prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 9 § Kan i fråga om skador som avser egendom ersättningens belopp lämpligen uppskattas på förhand, skall ersättning bestämmas för framtida skador, om en part begär det. Om det finns skälig anledning, kan ersättningen bestämmas till ett visst årligt belopp. Ändras förhållandena sedan ersättningen har bestämts på detta sätt, kan ersättningen jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till de ändrade förhållandena. Paragrafen överensstämmer med 9 § miljöskadelagen. 10 § I fråga om nedsättning, fördelning och utbetalning av ersättning som fastställs att betalas på en gång för framtida skador på en fastighet och som tillkommer ägaren av fastigheten eller en innehavare av tomträtt i denna tillämpas expropriationslagen (1972:719). Även när det gäller verkan av sådan nedsättning, fördelning och utbetalning skall den lagen tillämpas. Om en borgenär som har panträtt i fastigheten lider förlust genom att ersättning enligt första stycket har blivit för lågt beräknad och ersättningen till följd av överenskommelse mellan den ersättningsskyldige och den ersättningsberättigade eller av någon annan anledning inte har blivit prövad av domstol, har borgenären rätt till gottgörelse av den ersättningsskyldige mot att hans fordran i denna del skrivs av på fordringshandlingen. Paragrafen överensstämmer med 10 § miljöskadelagen. 11 § Medför en verksamhet som avses i detta kapitel att en fastighet helt eller delvis blir onyttig för ägaren eller att synnerligt men uppkommer vid användningen, skall fastigheten eller fastighetsdelen på ägarens begäran lösas in av den som bedriver verksamheten. I fråga om sådan inlösen tillämpas expropriationslagen (1972:719). Beträffande värdeökning som har ägt rum före det att talan väcks vid domstol tillämpas 4 kap. 3 § samma lag. Paragrafen överensstämmer med 11 § miljöskadelagen. 12 § Den som vill framställa anspråk på ersättning enligt detta kapitel skall väcka talan vid den tingsrätt inom vars område den skadegörande verksamheten i huvudsak bedrivs eller har bedrivits. Avser ersättningen skada på fastighet eller på byggnad eller annan anläggning på någon annans mark, skall talan dock väckas vid den fastighetsdomstol inom vars område verksamheten i huvudsak bedrivs eller har bedrivits. Detsamma gäller om någon vill begära gottgörelse enligt 10 § andra stycket eller fordra inlösen enligt 11 §. Gemensamt med ett mål som avses i första eller andra meningen får fastighetsdomstolen handlägga även andra mål mellan samma eller olika parter, om det med hänsyn till utredningen och övriga omständigheter är lämpligt. Paragrafen överensstämmer med 12 § miljöskadelagen. 13 § Den som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet som kan medföra en sådan skada som avses i 3 § kan begära prövning av ersättningsfrågan vid den fastighetsdomstol inom vars område verksamheten i huvudsak bedrivs eller skall bedrivas. Paragrafen överensstämmer med 13 § miljöskadelagen. 14 § Den som i något annat fall än som förut i detta kapitel sagts vill framställa enskilt anspråk på grund av miljöfarlig verksamhet skall väcka talan vid den fastighetsdomstol inom vars område den miljöfarliga verksamheten i huvudsak utövas eller skall utövas. Paragrafen överensstämmer med 34 § miljöskyddslagen. 15 § Väcker någon talan vid fastighetsdomstol om förbud mot miljöfarlig verksamhet eller om åläggande för den som utövar eller ämnar utöva sådan verksamhet att vidtaga försiktighetsmått och är fråga om tillstånd till verksamheten enligt denna balk under prövning eller kommer den under prövning innan fastighetsdomstolen avgjort målet, skall domstolen förklara målet vilande till dess frågan avgjorts. Paragrafen överensstämmer med 36 § miljöskyddslagen. 