prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — I det senare fallet är det ofta fråga om verksamheter som staten och kommuner och andra offentliga organ och myndigheter själva beslutar om för att tillgodose allmänna intressen. Då kan det vara lämpligt med tvingande regler om miljökonsekvensbeskrivningar för att förbättra beslutsunderlaget. I övrigt tillgodoses behovet av miljökonsekvensbeskrivningar normalt genom de krav som redan i gällande lagstiftning ställs på företagarna att förhindra miljöstörningar och att ersätta och reparera uppkomna skador. - - - vill med skärpa framhålla att den föreslagna utvidgningen av kravet på miljökonsekvensbeskrivningar medför starkt ökade kostnader för både statliga myndigheter och kommunerna som skall granska och bedöma beskrivningarna och även för företagarna som skall tillhandahålla beskrivningarna. Samhällsekonomin tillåter inte detta. - - - Kravet på miljökonsekvensbeskrivningar är oacceptabelt även ur rättssäkerhetssynpunkt. Det är uppenbart och förekommer redan nu att kravet på kostnadskrävande miljökonsekvensbeskrivningar kan missbrukas så att det i praktiken av kostnadsskäl blir omöjligt för medborgarna att utöva sin grundlagsfästa äganderätt. 14 Rättskraft och omprövning 14.1 Ombudsmän, : Jag har ingen principiell invändning mot de föreslagna reglerna om omprövning av villkor som knutits till individuella tillstånd. Reglerna motsvarar till stor del vad som gäller enligt nuvarande lagstiftning. - - - 21 kap. 2 § 2 st. synes ge tillståndsmyndigheten en så vid befogenhet att förändra i ett tillstånd fastlagda villkor för en viss verksamhet att det är svårt att överblicka konsekvenserna av regeln. Jag ställer mig tveksam till att tillståndsmyndigheten ges en så opreciserad befogenhet. 14.2 : Det skall enligt åsikt föreligga synnerliga skäl för att ändra på villkor i en tillståndsprövning. Finns det osäkerheter i beslutsunderlaget bör villkoren i stället tidsbegränsas. Väljer man ändock att behålla föreslagen rätt till begäran om omprövning av villkor bör den skrivas om så att denna även omfattar den som bedriver den miljöfarliga verksamheten. 14.3 , SNV: Reglerna för upphävande av tillstånd bör kompletteras så att även överskridande av tillståndsgränser kan leda till återkallelse. Ett sådant åsidosättande av tillståndsgränser bör också vara straffsanktionerat. Det har nämligen visat sig att motsvarande paragraf i nuvarande lagstiftning, 23 § ML, inte täcker de fall åsidosättande sker av produktionsgränser i själva tillstånden. Att även bör ha befogenheten att påkalla omprövning vad gäller verksamheter som har en sådan karaktär att de finns på A-listan i miljöskyddsförordningens bilaga, är motiverat med hänsyn till det särskilda ansvar som verket har vad gäller åtgärder mot miljöolägenheter förknippade med sådana verksamheter. måste förbli en aktör som får arbeta konkret med åtgärder för begränsning av utsläpp och annan miljöpåverkan. - - - Förslaget i 21 kap. 7 § om att ålägga tillsynsmyndigheten att minst en gång pröva frågan om den bör göra framställan om omprövning tillstyrks av verket. Verket anser att tillsynsmyndigheten skall kunna begära in underlag från verksamhetutövaren för denna bedömning. Verket föreslår därför att ett sådant uttalande som finns i specialmotiveringen till 21 kap. 11 §, att myndigheten skall vara hänvisad till miljörapporterna i detta fall, inte bör göras. 14.4 : anser det viktigt att ges en stark ställning i tillsynssystemet och instämmer i det särskilda yttrandet av experten . - - - 21 kap. 1 §: Enligt 1 st. 2 skall ett tillstånd kunna upphävas om meddelande föreskrifter eller villkor inte iakttas. - - - Nämnden föreslår att paragrafen utformas så att även en bristande efterlevnad av tillståndet i sig bör kunna föranleda att tillståndet återkallas. 