prop · GI0334 · 1995-01-01 00:00:00 — Äldre föreskrifter gäller fortfarande beträffande gärning som begåtts före ikraftträdandet. **Fotnot** 1 Senaste lydelse 1981:436. 2.8 Förslag till lag om ändring av lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga Härigenom föreskrivs att lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Följande rättsakter skall gälla som svensk lag. Rådets direktiv /308/EEG av , (ändrat genom direktiven /1071/EEG och 92/108/EEG) om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finans- ieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter, samt 2. Kommissionens direktiv /794/EEG av (ändrat genom direktiven /479/EEG och 86/489/EEG) med detaljerade bestämmelser för genomförande av vissa bestäm- melser i direktivet 76/308/EEG av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finans- ieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter. Den svenska texten till direktiven i dess senaste lydelse finns som bilaga till denna lag. **Fotnot** 1 Senaste lydelse av lagen 1992:1365 (jfr 1993:1646) av lagens rubrik 1990:315. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Om åtgärd skall vidtas enligt 1 § avseende en pålaga som inte upp-bärs av en tullmyndighet vid eller i samband med export eller import av varor skall lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden tillämpas. 3 § (nuvarande lagen)[2] I den mån utländsk I den mån tull, andra utländsk tull, skatter, andra skatter, avgifter eller avgifter eller pålagor som en pålagor som en tullmyndighet tullmyndighet tar emot vid tar emot vid eller i samband eller i samband med export eller med export import av varor eller import av enligt överen- varor enligt skommelse mellan överenskommelse och mellan främmande stat och främmande eller mellan stat eller och mellan mellanfolklig och mellanfol- organisation får klig organisa- tas ut här i tion får tas ut landet skall be- här i landet och stämmelserna i 1, vid åtgärd enligt 3 - 5 §§, 6 § första 1 § i andra fall stycket, 7, 10 - än som avses i 2 § 12 samt 16 §§ skall be- lagen (1990:314) stämmelserna i om ömsesidig 1, 3 - 5 §§, 6 § handräckning i första stycket, skatteärenden 7, 10 - 12 samt gälla. 16 §§ lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden gälla. Härvid skall vad som i dessa bestämmelser sägs om i stället avse . Denna lag träder i kraft . **Fotnot** 2 Senaste lydelse 1992:1365 (jfr 1993:1646) Bilaga Rättsakt nr 1 RÅDETS DIREKTIV av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter (76/308/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 729/70 av om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken[3], senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2788/72[4], särskilt artikel 8.3 i denna, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande[5], med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[6], och med beaktande av följande: Det är inte möjligt att i en medlemsstat verkställa återvinning av en fordran som bygger på ett dokument som har upprättats av myndigheterna i en annan medlemsstat. Att nationella bestämmelser beträffande återvinning endast kan tillämpas inom nationella territorier är i sig ett hinder för upprättandet av en väl fungerande gemensam marknad. Det förhindrar att gemenskapsregler kan tillämpas till fullo och på ett rättvist sätt, i synnerhet inom den gemensamma jordbrukspolitikens område, och det underlättar bedrägliga transaktioner. Det är därför nödvändigt att anta gemensamma regler för ömsesidigt bistånd vid återvinning. Dessa regler måste gälla både för återvinning av fordringar som uppstått på grund av olika åtgärder som ingår i det system som helt eller delvis finansierar den europeiska struktur- och garantifonden för jordbruket, samt för återvinning av jordbruksavgifter och tullar enligt artikel 2 i beslut 70/243/, EEG, Euratom av om ersättning av ekonomiska bidrag från medlemsstaterna genom gemenskapernas egna resurser[7] och enligt artikel 128 i anslutningsakten. De måste också gälla för återvinning av ränta och bikostnader i samband med dessa fordringar. Det ömsesidiga biståndet skall bestå av följande: Den anmodade myndigheten skall å ena sidan till den sökande myndigheten lämna de upplysningar som denna myndighet behöver för att återvinna fordringar som har uppstått i den medlemsstat där den är belägen samt underrätta gäldenären om alla dokument som gäller dessa fordringar och som har sitt ursprung i denna medlemsstat, och å andra sidan skall den anmodade myndigheten på