prop · GI036 · 1995-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen, som har berörts i motiveringen till 16 §, reglerar vilka konsek- venser ett beslut att en totalförsvarspliktig har rätt att vara vapenfri skall få för inskrivningen. Om inskrivning inte har skett, innebär beslutet ett hinder för all inskrivning som är förenad med bruk av vapen och för att mot den totalförsvarspliktiges vilja skriva in honom eller henne för tjänstgöring i Försvarsmakten även om tjänstgöringen inte skulle vara förenad med bruk av vapen. Om beslutet meddelas efter ett sådant inskrivningsbeslut, skall inskriv- ningen ändras så att det inte kommer i konflikt med beslutet om rätt att vara vapenfri. Enligt bestämmelsen skall ansökningar om rätt att vara vapenfri prövas av . Fullgörande av värnplikt och civilplikt I paragrafen anges längden av den grundutbildning som en totalförsvarspliktig är skyldig att fullgöra. Tiderna har uttryckts i antalet tjänstgöringsdagar. I dessa inräknas även de dagar som betecknas inryckningsdag och ut- ryckningsdag. Första stycket anger endast det högsta och, när det gäller värnplikten, även det lägsta antalet dagar. Enligt bestämmelsen i 5 kap. 3 § skall grundutbildningen ge de kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. Eftersom utbildningstiderna generellt inte skall vara längre än vad som erfordras för att uppnå utbildningsmålet, kan grundutbildningens längd därför komma att variera mycket mellan olika befatt- ningar. För de allra flesta totalförsvarspliktiga som genomgår grundutbildning kommer dennas längd att vara betydligt kortare än det högsta tillåtna antalet dagar. Av bestämmelsen i 5 kap. 4 § andra stycket framgår att grundutbildningen som regel skall fullgöras i ett sammanhang men i undantagsfall får delas upp på flera tjänstgöringstillfällen. Av bestämmelsen i 3 kap. 14 § framgår att en totalförsvarspliktig som efter av- slutad grundutbildning inte kan krigsplaceras kan bli skyldig att genomgå yt- terligare en grundutbildning, som dock inte får överstiga . För att ut- taget av tjänstgöringsdagar av de totalförsvarspliktiga som har genomgått de längsta grundutbildningarna inte skall bli orimligt högt har för dessa fall i andra stycket intagits en begränsningsregel. Enligt denna får den sammanlagda tiden som en totalförsvarspliktig genomgår grundutbildning inte överstiga . Paragrafen innehåller vissa inskränkningar i skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt med en grundutbildning som är längre än . Den är alltså tillämplig endast på manliga svenska medborgare. Under normala förhållanden upphör skyldigheten att fullgöra värnplikt eller den längre civilplikten, om den totalförsvarspliktige inte har kallats in till grun- dutbildning före utgången av det kalenderår då han fyller . Bestämmelsen motsvaras närmast av 4 § punkterna 3 och 5 i den nuvarande värnpliktslagen som reglerar befrielse av en värnpliktig som efter naturalisation har förvärvat sitt svenska medborgarskap det år han fyller eller senare och befrielse av en värnpliktig som har vistats utomlands till dess. Den nu föreslagna bestämmelsen är däremot tillämplig på samtliga manliga totalförsvarspliktiga. Gränsen bör således normalt gå vid utgången av det kalenderår då den totalför- svarspliktige fyller och bör knytas till tidpunkten när inkallelsen sänds ut och inte till tidpunkten då grundutbildningen skall påbörjas. Avgörande är alltså att en order om inkallelse till grundutbildningen utfärdas före den angivna tiden. Den totalförsvarspliktige kan alltså inte själv genom att ex- empelvis hålla sig undan eller söka uppskov påverka sin skyldighet att tjänst- göra enligt denna punkt. Det är å andra sidan inte tillräckligt att han genom inskrivningsbeslutet har fått kännedom om tiden för den planerade inryckningen till grundutbildning. Det krävs därutöver - som angavs - att en inkallelseorder har utfärdats. Härmed menas att ordern skrivits ut och postbefordrats. Det avgörande datumet blir det datum när försändelsen har poststämplats. Det