prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Hushållningsbetämmelserna i balken och utökad miljöskyddsprövning av trafikanläggningar behandlar också i första hand lokaliseringsfrågan. En utökad prövningsplikt är positiv men kan svårligen styra valet av transportmedel till miljövänligare alternativ. Miljökonsekvensbeskrivningar ger bättre underlag för såväl investering som projektering av vägar och andra transportanläggningar. Deras styrande verkan är dock begränsad. Under alla förhållanden är det viktigt att inför sina beslut om trafiksystemens utformning har tillgång till ett fullödigt underlag vad avser miljökonsekvenser av olika inriktningsalternativ. 9.4.5 i : Balken torde i första hand vara väl ägnad åt att hantera trafikanläggningar. När det gäller trafikfrågorna finns vidare en konflikt i deras hantering enligt PBL respektive enligt väglagen. Frågan om hur dessa bestämmelser skall samordnas bör redas ut innan naturresurslagen förs in i en ny miljöbalk. 9.4.6 i : Miljökvalitetsnormer kommer att innebära krav på åtgärdsplaner och skyddsavstånd i tätorter, men trafikens storskaliga effekter kommer inte att påverkas mer än indirekt. Utökad miljöskyddsprövning av trafikanläggningar behandlar också i första hand lokaliseringsfrågan men kan svårligen styra valet av transportmedel. Miljökonsekvensbeskrivningar ger bättre underlag för såväl investering som projektering av vägar och andra transportanläggningar och är betydelsefulla för att peka på alternativ och effekter. 9.4.7 kommun: Miljökvalitetsnormer och stoppregeln kan, tillsammans med tillståndsprövningen av vägprojekt, bli ett effektivt hjälpmedel för att begränsa störningar från trafiken. Nuvarande riktlinjer för kväveoxider och kolväten kan då göras om till miljökvalitetsnormer. Med utgångspunkt från detta kan även klara riktlinjer för när trafiken bör begränsas i stadskärnorna utarbetas. 9.4.8 : Kommunen anser att nya väganläggningar i någon form bör förprövas enligt . En lösning kan vara en utredningsplan som prövas enligt innan arbetsplan upprättas och fastställs enligt väglagen. Generella föreskrifter kan ersätta en individuell prövning. 9.4.9 : Kvalitetsnormen blir mycket pådrivande, speciellt om utgångspunkten för blir de riktvärden som gäller för luftkvalitet och som även föreslagits för buller. Vi anser det angeläget att noga klargöra ekonomiska konsekvenser och finansieringssätt innan miljökvalitetsnormer fastställs. 9.4.10 : avstyrker vidare alla former av miljökvalitetsnormer utformade som avståndsnormer. Synsättet bakom sådana normtyper är förlegat. Bl.a. motverkar det initiativ till utveckling och förbättring av trafiksystemens olika komponenter. - - - anser att den lokala tillsynsmyndigheten skall utöva tillsyn över alla berörda trafikanläggningar. 9.4.11 : anserär applicerbart även på transportområdet. Försiktighetsprincipen liksom utbytesprincipen och valet av den bästa tillgängliga tekniken måste också avse tillverkarna av fordon. - - - Föreningen anser att trafik- och transportlagstiftningen i de delar de har beröring med miljö- och naturskyddslagarna bör integreras i . 10 Naturvård och biologisk mångfald 10.1Allmänt om biologisk mångfald och NVL 10.1.1 ombudsmän, : I 10 kap. utpekas som den myndighet som skall fatta beslut i vissa fall, bl.a. i fråga om bildande av naturreservat och naturvårdsområde. Även om det här inte är fråga om att skall pröva tillståndsärenden, synes regleringen inkonsekvent mot bakgrund av den i övrigt i balken tillämpade principen. 10.1.2 : En särskild fråga är de olika formuleringarna för friluftslivets och de biologiska grunderna. Av motiven framgår inte med tydlighet om "bevara" innebär annat krav på skälen för dispens än "främja". Främja kan tolkas som mera aktivt än bevara och klarläggande behövs. - - - Avgörande för tillämpningen är kompetensen hos belutsfattarna. 