21 kap. 2 § 2 st. motsvarar 25 § 2 st. miljöskyddslagen. - - - Den är inte att anse som en omprövningsregel, eftersom den inte avser ändring av villkoren för ett tillstånd. - - - Under alla förhållanden bör innehållet och den avsedda tillämpningen kommenteras i balkens förarbeten. - - - Kommittén föreslår att tidigare fastställda villkor skall kunna ändras i samband med prövning av en ny ansökan. - - - Om kommer att medföra en lika långtgående förprövningsskyldighet för ändringar av en verksamhet, som gäller enligt 3 § 2 st. miljöskyddsförordningen, skulle en sådan omprövningsmöjlighet leda till en avsevärd urholkning av rättskraften hos ett tillståndsbeslut. Om en bestämmelse av detta slag införs i balken, bör den därför begränsas till att avse villkor som direkt berörs av den sökta ändringen i tillståndet. En sådan bestämmelse skulle även i vissa situationer kunna underlätta hanteringen av en ansökan om ändring i ett tillstånd. 21 kap. 4 §: Till skillnad från miljöskyddslagen upptas i 2 kap. 7 § inte utsläpp av avloppsvatten uttryckligen som en miljöfarlig verksamhet. - - - Detta torde komma att leda till att ett tillstånd skall avse den anläggning från vilken avloppsvattnet släpps ut och inte själva utsläppet av avloppsvatten. 21 kap. 6 §: ifrågasätter om inte beslut enligt 10 § bör kunna omprövas på samma sätt som övriga beslut som anges i paragrafens tredje stycke. - - - vill också starkt ifrågasätta om roller som tillstånds- och tillsynsmyndighet och initiativtagare till omprövning är förenliga med rättssäkerhetens krav. 21 kap. 7 § ifrågasätter om bestämmelsen behövs. - - - Givetvis skall tillsynsmyndigheterna bevaka möjligheterna att begära omprövning/ompröva. Denna bevakning skulle underlättas om tilllståndshavarna ålades att göra en fördjupad miljörapport det tionde året efter ett tillstånd och att därvid särskilt belysa frågor av betydelse för en eventuell omprövning av villkor. 21 kap. 12 §: anser att bestämmelsen inte bör föras över till en miljöbalk. Bestämmelsen skulle komma att gälla alla omprövningssituationer och oberoende av hur gammalt villkoret är. Ett alternativ till den föreslagna bestämmelsen kan vara att prövningsmyndigheten ges möjlighet att hänskjuta en villkorsändring till regeringen om myndigheten finner detta påkallat. 21 kap. 14 §: Paragrafen utgör en egendomlig rättsfigur som bör utgå ur balken. Tillåtlighetsprövningen måste knytas till ett efterkommande tillståndsbeslut av något slag, och det är detta som bör ta åt sig rättskraften. 20 kap. 16 §: Egentligen kan man, eftersom omprövningsmöjligheterna enligt balken är så stora, ifrågasätta om rättskraftsregeln i denna paragraf behöver omfatta något mera än själva tillståndet som sådant men däremot inte villkoren rörande försiktighetsmått för detta. Rörande rättskraftsfrågan vill tillägga följande. - - - Det finns varken i gällande miljöskyddslag eller den föreslagna balken några regler som ger möjlighet för tillståndsmyndigheten att inskränka eller återkalla tillstånd t.ex. på grund av att en verksamhet har lagts ned tillbaka. efterlyser sådana regler. har i några ärenden uttryckt den uppfattningen att ett tillstånd enligt allmänna rättsgrundsatser har upphört att gälla när verksamheten har legat nere och det inte är sannolikt att den kommer att återupptas i oförändrad form. - - - Nämnden har också i en del fall sett behov av att kunna göra mindre ändringar i ett tillstånd utan att ändra villkoren eller tiden för när omprövning av villkor är möjlig. Någon sådan möjlighet har inte införts i balken. - - - För att en fråga skall anses reglerad genom ett tillstånd krävs inte att ett villkor har meddelats rörande frågan. Prövningen omfattar även kemikalieanvändningen. - - - Rättskraften hos ett tillståndsbeslut enligt 22 § miljöskyddslagen gäller dock inte kemikaliefrågor. Ingripanden enligt kemikalielagstiftningen kan därför ske oaktat att tillstånd lämnats enligt miljöskyddslagen. Med den föreslagna lydelsen av 20 kap. 16 § kommer rättskraften hos ett tillståndsbeslut att omfatta alla områden som omfattas av , bl.a. kemikalieanvändningen. Något senare ingripande i kemikaliefrågor kan därför inte ske med stöd av balken. anser att denna verkan av ett tillståndsbeslut är otillfredsställande just när det gäller kemikaliefrågor. Det skulle bl.a. medföra ett omfattande merarbete för och andra prövnings- myndigheter och inte minst för Kemikalieinspektionen, vars yttrande skulle behövas i praktiskt taget alla ärenden, om kemikaliefrågorna i tillståndsärenden skulle ägnas den uppmärksamhet som krävs om de skall omfattas av ett tillstånds rättskraft. föreslår därför att ett uttryckligt undantag görs för ett tillstånds rättskraft när det gäller kemikaliefrågor. 