prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 14.27 : Kommitténs förslag, att en omprövning av meddelade tillstånd får göras men att en sådan prövning inte är nödvändig om tillståndsmyndigheten kan motivera detta, anser kommunen riktig. - - - Det förefaller även rätt att en tillståndshavare skall kunna bli befriad från tillståndskrav för sådan verksamhet som är tillståndspliktig. 14.28 kommun: Miljömyndigheter har inte och kommer inte att få tillräckliga personella resurser för att klara att själva driva fram en omprövning av villkor. MHN anser att miljöstörande verksamheter bör tvingas till omprövning . 14.29 kommun: Det är viktigt att omprövningar baseras på miljömässiga fakta och ej på generella intervall. - - - Detta skulle bli en resursmässigt tung post för tillsynsmyndigheterna. Kommunernas roll vad gäller omprövningsarbetet är vag i förslaget. Detta behöver närmare belysas. 14.30 kommun: Omprövning av villkor i ett tillstånd fastslås i 21 kap 2 § som en generell regel med ett tidsintervall . Dagens miljöpolitik med viljeyttringar och ambitioner att nå miljömålen kan bli svåra att genomföra med så långa tidsintervall. - - - Inom EG har man kortare tidsintervall för omprövning av villkor. kommun föreslår att det generella tidsintervallet förkortas till . 14.31 : Omprövning av villkor bör kunna ske än , förslagsvis . 14.32 kommun: Att som en generell regel fastslå omprövning av villkor i ett tillstånd med ett så långt tidsintervall som motsvarar inte de ambitioner som miljöpolitiken har och speglar inte den tekniska utvecklingen i samhället. - - - Tidsintervallet bör förkortas till och regleras individuellt i varje tillståndsbeslut. Frågan om omprövning av villkor enl 21 kap. 8 § för två eller flera tillstånd bör även kunna väckas av tillsynsmyndigheten/-erna. 14.33 : Samfundet ställer sig tveksamt till behovet av de regler som intagits i förslagets fjärde kapitel. Det kan enligt samfundets mening av rättssäkerhetsskäl i vart fall inte komma ifråga att ett lagakraftvunnet tillstånd, mot tillståndshavarens bestridande skall kunna ändras innan tiden för omprövning är inne. - - - Samfundet ansluter sig i huvudsak till de föreslagna omprövningsreglerna såvitt gäller tillstånd meddelade i överensstämmelse med den föreslagna lagstiftningen. För äldre tillstånd bör de regler tillämpas som gällde vid tiden för tillståndets meddelande. Är det oundgängligen nödvändigt att ett gällande tillstånd ändras bör den som drabbas av ändringen vara oförhindrad att erhålla ersättning av det allmänna för de inskränkningar eller kostnader som en nyprövning kan medföra i verksamheten eller för utnyttjandet av miljön. 14.34 och : Rättskraften i meddelade tillstånd för miljöfarlig verksamhet urholkas dramatiskt om kommitténs förslag genomförs i alla delar. Särskilt oroande är - som påpekat - den till synes obegränsade möjligheten för regeringen att med stöd av 4 kap. 2 § meddela föreskrifter som skär igenom meddelade tillstånd. - - - Det förtjänar att upprepas att osäkerhet om villkoren - bl.a. i miljöskyddshänseende - för framtida verksamhet är en av de faktorer som utgör det största hotet mot industriinvesteringar inom landet. Vi hemställer därför att möjligheten att genom generella föreskrifter skärpa villkoren i meddelade tillstånd till miljöfarlig verksamhet, inskränks i förhållande till kommitténs förslag. Möjligheten att åsidosätta villkor bör begränsas till situationer när internationella förpliktelser kräver detta eller fattat ett bindande beslut. I övriga fall bör en generell föreskrift inte ersätta en individuell prövning. - - - 21 kap. 2 § Vid en jämförelse med 24 § Miljöskyddslagen framkommer att orden "efter vad som är skäligt" har tagits bort i inledningen av omprövningsbestämmelsen. Ändringen har inte kommenterats. Organisationerna utgår från att avsikten inte är att i detta avseende åstadkomma någon förändring i förhållande till dagens bestämmelse. Detta bör dock framhållas i motivtexten eller ännu hellre framgå av