begäran av den sökande myndigheten återvinna de fordringar som har uppstått i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen. Dessa olika former av bistånd skall lämnas av den anmodade myndigheten i enlighet med de lagar och andra förordningar som reglerar sådana frågor i den medlemsstat där den är belägen. Det är nödvändigt att fastställa de villkor enligt vilka den sökande myndigheten skall upprätta sin begäran om bistånd, samt att begränsa de särskilda omständigheter enligt vilka den anmodade myndigheten får vägra att lämna sitt bistånd i varje givet fall. När det begärs av den anmodade myndigheten skall handla å den sökande myndigheternas vägnar för att återvinna en fordran skall den anmodade myndigheten om det är förenligt med gällande bestämmelser i den medlemsstat där den är belägen ha möjlighet att i samförstånd med den sökande myndigheten bevilja gäldenären en betalningsfrist eller godkänna ett avbetalningsförfarande. Varje form av ränta som debiteras för sådana betalningsförfaranden skall också överföras till den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen. På en rimlig begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade myndigheten om det är förenligt med gällande bestämmelser i den medlemsstat där den är belägen, också ha möjlighet att vidta förebyggande åtgärder för att garantera återvinning av fordringar som uppstår i den sökande medlemsstaten. Dessa fordringar får emellertid inte ges någon prioritet i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen. Under återvinningsförfarandet i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen är det möjligt att fordringen eller det dokument som bemyndigar återvinningen och som har upprättats i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen, bestrids av den berörda personen. I sådana fall bör det fastställas att den berörda personen skall inge sitt bestridande av fordringen till det behöriga organet i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen, och att den anmodade myndigheten skall uppskjuta alla påbörjade verkställighetsåtgärder tills ett beslut har fattats av detta organ. Det bör fastställas att de dokument och upplysningar som har översänts i samband med ömsesidigt bistånd för återvinning av en fordran inte får användas för andra ändamål. Detta direktiv bör inte inskränka ömsesidigt bistånd mellan särskilda medlemsstater enligt bilaterala eller multilaterala uppgörelser. Det är nödvändigt att säkerställa att det ömsesidiga biståndet fungerar smidigt och därför fastställa ett gemenskapsförfarande för att besluta om de närmare bestämmelserna för tillämpningen av detta bistånd inom en lämplig tid. Det är nödvändigt att bilda en kommitté för att organisera ett nära och effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen på detta område. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv fastställer de bestämmelser som skall innefattas i med- lemsstaternas lagar och andra författningar för att i varje medlemsstat säkerställa återvinningen av fordringar enligt artikel 2 som uppstår i en annan medlemsstat. Detta direktiv skall gälla för alla fordringar som avser a) återbetalning, medling och andra åtgärder som ingår i systemet för hel eller delvis finansiering av den europeiska struktur och garantifonden för jordbruket, inklusive de summor som skall uppbäras i samband med dessa åtgärder. b) jordbruksavgifter enligt artikel 2.a i beslut 70/243/, EEG, Euratom och artikel 128a i anslutningsakten. c) Tullavgifter enligt artikel 2b i detta beslut och artikel 128b i an- slutningsakten. d) Mervärdeskatt. e) Punktskatter på tobaksvaror, alkohol och mineraloljor. f) Räntor och kostnader i samband med återvinningen av dessa ford-ringar. I detta direktiv avses med - sökande myndighet: den behöriga myndigheten i en medlemsstat som framställer en begäran om bistånd beträffande en fordran enligt artikel 2. - anmodad myndighet: den behöriga myndigheten i en medlemsstat till vilken en begäran om bistånd framställs. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade myndigheten tillhandahålla alla upplysningar som skulle kunna vara av värde för den sökande myndigheten vid återvinningen av dess fordran. För att erhålla dessa upplysningar skall den anmodade myndigheten utnyttja sina befogenheter enligt de lagar och andra förordningar som gäller för återvinning av liknande fordringar som uppstår i den medlemsstat där denna myndighet är belägen. I en begäran om upplysningar skall namn och adress anges på den person som de begärda upplysningarna gäller samt fordringens typ och belopp. Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig att tillhandahålla upplysningar a) som den inte skulle kunna erhålla för att återvinna liknande fordringar som uppstår i den medlemsstat där den är belägen, b) som skulle avslöja kommersiella, industriella eller professionella hemligheter, eller c) som om de yppas skulle kunna vara till skada för säkerheten eller strida mot allmän ordning i denna stat. Den anmodade myndigheten skall upplysa den sökande myndigheten om orsakerna för att den avvisar en begäran om upplysningar. Den anmodade myndigheten skall på begäran av den sökande myndigheten och i enlighet med gällande rättsregler beträffande överlämnande av liknande dokument eller beslut i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen, delge mottagaren alla dokument och beslut, inklusive handlingar av juridisk natur, som härstammar från den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen och som hänför sig till en fordran och/eller dess återvinnande. En begäran om överlämnande skall ange den berörda mottagarens namn och adress, art och innehåll i det dokument eller beslut som skall överlämnas, om så är nödvändigt gäldenärens namn och adress och den fordran, till vilken dokumentet eller beslutet hänför sig, samt all andra användbara upplysningar. Den anmodade myndigheten skall underrätta den sökande myndigheten om de åtgärder som har vidtagits med anledning av dess begäran om överlämnande, och särskilt om vilken dag dokumentet eller beslutet skickades till mottagaren. **Fotnot** [3] EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13. [4] EGT nr L 295, 30.12.1972, s. 1. [5] EGT nr C 19, , s. 38. [6] EGT nr C 69, 28.8.1973, s. 3. [7] EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 19. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade myndigheten i enlighet med de lagar och andra förordningar som gäller för återvinning av liknande fordringar som uppstår i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen återvinna fordringar som stöds av en dokument som medger att fordringen återvinns. För detta ändamål skall varje fordran i fråga om vilken en begäran om återvinning har framställts behandlas som en fordran i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen, utom när artikel 12 är tillämplig. En begäran om återvinning av en fordran som den sökande myndigheten riktar till den anmodade myndigheten skall åtföljas av en officiell eller bestyrkt kopia av det dokument som gör det möjligt att verkställa återvinningen och som har utfärdats i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen samt om så är tillämpligt av andra dokument i original eller bestyrkt kopia som behövs för återvinningen av fordran. Den sökande myndigheten får endast begära återvinning a) om fordringsanspråken och/eller det dokument som medger utsökning inte bestrids i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen, b) om den sökande myndigheten i den medlemsstat där den är belägen har tillämpat det återvinningsförfarande som myndigheten har tillgång till på grundval av det dokument som avses i punkt 1 och om de vidtagna åtgärderna inte har lett till full betalning av fordringen. En begäran om återvinning skall ange den berörda personens namn och adress, fordringens art, det belopp som den egentliga fordringen uppgår till, upplupen ränta och andra kostnader samt alla övriga tillämpliga upplysningar. En begäran om återvinning skall dessutom innehålla ett uttalande av den sökande myndigheten som anger från och med vilken dag utsökning är möjlig enligt gällande lagar i den medlemsstat där den är belägen, och som bekräftar att villkoren enligt punkt 2 är uppfyllda. Så snart den sökande myndigheten erhåller några tillämpliga upplysningar om det ärende som ligger till grund för begäran om återvinning skall den vidarebefordra dessa upplysningar till den anmodade myndigheten. Det dokument som medger utsökning av fordringen skall om så är tillämpligt och i enlighet med gällande bestämmelser i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen, tas emot, godkännas, kompletteras eller ersättas av ett dokument som möjliggör utsöking inom denna medlemsstats territorium. Dokumentet skall tas emot, godkännas, kompletteras eller ersättas efter det att en begäran om återvinning har erhållits. Dokumentet får inte avvisas, om det möjliggör utsökning i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen samt är korrekt formulerat. Om