14.5 Kammarrätten i : I 21 kap. i balken ges för hela dess område generella bestämmelser om omprövning av tillstånd och villkor för tillstånd. Det är från rättssäkerhetssynpunkt angeläget att sådana bestämmelser är klara och tydliga i sin utformning. Kammarrätten sätter i fråga om det kan anses rimligt att rättskraften i givna tillstånd skall kunna rivas upp med stöd av så allmänt formulerade bestämmelser som exempelvis 21 kap. 2 § andra och sjätte-sjunde punkterna i balken. - - - 21 kap. 7 § Kammarrätten avstyrker att det i lag ställs upp krav på att ett "icke-beslut" skall motiveras. 14.6 : Det rimliga vore att ha två huvudtyper av tillstånd. Det ena är koncession, som kan ha en mer eller mindre tydlig expropriativ eller liknande effekt. Det andra benämner vi lov. Det är möjligt att skillnaden inte går att upprätthålla fullt ut men tanken är att koncessionen skall bli rättskraftig även gentemot tredje man medan lovet blir rättskraftigt mellan utövaren och "det allmänna". Detta bildar en bakgrund till frågan om upphävande av tillstånd. Många EG-direktiv medför att miljöskyddslagens nuvarande regler om tillstånds rättsverkan inte kan behållas annat än för vissa slags verksamheter. Betänkandet har inte lagt någon större vikt vid detta. 14.7 : I grova drag innebär kommitténs förslag härvidlag att nuvarande regler i huvudsak bibehålls. Vissa förslag rörande regelbunden uppföljning av givna tillstånd , ändringar i prövningens omfattning vid kompletterande tillstånd respektive omprövning samt, framförallt, som en konsekvens av MKN och meddelade generella föreskrifter, innebär dock en viss utvidgning av dagens möjligheter att ompröva tillstånd. - - - välkomnar i princip dessa skärpningar. vill dock redan här markera, att den ställer sig något tveksam till huruvida det är rimligt med helt olika omprövningsregler för verksamheter som omfattas av de EG-direktiv som ingår i jämfört med dem som gäller för övrig verksamhet. Flertalet direktiv innehåller bestämmelser om att omprövning skall ske , medan huvudregeln enligt balken är att omprövning skall ske . Detta synes vid en första anblick kunna ge upphov till problem. Förslaget att ge respektive tillsynsmyndighet behörighet att påkalla omprövning är ett välkommet steg. - - - Enligt forskningsnämnden är frågan om behörighet för enskild att begära omprövning otillräckligt utredd. Redan på principiella grunder kan ifrågasättas att kommittén stannat för att föreslå vad man kan kalla för ett monistiskt system för intressebevakning; enbart myndighet ges in- itiativrätt. Internationella undersökningar och debatter har visat att pluralistiska system (kombination av enskild och publik talerätt) har klara fördelar, både ur enskild och allmän synvinkel. - - - En betydligt effektivare intressebevakning uppnås om den publika initiativrätten kombineras med talerätt för enskilda. - - - Det finns all anledning att närmare överväga om inte sakägare bör ges en sådan rätt vid sidan av tillsynsmyndighet, särskilt med tanke på att sakägare redan enligt gällande ordning i viss utsträckning har talerätt beträffande miljöfarlig verksamhet som icke tillståndsprövats. 14.8 i : anser att till- ståndsmyndigheten måste ges en möjlighet att avvisa en framställan om omprövning om den finner att den inte är miljömässigt motiverad eller att skälen för omprövning i övrigt inte är tillräckliga. Ett beslut om avvisning bör inte var överklagningsbart. 