prop · GI03131 · 1995-01-01 00:00:00 — fördelar s.k. organisationsstöd till invandrarnas riksorganisa- tioner enligt förordningen (1986:472) om statsbidrag till invandrarnas riks- organisationer. Regeringen beslutar, efter förslag i anslags- framställning, vilka organisationer som för nästkommande bidragsår skall vara statsbidragsberättigade. För att reguljärt statsbidrag skall kunna utgå till en organisation krävs bl.a. visst minsta medlemsantal och att organisationen har haft en stabil verksamhet . Under /95 har bidrag beviljats enligt förordningen med till riksorganisationer och samarbetsorgan bland invandrarnas riksorganisationer. Nyare och mindre riksorganisationer har stötts med projektbidrag genom beslut av . Högst har fått användas som stöd till etablering och utveckling av riksorganisationer bland invandrare. Totalt disponerar ca för projektbidrag under innevarande budgetår. Av anslaget för projektbidrag har bl.a. Sociala Missionens projekt för återvandringsstöd bekostats. Regeringen förlängde uppdrag att fördjupat följa utvecklingen av riksorganisationer som har sin nationella, etniska eller språkliga bakgrund i f.d . Verket har redovisat uppföljningen till regeringen . Av redovisningen framgår att riksorganisationerna med bakgrund i f.d. inte förändrats lika mycket som föregående år. De riksförbund som bildades , och , har stabiliserats och har en omfattande verksamhet. Regeringens avsikt är att de, tilsammans med ytterligare några nya organisationer, skall beviljas reguljärt statsbidrag enligt förordningen under nästa budgetår. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit en förstärkning av anslaget för organisationsstöd med ca . har vidare föreslagits att under innevarande budgetår 1994/95 skall erhålla i ett särskilt stöd på grund av organisationens starka expansion och betydelsefulla insatser. I betänkandet Organisationernas bidrag (SOU 1993:71) redovisar Utredningen om statens stöd till ideella organisationer förslag som även gäller stödet till invandrarnas organisationer. Utredningen har remissbehandlats och bereds nu inom . Även invandrar- och flyktingpolitiska kommittén, som ersätts av två kommittéer, har haft att behandla frågor som rör organisationerna, t.ex. huruvida en tidsgräns skall kunna bestämma hur länge människor som bosatt sig i och deras ättlingar skall kunna betecknas som invandrare. Frågorna kvarstår att belysa för den kommitté som skall se över invandrarpolitiken. Kommittén skall även belysa möjligheterna att stärka invandrarnas deltagande och delaktighet i samhällslivet genom ett ökat ansvarstagande för organisationsstödets hantering från organisationernas sida. Kommittén skall i sitt arbete även samråda med invandrarorganisationerna. Stöd till invandrarnas trossamfund utgår som tidigare från Cividepartementets anslag. till trossamfund fördelar medlen. I nämnden ingår företrädare för de frikyrkliga samfunden och invandrarnas trossamfund. Forskning om internationell migration och etniska relationer, ofta kallad , är ett mångvetenskapligt forskningsområde. Forskning bedrivs inom många såväl samhällsvetenskapliga som humanistiska ämnen, vilket kräver samordning och samarbete mellan både enskilda forskare och institutioner samt högskolor. Sedan () inrättades har forskningsområdet fått en välbehövlig förstärkning. SFR har bl.a. gett stöd till att knyta samman de centrumbildningar och forskningsmiljöer som uppstått vid ett stort antal högskolor. Med stöd av SFR har ett nationellt nätverk byggts upp. Även ett antal lokala nätverk har fått stöd av rådet. För /95 har SFR stött IMER-forskning med . Den relativa andel av SFR:s medel som går till IMER-forskning har därigenom fortsatt att öka. SFR har i en nyligen utgiven katalog givit en överblick över IMER-forskning /91-1994/95 som finansierats av SFR. Med inomvetenskapliga kriterier har IMER-forskningen hållit god kvalitet. Det är dock oklart i vad mån denna forskning också kan sägas ha haft relevans för utvecklingen på det invandrarpolitiska