10.1.3 : föreslår att 11 kap. 4 § ändras så att den innebär ett dispensabelt förbud mot arbetsföretag som kan skada naturmiljön. Ett alternativ är att 4 § ändras så att biotopskyddet alltid förutsätter ett beslut i det enskilda fallet. - - - Ersättningsreglerna i 28 kap. 2 § andra stycket kan enligt bedömning över huvud taget inte tillämpas på 11 kap. 4 § med nuvarande utformning eftersom förbudet följer direkt av lagen så snart biotopen utpekats. Något tillstånd att vidta viss åtgärd kan därefter inte meddelas. - - - tillstyrker de nya formuleringarna beträffande spridning av bekämpningsmedel liksom den utökade bedömningsgrunden. 10.1.4 , RAÄ: anser att institutets användning av 10 kap. 3 § för att även skydda värdefulla områden i landskapet främst av kulturhistoriska skäl skall framgå i motivtexten. - - - Det kulturhistoriska intresset måste synas i motiven till 11 kap. 1, 2, 3 och 4 §§ för skyddet om det skall beaktas vid dispenser, tillsyn samt vid successiva för- ändringar i regelverket. 10.1.5 : Domän instämmer i att bevarandet av den biologiska mångfalden är en mycket viktig uppgift, som kräver medverkan från alla berörda parter. Vi ställer oss dock frågande till att hotbilden i skulle vara lika allvarlig som globalt. En anpassning av kriterierna på hot i olika klasser till internationell standard är önskvärd och lär vara på gång. - - - Behovet av naturreservat försvinner inte, men det bedöms bli betydligt reducerat som en följd av de kort beskrivna primära insatserna, vilka medför att en viss del av den produktiva skogsmarken undantas från brukande. 10.1.6 : delar inte kommitténs uppfattning att det skulle medföra några väsentliga svårigheter att låta aktsamhetsregler direkt styra de areella näringarnas sektorslagar. - - - Ersättningssystemet beträffande förfogandeinskränkningar behöver ses över i sin helhet. I andra hand bör ersättningssystemet återgå till det som gällde , dvs. att skadorna relateras till hela brukningsenheten. För sådant fall är det viktigt att det av kommittén föreslagna tillägget till nu gällande bestämmelser (28 kap. 3 §) kommer till stånd. - - - Verket vill understryka vikten av att strandskyddet tas in som en självständig prövningsgrund i 12 kap. 1 § PBL. - - - har på ett utomordentligt sätt beskrivit utvecklingen för naturvårdens del fram till dagens situation, och visat att utarmningen av den biologiska mångfalden utgör ett av de stora hoten mot miljön. - - - Som verket framhållit i avsnitt 2 om samordnad miljölagstiftning borde emellertid kommittén ha kunnat omsätta sina kunskaper i ett reformförslag som mer genomgripande integrerat de olika sektorernas miljöfrågor i balken. - - - delar inte kommitténs uppfattning att det skulle medföra några väsentliga svårigheter att låta aktsamhetsregler direkt styra de areella nägingarnas sektorslagar. - - - I 1 kap. 1 § föreslår kommittén att ändamålet med balken skall vara att bl.a. bevara "levande landskap". Verket anser att denna punkt kan göras tydligare. Som en följd kan 2 kap. 4 § utgå. Paragrafen innebar att det formellt inte är möjligt att som naturreservat eller naturvårdsområdet avsätta ett område som är skyddat enligt kulturminneslagens fornminnesbestämmelser. Verkets förslag medför även att en gräns dras mellan och kulturminneslagens fornminnes- och byggnads- minnesbestämmelser. - - - Verket delar kommitténs uppfattning att allemansrättens innehåll inte skall regleras i lag. Däremot bör lagtexten uttrycka att alla de som tillgodogör sig fördelarna av allemansrätten, också har ett ansvar att visa hänsyn mot såväl naturen som mot ägare och brukare av marken. 10.1.7 : föreslår i 11 kap. 7 § att regeringen får meddela föreskrifter för att uppfylla internationella förpliktelser beträffande flyttande utrotningshotade arter. Nämnden vill framhålla att det bemyndigande som regeringen får enligt 4 kap. 2 § för att uppfylla internationella förpliktelser genom att meddela föreskrifter torde med fördel kunna kompletteras genom att tilläga "växter och djur" efter "människors hälsa". 