prop · GI03222 · 1995-01-01 00:00:00 — Sådana föreskrifter om redovisningens innehåll kommer att utfärdas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten, med stöd av bemyndigandet i lagen. Kommuner omfattas inte av bokföringslagens bestämmelser. Redovisningsreglerna i kommunallagen skiljer sig en del från aktiebolagslagens och de ekonomiska föreningarnas redovisningsregler. För att rätt kunna bedöma nättariffers skälighet krävs att det är möjligt att göra jämförelser mellan olika nätföretag. Detta förutsätter att nätverksamhet redovisas på i stort sett samma vis. För att skapa möjlighet till bl.a. jämförbarhet mellan skilda typer av nätverksamhet kommer regeringen eller nätmyndigheten att utfärda föreskrifter om redovisning av nätverksamhet som bedrivs av kommuner. 10 Ikraftträdande, m.m. Regeringens förslag: Reglerna om den nya elmarknaden skall träda i kraft . Vid övergången till det nya regelverket behöver inte kunder med tidsbegränsade kontrakt som löper ut efter iaktta uppsägningstiden hos leverans-koncessionshavare. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker () förslag eller lämnar det utan erinran. Flera remissinstanser, däribland , och , understryker vikten av ett snabbt ikraftträdande. anser att det finns oklarheter i regelverket beträffande uppsägningstiden för kunder som inte har tidsbestämda kontrakt för elleveranser. Skälen för regeringens förslag: Det kan konstateras att den nu gällande ellagstiftningen inte är ett fullgott alternativ till den vilande ellagstiftningen. Remissinstanserna framhåller vikten av att reformen träder i kraft med hänsyn till det mellanläge som råder. Regeringen delar denna uppfattning. Det är därför angeläget att den vilande ellagstiftningen och de förslag till ändringar som har redovisats i denna proposition kan träda ikraft. Avgörande skäl talar därför enligt regeringen för att lagstiftningen bör träda ikraft . Kunder med tidsbestämda kontrakt Den bestämmelse om leveranskoncession som ingår i den vilande ellagstiftningen har tillkommit i syfte att skapa stabilitet och skydda bl.a. mindre kunder. Bestämmelsen innebär att det inom ett leveransområde skall finnas någon som har koncession för att leverera el (leveranskoncession) utan krav på särskild mätning och avräkning för sådana elkunder som debiteras enligt schabloniserade tariffer. Den som har leveranskoncession är skyldig att tillhandahålla el till alla kunder inom området. Kunden blir därigenom garanterad leverans av el till priser som kan prövas av en myndighet (nätmyndigheten). Kunden har rätt att byta leverantör och köpa el från någon annan än den som har leveranskoncession, under förutsättning att en viss uppsägningstid iakttas. Den elkund som vill byta leverantör och inte har avtalat om en bestämd uppsägningstid med koncessionshavaren skall anmäla detta innan den nya leveransen skall påbörjas. För den elkonsument som har ett avtal med koncessionshavaren om leverans av el med reglerad uppsägningstid som är eller som är tidsbestämt gäller dock de civilrättsliga regler som följer av avtalet. Bestämmelsen om uppsägningstid har tillkommit i syfte att ge koncessionshavaren möjlighet att planera sina inköp av råkraft. Med nuvarande utformning får dock denna regel vissa negativa konsekvenser för kunder med tidsbestämda avtal i samband med det nya regelverkets ikraftträdande. De kunder som har tidsbestämda avtal är normalt större elförbrukare, främst industrikunder. Hushållsabonnenter och andra mindre elförbrukare har vanligtvis avtal som gäller tills vidare. Den elkund som har ett tidsbestämt avtal som löper ut före den nya ellagstiftningens ikraftträdande kommer vid övergången till det nya regelverket att vara likställd med en kund utan tidsbestämt avtal. Denna kund omfattas därigenom av bestämmelsen om sex månaders uppsägningstid innan ett byte från leveranskoncessionshavaren till annan leverantör är tillåtet. Många större elförbrukare har inför en