lagtexten. - - - Att en åt- gärdsplan som grundas på en bindande norm skall kunna utlösa möjlighet till omprövning kan möjligen accepteras. En icke bindande miljökvalitetsnorm bör däremot inte få utlösa någon omprövning vare sig direkt eller indirekt via en åtgärdsplan som upprättats med som grund. Vad särskilt gäller handläggningen av frågor om omprövning av villkor vill föreningen understryka vikten av ett tvåpartsförfarande. Enligt nu tillämpat system - - - råder inget tvåpartsförhållande. Det är inte tillfredsställande att den som har rätt att ta initiativ också skall vara den som skall avgöra om förutsättningar föreligger för att tillgodose initiativet. - - - Frågan bör bli föremål för förnyade överväganden. 14.35 : förslås bli en ramlag. Det skall därmed gå fortare att genomföra ändringar i regelsystemet, när nya förhållanden påkallar det. Ändring av villkor i gällande tillstånd blir också lättare att genomdriva. Det talas om mycket korta tider, exempelvis . Detta är enligt föreningens mening inte rimligt. 14.36 Akademikers , /SR: Det är bra att miljötillstånd kan omprövas efter framställning från en tillståndsmyndighet. - - - Omprövning av villkor bör kunan ske än , förslagsvis . - - - 21 kap. 8 § Bör vara: "får tillståndsmyndigheten själv, eller på anmodan av tillsynsmyndigheten, ta upp frågan om omprövning". 14.37 Föreningen : Enligt 21 kap. 2 § 2 p. kan omprövning av villkor ske om verksamheten bidrar till att en bindande norm överskrids eller en åtgärdsplan upprättats. Vi vill understryka vikten av att normerna baseras på ett stringent, vetenskapligt underlag och ej får vara av alltför lokal karaktär. Det är vidare viktigt att möjligheterna kvarstår för en miljöfarlig verksamhet att hantera mindre förändringar inom ramen för givet tillstånd genom anmälan till . 14.38 Kemikontoret: Det bör med skärpa understrykas att det inte kan accepteras att regeringen får en i stort sett godtycklig rätt att göra ingrepp i gällande tillstånd, som följer av 4 kap. 2 § 2 st. 14.39 , MHTF: Dagens miljöpolitik med viljeyttringar och ambitioner att nå miljömålen kan bli svåra att genomföra med så långa tidsintervall som . Inom EG har man kortare tidsintervall för omprövning av villkor. - - - MHTF föreslår att det generella tidsintervallet begränsas till och/eller anpassas till gällande EG-regler. 14.40 : Stålindustrin tillhör de kapitalintensiva branscherna vad gäller investeringar. Detta innebär att företaget måste kunna bedöma under vilka förhållanden som produktionen kommer att ske under minst en tioårsperiod. Bestämmelserna i måste därför utformas så att samma rättssäkerhet finns som i nuvarande miljöskyddslag. Den individuella tillståndsprövningen skall i alla lägen vara utgångspunkt för sättande av de enskilda företagens miljövillkor. Ändringar i dessa måste ske genom omprövning. När detta av något skäl ej är möjligt måste företagen ges en adekvat omställningstid. 14.41 Miljöcentrum: kan offer för miljöfarlig verksamhet ej inför eller annan tillståndsgivande myndighet initiera en omprövning av ett meddelat tillstånd, som vunnit laga kraft. Detta har lett till stort förfång för de som lidit skada av beslut. Rätten att initiera en omprövning tillkommer samt länsstyrelserna i den mån de meddelat ett tillstånd. Hitintills har endast initierat omprövning av ett 20-tal beslut. Det innebär att många miljöfarliga verksamheter bedrivs på basis av primitiv reningsteknik och till priset av för människa och miljöskadliga och onödiga utsläppsnivåer. - - - Ur rättssäkerhetssynpunkt sett är det direkt stötande, att de som drabbas av miljöstörningar från en verksamhet, till vilken tillstånd har meddelats, ej har rätt att initiera en omprövning av gällande villkor. Därför har offer för sådana beslut inget annat rättsligt vapen till sitt förfogande än skadeståndsvapnet. Vi föreslår i motsats till utredningen, att också sakägare och andra enskilda, som drabbas av miljöstörningar, som har sin grund i meddelade utsläppsvillkor, skall ges rätten att initiera en omprövning inför den tillståndsgivande institutionen. 