området i vid mening. Regeringen har därför uppdragit åt den nya invandrarpolitiska kommittén att analysera detta samband. fick det tyska för att den långsiktiga svenska integrationspolitiken ansågs vara en förebild för en framtida europeisk invandrarpolitik. Den tidigare regeringen använde en del av prissumman till att arrangera ett internationelt symposium om det mångkulturella samhället. Symposiet, som arangerades parallellt med invandrarrådslaget i , samlade deltagare från ett flertal europeiska länder samt från och . En slutsats från symposiet är att ett mångkulturellt samhälle i sig innebär både möjligheter och risker. Att till- varata ett sådant samhälles positiva möjligheter och att förhindra segregation och intolerans betraktas i de flesta invandringsländer som avgörande framtidsfrågor. I detta arbete spelar det internationella erfarenhetsutbytet en viktig roll. VI Samråd med frivilligorganisationer m.fl. Flera svenska frivilligorganisationer är aktiva inom invandrar-, flykting- och biståndspolitiken. På central nivå samlas de största organisationerna i ett flyktingpolitiskt råd, som är knutet till departementet och leds av statsrådet. I rådet ingår ledamöter från svenska sektion, Rädda barnen, , församlingsnämnd, Svenska röda korset, frikyrkoråd och invandrarbyråer och flyktingmottagningar (RIB). Dessutom ingår representanter från berörda myndigheter, , , , riksdagspartierna och UNHCR. Under /94 har haft tre sammanträden. Rådet fungerar som ett samrådsorgan i olika flyktingpolitiska frågor. En viktig roll spelar även invandrarnas och flyktingarnas egna organisationer. Det gäller både de organisationer som representerar arbetskraftsinvandrarna och de med många flyktingar bland sina medlemmar. Dessa organisationer gör värdefulla insatser inom flyktingmottagandet och i vissa fall för att underlätta återvändande till hemlandet. Invandrarministern har ett invandrarråd till sitt förfogande för samråd i in- vandrarpolitiska frågor. har haft två sammanträden under budgetåret. I rådet ingår ett 30-tal företrädare för i princip de av invandrarnas riksorganisationer som får statligt stöd. Under årets sammanträden, har bl.a. EG-frågor, rörlighet bland invandrare samt invandrare och arbetslöshet diskuterats. hölls ett invandrarrådslag med temat Vår mångkulturella framtid. Invandrarministern har även årliga återkommande kontakter med företrädare för invandrarnas trossamfund. Ett möte hölls . har tagit initiativ till ett projekt _ Kontaktnätet- som hand- lar om att rekrytera s.k. flyktingguider till nyanlända flyktingar. Bakom pro- jektet står, förutom och , ett åttiotal riksorganisationer såsom de politiska partierna, samtliga studieförbund, de fackliga centralorganisationerna, och en lång rad andra trossamfund, idrottsrörelsen, , hyresgäströrelsen, handikapp- rörelsen och i stort sett samtliga frivilligorganisationer på det sociala fältet såsom Röda korset, m.fl. Målsättningen för projektet är att varje intresserad flykting skall erbjudas åtminstone ett kontaktnät i den kommun där han eller hon bor. Sammanförandet av intresserade guider och flyktingar, som i allmänhet sker i kommunernas regi, bör utgå från något slags gemensamma intressen. Värvning av guider sker genom de lokala organisationerna och genom upprop till allmänheten i vanligtvis regi. I mer än 150 kommuner finns nu speciella grupper som arbetar med Kontaktnätet och fler än 3 500 guider är aktiva. VII Det internationella migrations- och flyktingpolitiska arbetet och roll 1. Inledning verkar aktivt i en rad internationella fora för att bidra till varaktiga lösningar av både de problem som orsakar folkomflyttningar och av de kon- sekvenser som följer därav. Inom FN:s ram behandlas flyktingpolitiska frågor, med avseende på såväl åtgärder för dem som tvingats på flykt (UNHCR, UNRWA) som insatser för att komma åt grundorsaker till flykt. Inom är det av naturliga skäl den ekonomiska politiken i medlemsländerna, arbetskraftsfrågorna etc. som bestämmer inriktningen