förväntad reformering av elmarknaden ingått tidsbestämda avtal som löper ut . Till skillnad från större elförbrukare som är anslutna till regionnät kommer inte de stora elförbrukare som är anslutna till lokalnät - och som har den här typen av kontrakt - att fritt kunna välja leverantör i samband med den nya ellagstiftningens ikraftträdande. Dessa elkunder kommer således att behöva vänta ytterligare innan de har rätt att köpa kraft av en annan leverantör än leveranskoncessionshavaren. Det torde inte ha varit lagstiftarens avsikt att fördröja möjligheterna för elkunder med tidsbestämda avtal på lokalnät att fritt välja leverantör av el. Regeringen anser att dessa elkunder bör ges samma möjligheter att agera på marknaden som de elkunder som är anslutna till regionnät. Detta kan åstadkommas genom en ändring i lagen om handel med el, m.m. Regeringen föreslår att ändringen utformas så att kunder som har haft tidsbestämda kontrakt får rätt att köpa el från annan än leveranskoncessionshavare utan föregående uppsägning. En förutsättning är att kunden före den nya ellagstiftningens ikraftträdande hade ett tidsbestämt avtal och att detta avtal upphörde att gälla under det halvår som närmast föregick ikraftträdandet. Förslaget innebär att de kunder som inte har tidsbestämda avtal kommer att omfattas av bestämmelsen om sex månaders uppsägningstid innan byte av leverantör kan ske. 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 2 § 2 mom. Nätkoncession får meddelas - - - - - ett annat koncessionsområde. Nätkoncession som avser en utlandsförbindelse får inte meddelas om förbindelsen allvarligt skulle försämra möjligheterna att långsiktigt upprätthålla elförsörjningen i landet. Nätkoncession får endast - - - - - fjärde stycket tillämpas. I den tidigare antagna lagtexten anges att nätkoncession får meddelas endast om anläggningen är lämplig från allmän synpunkt. Detta gäller såväl nätkoncession för område som nätkoncession för linje och oberoende av om det är fråga om en ledning inom landet eller en utlandsförbindelse. I regeringens proposition Handel med el i konkurrens (prop. 1993/94:162) angavs (s. 146 f.) att lämplig- hetsprövningen främst kommer att syfta till att förhindra att samhällsekonomiskt onödiga anläggningar byggs, dvs. att nya ledningar byggs där tillräcklig överföringskapacitet redan finns eller att ledningar dras fram på ett sätt som orsakar onödigt stor skada för tredje man. Dessa kriterier saknar dock i stort sett relevans vid utlandsförbindelser. I propositionen (s. 99) anfördes också att vid prövningen av en ansökan om nätkoncession som avser en utlandsförbindelse ett flertal faktorer bör vägas in som exempelvis förbindelsens betydelse för den allmänna tillgången på överfö- ringskapacitet till utlandet, driftsäkerheten i det svenska elsystemet och den långsiktiga leveranssäkerheten. Ett nytt fjärde stycke har lagts till i momentet. Det nya stycket avser beviljande av nätkoncession för en utlandsförbindelse. Sådan nätkoncession får inte meddelas om möjligheterna att långsiktigt upprätthålla elförsörjningen i landet allvarligt skulle försämras. De faktorer som kan påverka dessa möjligheter är först och främst möjligheten att exportera och att importera el till och från det aktuella landet. Vid bedömningen av denna faktor är det alltså det beräknade nettoflödet i denna förbindelse som avgör förbindelsens inverkan på landets elförsörjning. Men även driftsäkerheten hos det nationella elsystemet och därmed möjligheten att upprätthålla den långsiktiga elförsörjningen kan påverkas av nya utlandsför- bindelser. Sådana förbindelser kan nämligen leda till att överföringskapaciteten på storkraftnätet blir otillräcklig. Det bör betonas att en ansökan om nätkoncession avseende en utlandsförbindelse endast får avslås då möjligheterna att långsiktigt upprätthålla elförsörjningen allvarligt försämras. Begreppet "långsiktigt upprätthålla" utgör en markering av att möjligheten att kortsiktigt upprätthålla elförsörjningen, dvs. i kris- och krigssituationer, inte skall beaktas vid prövningen. 