15.1.1 ombudsmän, : En omfattande utvidgning av möjligheterna till verkställighet genom kronofogdemyndigheternas försorg och till särskild handräckning föreslås (22 kap. 11 §). Någon analys av behovet att införa dessa institut på områden där de inte föreligger liksom konsekvenserna härav saknas emellertid. Frågan bör uppmärksammas inom ramen för det fortsatta arbetet med förslaget. 15.1.2 , SjvS: vill framhålla vikten av att det redan i lagtexten klargörs att miljönämnderna inte utövar tillsyn inom miljö- och hälsoskyddsområdet vid verksamheter som utövas av försvarsmakten. 15.1.3 : I uppgifter ingår att medverka i polisiär övervakning och därvid utöva polisiära befogenheter inom ett flertal rättsområden, däribland miljö- och naturvårdslagstiftningen. Bl.a. föreskrifter om bevarande av den miljön och annan naturvård. 17 § i tillsynskapitlet bör med hänvisning härtill kompletteras med att sådana beslut som avses i paragrafen skall uppvisas för "en naturvårdsvakt eller en polis eller kusbevakningstjänsteman". - - - beslutar även om vattenföroreningsavgift. Bägge dessa uppgifter ryms inom kommitténs förslag till definition på begreppet tillsyn nämligen att "tillse att gällande lagar, föreskrifter och villkor efterlevs". Betänkandet, liksom författningstextens 22 kapitel, tar dock till synes främst sikte på sådana åtgärder som att meddela förelägganden och förbud. föreslås i 22 kap. 18 § en särskild regel om att den som har att utöva tillsyn skall verka för att överträdelser beivras. - - - har tillsynsuppgifter av varierande art. Från myndighetens synpunkt finns inte f.n. några egentliga oklarheter kring begreppet tillsyn. Kommitténs förslag bringar å andra sidan inte någon ny klarhet i begreppet. Möjligen finns det anledning att söka en klarare gränsdragning mellan ingripanden av rent polisiär natur och sådana som sker av miljövårdsskäl i administrativ ordning samt mer reparativt inriktade åtgärder. Här kan dock uppstå nya gränsdragningsproblem genom införandet av ekonomiska sanktionsformer som varken har ett repressivt eller reparativt syfte men som kan ha en kraftig preventiv verkan till skydd för miljön. 15.1.4 : Enligt är det av största vikt att tillsynsmyndigheterna enligt balken ges möjlighet att påfordra undersökningar angående t.ex. brister i inomhusmiljöer. är kommunen enligt hälsoskyddslagen skyldig att vidta och bekosta de undersökningar som behövs för att fastställa om sanitär olägenhet föreligger eller inte. För hälsoskyddets del är det önskvärt at bevisbördan så långt det är möjligt och skäligt läggs på den som orsakar eller misstänks orsaka hälsorisken. 15.1.5 : Delar utredningens uppfattning att begreppet tillsynsmyndighet förbehålls de myndigheter som tilldelas rätt att ingripa med stöd av tillsynsreglerna i i händelse av åsidosättande av lagreglerna i balken. Med utredningens förslag kan tillsynsmyndigheten ges adekvat möjlighet att följa upp lagstiftningens efterföljd, vilket är angeläget för att bl.a. hot mot människors hälsa i miljön skall undanröjas. Med utgångspunkt i en enhetlig miljöbalk och ett Miljöverk bör i analogi med detta en samordning av den centrala tillsynen och myndigheters arbete också ske. Tillsynen kan, om den samlas, få enhetlig tillämpning. 15.1.6 : Det är mycket väsentligt att skilja mellan tillsyn och kontroll (övervakning), vilket utredningen också gör. Miljöövervakning för vägsektorn bör i första hand utföras som egenkontroll efter principer som fastställs efter överenskommelse mellan , och . 