16 § I fråga om rättegångskostnader i mål enligt 11 eller 13 § gäller bestämmelserna om kostnader i expropriationsmål. Om ett yrkande om inlösen enligt 11 § ogillas, gäller dock bestämmelserna om rättegångskostnader i . Dessa bestämmelser tillämpas också i andra mål om skadestånd enligt detta kapitel. Ogillas talan som avses i 15 § på den grund att svaranden efter talans väckande sökt och fått tillstånd enligt denna balk, skall domstolen efter omständigheterna förordna att vardera parten skall själv bära sin rätte- gångskostnad eller att en av dem skall få full eller jämkad ersättning. Paragrafen överensstämmer såvitt avser första stycket med 14 § miljöskadelagen och när det gäller andra stycket med 37 § miljöskyddslagen. 5.1.25 25 kap. Miljöskadeförsäkring Miljöskyddslagens bestämmelser om miljöskadeförsäkring har intagits i detta kapitel i , varvid endast redaktionella ändringar gjorts. 1 § För ersättning i vissa fall till den som har lidit skada som avses i 24 kap. skall det finnas en försäkring (miljöskadeförsäkring) med villkor som har godkänts av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Den som utövar miljöfarlig verksamhet som enligt denna balk eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken kräver tillstånd eller anmälan skall bidra till försäkringen med belopp som framgår av tabeller som har godkänts av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Beloppen skall betalas i förskott för kalenderår. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna i första stycket. Första stycket överensstämmer med 65 § och andra stycket med 68 § miljöskyddslagen. 2 § Från miljöskadeförsäkringen betalas, enligt vad som närmare anges i för- säkringsvillkoren, ersättning till skadelidande för sådan person- eller sakskada som avses i 24 kap. om 1. den skadelidande har rätt till skadestånd enligt 24 kap. men inte kan få skadeståndet betalt eller rätten att kräva ut skadeståndet är förlorad, 2. det inte kan utredas vem som är ansvarig för skadan. Paragrafen överensstämmer med 66 § miljöskyddslagen. 3 § Om bidrag till miljöskadeförsäkringen inte har betalats efter anmaning, skall försäkringsgivaren göra anmälan till tillsynsmyndigheten om betalningsförsummelsen. får förelägga den betal- ningsskyldige vid vite att fullgöra sin skyldighet. Ett sådant föreläggande får inte överklagas. Paragrafen överensstämmer med 67 § miljöskyddslagen. 5.2 Förslag till lag om införande av 1 § och denna lag träder i kraft . Paragrafen behandlar tidpunkten för ikraftträdandet. I avsnitt 4.2 har redovisats skälen för dagen för ikraftträdandet. 2 § Genom upphävs, med de begränsningar som följer av denna lag, 1. naturvårdslagen (1964:822), 2. miljöskyddslagen (1969:387), 3. lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten, 4. lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle, 5. renhållningslagen (1979:596), 6. hälsoskyddslagen (1982:1080), 7. lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, 8. lagen (1985:426) om kemiska produkter, 9. miljöskadelagen (1986:225), 10. lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., 11. lagen (1990:1079) om tillfälliga bilförbud. Paragrafen anger de elva lagar som upphör att gälla i och med att balken träder i kraft. Utöver dessa lagar finns ett stort antal lagar som måste ändras till följd av balkens ikraftträdande. Arbetet med förslag till sådana ändringar har redovisat i sitt slutbetänkande Följdlagstiftning till (SOU 1994:96). 3 § Om det i lag eller annan författning hänvisas till föreskrifter som har ersatts genom bestämmelser i , skall i stället de nya bestämmelserna tillämpas. Paragrafen innehåller en övergångsbestämmelse som innebär att hänvisningar till upphävda författningar i stället skall gälla föreskrifter. Bestämmelsen syftar inte endast på lagar som enligt 2 § upphävs i samband med ikraftträdande utan också på tidigare lagar. 