2 § 4 mom. Den som har _ _ _ _ _ ström åt annan. Innehavare av nätkoncession är skyldig att utföra mätning av överförd ström samt att rapportera resultaten av dessa mätningar i enlighet med de närmare föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten meddelar. Föreskrifter om kostnader för mätning finns i 2 § 10 mom. Frågor om_ _ _ av nätmyndigheten. I slutet av momentets sjunde stycke görs nu en hänvisning till de nya före- skrifterna om kostnader för mätning i 2 § 10 mom. 2 § 6 mom. Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. Tillsynen omfattar dock inte frågor om elsäkerhet. utövar också tillsynen över efterlevnaden av 1 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. får - - - - med vite. En nätkoncession får helt eller delvis återkallas om koncessionshavaren i väsentlig mån åsidosätter sina skyldigheter enligt 4 mom. eller 7 mom. eller 1 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. eller enligt villkor i nätkoncessionen eller om han i följd inte har haft ledningen eller ledningsnätet i bruk. Frågor om----av nätmyndigheten. I paragrafen regleras tillsynen över efterlevnaden av ellagens bestämmelser och föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av lagen. Undantag görs dock för frågor om elsäkerhet. I första stycket anges att nätmyndigheten utövar tillsynen. Genom ett tillägg i första stycket föreskrivs nu att nätmyndigheten även skall utöva tillsynen över efterlevnaden av 1 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. I denna paragraf regleras förbudet mot att, med vissa angivna undantag, bedriva produktion av eller handel med el och nätverksamhet i samma juridiska person. Vid brott mot denna bestämmelse kan nätmyndigheten i fortsättningen använda de maktmedel som anges i följande stycken i paragrafen, ytterst återkallelse av nätkoncessionen, som regleras i fjärde stycket. Ytterligare befogenheter för en tillsynsmyndighet anges i 23 § där det föreskrivs att tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. 2 § 7 mom. Nätverksamhet skall ekonomiskt redovisas skilt från annan verk- samhet. Vid redovisning av nätverksamhet som grundas på nätkoncession för område skall varje område redovisas för sig om inte nätmyndigheten på koncessionshavarens begäran beviljar undantag. Sådant undantag skall beviljas om berörda områden ligger geografiskt nära varandra och sammantagna utgör en för nätverksamhet lämplig enhet. Ett beviljat undantag är för sin giltighet beroende av att en enhetlig nättariff tillämpas för samtliga områden som omfattas av undantaget. När koncessionstiden för något av de områden som omfattas av det beviljade undantaget löper ut, skall nätmyndigheten pröva om undantaget skall bestå. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av nätverksamhet. Revisor hos den som bedriver nätverksamhet skall särskilt granska redovisningen av nätverksamheten. Revisorn skall i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frågan om redovisningen av nätverksamheten skett enligt gällande bestämmelser. Intyget skall av revisorn ges in till nätmyndigheten. Regeringen får meddela föreskrifter om revision av nätverksamhet. Avgifter och övriga villkor för överföring av ström och anslutning till ledning (nättariffer) skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Nättariffer för område, utom engångsavgift för anslutning, får dock inte utformas med hänsyn till var inom området en anslutning är belägen. På en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje och där spänningen under- stiger (regionledning) får inte nättariffen, utom engångsavgift för anslutning, på varje spänningsnivå, utformas med hänsyn till var en uttagspunkt är belägen i förhållande till ledningens anslutning till annan kon- cessionshavares ledning som omfattas av nätkoncession för linje. Tillstånd till avvikelse