är däremot inte nödvändigt att den totalförsvarspliktige har tagit emot handlingen. Paragrafen hindrar inte att en totalförsvarspliktig efter ny inskrivning blir skyldig att fullgöra civilplikt med kortare grundutbildning eller civilplikt med enbart repetitionsutbildning, krigstjänstgöring och beredskapstjänstgöring. Om den totalförsvarspliktige - trots att han har blivit inkallad till grundut- bildning före utgången av den i paragrafen angivna tiden - inte hunnit påbörja sin grundutbildning förrän därefter, kan skäl finnas att på grund av hans ålder ändra hans inskrivning till en annan tjänstgöring. Regeringen kan enligt 3 kap. 10 § besluta att totalförsvarspliktiga som har placerats i utbildningsreserven skall grundutbildas. Ett sådant beslut kan avse totalförsvarspliktiga som fyller högst under samma kalenderår. En total- försvarspliktig som omfattas av ett sådant beslut är skyldig att fullgöra grund- utbildning, även om kallelsen sänds ut senare än vid utgången av det kalenderår då han fyller . Om särskilda skäl föreligger, bör den totalförsvarspliktige vara skyldig att fullgöra grundutbildningen trots att han inte inkallats inom den tid som anges i paragrafen. Ett sådant skäl kan vara att han har hållit sig undan från mönst- ringen och därför inte har kunnat mönstras i tillräckligt god tid för att kunna inkallas före utgången av det kalenderår då han fyller . Paragrafen behandlar den speciella situation som kan uppkomma om en svensk man också har medborgarskap i en annan stat, där han är skyldig att fullgöra militär tjänstgöring. är anslutet till en konvention sluten i om begränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förpliktelser i fall av flerfaldigt medborgarskap (SÖ 1969:24). Av en bestämmel- se i konventionens artikel 6 följer att en totalförsvarspliktig med flerfaldigt medborgarskap, innan han uppnår , har rätt att välja att fullgöra sina militära förpliktelser i en annan stat som han också är medborgare i, om tjänstgöringen där med avseende på längd och effektivitet är åtminstone lik- värdig med den som han skulle ha fullgjort i . I ett sådant fall är han inte skyldig att fullgöra värnplikt i . åtagande enligt konventionen kommer till uttryck genom denna bestämmelse. I bestämmelsen likställs totalförsvarspliktiga som fullgör civilplikt med en längre grundut- bildning än med dem som fullgör värnplikt. En förutsättning för att den totalförsvarspliktige inte skall vara skyldig att fullgöra värnplikt eller den längre civilplikten i är emellertid också att det står klart att han kommer att fullgöra tjänstgöringen i den andra staten. Utredningen om detta kan bestå i att han hos skriftligen intygar sitt val och att det klarläggs att tjänstgöringen kommer att utkrävas av honom i den andra staten. Av rättviseskäl begränsas den totalförsvarspliktiges valrätt inte till de väs- teuropeiska länder som är bundna av konvention. Även om den totalför- svarspliktige uppfyller samma krav i förhållande till en annan stat och på motsvarande sätt väljer att fullgöra militärtjänstgöring för den staten, är han alltså inte skyldig att fullgöra värnplikt eller den längre civilplikten i . Skyldighet att i fullgöra värnplikt eller civilplikt som omfattar en längre grundutbildning än föreligger naturligtvis inte heller om en to- talförsvarspliktig med flerfaldigt medborgarskap har fullgjort den militära tjänstgöringen i den andra staten innan han påbörjar tjänstgöringen i . Därigenom omfattas även de fall av rätt att slippa fullgöra militärtjänstgöring som avses i den militärtjänstgöringsöverenskommelse som 1959 har träffat med och som innebär att om någon med medborgarskap i de två staterna genom intyg styrker att han har fullgjort militärtjänstgöring i i fredstid, skall han vara befriad från sådan tjänstgöring i . I paragrafen anges det högsta antal tjänstgöringsdagar som får tas ut av en to- talförsvarspliktig i form av repetitionsutbildning under hela den tid som han eller hon är underkastad totalförsvarsplikt. I detta antal ingår de dagar som