10.1.8 : 10 kap. handlar om skydd för naturområden m.m. och är till stora delar hämtat från naturvårdslagen. Det vore mycket lämpligt att slå samman ett antal styrmedel avseende markanvändning. Ett första steg i den riktningen är att integrera planlagstiftning med . - - - 11 kap. handlar om skydd för växt- och djurlivet m.m. Kapitlet bör revideras syftande till att tillgodose målen om biologisk mångfald. Bemyndigandet till regeringen att införa regler till följd av internationella överenskommelser bör göras till ett åläggande och hamnar i det av oss föreslagna nya "pliktkapitlet". 10.1.9 : Kommitténs förslag rörande den s.k. gröna miljövården utgår ifrån nuvarande naturvårdslag, vars regler har utvecklats något för att bli effektivare i arbetet för att bevara biologisk mångfald. Också moderniserade regler har emellertid bedömts otillräckliga. 10.1.10 , NFR: NFR ser med tillfredsställelse att ett ökat skydd ges till biotoper som strandzoner och våtmarker, där speciellt de sistnämndas betydelse för den biologiska mångfaldens bevarande är stor. NFR håller också med om vikten av at skyddsåtgärder vidtas för flera områden än vad som är fallet och vill understryka betydelsen av skyndsamhet. Dessutom är det viktigt att tillräckligt stora sammanhängande områden skyddas då flera arters överlevnad är beroende inte bara av att en biotop skyddas, utan också av att ett tillräckligt stort område skyddas. - - - Betänkandet föreslår att allmänna regler för utsättandet av främmande arter bör införas i . Detta förefaller ändamålsenligt, och NFR instämmer i de riktlinjer som , , har utarbetat. Vikten av ökad kunskap och forskning om ekologiska effekter av utsättande av organismer med för den miljön nya egenskaper är därför framgent och kontinuerligt av stor betydelse för att kunan fullgöra intentioner. 10.1.11 , SLU: Utredningen idylliserar de tidigare agrara samhällena. Den avgörande skillnaden mellan förr och är den tekniska nivån som gör att människan kan åstadkomma ingrepp i naturen i en skala som var omöjlig . - - - Påståendet att den samlade genpolen för alla levande arter är given och inte förnyas är inte giltigt. Utan spontana förändringar i argernas gener skulle t.ex. inte nya arters uppkomst kunna förklaras. - - - Avsnitt 11.4.1 Områdesskydd och ersättningsregler - Uttrycket att markanvändningen inom jord- och skogsbruket skall anpassas efter "de naturliga förutsättningarna" är svårtolkat och skulle i praktiken kunna innebära att man motsätter sig gödsling och bevattning. 10.1.12 i : Omtanken om den biologiska mångfalden har ökat i skogsbruket. Av erfarenhet från lagtillämpning på skogsvårdsområdet vet vi att det inte är möjligt att endast medelst lagregler "styra fram" en önskvärd utveckling. Information och rådgivning till berörda skogstjänstemän och skogsägare är enligt vår mening en mycket väsentlig del i arbetet för att åstadkomma en förändrad attityd och ett förändrat beteende. - - - instämmer i utredningens förslag att de konkreta miljöreglerna för skogsbruket bör ingå i sektor - d.v.s. skogsvårdslagen och inte föras över till . - - - delar i allt väsentligt resonemangen och förslagen i betänkandet. 10.1.13 i : Vad gäller skydd för vissa biotoper, motsvarande 21 § naturvårdslagen, vill poängtera det informationsproblem som kommer att uppstå om ett generellt skydd införs för vissa biotoper. För att ett sådant skydd skall vara praktiskt tillämpbart måste biotoperna vara mycket väl definierade, lätta att känna igen och att avgränsa i terrängen. - - - anser rent allmänt att en modell med skydd av biotoper efter beslut i det enskilda fallet är att föredra. På sidan 477 framförs att naturvårdsmyndigheternas och allmänhetens behov av insyn är mycket bristfälligt tillgodosedda i den nuvarande skogsvårdslagen. En jämförelse görs med vissa andra länder där informationsplikt om planerade avverkningar medelst bl.a. skyltning föreligger. vill i detta sammanhang betona den omfattning skogsbruket har och de praktiska problem och administrativa kostnader detta skulle medföra i ett skogslän. 