prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Undantag från balkens tillämpningsområde kan dock behöva föreskrivas vad gäller krav på tillstånd m.m. - - - Vad gäller produktgodkännande bör beslutsfunktionen vara uppdelad på de sektormyndigheter som har visst produktansvar som täcker genetiskt modifierade organismer. För säkerställande av denna verkets samordnande funktion bör ges befogenhet att påkalla att försöksutsättningsärenden underställs regeringens prövning. En motsvarande underställningsrätt bör tilläggas verket även i ärenden om produktgodkännande. Verket är berett att, i enlighet med vad kommittén har föreslagit, ta på sig ett centralt tillsynsansvar i GMO-området. Det bör ankomma på utredningen om organisationsförändringar att göra en rationell fördelning på de olika myndigheterna vad avser de olika slagen av tillsynsfunktioner. 11.2.9 Kemikalieinspektionen: Kemikalieinspektionen anser att 16 kap. 1 § bör modifieras. Där sägs att risker för skador på människor och miljö skall "beaktas". Termen är olycklig jämfört med de skyldigheter som föreslås i de allmänna aktsamhetsreglerna och kan upplevas som en försvagning. - - - Kemikalieinspektionen delar uppfattningen att sektorsansvaret för olika fackmyndigheter bör bibehållas i största möjliga utsträckning. Detta skulle innebära att inspektionen även fortsättningsvis prövar frågor om godkännande av biologiska bekämpningsmedel. Inspektionen bör också ges i uppgift att pröva frågor om utsläppande på marknaden av andra biotekniska produkter inkl genetiskt modifierade organismer. Inspektionen besitter hög kompetens i ekologi/ekotoxikologi, något som är nödvändigt för att inspektionen skall kunna bedöma kemikaliers effekter på växter och djur. Inspektionen har också hög kompetens i mikrobiologi. I komplicerade bedömningssituationer kan det behövas ytterligare kompetens som kan hämtas på universitet eller hos andra myndigheter. 11.2.10 : Skrivningen av definitionen rörande "Biotekniska produkter" (2 kap. 13 § 6p.) är dock vilseledande. Ordalydelsen "framställts" kan misstolkas då man i detta fall menar naturligt förekommande organismer med speciellt användbara egenskaper. 11.2.11 : Det synes mer motiverat att frågan om tillståndstvång inte regleras direkt i lagen utan via bemyndiganden. finns dock skäl att ifrågasätta såväl hur den särskilda bemyndiganderegeln förhåller sig till reglerna i kap. 4 som behovet av sådana särskilda bemyndiganden mot bakgrund av reglerna i kapitel 4. 11.2.12 , NFR: När det gäller information och märkning av produkter att de härrör från eller är tillverkade med hjälp av genetiskt modifierade organismer är det inte nödvändigt att en sådan märkning görs tvingande. 11.2.13 : förutsätter att dess prövning av nya sorter inte skall avse de tillstånd, som utredningen föreslagit, utan att dessa skall prövas centralt i ett tidigare skede än då sorternas odlingsvärde skall bedömas. Däremot kan ju givetvis godkännande för statsplombering av en växtsort vägras av nämnden på samma sätt som sker, även om tillstånd enligt 11 § växtskyddsförordningen (1993:383) eller 16 kap. 8 § i den nu föreslagna getts. anser att vidareodling av en gentekniskt förändrad växtsort inte skall kräva nytt tillstånd för varje jordbrukare eller trädgårdsodlare sedan riskerna för hälsa och miljö en gång blivit centralt prövade. - - - Lagstiftningen bör i detta sammanhang klargöra om gentekniskt förändrade växtmaterial (biotekniska produkter) som en gång fått tillstånd, men sedan blivit föremål för fortsatt, traditionell förädling, skall fordra nytt tillstånd. Enligt Växtsortnämndens uppfattning bör detta inte behövas i sådana fall, om inte användningen avses ske på ett sätt, som strider mot innebörden av eller villkoren för det tidigare givna tillståndet. 11.2.14 , SLU: Den framtida regleringen vad gäller användandet av genetiskt modifierade organismer ej bör ligga inom en myndighets ansvarsområde utan som i Genteknikberedningens förslag hanteras av olika myndigheter efter hörande av och Hybrid-DNA-delegationen (Gentekniknämnen). 11.2.15 : Förslaget att tillstånd i princip bör krävas för utsättning i naturen av biotekniska produkter tillstyrks. Föreskrifter om undantag mot bakgrund av bl.a. internationella förpliktelser bör före- skrivas av regeringen. anser vidare att bestämmelser om bl.a. tillstånd, omprövning, tillsyn, avgifter, överklaganden m.m. också bör tillämpas beträffande biotekniska produkter. 11.2.16 : Det behövs klargörande definitioner om reglerna skall kunna fungera i praktiken. Av exempelvis 2 kap. 13 § bör det framgå att virus är en form av mikroorganismer och i lagtexten bör orden "mikroorganismer eller virus" ersättas av "mikroorganismer inklusive virus". I samma paragraf andra stycket står det bl.a. att mikroorganismer framställts. Inte ens med bioteknik kan vi framställa mikroorganismer - vi kan bara förändra dem. Följaktligen bör det av lagtexten framgå att här avses mikroorganismer som förändrats med hjälp av genteknik. 