av det migrationspolitiska arbetet. är ett viktigt forum för mellanstatlig dialog kring integration av invandrare i medlemsländerna. Där har man också under en följd av år arbetat med asylrättsliga spörsmål. Den västeuropeiska integrationen har även immigrationspolitiska aspekter. Som blivande medlem i EU kommer att delta i och bidra till det arbete som bedrivs i syfte att avveckla eller förenkla gränskontrollen för personer. har i flera fora verkat för att länder ska dela på ansvaret i den massflyktssituation som uppstått till följd av kriget i f.d. . Vid för migrationsministrar i presenterades på svenskt intiativ ett resolutionsförslag från sex länder (förutom ; , , , och ) med innebörden att rådets medlemsländer förbinder sig att ta större ansvar för de människor som flyr det . På grund av motstånd från några länder kunde resolutionen inte antas på Aten-mötet utan förslaget överlämnades till Wiengrupp (se vidare under Wienprocessen). Även inom ESK har ett aktivt arbete bedrivits. , då satt som ordförande, har regeringen verkat för att placera frågan om migra- tionspolitiskt samarbete på ESK:s dagordning. Vid i beslutades, efter ett svenskt intiativ, att frågan om massflykt ska tas upp på dagordningen i fortsättningen. Efter ansökan om medlemskap har en dialog med EU kommit att utvecklas tillsammans med övriga kandidatländer. Detta har inneburit en närmare kontakt med det migrationspolitiska arbetet inom EU. I samband med att medlemskapsförhandlingarna inleddes inom migrationsområdet , förelades de rättsakter som inom EU gäller inom området. En analys av dessa har visat att inte kommer att ställas inför krav på mer genomgripande förändringar av den politik som fastlagts och tillämpas av vårt land. Det nordiska samarbetet i migrations- och flyktingpolitiska frågor har även under den nu aktuella perioden varit betydelsefullt, främst av två skäl. Dels är utvecklingen i vårt östra närområde ett gemensamt nordiskt intresse, dels är det faktum att tre nordiska länder parallellt sökt inträde i EU ett förhållande som, trots att förhandlingarna sker helt självständigt, naturligtvis ger anledning till samråd. Den nordiska passfriheten är en gemensam dimension inför ett kommande inträde i EU. har vidare aktivt verkat för att göra biståndet till flyktingar mer effektivt. FN-organens administrativa struktur och kapacitet, främst UNHCR och FN:s program för livsmedelsbistånd, ses över i syfte att göra dem effektivare. En ökad samordning och effektivisering inom FN-systemet behövs. finansiella bidrag till de internationella flyktingprogrammen är be- tydande. är bland de fem största bidragsgivaren till UNHCR och till UNRWA. De svenska bidragen till (WFP) för flyktingar är bland de största och mest flexibla. har , bl.a. via SIDA:s katastrofmedel, gjort stora insatser till förmån för flyktingar i olika regioner, ofta i nära sam- arbete med enskilda organisationer. Vidare utgår svenskt ekonomiskt stöd till internationella organisationer som och , där många av insatserna görs till förmån för flyktingar. Dessutom utgår bidrag till flyktinginsatser som genomförs av eller i samarbete med svenska enskilda organisationer. En del av de svenska bidragen till flyktingprogram och för internflyktingar under fördelar sig enligt följande: (mkr) UNHCR 596 UNRWA 130 WFP 331 UNHCR och övriga FN-organs arbete med flyktingfrågor FN:s flyktingkommissarie () inrättades 1950 utifrån behovet att lösa de europeiska flyktingarnas problem efter . UNHCR:s grundläggande mandat, att ge rättsligt skydd åt personer som på grund av välgrundan fruktan för förföljelse flytt sitt hemland, finns nedlagt flyktingkonvention och tilläggsprotokoll. Genom utvecklingen efter undertecknandet av flyktingkonventionen, finns huvuddelen av världens flyktingar i tredje världen vilket gjort att inslaget av materiellt bistånd har ökat kraftigt. UNHCR:s mandat kan förlängas av generalförsamling. Verksamheten är huvudsakligen finansierad genom frivilliga bidrag från givarländerna. De fyra