15.1.7 Statskontoret: Den föreslagna samordningen av tillsynsreglerna bedömer vi som värdefull. De motiv som allmänt anförs för den samlade miljölagstiftningen i kapitel 4 gäller också tillsynen. Överskådlighet och konsekvens är viktiga egenskaper för de allt fler som är berörda, både miljöpåverkande och miljömyndigheter. - - - Tillsyn utförs ofta av en och samma organisation enligt flera av de separata lagarna. Det gäller på regional nivå, men i ännu högre grad på lokal nivå. Strävan att bedriva ett rationellt, väl prioriterat tillsynsarbete bör underlättas av att kraftfulla instrument står till förfogande över organisationens hela verksamhetsområde. - - - Strävan att definiera de gemensamma tillsynsbegreppen är lovvärd. Vi håller med om att tillsyn i princip bör avse myndigheternas arbete med att tillse att gällande lagar, förordningar, föreskrifter och villkor efterlevs. - - - Genom att förbehålla begreppet tillsynsmyndighet för de myndigheter som tilldelas rätten att ingripa med stöd av tillsynsreglerna i - dvs. meddela förelägganden och förbud, vidta eller föranstalta om rättelseåtgärd m.m. i händelse av åsidosättande av lagreglerna i balken - begränsar väsentligt vad som formellt är tillsyn jämfört med praxis . - - - Att främja efterlevnaden av lagar genom att utveckla styrmedel, informera och ge allmänna råd samt följa upp och utvärdera förefaller därmed inte kunna inordnas under rubriken tillsyn för så vitt inte myndigheten äger rätten ingripa med stöd av tillsynsbestämmelserna i de enskilda fallen. Följden blir att man inte kan tala om centrala eller regionala tillsynsmyndigheter för det fall lokal myndighet är tillsynsmyndighet. Arbetet centralt och regionalt att främja efterlevnaden av lagar och uppfyllelsen av miljömål bör som en följd härav i detta fall beskrivas i mer verksamhetsspecifika termer än "central tillsyn" resp "regional tillsyn". - - - Vår bedömning är att tillsynsbegrepp övervägande gagnar miljöarbetet och organisationsutvecklingen inom miljöområdet. Att det på angränsande lagområden används vidare tillsynsbegrepp bör inte vara ett avgörande hinder. 15.1.8 , RRV: Beträffande vitesföreläggande framför utredningen både att erfarenheterna varit i stort sett positiva och att det finns "klagomål som synes ge vid handen att det finns behov av en undersökning av hur viteslagen allmänt sett fungerar". En utredning av kommittén om vitesinstrumentets möjligheter och brister hade varit befogad. Behovet av detta belyses av att JO i ett utlåtande (Beslut Dnr 952-1992) sagt att "det verktyg som en tillsynsmyndighet i första hand bör använda - om maktmedel behövs - är enligt min mening vite". 15.1.9 : 22 kap. i förslaget till miljöbalk tar upp de bestämmelser som behövs för att reglera myndigheternas skyldigheter och befogenheter vid tillsyn över balkens efterlevnad. Speciellt värdefullt är att man frångått den nuvarande ordningen i miljöskyddslagen och skilt ut frågorna om verksamhetsutövarnas ansvar för att utöva kontroll över sin verksamhet från tillsynsfrågorna och i stället tagit upp dem som aktsamhetsregler där de naturligen hör hemma i balken. - - - anser att 22 kap. bör renodlas till att enbart innehålla bestämmelser som reglerar tillsynsmyndigheternas arbete. De aktsamhetsregler i 3-5 §§ som riktar sig till andra aktörer bör därför utgå ur detta kapitel och i förekommande fall föras till de ställen i balken där det sakligt hör hemma. - - - Verket delar åsikten att begreppet tillsyn skall avse myndigheternas arbete med att tillse att gällande lagar, förordningar, föreskrifter och villkor efterlevs. Det är emellertid viktigt att fastslå att tillsynsmyndigheterna på miljöområdet, förutom att bedriva tillsyn i den mening som är i fråga, också har andra mycket viktiga uppgifter inom miljöarbetet, t.ex. i planerings- och prövningssammanhang och att arbeta med upplysnings- och rådgivningsverksamhet. 15.1.10 : har inga allvarligare invändningar mot kommitténs förslag i denna del. Vissa av de i 22 kap. föreslagna reglerna är dock av sådan specialkaraktär att det kan övervägas om de inte med fördel kunde placeras i de kapitel som reglerar den särskilda typen av verksamhet. Den generella delen av balken bör vara förbehållen regler av mera allmän räckvidd. 15.1.11 : Mot bakgrund av det stora kommunala markinnehavet bör tillsynen över regler inte ligga på samma beslutsmässiga nivå som där den skall tillämpas, eftersom detta kan leda till för miljön olämpliga intressekonflikter. Det föreslås därför att en statlig regional tillsynsmyndighet, förslagsvis , i stället för en miljönämnd har ansvaret. 