11.2.17 : Krav på generell märkning av livsmedel som producerats med användning av gentekniskt modifierade organismer bör undvikas. Sådana produkter kan förväntas få en relativt bred användning i livsmedelsindustrin inom överskådlig framtid. Det får förutsättas att de produkter som framställs med användning av gentekniskt modifierade organismer är erforderligt testade med avseende på hälsoeffekter. Det kan för övrigt bli en svår gränsdragning om kravet på märkning enbart skall avse genetiskt modifierade råvaruproducerande organismer eller också hjälpmedel som används i produktionen. anser att önskemålet om märkning av livsmedel bör tillgodoses på frivillig väg på motsvarande sätt som KRAV-märkning av livsmedel som producerats utan användning av kemiska bekämpningsmedel och handelsgödsel.- - - Ansvaret för bedömningar av tillstånd om att få sätta ut gentekniskt modifierade växter bör ligga på sektormyndigheten, dvs jordbruksverket, som därvid bör samråda med och den föreslagna gentekniknämnden. De krav som ställs i och vid tillämpningen av svensk lagstiftning på detta område måste vara förenliga med EGs direktiv beträffande utsättning av gentekniskt modifierade organismer. Vid en lägre kravnivå i kommer sådana svenska produkter inte att kunna marknadsföras inom EES-sfären utan förnyad, kostsam prövning. Vid en högre svensk kravnivå kommer prövning av svenska produkter istället att ske i lämpligt land inom EES-sfären. 11.3.1 : Vad gäller de etiska aspekterna på genteknikanvändning anser miljöskyddskommittén att sådana frågor bör prövas i anslutning till tillståndsgivning samt diskuteras i etiska kommittéer. Enligt överdriver miljöskyddskommittén behovet av prövning av etiska frågor vid användningen av genteknik på växtområdet. På djurområdet kan det däremot av hänsyn till djuren finnas anledning till etiska prövningar, vilket dock inte innebär att särskilda etiska kommittéer måste tillskapas för att deltaga vid tillståndsgivningen. 11.3.2 Arbetarskyddsstyrelsen: Inskränkningen till genetiskt modifierade produkter i 1 § bör kunna ersättas med ett krav på att speciell uppmärksamhet ägnas åt de etiska problemen vid hantering av produkter som fått sitt genetiska material ändrat på ett sätt som går utöver det naturliga genutbytet. 11.3.3 : Verket finner det tveksamt om ett särskilt organ behöver tillskapas hos verket för bioteknik-etikfrågor, även om en sådan rådgivande nämnd skulle kunna betjäna även andra myndigheter som handlägger bioteknikfrågor än verket. Det bör vara tillräckligt att förutsätta att det får ankomma på verket att med uppmärksamhet följa de berörda frågorna och ta de initiativ vartill utvecklingen kan föranleda. Verket avstyrker förslaget om en rådgivande frågor knuten till . Uttrycket "etikens grunder" i 16 kap 1 § bör ändras till "etiska grunder". Ordvalet är inte det bästa. Redan för en lekman förefaller det uppenbart att de etiska grunder som får betydelse i det aktuella sammanhanget kan vara mera speciella än de som utgör grunder för etiken som en särskild vetenskap. 11.3.4 Kammarrätten i : Enligt 16 kap. 1 § i balken skall vid hantering av biotekniska produkter hänsyn tas till "etikens grunder". I 2 och 3 §§ samma kapitel ges föreskrifter om utredning av och kunskaper om etiska problem. Vidare skall ingripande med föreskrifter eller förbud kunna ske enbart på grundval av "etiska skäl". Betänkandet innehåller endast ett mycket begränsat underlag för att lagstifta om rent etiska problem. Det är inte godtagbart att, såsom föreslås, meddela grundläggande hanteringsregler och anknytande sanktionsregler utan andra kriterier för tillämpningen än en hänvisning till etikens krav. Etiska bedömningar kan säkerligen ha relevans i åtskilliga andra sammanhang på miljöområdet trots att detta inte komemr explicit till uttryck i lagtext. Kammarrätten avstyrker förslaget i denna del. 11.3.5 : I 16 kap. 1 § föreslås att hänsyn skall tas till etikens grunder då det gäller hantering av biotekniska produkter. vill framhålla att även om det är både naturligt och önskvärt att ett sådant villkor ställs, så är det oförenligt med EG:s ställning i frågan. EG-direktiv beträffande biotekniska produkter har saknat direkta hänvisningar till etiska aspekter. Om ingen ändring i EG:s policy äger rum, kommer 1 § i dess nuvarande form att framstå som oförenlig med EG:s lagstiftning. 