största är , , och . UNHCR leds av en styrelse (exekutivkommitté) som fastlägger organisationens övergripande målsättning och behandlar flyktingkommissariens förslag till budget. Huvudkontoret ligger i och verksamheten karakteriseras bl.a. av ett nära samarbete med enskilda organisationer, såväl internationella som nationella. Världens flyktingsituation har förändrats kraftigt efter UNHCR:s grundande. De flesta flyktingrörelser sker mellan länder i tredje världen. Antalet flyktingar uppskattas till drygt 18 miljoner och minst lika många internflyktingar. En orsak till denna utveckling är det ökade antalet s.k. komplexa katastrofer. Dessutom är flera av de största flyktingproblemen fortfarande olösta (, , ). UNHCR strävar efter att finna varaktiga lösningar på flyktingproblemen och brukar ange tre möjligheter: - frivillig repatriering, - integration i första asylland, - överföring till tredje land. UNHCR har fokuserat sina ansträngningar på att hjälpa flyktingar att återvända till sina hemländer och frivillig repatriering har allt tydligare kommit att framstå som den enda möjliga lösningen på flertalet av världens flyktingproblem. Endast i undantagsfall och då det kan motiveras utifrån den enskildes säkerhetssituation, eller då det gäller fysiskt eller psykiskt handikappade, har omplacering till tredje land blivit aktuell. har flyk- tingar återvänt till bl.a. , , , och . Under flyktingkommissarie ledning är det tydligt att UNHCR ser på sin skyddsroll i ett bredare perspektiv och söker nya lösningar på den allt med komplicerade flyktingproblematiken. De senaste årens ökade flyktingproblem har ställt stora krav på UNHCR, vilket inneburit en dryg fördubbling av budgeten. och de nordiska länderna har varit mycket aktiva i styrelsen och medverkat till att stärka UNHCR. Förebyggande insatser, ökad katastrofberedskap, behovet av varaktiga lösningar och samarbete med andra organisationer är områden av särskild betydelse för UNHCR. har särskilt uppmärksammat behovet av att se till de bakomliggande orsakerna till flyktingproblematiken, bl.a. respekten för de mänskliga rättigheterna i flyktingarnas ursprungsländer. UNHCR:s förmåga att spela en mer direkt roll i svåra krigs- och katastrofsituationer har satts på prov . Detta gäller framför allt i f.d. där UNHCR är s.k. "lead-agency" inom FN-familjen och har huvudansvaret för världsorganisationens arbete. Insatsen i f.d. samt i har inneburit ett vidgande av mandatet till arbetsuppgifter som ligger utanför organisationens traditionella arbetsområde. I takt med att allt fler ansvarsområden läggs på UNHCR framstår behovet av samordning med andra organisationer, inom och utanför FN-familjen, som allt mer tydligt. Detta samarbete gäller såväl inom katastrofområdet som för att möta problematiken kring internflyktingar, integration av återvändande flyktingar samt för att angripa grundorsakerna till flykt. Inom FN-familjen kan nämnas (WFP) som övertagit hela ansvaret för livsmedelsbistånd till flyktingar, , () samt det inrättade (DHA). för bistånd åt Palestinaflyktingar (UNRWA) kom för att bistå de palestinska flyktingar som blivit hemlösa på grund av det arabisk- . ligger f.n. i men skall enligt riktlinjer från generalförsamlingen och beslut av generalsekreteraren successivtflyttas till . UNRWA har fältkontor i sitt verksam- hetsområde, vilket omfattar , , , och . UNRWA har kommit att spela en viktig roll vad gäller insatser inom utbildning, hälsovård och social service bland palestinska flyktingar. Till skillnad från UNHCR har UNRWA inget direkt mandat när det gäller flyktingarnas rättsliga skydd, men utövar en viss skyddsfunktion genom sin närvaro i länderna. har nya flyktingar tillkommit, framför allt 1967 då ockuperade , och . De höga födelsetalen har därtill gjort att denna flyktinggrupp, som uppgick till en halv miljon, är mer än fem gånger så stor. är ca 3 miljoner palestinier registrerade hos UNRWA varav cirka en tredjedel befinner sig i flyktingläger. har det största antalet palestinska