någon av dessa formaliteter skulle förorsaka en undersökning eller ett bestridande i samband med fordringen och/eller det dokument som möjliggör utsökning och som har upprättats av den sökande myndigheten skall artikel 12 tillämpas. Fordringar skall återvinnas i valutan för den medlemsstat i vilken den anmodade myndigheten är belägen. Den anmodade myndigheten får, om det är förenligt med gällande lagar och andra författningar i den medlemsstat där den är belägen och efter samråd med den sökande myndigheten ge gäldenären tid att betala eller godkänna ett avbetalningsförfarande. All ränta som påförs av den anmodade myndigheten för sådan tilläggstid skall betalas till den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen. All annan ränta som i enlighet med lagar och andra förordningar i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen påförs för dröjsmål med betalningen skall också betalas till den medlemsstat i vilken den sökande myndigheten är belägen. Fordringar som skall återvinnas får inte prioriteras i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen. Den anmodade myndigheten skall underrätta den sökande myndigheten om vilka åtgärder som har vidtagits i fråga om en begäran om återvinning. Om fordringen och/eller det dokument som möjliggör utsökningen, och som har upprättats i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen, under återvinningsförfarandets gång bestrids av en berörd part skall denna part inge sin framställan till det behöriga organet i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen i enlighet med de lagar som gäller där. Den sökande myndigheten skall underrätta den anmodade myndigheten om denna framställan. Den berörda parten får också underrätta den anmodade myndigheten om denna framställan. Så snart den anmodade myndigheten har erhållit de upplysningar som avses i punkt 1, antingen från den sökande myndigheten eller från den berörda parten, skall den uppskjuta utsökningsförfarandet i avvaktan på det beslut som det behöriga organet fattar i detta ärende. Skulle den anmodade myndigheten bedöma det nödvändigt, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 13, får denna myndighet vidta försiktighetsåtgärder för att garantera återvinningen, om lagar och andra författningar i den medlemsstat där den är belägen medger ett sådant förfarande för liknande fordringar. Om det är de utsökningsåtgärder som vidtas i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen som bestrids, skall frågan hänskjutas till det behöriga organet i denna medlemsstat i enlighet med dess lagar och andra författningar. Om det behöriga organ till vilket frågan har hänskjutits i enlighet med punkt 1 är en civilrättslig domstol eller en förvaltningsdomstol skall denna domstols beslut, om det är gynnsamt för den sökande myndigheten och medger återvinning av fordran i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen, utgöra det dokument som möjliggör återvinning i enlighet med artikel 6 - 8 och återvinningen av fordringen skall genomföras på grundval av detta beslut. På en rimlig begäran från den sökande myndigheten skall den anmodade myndigheten vidta försiktighetsåtgärder för att säkerställa återvinningen av en fordran, om det är förenligt med lagar och andra författningar i den medlemsstat i vilken den är belägen. Vid genomförandet av bestämmelserna i föregående stycke skall artiklarna 6, 7.1, 7.3, 7.5, 8, 11, 12 och 14 gälla i tillämpliga delar. Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig a) att garantera de bistånd som föreskrivs i artiklarna 6 - 13, om återvinningen av fordringen på grund av gäldenärens situation skulle förorsaka allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter i den medlemsstat där denna myndighet är belägen, b) att åta sig återvinningen av en fordran om den sökande myndigheten inte har uttömt alla möjligheter till återvinning inom territoriet för den medlemsstat där den är belägen. Den anmodade myndigheten skall underrätta den sökande myndigheten om sina skäl för att avvisa dess begäran om bistånd. Denna rimliga vägran skall också meddelas kommissionen. Frågor om preskriptionstider skall uteslutande regleras av gällande lagar och andra författningar i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen. Åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten vid återvinning av fordringar för att efterkomma en begäran om bistånd som om de hade vidtagits av den sökande myndigheten skulle ha lett till att preskriptionstiden uppsköts