15.1.12 i : Att samla alla tillsyningsregler i ett kapitel, och att inte såsom tidigare blanda in regler som riktar sig mot andra aktörer, t.ex. verksamhetsutövarnas egenkontroll, är utmärkt. - - - 22 kap. 1 § Det är bra att definitionen av tillsyn entydigt begränsas till myndigheternas kontroll av lagefterlevnaden. 15.1.13 i : Balkens regler för tillsyn bör samordnas bättre mellan olika områden. Tillsynsmyndigheternas möjligheter att kräva undersökningar av miljöpåverkande verksamhet bör samordnas genom att bestämmelsen i 22:13 utvidgas från att bara omfatta upplysningsskyldigheten till att gälla även undersökningar. De speciella reglerna i 14:7 och 17:5 kan då utgå. Detta förfarande skulle även göra det möjligt att kräva undersökningar av naturpåverkande aktiviteter, vilket kan vara önskvärt om man kan befara att en åtgärd leder till att den biologiska mångfalden inte kommer att kunna bevaras. 15.1.14 i : Länsstyrelserna bör ges ett lagfäst ansvar för uppsikten inom länet för hela område. Detta gäller särskilt uppföljning och utvärdering av miljötillståndet och miljöarbetet i länet vilka uppgifter är grundläggande för miljökvalitetsarbetet.- - - får ett i författningen fastslaget övergripande, regionalt samordnings- och uppföljningsansvar för tillsynsfrågor vad gäller miljöfarlig verksamhet. 15.1.15 i län: Tillsynsansvaret enligt bör klart och entydigt fördelas mellan och kommunerna genom branschvisa listor i en kommande miljöbalksförordning. - - - Vid fördelningen bör grundprincipen vara att skall ha tillsynen över stora, komplicerade anläggningar med miljöpåverkan av mer än lokal betydelse. Hur gränsdragningen skall ske bör noga övervägas. bör inte ges tillsynsansvar över enskilda miljöfarliga verksamheter. En sådan uppdelning av det statliga tillsynsansvaret skulle inte öka effektiviteten i miljövårdsarbetet. huvuduppgift bör även vara att utarbeta generella råd och föreskrifter som stöd för tillsynsmyndighetenas arbete ute på fältet. Det är viktigt att få till stånd nya samarbetsformer mellan och länsstyrelserna för ett fördjupat utbyte av erfarenheter, kunskap och resurser. - - - I och med att kommunerna får ett ökat tillsynsansvar är det viktigt att får ett övergripande regionalt samordningsansvar för tillsyn av miljöfarlig verksamhet i länet. betydelsefulla samordningsroll för uppföljning av miljövårdsarbetet i länet och befogenheter i sammanhanget bör noga klarläggas. 15.1.16 i : Även om "råd", som meddelats i enskilda fall, inte anses ha någon egentlig rättsverkan, så är det ett väl etablerat begrepp och bör även fortsättningsvis anges i lagen som en form av myndighetsutövning. Genom att i 3 § föra in kriterierna "förstört" respektive "ödelagt", omfattas även företag som i sig är tillåtliga eller som kan ha tillåtits enligt särskilda beslut. Det kan vara svårt att i detta sammanhang objektivt avgöra vad som enligt specialmotiveringen, s. 157, är att anse som "vandalisering". Begreppen behöver definieras och lagtexten kompletteras så att dessa oklarheter undanröjs. 15.1.17 i : Tillsynsbestämmelserna är i stort hämtade från nuvarande lagstiftning, särskilt miljöskyddslagen. Vissa bestämmelser om kontroll och rapportering har mer karaktär av aktsamhetsregler och har därför förts till andra avsnitt i balken. Det är bra då det understryker att huvudansvaret åligger den som bedriver miljöfarlig verksamhet. Tillsyn och kontroll är mycket viktiga instrument i ett miljöarbete med allt större inslag av målstyrning och generella föreskrifter. rekommenderar att frågor om rapportering, kvalitetssäkring och egenkontroll prioriteras vid utformningen av föreskrifter som ett stöd för tillsynsmyndigheternas arbete. 