14.9 i län: Kommitténs förslag för omprövning och upphävande av tillstånd tillstyrks i allt väsentligt. 14.10 i : 21 kapitlet innehåller flera intressanta nyheter. En sådan är möjlighet till omprövning av villkor (21:2, p. 1) än från det tillståndet vunnit laga kraft, dvs den som följer av internationella förpliktelser. En annan nyhet är regeln i 21:7 om återkommande bedömning av förutsättningarna för omprövning av villkor minst en gång i fråga om miljöfarlig verksamhet. Båda dessa nyheter kan medföra ökad arbetsbelastning för berörda myndigheter. 14.11 i : I samband med ändringar eller utvidgningar av tillståndspliktiga miljöfarliga verksamheter, sker det i praktiken en omfattande och fortlöpande omprövning av gamla villkor. Emellertid finns det ett stort antal verksamheter som drivits på samma sätt och där det kan finnas behov av att skärpa eller ändra villkor på olika sätt. Förslaget att generellt låta tillsynsmyndigheterna ha ansvar för omprövningsfrågorna är därför positivt. Genom att sprida ansvaret på fler myndigheter, ökar möjligheterna till ett mer aktivt användande av omprövningsinstitutet. Ett sätt att bryta en slentrianmässig hantering kan vara att som föreslås i 7 § ställa upp ett krav på fortlöpande formella beslut även då det inte görs någon ändring i villkoren för en verksamhet. - - - I förslaget framgår dock inte närmare hur det är tänkt att beslutet skall hanteras och om det skall följas upp utanför myndigheten. - - - Inte minst med tanke på att villkoren i ett tillståndsbeslut kan ha fastställts under olika tidpunkter förefaller förslaget tveksamt. har, med stöd av allmänna rättsgrundsatser, upphävt tillstånd efter ansökan från tillståndshavaren i de situationer som anges i 10 § i förslaget. Det är dock bra att förfarandet får en uttrycklig rättslig reglering. 14.12 i : tolkar 21 kap. 6 § som att myndigheten framgent kommer att sakna möjlighet att begära omprövning av sådan miljöfarlig verksamhet där kommunen övertagit tillsynen. bör ges möjlighet att initiera en omprövning bl.a. som ett led i arbetet med att via åtgärdsplaner för ett område som kan omfatta flera kommuner uppnå fastställda miljökvalitetsnormer. 14.13 i : anser att även åsidosättande av förprövningsplikten i allvarliga fall skall medföra förbud. Detta skulle kunna tolkas in i begreppet föreskrifter i 21 kap. 1 § 2 p. med stöd av 14 kap. 5 §, men borde i så fall stå uttalat i motiveringarna till bestämmelserna. Alla tillsynsmyndigheter kan ta upp frågan om omprövning. Det är en fördel för miljövården. - - - Enligt förslaget skall dessutom tillsynsmyndigheten aktivt överväga behovet av omprövning . Det fordrar ett särskilt beslut, men vem det riktar sig till och om andra instanser kan påverka det bör preciseras, åtminstone i följdlagstiftningen. I 21 kap. 10 § föreslås att tillståndsmyndigheten på ansökan av tillståndshavaren skall få upphäva ett tidigare meddelat tillstånd om kravet på tillstånd genom lagändring upphört att gälla. instämmer i att det är viktigt att denna fråga tas upp till diskussion och klarläggs. De motiv som kommittén redovisar för förslaget måste dock allvarligt ifrågasättas. - - - Tillståndsplikten grundar sig på regler i 3 § miljöskyddsförordningen, som utfärdats med stöd av 10 § miljöskyddslagen. Reglerna stadgar förbud mot att utan tillstånd utöva olika slag av miljöfarlig verksamhet. Den som har tillstånd att på vissa villkor utöva en förbudsbelagd verksamhet drabbas följaktligen inte av förbudet. Om emellertid förbudet upphävs genom en lagändring upphör grunden för tillståndet. Det behövs således inte längre för att verksamheten lagligen skall få utövas. Det finns ingen regel eller allmän rättsprincip som säger att ett tillstånd, trots att tillståndsplikten upphävts, fortsätter att gälla med rättsverkningar av olika slag. Det kan alltså inte hävdas att utövaren, trots att förbudet upphävts, alltjämt skulle vara bunden av tillståndet och dess villkor. Den som bryter mot ett förbud som inte längre gäller eller mot villkor i ett tillståndsbeslut som inte