eller avbröts i enlighet med gällande lagar och andra författningar i den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen skall anses ha vidtagits i den senare medlemsstaten vad gäller denna verkan. Dokument och upplysningar som skickas till den anmodade myndigheten i enlighet med detta direktiv får av denna myndighet endast översändas till a) den person som anges i begäran om bistånd, b) de personer och myndigheter som är ansvariga för återvinningen av fordringarna, och endast för detta ändamål, c) de rättsliga instanser som handlägger ärenden beträffande återvinning av fordringar. Begäran om bistånd och tillämpliga dokument skall åtföljas av en översättning till det officiella språket eller till ett av de officiella språken i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen utan att det påverkar den senares rätt att avstå från översättningen. Medlemsstaterna skall avstå från alla fordringar på varandra för återbetalning av de kostnader som uppstår vid det ömsesidiga bistånd de ger varandra i enlighet med detta direktiv. Den medlemsstat där den sökande myndigheten är belägen skall emellertid förbli betalningsskyldig till den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen för de kostnader som uppstår på grund av åtgärder som bedöms vara ogrundade, antingen vad gäller fordringens sakinnehåll eller giltigheten av det dokument som utfärdats av den sökande myndigheten. Medlemsstaterna skall förse varandra med en förteckning över behöriga myndigheter som har befogenhet att framställa eller ta emot en begäran om bistånd. Härmed bildas kommitté för återvinning av fordringar (i det följande kallad kommittén), som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna med en företrädare för kommissionen som ordförande. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning. Kommittén får undersöka alla ärenden som rör tillämpningen av detta direktiv, som tas upp av ordföranden antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat. Närmare bestämmelser för tillämpningen av artiklarna 4.2 och 4.4, 5.2 och 5.3, 7.1, 7.3 och 7.5, 9, 11 och 12.1 samt av bestämmelserna om omräkning, överföring av återvunna summor och fastställande av ett minimibelopp för fordringar, för vilka bistånd får begäras, skall antas enligt det förfarande som fastställs i punkt 2 och 3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med en majoritet av 41 röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta. 3.a) Kommissionen skall själv anta förslaget, om det inte strider mot kommitténs yttrande. b) Om förslaget strider mot kommitténs yttrande, eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet. c) Om rådet inte har fattat något beslut från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna vidtas. Bestämmelserna i detta direktiv skall inte förhindra ett större mått av ömsesidigt bistånd som lämnas nu eller av särskilda medlemsstater i enlighet med överenskommelser eller uppgörelser, inklusive åtgärder som rör upplysningar om rättsliga eller utomrättsliga handlingar. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv . Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som den har vidtagit för att genomföra detta direktiv. Kommissionen skall vidarebefordra dessa upplysningar till de övriga medlemsstaterna. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. På rådets vägnar R. VOUEL Bilaga Rättsakt nr 2 om fastställande av närmare bestämmelser för genomförandet av vissa bestämmelser i direktiv /308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkom- na till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter (77/794/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidigt bistånd vid återvinning av fordringar till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska struktur- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar inom jordbrukssektorn[1], och särskilt artikel 22.1 i detta, och med beaktande av följande: Ovannämnda direktiv införde ett system med ömsesidigt bistånd mellan de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i syfte att förse den sökande myndigheten med alla de upplysningar som behövs för att delge den berörda mottagaren alla dokument och beslut som är tillämpliga för att vidta förebyggan- de åtgärder och för att den anmodade myndigheten skall kunna återvinna fordringar å den sökande myndighetens vägnar. Närmare bestämmelser för genomförandet av sådant ömsesidigt bistånd måste fastställas inom vart och ett av dessa områden för att göra biståndet effektivt.