10.1.14 i : Förslaget om att strandskyddet utvidgas till att innefatta inte bara skydd för friluftslivet utan även skydd för växt- och djurlivet är bra och innebär att de naturvetenskapliga aspekterna också skall beaktas vid prövning av despensgivning inom strandskyddsområde. tillstyrker även att kommunerna får bestämma om strandskyddet i en detaljplan. 10.1.15 i län: Kommittén föreslår att i de fall en länsstyrelse delegerar sin befogenhet att bilda naturreservat till en kommun skall befogenhet upphöra. känner inte till att den nu gällande parallella befogenheten för länsstyrelse och kommun att bilda reservat skulle ha inneburit några olägenheter. Kommittén har inte heller påstått detta utan enbart åberopat "gängse principer". anser att nuvarande möjlighet till parallell befogenhet bör bibehållas. 10.1.16 i : De ändrade grunderna för att bilda naturreservat tillstyrks. Skyddsformen naturvårdsområde kan ifrågasättas, eftersom formen har mycket begränsad användning och att antalet förordnandeformer bör minimeras. När det gäller reservatet bör det i första hand framgå av balken att både och kommunen har beslutsbefogenhet med ömsesidig samrådsplikt. I andra hand måste den nuvarande ordningen kvarstå, varvid samrådsplikten för kommunen regleras i delegationsbesluten. - - - har inte lyckats åstadkomma en godtagbar integrering av prövningsreglerna i naturvårdslagen och miljöskyddslagen. Flera av de beskrivna arbetsföretagen i 10-12 kap. kan behöva prövas även enligt 14 kap. Det bör därför övervägas att samordna prövningsreglerna i 10-14 kap. - - - I syfte att undvika dubbelprövning bör samrådsplikt inte gäla företag för vilka tillstånd har lämnats enligt , vattenlagen eller . Det torde inte vara lämpligt att ett och samma företag skall vara både samråds- och tillståndspliktigt enligt balken. - - - Kommittén har inte lämnat något lagförslag som rör den reglering av skyltar m.m. som finns i NVL. Reglerna bör även i fortsättningen vara restriktiva av hänsyn till landskapsbilden. 10.1.17 i : De ändrade grunderna för bildande av naturreservat syns väl underbyggda och tillstyrkes. Däremot bör antalet skyddsformer minimeras för att bättre förstås av allmänheten. Det kan därför ifrågasättas om skyddsformen naturvårdsområde fortfarande behövs. Skyddsbehovet kan klara inom ramen för naturreservat. - - - Bestämmelserna om delegation i 10:16 avstyrks. Dessa innebär att befogenheten att besluta om naturreservat, naturvårdsområde och naturminne skall ligga antingen hos eller kommunen. I stället bör både och kommunen ha beslutsbefogenhet med ömsesidig samrådsplikt. - - - Staten måste kunna behålla beslutsbefogenheten för att kunna genomföra statligt finansierade naturskyddsinsatser. bör de kommuner som har kompetens och ambitioner att med egen finansiering åstadkomma naturskydd kunna göra detta. Naturvårdens möjligheter skulle alltså klart minska om kommitténs förslag genomförs. - - - 11 kap.: Det behövs tydligare regler för hur artskyddet och målet om den biologiska mångfalden skall kunna . Denna fråga hör intimt samman med ersättningsregler och stoppregler. 10.1.18 i län: avstyrker förslaget att slopa möjligheten till samtidig befogenhet för och kommun att bilda naturreservat. Staten måste ha kvar möjligheten att säkerställa exempelvis riksintressen även om delegation skett till en kommun. 10.1.19 i : avstyrker den formulering som getts åt 10 kap. 16 §. En delegation i enlighet med bestämmelsen synes med den föreslagna formuleringen medföra att undandras möjligheten att bilda naturreservat etc. Detta kan inte vara meningen. I exempelvis ett fall där, efter delegation, ett lokalt intresse strider mot ett riksintresse kan i så fall det senare komma att stå utan ett behövligt skydd. - - - Enligt föreligger en lagreglerad samrådsskyldighet för kommunen i samband med planläggning enligt lagen. - - - anser att en utvidgad samrådsskyldighet bör övervägas även när det gäller beslut enligt naturvårdsbe- stämmelserna i . Enskilda och olika organisationer bör ges möjlighet att påverka, i vart fall när det gäller omfattande beslut exempelvis bildande av naturreservat. 