flyktingar, ca 1 miljon. Övriga finns i , , på och i . Avtalet mellan och PLO skapade över en ny situation på och i som också får konsekvenser för UNRWA och dess arbete. UNRWA utgör "civil administration" inom centrala sektorer, främst utbildning och hälsovård. UNRWA söker i ökad utsträckning samordna sin verksamhet med den nya palestinska administrationen. Syftet är ytterst att trappa ner verksamheten. Flyttningen av högkvarteret till har betydelse i detta sammanhang. Dock gäller att UYNRWA kommer att ha ett huvudansvar för flyktingarna i , och . (), med säte i grundades . Verksamheten består av rådgivning till regeringar i migrationsfrågor, utbytesprogram, praktikprogram, främjande av återvandring samt transport av flyktingar och migranter. Transportverksamheten är särskilt omfattande och sker ofta i samarbete med UNHCR. Medlemskapet i IOM ger möjlighet att ta aktiv del i organisatonens olika verksamheter. har haft ett praktiskt inriktat samarbete med IOM avseende transport till av kvotflyktingar m.fl. och från av återvandrare. har IOM spelat en mer aktiv roll än tidigare, främst som en följd av utvecklingen i f.d. och i . IOM har öppnat ett nytt regionkontor i för att bättre möta behoven i och . Genom en särskild konferens mellan länderna kring för att motverka illegala flyktingströmmer över har IOM:s regionkontor i fått i uppdrag att verkställa ett av länderna godkänt tvåårigt åtgärdsprogram angående framförallt de baltiska staterna. Regeringen har beslutat att bidra med fördelat lika på två projekt. Det ena projektet avsåg "Humanitarian ". Det andra projektet avsåg "Migration Information Programme (MIP)" för studier rörande potentiella migranter i Öst- och . beslutade regeringen att lämna bidrag om till IOM för dess verksamhet för migrationspolitiskt samarbete mellan stater i . Vidare har regeringen beslutat att lämna bidrag om till () i för att göra en analys av förutsättningarna för en svensk-rysk samverkan i migrationsfrågor. Inom finns en arbetsgrupp för migrationsfrågor, den s.k. Working Party on Migration. Gruppen rapporterar direkt till . har sedan starten deltagit aktivt i arbetet. Ett viktigt syfte är att analysera sambandet mellan migration och den ekonomiska utvecklingen i . Ett arbetsområde för gruppen är att studera vilka effekter de senaste årens förändrade migration har och kan förväntas få för berörda arbetsmarknader och för den sociala utvecklingen i ut- och invandringsländer. har gruppens arbete starkt påverkats av den växande insikten om behov av samordning mellan invandringsländerna för att påverka bakgrundsorsakerna till utvandring. Inom ram pågår ett viktigt arbete med att i en årlig rapport sammanställa och analysera migrationspolitik och migrationsdata från medlemsländerna, den s.k. . Rapporten har en ställning som ett av de viktigaste referensverken inom området. Arbetet sker i en grupp, som består av både forskare och representanter för ländernas regeringar. I gruppen ingår även några länder utanför OECD-kretsen, nämligen, , , , och . har ingått i ESK:s trojka, den europeiska samarbets- och säkerhetskonferensen, numera organi- sationen för säkerhet och samarbete (). Den ser ESK som ett genom sin breda medlemsbas värdefullt forum för behandling av migrations- frågor. Massmigrationsfrågan, som berör fundamentala mänskliga rättigheter, får i ses som en del av dess konfliktförebyggande och krishanterande verksam- het. I deklarationen från toppmötet i betonas samar- betet med andra relevanta internationella organisationer. har verkat för att ESK/stärker sin kompetens att hantera frågan inom ramen för det breda säkerhetsbegreppet. Även andra migrationsfrågor har tagits upp i det tidigare ESK, bl.a. vid seminarier då man behandlat minoritetsfrågor. ; Öst/Väst-migration CDMG () arbetar huvudsakligen med frågor rörande flyktingars och invandrares integration i invandringsländerna. I de flesta länder i upplever flyktingar och invandrare svårigheter i sin integration. Över hela finns vidare tendenser