från vad som anges i föregående mening meddelas i enlighet med vad som anges i 9 mom. Nättariffer för överföring av ström skall utformas så, att betald avgift för en anslutning ger rätt att använda det elektriska nätet inom landet, med undantag för utlandsförbindelserna. Vid bedömning av en nättariffs skälighet skall särskilt beaktas konsumen- tintresset. Hänsyn skall dessutom tas till kravet på en rimlig avkastning i nätverksamheten. Vid skälighetsbedömningen skall nättariffen för varje kon- cessionsområde bedömas för sig. Om nätmyndigheten enligt första stycket har medgivit att flera nätkoncessioner för område får redovisas samlat, skall dock dessa vid skälighetsbedömningen anses utgöra ett område. Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en regionledning skall 1. koncessionshavarens kostnader för att ha samtliga sina regionledningar inom samma region anslutna till annan koncessionshavares ledning bedömas samlat, 2. koncessionshavarens kostnader för nedtransformering bedömas samlat för hela landet inom varje normalt spänningsintervall när lika många nedtransformeringar utförts för att nå detta spänningsintervall, 3. koncessionshavarens övriga kostnader bedömas samlat inom varje normalt spänningsintervall för koncessionshavarens samtliga regionledningar i hela landet. Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en ledning med en spänning om eller däröver skall alla kostnader på koncessionshavarens samtliga ledningar i landet med undantag för utlandsförbindelserna bedömas samlat, dock att tariffen får utformas med hänsyn till var på koncessionshavarens ledningsnät en anslutningspunkt är belägen. Den som har nätkoncession skall på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om nättariffer och övriga villkor för överföring eller anslutning. Vid begäran om ny anslutning skall uppgiften om villkoren lämnas inom skälig tid. Den skriftliga uppgiften skall innehålla en upplysning om möjligheten att hos nätmyndigheten begära prövning enligt 4 mom. sista stycket. Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt första och sjunde styckena prövas av nätmyndigheten. I paragrafens första stycke ges bestämmelser om redovisning av nätverksamhet. Huvudprincipen är att nätverksamhet skall redovisas skilt från annan verksamhet. införs mer preciserade bestämmelser om hur nätkoncession för område skall redovisas. Huvudregeln är därvid att varje koncessionsområde skall redovisas för sig. I regeringens proposition Handel med el i konkurrens (prop. 1993/94:162) angavs (s. 105) att det ibland kan finnas behov av att redovisa flera koncessionsområden samlat. Därför införs nu en möjlighet för nätmyndigheten att, på koncessionshavarens begäran, medge att ett antal nätkoncessioner för område redovisas samlat. För att undantag från huvudregeln skall kunna medges måste två kriterier vara uppfyllda. Det första kriteriet är att de berörda koncessions-områdena ligger geografiskt nära varandra. Detta innebär inte att de måste gränsa direkt till varandra. Å andra sidan skall det inte finnas möjlighet till en gemensam redovisning för alla områden som en koncessionshavare har men som ligger i helt skilda delar av landet och som skulle leda till en total tariffutjämning. Det får ankomma på nätmyndigheten att i varje enskilt fall bedöma när kriteriet kan anses uppfyllt. Det andra kriteriet är att de berörda områdena innefattar en lämplig kom- bination av glesbygds- och tätortsområden. Detta har i lagtexten angivits med att "områdena sammantagna utgör en för nätverksamhet lämplig enhet". Detta kriterium har här samma innebörd som motsvarande kriterium i 2 § 2 mom. tredje stycket. Där anges att nätkoncession för område bara får meddelas om "området utgör en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet". Skälet till denna reglering är att nätkostnaden för kunder i glesbygd är betydligt högre än för kunder i tätort. Genom den eftersträvade sammansättningen av