10.1.20 i län: ifrågasätter om behov av skyddsformen naturvårdsområde överhuvud taget finns, eftersom den har en mycket begränsad användbarhet och skyddsformen naturreservat även kan täcka in de situtationer där naturvårdsområde kan användas. 10.1.21 i : Naturvårdslagen har med vissa undantag överförts till i väsentligt oförändrat skick. förutsätter därför att lagen i allt väsentligt kan tillämpas på samma sätt som även i fortsättningen. - - - kan sammanfattningsvis i allt väsentligt tillstyrka förslagen vad gäller "Skydd av naturområden m.m." med undantag av förslagen till ändringar i strandskydds- och delegationsbestämmelserna. - - - tillstyrker de ändrade grunderna för att bilda nationalpark och naturreservat. - - - anser att kommunerna generellt bör ta ett större ansvar för naturskyddsarbetet och tillstyrker mot den bakgrunden den föreslagna delegationsmöjligheten till kommunerna. - - - anser emellertid att det är direkt olämpligt att frångå nu gällande bestämmelser vad gäller delegationsmöjligheterna att skydda naturområden som naturreservat och naturvårdsområde. intentioner att öka arbetet med att skydda värdefull natur kommer att motverkas av bestämmelser, om antingen kommun eller länsstyrelse skall ha det fulla ansvaret för säkerställandearbetet. - - - Det är enligt uppfattning väsentligt att kommunernas önskemål kan tillgodoses. Kommunerna har funnit ett nära samarbete med i dessa frågor med eller utan delegation ändamålsenligt. har funnit det ömsesidiga samarbetet fruktbärande och avser utveckla dessa samarbetsformer med fler kommuner. - - - Staten har ett särskilt uttalat ansvar för områden av riksintresse för bl.a. naturvård och friluftsliv. möjligheter att i enlighet med sin instruktion ta ansar för dessa områden försvinner såsom lagförslaget nu är utformat som ger kommunerna denna delegation. 10.1.22 i : anser att skyddsformen naturvårdsområde starkt kan ifrågasättas, enär 1) skyddsformen har en begränsad användbarhet, 2) naturreservatsinstitutet i övrigt täcker in alla tänkbara situationer där naturvårdsområde kan aktualiseras samt 3) skyddsformen naturvårdsområde skapar förvirring i många avseenden. - - - föreslår därför att förordnandeformen naturvårdsområde utgår och ersätts med naturreservat. avstyrker slopandet av samtidig befogenhet för länsstyrelse och kommun att bilda naturreservat. föreslår att det bör framgå av balken, att både och kommunen har beslutsbefogenhet med ömsesidig samrådsplikt. 10.1.23 i : När en länsstyrelse med stöd av 43 § beslutar att delegera vissa beslutsbefogenheter till en kommun innebär det att beslut i de ärendetyper som anges i paragrafens andra stycke helt övergår från till kommunen medan beslut i de fall som anges i tredje stycket efter delegationen kan meddelas av både och en nämnd. Det har enligt erfarenhet inte uppstått några problem, där sådana "dubbelkommandon" föreligger. - - - ställer sig positiv till ett ökat kommunalt engagemang i naturvårdsfrågor, dock är de nuvarande delegationsbestämmelserna i naturvårdslagen bättre än de som föreslås i 10 kap. 16 § . - - - Begreppet "biologisk mångfald" har lyfts fram i kom- mitténs betänkande. Det finner vara ett väsentligt ställnings- tagande som anknyter bland annat till i och regeringspropositionen "En god livsmiljö". - - - föreslår i likhet med kommittén att betydligt fler områden skyddas. Flera av landets naturmiljöer - - - är allvarligt hotade. Irreparabla skador kan bli en konsekvens av uppskjutna skyddsåtgärder. Det är viktigt att just växt- och djurarters fortbestånd framstår som den primära grunden för skyddsåtgärder, något som för övrigt klart framgår av 10 kap. 3 §, första stycket. - - - I betänkandets allmänna motivering -- - föreslås bl.a. att regler om skyltar och affischer flyttas till annan lagstiftning. - - - är tveksam till att låta denna kontrollmöjlighet flyttas till annan lagstiftning. Naturestetiska bedömningar bör även fortsättningsvis ligga kvar hos naturvårdande myndighet. Erfarenheter från andra länder talar för en restriktiv syn på reklamskyltar i naturmiljöer. bör det bli enklare att sätta upp vägvisningsskyltar invid vägen. 