uppgifter: Enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade m.m. (LSS) skall ansvaret för de särskilda omsorgerna överföras från landsting till kommun senast vid utgången av 1995. Kommunerna övertog an- svaret för olika insatser som finns reglerade i lagen och som personer som omfattas av LSS har rätt till. Det gäller bl.a. personlig assistans, ledsagarservice, bostad med särskild service och daglig verksamhet. Undantag är rådgivning och annat personligt stöd som landstingen ansvarar för. Bostadsbidragens administration överfördes till och staten övertog det totala kostnadsansvaret för bostadsbidragen. Minskad skyldighet att anordna hemspråksundervisning för dem som varit i längre än . Källsortering av hushålls- och industriavfall skall ske . Kommunerna fick ökade möjligheter att föreskriva källsortering. Ett producentansvar infördes successivt för vissa avfallstyper. Kommunerna kan fortsätta med nuvarande insamlingssystem men då som entreprenörer åt industrin. Kommunerna tog över länsstyrelsernas beredning av ärenden enligt Lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Den successiva överföringen av ansvaret för särskolan från landstingen till kommunerna (1992-1995) pågår. Några kommuner har inom ramen för försöksverksamhet övertagit huvud- mannaskapet för primärvården. gäller bl.a. följande ändringar i kommunernas uppgifter. Kommunernas skall tillhandahålla barnomsorg för barn . Vissa krav på pedagogisk kvalitet m.m. skall uppfyllas. Kommunerna ges ett ansvar för att familjerådgivning erbjuds dem som begär det. Kommunerna får ett ansvar vård och stöd till psykiskt störda som är medicinskt färdigbehandlade. Vissa medel förs från landsting till kommun via avtal. Kommunerna tar över tillsynen av restauranger. övertar kommunen även tillståndsgivningen. Kommunerna får ta ut avgift för att finansiera tillsynen. Ansvaret för det kommunala bostadstillägget överförs från kommunerna till staten. Kommunerna får ge ett kompletterande kommunalt bostadstillägg. Civilförsvaret upphör att existera som statlig organisation och kommunerna får ansvaret för räddningstjänst och befolkningsskydd även under höjd beredskap (från ). Kommunernas bortforslingsmonopol avseende miljöfarligt avfall upphörde . Skyldigheten att betala bidrag till enskilda förskolor, enskilda fritidshem, enskild integrerad skolbarnomsorg och barnomsorg i annan kommun tas bort.