koncessionsområden kan nätkostnaden utjämnas mellan de två kundkategorierna och alltså reduceras för kunder i glesbygden. Motsvarande synsätt skall alltså anläggas vid prövning av en ansökan om att få redovisa flera områden samlat. Mot bakgrund av det angivna syftet med denna reglering är det möjligt att bifalla en ansökan om samlad redovisning av områden som endast består av tätortskunder. Denna avvägning är särskilt viktig eftersom man, enligt fjärde stycket i detta moment, vid bedömning av nättariffens skälighet skall utgå från hela det område som redovisas gemensamt. Om dessa två förutsättningar föreligger skall undantag beviljas. Vidare anges i lagtexten att det beviljade undantaget för sin giltighet är beroende av att koncessionshavaren tillämpar en enhetlig nättariff för alla om- råden som omfattas av undantaget. Detta är en naturlig följd av bestämmelsen i momentets fjärde stycke där det anges att om undantag enligt första stycket med- delats skall vid skälighetsbedömningen de områden som omfattas av undantaget anses utgöra ett område. Om koncessionshavaren har fått nätmyndighetens medgivande att redovisa vissa områden samlat och han därefter börjar tillämpa olika nättariffer måste han alltså återgå till att redovisa områdena var för sig. Undantagsbeslutet gäller endast så länge de områden för vilka undantaget beviljats är oförändrade. Om koncessionshavaren t.ex. överlåter ett av kon- cessionsområdena som omfattas av det beviljade undantaget till någon annan gäller inte undantaget till någon del längre. Om koncessionshavaren vill ha ett undantag för de kvarvarande områdena får han ansöka om undantag på nytt. Därvid får nätmyndigheten göra en förnyad prövning om de återstående områdena "sammantagna utgör en för nätverksamhet lämplig enhet". Ett beviljat undantag skall omprövas när koncessionstiden löper ut för något av de koncessionsområden som omfattas av undantaget. Om därvid inga förändringar görs i den befintliga koncessionsstrukturen och förutsättningarna för undantag alltjämt föreligger skall nätmyndigheten besluta att det tidigare beviljade undantaget skall bestå. I annat fall får omprövningen av undantaget ske i enlighet med vad som gäller vid beviljande av ett nytt undantag. Ytterligare förändringar i föreskrifterna om redovisning av nätverksamhet har gjorts. föreskrevs att nätverksamhet skulle redovisas i enlighet med bestämmelserna i bokföringslagen och 11 kap. aktiebolagslagen. Denna bestämmelse har tagits bort såsom varande överflödig. Enligt 1 § bokföringslagen är näringsidkare bokföringsskyldig enligt den lagen. Eftersom nätverksamhet är näringsverksamhet omfattas därmed den som bedriver nätverksamhet av bokföringslagens bestämmelser. Nätverksamhet bedrivs i de flesta fall i ett aktiebolag, i en ekonomisk före- ning eller i ett kommunalt verk. Vad gäller redovisning av verksamheten gäller naturligtvis de för associationsformen gällande redovisningsbestämmelserna, dvs. 11 kap. aktiebolagslagen, 9 kap. lagen om ekonomiska föreningar resp. 8 kap. kommunallagen. Utöver dessa bestämmelser kommer det att behövas vissa särskilda bestämmelser för redovisning av nätverksamhet, vilka dikteras av behovet att kunna bedöma skäligheten av nätföretagets nättariff. Dessa bestämmelser kommer att utfärdas av regeringen eller nätmyndigheten med stöd av bemyndigandet i detta stycke. Om nätverksamhet bedrivs tillsammans med annan verksamhet måste naturligtvis den samlade verksamheten redovisas enligt de för associationsformen gällande bestämmelserna. Därutöver kommer regeringen eller nätmyndigheten att utfärda föreskrifter om redovisningen av själva nätverksamheten. Dessa föreskrifter kommer inte att vara lika omfattande som redovisningsbestämmelserna för den samlade verksamheten. Kommuner omfattas inte av bokföringslagens bestämmelser. Redovisningsreglerna i kommunallagen skiljer sig en del från aktiebolagens och de ekonomiska föreningarnas redovisningsregler. För att rätt