längre behövs kan givetvis inte drabbas av några straffsanktioner. Det vore emellertid rimligt att jämställa sådana äldre tillstånd med tillstånd som erhålls efter frivillig prövning enligt 6 § miljöskyddsförordningen. Men för att denna rättsverkan skall tillkomma äldre tillstånd krävs uttryckligt lagstöd. anför om verkan av äldre tillstånd bör med hänsyn till vad som sagts ovan korrigeras under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Det kan ifrågasättas om det alls föreligger något behov av den föreslagna regeln. Vilken rättsverkan ett tillstånd har, vare sig det är tillkommet efter obligatorisk eller frivillig prövning, är under alla förhållanden en fråga av fundamental betydelse som måste klarläggas. Det har visat sig svårt att pröva sådana tillståndspliktiga ändringar som kan vara nödvändiga när ett haveri inträffat. Kommittén har inte alls berört frågan i betänkandet. anser att det utförliga förslag som fört fram (se SNV rapport nr. 3440 s. 75 ff.) bör beaktas under det fortsatta lagstiftningsarbetet. 14.14 i : Ett tillstånd borde kunna upphävas på begäran av tillståndshavaren även när en tillståndspliktig verksamhet upphört helt eller delvis p.g.a. driftsinskränkning eller nedläggning av viss del. 14.15 i : saknar i förslaget till miljöbalk regler för hur tillstånd för verksamheter som står stilla på grund av nedläggning, konkurs eller liknande skall hanteras. Hur skall en verksamhet med tillstånd, vilken inte varit i drift behandlas vid nystart? - - - Förslagsvis kan en tidsgräns införas för hur länge en verksamhet får vara avställd eller ligga helt nere innan ett tillstånd upphör att gälla. 14.16 i : bör få möjlighet att begära omprövning av villkor i tillståndsbeslut enl balken för större anläggningar även om verket inte är tillsynsmyndighet. 14.17 i län: Ytterligare en grund för upphävande av tillstånd bör skrivas in i 1 §, nämligen 6. när verksamheten upphört. I och med att det är många verksamheter som upphör men få som startar finns det klara behov av att kunna "städa upp" så att outnyttjade tillstånd saneras bort. Lämplighetsprövningen i 20 kap. 9 § talar också för detta. Ett nytt sista stycke bör därför skrivas till nämligen: "Ett tillstånd enligt denna balk förfaller om den med tillståndet avsedda verksamheten upphör." 21 kap. 6 § innebär, så som tolkar paragrafen, att tillståndsmyndighet som själv inte är tillsynsmyndighet inte kan ta upp fråga om omprövning. Detta kan vara till nackdel när tillstånd för en hel bransch skall omprövas. 21 kap. 7 § "Miljöfarlig verksamhet" bör bytas mot "miljöpåverkan från vissa fasta anlägg- ningar". - - - 10 § Möjlighet bör finnas att upphäva ett tillstånd på tillståndshavarens begäran, åtminstone så länge ett tillstånd är knutet till en viss plats. "Om ett ... upphört att gälla, eller på tillståndshavarens begäran, får tillståndsmyndigheten på ansökan av tillståndshavaren upphäva tillståndet." 21 kap. 11 § Skyldighet för tillståndshavaren att lämna de uppgifter som behövs för prövningen bör även gälla ansökan enligt 10 §. 14.18 i : anser att det är viktigt att förutsättningarna för att sådana regler som 21 kap. 2 § 2 p. skall komma att tillämpas, liksom vilken eller vilka verksamheter som skall beröras, måste motiveras utförligt för att undvika att rättssäkerheten äventyras. Förslaget i 21 kap. 7 § kommer förmodligen att bli mycket resurskrävande för myndigheterna. tillstyrker förslaget i 21 kap. 6 § att framställning av omprövning får göras av tillsynsmyndighet och att frågan, om tillsynsmyndigheten också är tillståndsmyndighet kan tas upp utan särskild framställan. 14.19 i : 14 kap. 5 § bör kunna tolkas så att tillståndspliktiga anläggningar från tiden som ännu inte har tillstånd eller endast dispens framöver blir tvungna att söka tillstånd. En tänkbar precisering är att låta omprövningsreglerna i balken gälla fullt ut även för anläggningar med gamla dispensbeslut. En sådan omprövning kommer då att omfatta hela verksamheten. Samma förfaringssätt bör gälla även för helt oprövade verksamheter. anser att specialmotiveringen för 14 kap. 5 § bör omformuleras så att detta klart framgår. anser att även bör ha möjlighet att parallellt med tillsynsmyndigheten begära omprövning av tillstånd. Denna rätt bör begränsas till branscher med stor miljöpåverkan och få företag. 