10.1.24 i : För att upprätta kvalitetskraven för naturreservaten bör i förarbetena särskilt uppmärksamhet riktas åt särskilda skäl. - - - Skyddsformen "naturvårdsområde" bör kunna utgå eftersom denna form har en mycket begränsad användbarhet. kan även täcka in de situationer där naturvårdsområde aktualiseras. 10 kap. 6 § bör även omfatta nationalpark. 10.1.25 i : anser att regler om reklamanordningar m.m., som har till syfte att skydda landskapsbilden måste finnas kvar i miljöförfattningarna. Ett alternativ att anordningarna i stället görs tillståndspliktiga enligt kan medföra en alltför ojämn tillämpning mellan olika kommuner t.ex. utefter större kommunikationsleder. - - - En delegation till kommunala myndigheter enligt förslaget i 10 kap. angående skydd för naturområden m.m. innebär att samtidig befogenhet för upphör. Det är enligt mening angelägete att statens befogenheter att bilda naturreservat m.m. inte inskränks vid en delegation till kommunala myndigheter. Endast på det sättet kan statligt finansierade och angelägna natur- skyddsinsatser även efter delegationen genomföras i de fall de saknar kommunalt intresse. 10.1.26 i : Nationalparksbegreppet bör anpassas till de internationellt vedertagna normerna, dvs. kunna inrymma inte bara statlig mark och naturliga områden utan också kulturlandskap. - - - 10 kap. 3-8 §§: Skyddsinstitutens benämningar bör tydligare ange huvudsakligt ändamål där så är möjligt. - - - Skyddsformen "naturvårdsområde" behövs inte. I stället regleras skyddet med olika föreskrifter. - - - föreslår att tillstånd till vilthägn inte krävs inom detaljplanelagt område. Där bör naturvårdsbedömningen överlåtas till kommunen. - - - 10 kap. 16 § Den samtidiga befogenheten för länsstyrelse och kommun bör kvarstå. - - - Den biologiska mångfalden är en av grundpelarna i . Tyvärr har detta inte kommit till uttryck i de paragrafer som tillhör miljöskyddsprövningen. 10.1.27 i : ifrågasätter behovet av skyddsformen naturvårdsområde. Naturreservat kan förordnas med begränsade föreskrifter även inom markområden där pågående markanvändning ej avsevärt försvåras. Naturvårdsområdesskyddet är i sin nuvarande utformning föga användbart. - - - Vilthägn inom detaljplan bör undantas från prövning enligt . Kommunen bör reglera frågan. - - - avstyrker den ändring som föreslås beträffande statens roll vid delegering till kommun av befogenheter för skydd av naturområden. 10.1.28 i : Utredningen bör kritiseras för att den inte föreslår en fullständig integrering av prövningsreglerna i naturvårdslagen och miljöskyddslagen. - - - tillstyrker de ändrade grunderna för inrättande av naturreservat. Vidare bör de redaktionella ändringarna beträffande områdesskydd i övrigt enligt 10 kap. tillstyrkas. - - - Behovet av skyddsformen naturvårdsområde (10 kap. 3 § 3 st.) bör efter ett antal års tillämpning ifrågasättas. - - - Även nationalparksförordnanden kräver sådana föreskrifter om inskränkningar i rätten att förfoga över fastighet som framgår av 10 kap. 4 §. Detta bör anges i balken med bemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. - - - Reglerna om tillfälliga förbud (interimistiskt naturreservat; 10 kap. 6 §) bör ändras till att gälla även när fråga om nationalpark väckts. Det ligger i ansvar att bevaka dessa intressen. 10.1.29 i : 10 kap. 16 § - förlorar sin möjlighet att besluta i sådana frågor vid en delegation till en kommun. Detta är olämpligt då motiven för att skapa naturreservat eller naturvårdsområden ofta skiljer sig mellan kommun och länsstyrelse. erfarenheter av delegation enligt nuvarande ordning är positiva och det har lett till en påtaglig förstärkning av naturvårdsarbetet i den berörda kommunen. Utredningen har inte nog beaktat de praktiska problemen vid en sådan ändring av delegationsförfarandet. föreslår att nuvarande rätt bibehålls.