4 § Bestämmelser som gäller vid ikraftträdande och som meddelats med stöd av bestämmelser i en lag som anges i 2 § eller motsvarande bestämmelser i äldre lag skall anses utfärdade med stöd av motsvarande bestämmelser enligt balken, om inte regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förordnar något annat. I förevarande paragraf behandlas frågan om giltighet av beslut om föreskrifter, dvs. om beslut om normer, som meddelats med stöd av bemyndiganden i äldre lag. Sådana finns i mycket stort antal. Bland de beslut som omfattas av paragrafen ingår också sådana som meddelats på lokal nivå. Även beslut om generella förbud, t.ex. enligt 14 § naturvårdslagen eller 12 § lagen om kemiska produkter, faller under denna övergångsbestämmelse. Självfallet bör om möjligt nya föreskrifter utfärdas med stöd av , innan denna träder i kraft. I vissa fall är detta emellertid uppenbart opraktiskt eller olämpligt. Detta gäller bl.a. alla de föreskrifter som med stöd av naturvårdslagen meddelats för naturreservat. Dessa bör med stöd av förevarande paragraf kunna förbli gällande även efter ikraftträdandet. De föreskrifter som meddelats med stöd av äldre lag kommer att efter ikraftträdande vara straffsanktionerade genom ansvarsbestämmelserna i . Motsvarande lagstiftningsteknik har också använts exempelvis vid tillkomsten av lagen om kemiska produkter och av strålskyddslagen, dvs. lagar som har tillkommit efter den nya regeringsformen trätt i kraft. I övergångsbestämmelserna till lagen om kemiska produkter anges sålunda att beslut om förbud, föreskrift, tillstånd, medgivande eller registrering som fattats enligt äldre bestämmelser skall anses meddelat med stöd av motsvarande bestämmelser i lagen om kemiska produkter, om inte regeringen förordnar annat. Det finns också föreskrifter som har utfärdats med stöd av ännu äldre lagar än de som föreslås upphävda, exempelvis enligt lag om hälso- och miljöfarliga varor. Även sådana föreskrifter bör omfattas av den nu föreslagna övergångsbestämmelsen. 5 § Beslut som har meddelats före balkens ikraftträdande om att bilda nationalpark, naturreservat eller naturvårdsområde, att fridlysa naturminne eller att införa annat områdesskydd gäller fortfarande. Medan övergångsbestämmelserna i 4 § avser föreskrifter, dvs. normer, omfattar övergångsbestämmelserna i 5 och 6 §§ beslut i särskilda fall. Därvid behandlas beslut om naturområden och andra former av områdesskydd i 5 §, tillstånd och liknande i 6 § första stycket och villkor i 6 § andra stycket. En liknande bestämmelse finns i övergångsbestämmelserna till naturvårdslagen i 45 § första stycket naturvårdslagen, som dock har ett något vidare tillämpningsområde. Den nu föreslagna paragrafen är motiverad med hänsyn till att i den behandlas beslut i enskilda fall. Det är motiverat att föra in också en bestämmelse om giltigheten av äldre beslut om naturområden och andra former av områdesskydd i promulgationslagen. Som en särskild form av områdesskydd kan betraktas de fall där föreskrifter meddelats som avser att skydda utrotningshotade växt- och djurarter, t.ex. föreskrifter om förbud enligt 14 § naturvårdslagen. Fridlysningsåtgärder genom sådana föreskrifter är emellertid av generell karaktär och faller därför under övergångsbestämmelsen i 4 §. 6 § Tillstånd, godkännande eller medgivande till en verksamhet, till hanteringen av en kemisk produkt eller till någon annan åtgärd som lämnats genom ett beslut enligt bestämmelser i en lag som anges i 2 § eller motsvarande bestämmelser i äldre lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av sådana bestämmelser gäller fortfarande, om inte regeringen enligt förordnar annat. Såvitt angår omprövning eller upphävande av beslutet skall tillståndet, godkännandet eller medgivandet anses meddelat med stöd av motsvarande bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av , om inte annat följer av denna lag eller av de föreskrifter som är i fråga. Detsamma gäller beslut om villkor för eller registrering av en verksamhet, hanteringen av en kemisk produkt eller en vara eller någon annan åtgärd. Bland de tillstånd som avses i första stycket ingår bl.a. sådana som avser miljöfarlig verksamhet men som lämnats med stöd av bestämmelserna om avloppsvatten i äldre vattenlagen. Godkännanden kan gälla exempelvis kemiska bekämpningsmedel. Med medgivanden