i dagens system betecknas inryckningsdag och utryckningsdag. Bestämmelsen gäller för värnplikt och för civilplikt oavsett längden av grund- utbildningen. Den täcker in behovet av att genomföra repetitionsutbildningen i de mest kvalificerade befattningarna. För de allra flesta totalförsvarspliktiga, särskilt för dem inom det civila försvaret, kommer repetitionsutbildningen i praktiken att bli betydligt kortare än det högsta antal dagar som anges i paragrafen. Till skydd för den enskilde totalförsvarspliktige anges i 5 § ytterligare en begränsning i skyldigheten att fullgöra repetitionsutbildning. I 6 § finns den begränsningen att ingen totalförsvarspliktig skall vara skyldig att under sin livstid genomgå grundutbildning och repetitionsutbildning än sammanlagt . Paragrafen innehåller en begränsning i skyldigheten för totalförsvarspliktiga att fullgöra repetitionsutbildning. Bestämmelsen gäller oavsett om repetitionsutbildningen fullgörs som värnplikt eller civilplikt. Genom bestämmelsen begränsas antalet tjänstgöringsdagar och utbildningstillfällen som får tas ut av en totalförsvarspliktig under ett och samma kalenderår. Innebörden är att totalförsvarspliktiga kan tas i anspråk för repetitionsutbildning på ett mer flexibelt sätt än enligt den nuvarande värnpliktslagen. Enligt huvudregeln i bestämmelsen är en totalförsvarspliktig inte skyldig att under ett och samma kalenderår fullgöra repetitionsutbildning vid mer än två tillfällen och med mer än sammanlagt . Undantag från denna begränsnings- regel får göras, om det finns särskilda skäl att genomföra repetitionsutbildning i större omfattning. Det kan gälla totalförsvarspliktiga som med hänsyn till den materiel som de skall hantera måste övas oftare eller som måste öva mobilise- ring. Om denna möjlighet till undantag från huvudregeln utnyttjas, är det emel- lertid särskilt viktigt att hänsyn tas till den enskilde så att ianspråktagandet inte blir oskäligt betungande för honom eller henne. Av denna paragraf framgår att ingen på grund av totalförsvarsplikten är skyldig att genomgå utbildning . Detta högsta antal tjänstgörings- dagar avser all utbildning - grundutbildning och repetitionsutbildning - som sker som värnplikt eller civilplikt. Bestämmelsen syftar till att förhindra att någon först tas i anspråk för en lång värnpliktsutbildning och därefter skrivs in för civilplikt med en omfattande tjänstgöringsskyldighet. Syftet är också att förhindra att den sammanlagda tiden för grundutbildning och repetition- sutbildning inom värnpliktssystemet blir orimligt lång för den enskilde. I paragrafen behandlas krigstjänstgöringen. Inkallelse till krigstjänstgöring får ske endast om höjd, dvs. skärpt eller högsta, beredskap enligt lagen om höjd beredskap råder i den del av totalförsvaret där tjänstgöringen skall fullgöras. Enligt lagen råder högsta beredskap om är i krig. Är i krigsfara eller råder det utomordentliga förhållanden på grund av att det är krig utanför gränser eller på grund av att har varit i krig eller krigsfara får enligt lagen regeringen besluta om höjd beredskap. Vad som utgör krig eller krigsfara finns inte definierat i författningstext utan faller i sista hand tillbaka på en bedömning av regeringen (jfr Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna (1980) s. 360-363 och 421 med hänvisningar). Krigstjänstgöringen är inte tidsbegränsad på annat sätt än att den upphör när regeringen enligt 9 § andra stycket beslutar att den skall upphöra. Enligt första stycket får regeringen föreskriva att totalförsvarspliktiga som har krigsplacerats skall fullgöra beredskapstjänstgöring, om sådan tjänstgöring behövs för försvarsberedskap utan att det råder höjd beredskap. Bered- skapstjänstgöringen kan bli aktuell för att en erforderlig beredskap skall kunna upprätthållas också i fredstid, t.ex. om grundutbildningskontingenten innehåller för få totalförsvarspliktiga med tillräcklig utbildning och den disponibla kontingenten och antalet totalförsvarspliktiga under repetitionsutbildning är otillräcklig. Med