till ökad rasism och främlingsfientlighet. I denna situation är det allt viktigare att länderna i ökad utsträckning tar del av varandras erfarenheter på dessa områden. CDMG:s arbete är inriktat på ett sådant utbyte. har CDMG arrangerat ett antal konferenser där man med utgångspunkt i erfarenheter i olika länder diskuterat praktiska åtgärder för att stödja invandrares integration. Bland de områden som har berörts är invandrarkvinnors situation, åtgärder mot rasistiskt våld och medias roll för invandrares integration. kommer vidare att arrangeras bl.a. en konferens om s.k. invandrartäta bostadsområden. Bland CDMG:s övriga verksamhet kan nämnas ett jämförande projekt om vissa europeiska länders, däribland , återvandringspolitik och om "short-term migration" mellan öst- och västeuropeiska länder. Vidare har CDMG initierat en studie rörande invandrares religiösa förhållanden. Avsikten är att studera i vad mån det är möjligt för invandrare i att leva i enlighet med sin religiösa uppfattning och, om inte, vilka åtgärder som behövs för att säkerställa detta. för asylrättsliga frågor (CAHAR) möts regelbundet . En av de viktigaste uppgifterna för kommittén är att ge deltagarna möjlighet att utbyta erfarenheter och informera varandra om för- ändringar av den asylrättsliga lagstiftningen i respektive land. Syftet är att främja utvecklingen av en gemensam syn bland medlemsländerna om hur man bör lösa gemensamma problem inom det asylrättsliga området. har man i kommittén bl.a. utarbetat ett förslag till rekommendationer för hur mottagandet av asylsökanden vid flygplatser bör ske, vilket därefter har antagits av . Man har vidare diskuterat frågor som "säkra länder" ur transitländernas perspektiv och frivilligt återvändande av avvisade asylsökande och andra utlänningar. hölls en ministerkonferens (immigrationsministrarna) i regi i om migration från Öst- och . Ministrar från såväl väst som öst deltog. Konferensen antog en deklaration med re- kommendationer som uttryckte såväl mottagande västländers som intressen. För uppföljning av konferensen tillsattes en grupp av "" från alla deltagande länder, den s.k. Wiengruppen. Denna var administrativt knuten till . Vid möte diskuterades hur länder rimligen borde förhålla sig mot bakgrunden av risk för ytterligare massflyktsituationer av det slag som kriget i f.d. kommit att orsaka. Wiengruppen har vid sina övriga möten och diskuterat frågor om mer solidariska mottagningserbjudanden och behoven av rättsligt skydd som massflyktssituationer aktualiserar. Vid en ministerkonferens i regi i presenterade tillsammans med fem andra länder ett förslag till resolu- tion om bördefördelning i massflyktssituationer. Förslaget antogs inte av ministrarna utan hänsköts till Wiengruppen för vidare beredning. Vid möte fortsatte arbetet med resolutionsutkastet utan att någon resolution kunde antas. Vid mötet beslutades att gruppen skulle läggas ner. Beslutet fattades bl.a. mot bakgrund av att flertalet Öst- och Centraleuropeiska stater nu är medlemmar i och att flera av gruppens frågor lösts eller avförts från dagordningen. En del frågor kvarstod vid nedläggning. Dessa frågor anses bäst kunna lösas i och i /Budapestprocessen. blev en del av vad gäller den fria rörligheten för personer när trädde i kraft . Att avtalet omfattar denna frihet är en betydelsefull nyhet i EFTA-länders relationer till EU. innebär att EES-medborgare får rätt att fritt flytta mellan de avtalsslutande länderna för att ta anställning, starta egen verksamhet, studera, bo och leva - enligt ett för hela EES gemensamt regelsystem. En gemensam arbetsmarknad har skapats där medborgare i EU- och EFTA-länderna har rätt att utan krav på arbetstillstånd ta arbete var som helst inom hela EES-området. Reglerna innebär förbud mot diskriminering på grund av medborgarskap när det gäller sysselsättning, lön, arbetsvillkor liksom sociala och skattemässiga förmåner m.m. Den fria rörligheten omfattar också familjemedlemmar. Avskaffandet av de inre EU-gränserna