avses bl.a. beslut om undantag eller dispenser som fattats enligt äldre lag, t.ex. dispenser som meddelats av med tillämpning av miljöskyddslagen i dess lydelse före . Föreskrifter med stöd av 13 kap. 11 § i fråga om att införa tillståndsplikt för en pågående verksamhet måste således förenas med en övergångsbestämmelse att föreskriften inte omfattar verksamheter som bedrivs i enlighet med de dispensregler som gällde fram till . Beslut om villkor avser också sådana beslut som meddelats enligt 9 § naturvårdslagen. Tillstånden, godkännandena, medgivandena och villkoren fortsätter sålunda vid balkens ikraftträdande att gälla enligt sitt innehåll, om inte regeringen med stöd av förordnar annat. I fråga om omprövning och upphävande skall de emellertid anses som beslut meddelade med stöd av balken eller av föreskrifter utfärdade med stöd av bemyndiganden i balken. Denna konstruktion innebär att kan överklaga i sådana ärenden som anhängiggjorts före , om det överklagade beslutet har meddelats därefter. Undantag från det sagda kan följa av denna lag. Ett undantag gäller särskilt för tillståndsgiven miljöfarlig verksamhet enligt övergångsbestämmelserna i 7 §. Enligt dessa skall stoppreglerna i äldre lag övergångsvis gälla för verksamheter som påbörjats före balkens ikraftträdande. 7 § I fråga om en miljöfarlig verksamhet som omfattas av tillstånd enligt miljöskyddslagen (1969:387) eller motsvarande äldre bestämmelser och som har påbörjats före ikraftträdande tillämpas i stället för bestämmelserna i 13 kap. 5 § bestämmelserna i 6 § första och andra styckena miljöskyddslagen till utgången av , om den som bedriver verk- samheten inte begär annat. Därvid skall hänvisningen i 6 § första stycket miljöskyddslagen till 5 § samma lag i stället avse 2 kap. . Första stycket gäller inte i fråga om ändring av en inrättning eller en verksamhet, om åtgärden innebär att ett utsläpp eller en störning kan ändra karaktär eller omfattning så att en olägenhet av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt kan uppstå. Om det vid prövning enligt första stycket är regeringen som skall lämna tillstånd till verksamheten enligt 6 § andra stycket miljöskyddslagen, skall i fråga om prövningen tillämpas vad som sägs i 13 kap. 18 § . Skälen till den ordning som föreslås i förevarande paragraf redovisas i avsnitt 4.6. Enligt första stycket skall under en övergångstid av stoppreglerna i 6 § första och andra styckena miljöskyddslagen tillämpas i stället för stoppreglerna i 13 kap. 5 § beträffande miljöfarlig verksamhet som påbörjats före ikraftträdandet och som omfattas av tillstånd eller motsvarande äldre bestämmelser. Med detta avses sådana beslut före miljöskyddslagens ikraftträdande som vattendomstol meddelat eller medgivanden som lämnats av synemän och vilka beslut eller medgivanden omfattas av övergångsbestämmelserna till miljöskyddslagen. Hänvisningen i 6 § första stycket miljöskyddslagen till 5 § i lagen skall i stället avse 2 kap. . Som paragrafen har utformats gäller den enbart för verksamheter som omfattas av tillstånd. Att miljökvalitetsnormer inte uppfylls skall inte kunna utlösa de nya stoppreglerna. Miljökvalitetsnormer kan dock av andra skäl medföra inskränkningar i pågående miljöfarlig verksamhet. Bestämmelserna blir tillämpliga i fråga om verksamheter som inte erhållit tillstånd när fråga om tillstånd prövas eller en tillsynsmyndighet överväger att förbjuda verksamheten. För det fall att den som bedriver verksamheten begär att denna skall bedömas enligt de nya stoppreglerna skall självfallet en sådan begäran följas. En särskild bestämmelse om detta finns i första stycket. Övergångsbestämmelsen i första stycket innebär enligt 6 § miljöskyddslagen följande. Kan en miljöfarlig verksamhet befaras föranleda olägenhet av väsentlig betydelse, även om försiktighetsmått som avses i 2 kap. iakttas, får verksamheten utövas endast om särskilda skäl föreligger. Innebär den befarade olägenheten att ett stort antal människor får sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade eller att betydande förlust från naturvårdssynpunkt uppkommer eller att liknande allmänt intresse skadas avsevärt, får verksamheten inte utövas. Regeringen kan dock tillåta verksamheten, om denna är av synnerlig betydelse för näringslivet eller för orten eller eljest från allmän synpunkt. Efter den föreslagna tioårsperioden skall däremot de nya stoppreglerna tillämpas även beträffande miljöfarlig verksamhet som påbörjats före balkens ikraftträdande. Detta gäller såväl vid tillståndsprövning som vid tillsyn. Bristande identitet mellan den verksamhet som bedrevs vid balkens ikraftträdande och den som bedrivs vid prövningstillfället medför att de nya stoppreglerna skall tillämpas. För detta bör dock uppställas krav på någon form av kvalifikation. Så har skett i paragrafens andra stycke. Enligt detta skall de äldre stoppreglerna inte tillämpas i fråga om ändring av en inrättning eller verksamhet, om åtgärden innebär att ett utsläpp eller en störning kan ändra karaktär eller omfattning så att en olägenhet av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt kan uppstå. I tredje stycket finns en bestämmelse som klarlägger att regeringens prövning enligt 6 § andra stycket miljöskyddslagen inte skall avse tillståndsgivning enligt tidigare föreskrifter utan sådan tillståndsprövning som enligt tillkommer regeringen. 8 § Ett tillstånd till miljöfarlig verksamhet som har tagits i anspråk före ikraftträdande får efter utgången av återkallas helt eller delvis av den myndighet som meddelat tillståndet, om verksamheten strider mot bestämmelserna i 13 kap. 5 § . Vid sådan prövning gäller bestämmelserna i 13 kap. 30 och 37 §§ . Det finns skäl att föreskriva en övergångsperiod i fråga om tillämpningen av stoppregler på miljöfarlig verksamhet som pågick vid balkens ikraftträdande. Däremot bör utövaren av en miljöfarlig verksamhet, som påbörjats före balkens ikraftträdande och antingen då eller erhållit ett tillstånd efter prövning enligt äldre stoppregler, inte efter periodens utgång vara i ett bättre läge än den som påbörjar verksamheten efter ikraftträdandet. I förevarande paragraf föreslås bl.a. därför att tillstånd till miljöfarlig verksamhet som tagits i anspråk före balkens ikraftträdande skall kunna återkallas helt eller delvis om verksamheten efter övergångstidens utgång strider mot stoppreglerna i 13 kap. 5 § . I fråga om förfarandet vid sådan prövning tillämpas bestämmelserna i 13 kap. 30 och 37 §§. Det ankommer på tillsynsmyndigheten, eller att göra framställning om prövning enligt paragrafen. Om tillsynsmyndigheten är tillståndsmyndighet får myndigheten ta upp frågan om återkallelse utan någon särskild framställning. Vid prövning av en fråga om återkallelse av tillstånd enligt förevarande paragraf kan det bli aktuellt att tillämpa dispensregeln i 13 kap. 5 § andra stycket . Under de förutsättningar som anges i detta lagrum kan således regeringen tillåta en i princip otillåtlig miljöfarlig verksamhet även efter övergångstidens utgång. 9 § En renhållningsordning enligt 9-13 §§ renhållningslagen (1979:596) skall fortsätta att gälla till dess en ny renhållningsordning har antagits med stöd av . Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 4.22.6. 10 § Ett beslut om förbud eller föreläggande som en tillsynsmyndighet meddelat enligt bestämmelser i någon lag som anges i 2 § eller motsvarande bestämmelser i äldre lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av sådana bestämmelser skall anses meddelat enligt 18 kap. . Förbud och förelägganden som meddelats av centrala, regionala eller lokala tillsynsmyndigheter före ikraftträdandet skall äga tillämpning också efter den tidpunkten. Besluten anses därför som beslut enligt balken. I fråga om rättelse eller verkställighet skall regler tillämpas även om rättelsen eller verkställigheten avser genomförande av beslut som meddelats enligt naturvårdslagen eller miljöskyddslagen, dvs. före balkens ikraftträdande. Någon särskild bestämmelse om detta behövs inte. I fråga om ett förfarande för rättelse eller verkställighet som inletts före ikraftträdandet skulle det däremot vara naturligt att tillämpa äldre rättsregler. Någon skillnad i fråga om själva förfarandet föreligger emellertid inte mellan och äldre lag. På denna punkt behövs därför inte heller någon övergångsbestämmelse. 