beredskapstjänstgöring avses inte sådan tjänstgöring för in- satsberedskapen som normalt fullgörs inom ramen för de totalförsvarspliktigas grundutbildning och repetitionsutbildning. Regeringen kan besluta om beredskaps- tjänstgöring i direkt anslutning till krigstjänstgöring, om förutsättningarna för krigstjänstgöringen inte längre föreligger. Varje totalförsvarspliktig är enligt andra stycket skyldig att fullgöra bered- skapstjänstgöring under sammanlagt högst då han eller hon är skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Dessa tjänst- göringsdagar får tas i anspråk vid flera olika tillfällen. Inkallelse av totalförsvarspliktiga till beredskapstjänstgöring och krigstjänst- kan inte beslutas av någon annan än regeringen. Regeringens beslut skall ange både att totalförsvarspliktiga skall kallas in till sådan tjänstgöring och det antal totalförsvarspliktiga som omfattas av beslutet. Regeringen skall även besluta när beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring skall upphöra. Gemensamma bestämmelser för värnplikten och civilplikten Genom bestämmelsen i denna paragraf preciseras de inskränkningar som myndigheter och andra organ inom totalförsvaret får göra i en enskild totalförsvarspliktigs personliga förhållanden då han eller hon är skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Eftersom inskränkningarna innebär att en totalför- svarspliktigs rätt enligt 2 kap. 8 § RF att fritt förflytta sig inom riket och att lämna detta begränsas, skall bestämmelsen vara motiverad av ändamål som anges i 2 kap. 12 § RF. De inskränkningar som avses i första stycket kan ta sig uttryck i order från förmän eller arbetsledare till den som tjänstgör eller som mer generellt utfor- made tjänstgöringsföreskrifter. Det som regleras genom bestämmelsen är gränserna för vad sådana order och föreskrifter får innehålla. Avgörande för om en inskränkning får göras är alltså om det är motiverat av hänsyn till den verksamhet som bedrivs vid det förband eller det verksamhets- ställe där tjänstgöringen fullgörs. Skäl till inskränkningar kan föreligga, om det behövs för utbildningen av totalförsvarspliktiga. Men även åtgärder som mer allmänt syftar till att verksamheten skall kunna bedrivas i säkra och ordnade former utgör sådant skäl. Upprätthållandet av den allmänna ordningen och säkerheten är alltså exempel på skäl som motiverar inskränkningar. Inskränkningarna får innebära att en totalförsvarspliktigs rätt att fritt förflytta sig inom och att resa utomlands begränsas. Även andra inskränkningar i de personliga förhållandena kan komma i fråga. Det kan röra sig om skyldighet att bära uniform, vara förlagd på visst sätt, iaktta vissa ordningsregler vid en förläggning och uppföra sig enligt vissa normer. Inskränk- ningarna kan avse skyldigheter under såväl tjänstetid som fritid. Det ligger emellertid i sakens natur att de krav som verksamheten ställer på totalförsvars- pliktiga under fritid i allmänhet är mer uttunnade och kan vara beroende av om uniform bärs och om de totalförsvarspliktiga befinner sig på t.ex. ett militärt område eller inte. Av andra stycket följer att den som fullgör värnplikt eller civilplikt är skyl- dig att genomgå sådana medicinska och psykologiska undersökningar som krävs för att utreda hans eller hennes fysiska och psykiska prestationsförmåga. Syftet med bestämmelsen är att de myndigheter där totalförsvarspliktiga tjänstgör skall kunna hålla sig informerade om en totalförsvarspliktigs förmåga att tjänstgöra inom totalförsvaret. Med hänsyn till att de totalförsvarspliktiga kommer att tjänstgöra hos olika myndigheter eller i vissa fall över huvud taget inte hos någon myndighet har bestämmelsen utformats så att har huvudansvaret för beslut i dessa frågor. Verket skall dock kunna delegera beslutsrätten till andra statliga myndigheter. I sak innebär den att en totalförsvarspliktig även under tjänstgöringen är skyldig att underkasta sig samma undersökningar som vid en mönstring. Den ger dock inte myn- digheterna rätt att