kunna bedöma nättariffers skälighet krävs det att man kan göra jämförelser mellan olika nätföretag. Detta i sin tur kräver att nätverksamhet redovisas på i stort sett samma vis. För att göra detta möjligt kommer regeringen eller nätmyndigheten att utfärda föreskrifter om redovisning av nätverksamhet som bedrivs av kommuner. I tredje stycket finns bl.a. bestämmelser om hur nättariffer skall vara utformade. Beträffande nättariff för område finns en reglering som innebär att tariffen inte får utformas med hänsyn till var inom området en anslutning är belägen. Detta gäller såväl inmatnings- som uttagspunkter. Denna bestämmelse gäller alltså ledningsnät som omfattas av en nätkoncession för område, dvs. de lokala näten som ägs av lokala distributionsföretag. införs en likartad bestämmelse beträffande regionledningar, dvs. ledningar som omfattas av nätkoncession för linje och där spänningen understiger . Bestämmelsen kommer därmed i praktiken att omfatta de ledningar som binder samman storkraftnätet med de lokala näten. Dessa regionledningar innehas och drivs normalt av de stora producentföretagen. Anslutna till dessa ledningar är, förutom de lokala näten, större industrikunder. På regionledningar, som kan ha en avsevärd längd, transformeras den elektriska energin ned i flera led från storkraftnätets spänningsnivå. Spänningen längs en regionledning ligger därför på olika nivåer mellan 20 och 130 kilovolt. Antalet nedtransformeringar, liksom den sträcka elen transporteras, påverkar väsentligt kostnaderna för överföringen längs en ledning. Det är vanligt att en och samma koncessionshavare har ett stort antal regionledningar inom ett sammanhängande område. Varje ledning omfattas då normalt av en nätkoncession för linje. Kunderna tar ut el på olika spännings- nivåer på ett sådant ledningsnät, vilket påverkar antalet nedtransformeringar och därmed överföringskostnaden. Antalet nedtransformeringar till en och samma spänningsnivå varierar ofta mellan olika ledningar. Därför kan det, beträffande uttagspunkter på olika ledningar men på samma spänningsnivå, ha förekommit olika många nedtransformeringar från storkraftnätet och fram till uttagspunkten. införs en bestämmelse med innebörd att på en regionledning får inte nättariffen, på varje spänningsnivå, utformas med hänsyn till var på ledningen en uttagspunkt är belägen. Denna reglering innebär att kostnaderna för nedtransformering får påverka nättariffen. För varje lägre spänningsnivå ökar kostnaderna för nedtransformering och därmed blir också nättariffen i motsvarande mån högre. På varje spänningsnivå får däremot inte överföringssträckan påverka nättariffen. Själva "transportkostnaden" på spänningsnivån liksom kostnaderna för nedtransformering till spänningsnivån och övriga kostnader måste alltså fördelas jämnt mellan uttagspunkterna. I lagtexten anges uttagspunktens belägenhet "i förhållande till ledningens anslutning till annan koncessionshavares ledning". Skälet härtill är att en och samma regionledning kan omfattas av flera nätkoncessioner trots att ledningen har en och samma innehavare. Vid tillämpning av den aktuella bestämmelsen skall hela ledningen betraktas som en enhet oavsett hur många nätkoncessioner det finns på ledningen. Ett speciellt problem måste i detta sammanhang beröras. Det är inte ovanligt att en stor elkonsument tar ut sin el direkt från en transformator. I ett sådant fall måste man anse att konsumenten inte utnyttjar ledningen på den lägre spänningsnivån. Hans nättariff får därför bestämmas med utgångspunkt i nättariffen på ledningssträckan med den högre spänningsnivån och med ett tillägg för själva nedtransformeringen. Till skillnad från nättariffer på det lokala nätet gäller denna nya reglering bara för uttagspunkter. Den el som produceras i ett kraftverk förs normalt in på en regionledning för vidare transport till storkraftnätet. Nättariffen för en sådan inmatningspunkt får alltså vara avståndsberoende.