11 § Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdande. Den princip som kommer till uttryck i förevarande paragraf är vanlig i övergångsbestämmelser och förebygger att det uppkommer oklarheter om fullföljdsordningen i anslutning till balkens ikraftträdande. Sådana oklarheter kan lätt inträffa i fråga om förvaltningsbeslut där fullföljdstider börjar löpa vid delfåendet. Har exempelvis ett beslut meddelats av före ikraftträdandet skall överklagande ske till regeringen, om detta är den gamla ordningen och oavsett om länsrätten är fullföjdsinstans enligt balken. 12 § I fråga om en gärning som var belagd med straff enligt någon av de lagar som anges i 2 § och som begåtts före ikraftträdande skall de straffbestämmelser som gällde när gärningen begicks fortfarande tillämpas, om inte bestämmelserna i 21 kap. leder till frihet från straff eller lägre straff. Vad som sägs i första stycket gäller också i fråga om förverkande på grund av brott. Av upphävandet av de i 2 § angivna lagarna och ikraftträdandet enligt 1 § av följer, att de upphävda lagarnas straffbestämmelser inte kan tillämpas efter utgången av juni månad 1995 för sådana gärningar som har begåtts och vidare att ansvar för brott mot bestämmelserna i endast kan ådömas enligt balken. Brott mot de nyssnämnda lagarna kan emellertid även efter deras upphävande leda till sådan påföljd som gällde vid tiden för brottets begående. Detta får dock med hänsyn till bestämmelsen i 5 § promulgationslag (BrP) inte gälla fullt ut (se även avsnitt 4.8). Enligt 5 § BrP gäller som en huvudregel att om annan lag gäller när dom meddelas skall den lagen tillämpas, om den leder till frihet från straff eller lindrigare straff. Däremot har för vissa brott som har sin motsvarighet i de upphävda lagarna krav uppställts på att gärningen - till skillnad från tidigare, då vanlig oaktsamhet var tillräcklig - skall ha begåtts genom grov oaktsamhet för att ansvar skall följa. Det finns dessutom några enstaka brott som är kriminaliserade i . Skäl att i detta sammanhang avvika från BrP:s huvudregel finns inte. I paragrafens andra mening har därför undantag från paragrafens första mening gjorts genom att det angivits att ansvar enligt de upphävda lagarnas straffbestämmelser inte skall ådömas om straffbestämmelser skulle leda till frihet från straff. För s.k. perdurerande brott, dvs. brott som pågår när träder i kraft, gäller enligt allmänna straffrättsliga principer att den nya lagen skall tillämpas. förverkanderegler är en skärpning mot tidigare. Dock skall av samma orsaker som gäller för straffbestämmelserna sådana upphävda lagar som innehåller förverkanderegler fortfarande tillämpas på förverkandepåföljder som har sin grund i brottsliga gärningar förövade före ikraftträdande. 13 § I fråga om sådana överträdelser av 45 § första stycket 1-3 miljöskyddslagen (1969:387) som skett före ikraftträdande skall bestämmelserna i 52-63 §§ miljöskyddslagen fortfarande tillämpas. I andra fall skall miljöskyddsavgift inte tas ut för överträdelser som har skett före ikraftträdande. Av samma skäl som i föregående paragraf angivits för brotts- och för- verkandepåföljdernas del behövs det en övergångsbestämmelse om att de upphävda reglerna i 52-63 §§ om miljöskyddsavgift alltjämt skall tillämpas. Bestämmelserna i 22 kap. gäller bara i fråga om överträdelser som ägt rum efter balkens ikraftträdande. Skälen till bestämmelserna i förevarande paragraf har angetts i avsnitt 4.8. Som framgår där är ändringarna av bestämmelserna om miljöskyddsavgift alltför genomgripande för att de nya bestämmelserna skall kunna tillämpas på överträdelser före ikraftträdandet.