15.1.18 : Organisationsfrågorna behandlas endast översiktligt i utredningen. Redan nu bör poängteras att länsstyrelserna bör ges ett lagfäst ansvar för uppsikten inom länet för hela område. Detta gäller särskilt uppföljning och utvärdering av miljötillståndet (det är en brist att miljöövervakningen inte behandlas i ) och miljöarbetet i länet. 15.1.19 i : Det är naturligt att huvuddelen av det praktiska miljöarbetet sker på nivå. Tillsynen över bl.a. tillämpningen av föreskrifter bör därför vara i huvudsak en fråga. Däremot bör tillsynen över vissa större anläggningar även i fortsättningen vara en arbetsuppgift för länsstyrelserna. En sådan fördelning liksom frågan om tillsyn över kommunala anläggningar är viktig att överväga ytterligare. 15.1.20 i län: bör ha ett omfattande ansvar när det gäller tillsyn enligt balkens bestämmelser. Detta gäller särskilt att få upplysningar om olika verksamheter samt att fullfölja en åtgärdsplan för att nå en miljökvalitetsnorm. roll bör preciseras mot ett övergripande tillsynsansvar i länet med möjligheter att ingripa även i enskilda fall när problem uppkommer. bör vidare vara tillsynsmyndighet över kommunala anläggningar. 15.1.21 i : Kommunen föreslås få huvudansvaret för tillsynen. Det finns inget att invända mot detta. - - - vill dock framhålla vikten av att fördelningen av tillsynsansvar mellan stat och kommun läggs fast. anser att kommitténs förslag till fördelning av tillsynsansvar mellan stat och kommun verkar rimlig. Det innebär att staten skulle svara för tillsynen av ett litet antal av de mest miljöstörande verksamheterna. anser att tillsynen av kommunala anläggningar av större storlek skall ligga på staten. 15.1.22 i : har inget att erinra mot den samordning som föreslås av de olika lagarnas tillsynsregler till ett kapitel i balken. När det gäller den framtida organisationen och fördelningen av tillsynsansvaret, delar kommitténs uppfattning att staten bör ha ansvaret för anläggningar vars miljöpåverkan sträcker sig över stora områden eller där miljöfrågorna i annat avseende är särskilt betydelsefulla eller där tillsynen förutsätter speciell kompetens. delar dock inte den uppfattningen att tillsynsansvaret för dessa anläggningar enbart skall ligga på och större länsstyrelser. 15.1.23 i : Innebörden i begreppet lokal tillsyn i 1 § måste klargöras. Begreppet har fått en definition inom Miljöskyddslagens tillämpning, men används inte inom Naturvårdslagen. Med den föreslagna inplaceringen i balken kommer begreppet att omfatta alla former av tillsyn. Den regionala tillsynens omfattning och förhållande till den lokala tillsynen bör preciseras. 15.1.24 i : Vad gäller tillsyn och uppföljning är det viktigt att ansvarsfördelningen mellan stat och kommun blir klar och tydlig. Det är angeläget att länstyrelsen som regional myndighet får ett övergripande ansvar för tillsynen i länet. Det kommer nämligen alltid att finnas situationer där tveksamhet uppstår om ansvarsfördelningen och då måste någon ta initiativ till ett agerande. Det är lämpligt att får ett sådant ansvar, något som bör framgå av lagtexten. 15.1.25 i : Inom områden där väl utvecklade lokala och regionala myndigheter finns bör de centrala verken inte ha ansvar för löpande tillsyn. vill därför bestämt avstyrka att tilldelas ansvar för den löpande tillsynen över de största anläggningarna. Verkets viktiga roll på tillsynsområdet bör vara att utöva "tillsyn över tillsynen", dvs. styra och följa upp det arbete som bedrivs i länsstyrelser, sektorsorgan och kommuner. 15.1.26 i : Balkens förslag beträffande tillsyn medför en viktig samordning av den nuvarande tillsynen, utspridd på flera lagar, och har framförallt betydelse för naturvårdstillsynen, som härigenom får ökad stadga. 15.1.27 : Tillsyn och efterlevnaden för givna koncessioner och andra miljöbeslut är viktiga. Tillsynen utgör därmed en nyckelfråga för miljöpolitikens tillämpning i praxis. Centralstyrelsen instämmer i utredningens bedömning att tillsynsbestämmelserna inte tas in i utan meddelas av respektive tillsynsmyndighet. Den rådande bristen på personella och andra resurser för miljötillsyn och miljökontroll bör uppmärksammas mera.