påtvinga honom eller henne andra kroppsliga ingrepp som avses i 2 kap. 7 § RF än sådana som är motiverade av behovet av att utreda och bedöma förutsättningarna att tjänstgöra inom totalförsvaret. Bestämmelsen ger myndigheterna rätt att i sådant syfte ta blodprov av en totalförsvarspliktig men däremot inte att mot hans eller hennes vilja genomföra vaccineringar. Bestämmelserna i denna paragraf har utan ändring i sak överförts från 32 § värnpliktslagen och innebär för de totalförsvarspliktiga som skall fullgöra civilplikt en precisering. Bestämmelsen omfattar all den tid under vilken en totalförsvarspliktig är tjänstgöringsskyldig, alltså även fritid och annan tid då han eller hon inte är i tjänst. Frågan hur långt lydnadsplikten sträcker sig är inte helt lätt att besvara. Klart är att en totalförsvarspliktig i vissa befattningar kan vara skyldig att bruka vapen mot en fiende med avsikt att döda denne. Han eller hon har dock en oinskränkt rätt att vägra delta i handlingar som förbjuds enligt folkrättens regler. I paragrafen anges syftet med grundutbildningen och repetitionsutbildningen. Grundutbildningen syftar till att ge de totalförsvarspliktiga en sådan grund- läggande utbildning att de kan fullgöra de uppgifter som det förband eller den organisation där de tjänstgör kan komma att ställas inför i krig. Utbildningens praktiska och teoretiska innehåll skall styras av detta mål. I paragrafens för- sta stycke har detta uttryckts så att grundutbildningen skall ge de kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. Om man bortser från bestämmelsen i paragrafens tredje stycke, anger inte lagen något om utbildningens närmare innehåll eller dess uppdelning i olika faser såsom t.ex. allmänmilitär utbild- ning, befattningsutbildning och förbandsutbildning. Regeringen och myndigheterna har här ett stort utrymme att inom tillgängliga resursramar anpassa omfattningen och inriktningen av grundutbildningen efter skiftande behov och resurser. Av bestämmelsen följer emellertid att statsmakterna är skyldiga att ge varje totalförsvarspliktig en sådan grundläggande utbildning att han eller hon kan fullgöra de uppgifter som kommer att krävas av honom eller henne under tjänstgö- ring i krig. Under repetitionsutbildningen övas totalförsvarspliktiga i sina krigsbefatt- ningar. Syftet med repetitionsutbildningen är att befästa och utveckla skicklig- heten för krigsuppgiften. Andra stycket innehåller en bestämmelse med detta innehåll. För att oklarhet inte skall föreligga om att totalförsvarspliktiga är skyldiga att även under utbildningen fullgöra beredskapstjänst har i paragrafens tredje stycke angetts att i grundutbildningen och repetitionsutbildningen även ingår uppgifter som syftar till att upprätthålla försvarsberedskap. Bestäm- melsen tar i första hand sikte på totalförsvarspliktiga som fullgör värnplikt. Sådana totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning eller repetitions- utbildning får alltså som ett led i sin tillämpade utbildning beordras att utföra uppgifter som ankommer på ett beredskapsförband. Sådana uppgifter kan om- fatta ingripanden enligt förordningen (1982:756) om försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av territorium under fred och neutralitet, m.m. Härigenom ges Försvarsmakten möjlighet att ta i anspråk totalförsvarspliktiga för att upprätthålla den beredskap som behövs i fredstid. Av första stycket följer att det för varje befattning eller typ av befattning i såväl Försvarsmakten som det civila försvaret till vilken totalförsvarspliktiga grundutbildas skall fastställas en grundutbildningstid. Härigenom skapas en an- knytning mellan befattningen som anges i inskrivningsbeslutet och det antal dagar under vilka skyldighet föreligger att genomgå grundutbildning. Genom denna ordning kommer rättssäkerhetsgarantierna avseende längden av den tid som en en- skild är tvungen att tjänstgöra att väsentligen vara kopplade till inskrivnings- förfarandet och möjligheterna att få inskrivningsbeslutet och senare ändringar av