14.20 i : Kommitténs förslag kräver klargörande av ett antal frågeställningar som kan uppkomma vid tillämpningen av balken. I vad mån kan t.ex. andra tillsynsmyndigheter påverka en tillsynsmyndighets beslut efter att ha övervägt behovet av omprövning? Till vem riktar sig beslutet, hur tillkännages det och går det att överklaga? - - - Ett efterlängtat förtydligande utgör 21 kap. 10 §, enligt vilken ett tillstånd kan hävas på begäran när tillståndsplikten har tagits bort. 14.21 : Centralstyrelsen ställer sig tvekande till en bred användning av generella bestämmelser och ansluter sig till syn att generella bestämmelser enbart passar i "en relativt enhetlig och stabil bransch eller verksamhetstyper med många små anläggningar". - - - Vad gäller omprövningar av givna miljötillstånd kan sådana komma i konflikt med kravet på rättstrygghet. Men som framhållits på flera ställen i utredningen sker f.n. en snabb förändring av miljöförhållandena i landet liksom förändringar av värderingen av olika miljöproblem. Möjlighet till omprövning av givna miljötillstånd är därför ett vitalt samhällsintresse. 14.22 kommun: Kommunen ser positivt på förslaget om obligatorisk översyn av gällande tillstånd . Även förslaget om rätt för tillsynsmyndighet att initiera omprövning är en förbättring av gällande rätt. - - - Befintliga tillstånds rättskraft i förhållande till kommande föreskrifter och miljökvalitetsnormer bör ytterligare klarläggas. 14.23 kommun: anser, vilket också utredningen föreslår, att rätten för en myndighet att begära omprövning koncentreras till tillsynsmyndigheten. 14.24 : Det förefaller önskvärt att behandla alla typer av omprövning och återkallande av tillstånd i balken med vidhängande detaljföreskrifter i administrativa författningar. De grundläggande reglerna för återkallelse och omprövningar bör vara gemensamma. Enligt kommuns uppfattning bör tillståndshavare, sakägare och tillsynsmyndigheter ha möjlighet att begära omprövning av beslut eller av villkor förenade med beslutet. Tillståndshavare bör även ha möjlighet att begära återkallelse eller upphävande av tidigare meddelade beslut. Däremot avstyrks utredningens förslag till införande av obligatorisk omprövning av tillstånd eller tillståndsvillkor . Omprövningsbedömningar bör i stället fortlöpande ske inom ramen för myndigheternas tillsyns- och uppföljningsansvar. Däremot bör möjligen en minimitidsgräns för första omprövning införas. - - - Inom miljöområdet bör även företagsekonomiska intressen vägas in i behovsbedömning om huruvida omprövning kan anses påkallad, mot bakgrund av ofta omfattande investeringar, som gjorts vid beslutstillfället. - - - Möjligheterna till omprövning av meddelade beslut bör regleras strikt, så att rättskraften i ett tillståndsbeslut inte urholkas alltför mycket och med hänsyn till berättigade höga rättssäkerhetskrav. Förslaget om att ersätta krav på omprövning med generella föreskrifter för vissa typer av branschgemensamma anläggningar och verksamheter tillstyrks. 14.25 kommun: kommun ser särskilt positivt på att möjligheterna till omprövning av villkor utvidgas (21 kap. 2 §) samt att möjlighet ges till styrning med avgifter (23 kap. 5 §). 14.26 kommun: I utredningen nämns att meddelade tillstånd inte bör påverkas av de generella föreskrifterna. Implementeringen av åtminstone två EG-direktiv (76/464 respektive 80/68) kommer dock att medföra att gällande tillstånd behöver ses över. I de nämnda direktiven krävs omprövning av gällande tillstånd, inte enbart villkor, jämfört med som varit och även föreslås bli fortsatt gräns i . Detta måste föranleda en komplettering av den i MB föreslagna bestämmelsen om omprövning av tillstånd (21 kap. 1 §).