detta överprövade. Innehållet i grundutbildningen preciseras genom inskriv- ningsbeslutet och eventuellt senare beslutade ändringar av detta beslut. Att en ändring i ett inskrivningsbeslut som medför en längre grundutbildningstid kräver den totalförsvarspliktiges medgivande framgår av bestämmelsen i 3 kap. 9 § andra stycket. Enligt andra stycket skall grundutbildningen som regel genomföras i en följd, om det inte för vissa befattningar finns särskilda skäl att genomföra den i om- gångar. Det får ankomma på regeringen att i verkställighetsföreskrifter ange de befattningar för vilka en uppdelningen av grundutbildningen får förekomma eller överlämna detta åt en myndighet. Möjligheten till en sådan uppdelning bör tillämpas restriktivt. I paragrafen har allmänt angetts de kriterier som skall vara vägledande för uttaget av repetitionsutbildningsdagar. Den sammanlagda repetitionsutbildningen för varje totalförsvarspliktig bör bestämmas av såväl krigsuppgiften som behovet att öva det förband eller den funktion där krigsuppgiften skall fullgöras, dvs. där de totalförsvarspliktiga är krigsplacerade. Av paragrafens första stycke framgår att som regel endast får aktualisera skyldigheten för en enskild att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Det sker genom att verket inkallar den som är totalförsvars- pliktig till tjänstgöring. Avsikten är inte att verket skall bestämma vilka totalförsvarspliktiga som skall kallas in eller när detta skall ske. Sådana ställningstaganden skall i stället göras av Försvarsmakten och de myndigheter och andra organ inom det civila försvaret som ansvarar för verksamheter inom vilka totalförsvarspliktiga tjänstgör. Verkets uppgift blir endast att verkstäl- la myndigheternas beställningar genom att sända ut inkallelser och se till att dessa kommer de totalförsvarspliktiga till del. Inkallelse till krigstjänst- bör därutöver kunna ske på sätt som regeringen förordnar. Inkallelse till utbildning skall delges den som inkallas personligen enligt delgivningslagen. Inkallelse till krigstjänstgöring och beredskapstjänstgöring kan därutöver få delges på annat sätt, t.ex. genom beredskapslarm eller genom radio och TV. I andra stycket stadgas till skydd för den enskilde att en inkallelse till ut- bildning som regel skall utfärdas . Erfarenheten visar också att inkal- lelser som sker med kort varsel ofta leder till sådana svårigheter för den in- kallade att han eller hon inte sällan beviljas uppskov med tjänstgöringen. En strävan bör därför vara att inkallelserna utfärdas i så god tid som möjligt före inställelsedagen. En inkallelse till utbildning bör utfärdas cirka - och i vart fall inte senare än en månad - före inställelsen. Om en sådan in- kallelse måste återkallas, bör det inte ske senare än för inställel- sedagen. Undantag härifrån får naturligtvis göras, om den som skall tjänstgöra samtycker till att inställa sig med kortare varsel eller accepterar en återkal- lelse före tjänstgöringens början. Men det kan också i vissa situationer föreligga andra särskilda omständigheter som bör föranleda att mellan inkallelsen och tjänstgöringens början kan godtas. En sådan omständighet kan vara att det ingår som ett övningsmoment att inställelsen sker med kort varsel. Huvudregeln om att en inkallelse till utbildning skall utfärdas får därför frångås, om det finns särskilda skäl. Enligt bestämmelsen är en totalförsvarspliktig skyldig att inställa sig till tjänstgöring enligt inkallelsen och anmäla eventuellt hinder att instäl- la sig till . I sak innebär regleringen i denna del två förändringar i förhållande till vad som gäller för värnpliktiga. Å ena sidan utvidgas anmälningsskyldigheten något och å andra sidan slopas straffsanktionen för underlåtenheten att anmäla laga förfall. Ändringarna motsvarar dem som har redogjorts för i anslutning till 2 kap. 5 § för motsvarande situation vid mönstring och personlig inställelse till annan utredning. I paragrafen behandlas frågor om uppskov med grundutbildningen och repetitions- utbildningen.