11.3.6 , NFR: NFR anser det inte särskilt angeläget att biotekniska etiknämnder inrättas. Det är givet att de etiska frågorna får en speciell aktualitet inom bioteknikområdet, men NFR vill påtala att detta framför allt gäller de medicinska tillämpningarna samt frågor som behandlas inom de medicinskt etiska och djuretiska nämnderna. Etiska frågor av speciell karaktär som ej tas upp i existerande nämnder bör kunna lösas inom ramen för tillsynsmyndighetens uppgifter. NFR tillstyrker ej möjligheten att i stadga om rätt för regeringen att utfärda förbud mot bioteknisk verksamhet på etiska grunder. - - - Det föreslås att framställningen av s.k. mosaikdjur, dvs. djur sammansatta av arvsmassa från två olika arter, skulle kunna komma att drabbas av förbud mot framställning. Ett förbud mot användningen av transgena djur skulle slå mycket hårt mot bl.a. den biomedicinska forskningen och tillstyrkes ej av NFR. Skrivningen behöver således förtydligas på denna punkt. 11.3.7 : I betänkandet föreslås att skall pröva tillståndsfrågan från hälso- och miljö- samt etiksynpunkt av nya, biotekniska produkter under medverkan av en etisk kommitté. Det kan medge en diskussion i ett bredare sammanhang än vad som normalt erbjuds vid handläggning av ärenden inom ett centralt ämbetsverk. Ett visst samarbete mellan och prövningsmyndigheten kan vara till gagn när det gäller frågor om växter och genteknik. 11.3.8 i : Det är viktigt att fastslå vilka etiska principer, som skall ligga till grund för bedömningarna. 11.3.9 : Kraven på etik är ytterst viktiga, men i juridiska sammanhang alltför vaga och beroende av uttolkarens värderingar. Därför måste det viktiga kap. 16 ges stor tyngd och en genomtänkt tillämpning. Befattningshavarnas utbildning måste anpassas efter dessa krav. Kapitlet måste kompletteras med tillämpningsföreskifter. 11.3.10 mot plågsamma djurförsök, NSMPD: har efterlyst en övergripande lagstiftning om genteknik. Ett sådant förslag finns i . Ur djurens synvinkel är lagförslaget dock inte tillräckligt. Genteknik kan innebära stora risker för djur. En övergripande lagstiftning om bioteknik, bör, enligt vår mening, skydda djur från lidande orsakat av bioteknik! Det enda skydd vi hittar för djur är kap. 16 § 1, som säger att risker för skador och miljö skall beaktas och att hänsyn skall tas till etikens grunder vid hantering av biotekniska produkter, samt 9 § som stadgar att regering eller myndighet får förbjuda hantering av biotekniska produkter om det är av särskild betydelse av hälso- eller miljösynpunkt eller från etisk synpunkt. Detta är inte tillräckligt tydligt för att skydda djur från att utsättas för lidande! Dessutom vill vi påpeka att djur är individer, inte "miljö" eller "biotekniska produkter". Vår uppfattning är att en övergripande lagstiftning om bioteknik behövs, men att den i föreslagna lagstiftningen inte på långa vägar är tillräcklig. 12.1 Ombudsmän, : Jag delar kommitténs bedömning att resultatet av Fri- och rättighetskommitténs (JU 1992:01) arbete med frågan om domstols överprövning av förvaltningsbeslut bör avvaktas, innan det finns anledning att överväga att ändra den nuvarande ordningen med förvaltningsprövning av och regeringen. Frågan om en övergång till domstolsprövning bör således lösas i ett större sammanhang. Med anledning av den diskussion som förs i betänkandet rörande möjligheterna att omvandla till en särskild domstol resp att omvandla vattendomstolarna till miljödomstolar vill jag för egen del avvisa tanken att inrätta ytterligare specialdomstolar. 12.2 Överbefälhavaren, : Utredningen föreslår att den domstolsprövning som måste kunna ske i tillståndsärenden m.m. skall genomföras enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut. ÖB anser att en bättre ordning är att låta prövning ske vid de allmänna förvaltningsdomstolarna enligt normala rutiner. - - - Utredningen föreslår att tillståndsplikt i vissa fall skall kunna ersättas av generella föreskrifter. Ett sådant förfarande är tveksamt beträffande försvarsmaktens verksamhet. Erfarenheten visar att den speciella särart som försvaret har är svår attt beakta i särskilda föreskrifter. ÖB föreslår därför att individuell prövning behålls för försvarsmaktens räkning. 12.3 : Vid tillståndsprövningar bör hälsoaspekterna beaktas i större omfattning än vad som sker . Det kan ske genom att kräva att tillsyns- och tillståndsmyndigheterna skall samråda med miljö- och samhällsmedicinsk expertis i de fall hälsoeffekter kan vara aktuella. 12.4 : instämmer i att ärenden om tillstånd till miljöfarlig verksamhet även i fortsättningen bör prövas av och . När det gäller handläggning av miljöskyddsärenden anser att nuvarande praxis, dvs. att verket alltid bereds tillfälle att avge yttrande, är tillräcklig i fråga om ärenden som handlägges av . De ärenden som handlägges av länsstyrelserna sändes numera bara i vissa fall till för yttrande. Eftersom länsstyrelserna även har ansvar för fiskefrågor och har särskilda länsfiskeexperter bör endast undantagsvis miljöskyddsärenden som prövas av sändas till för yttrande. 12.5 geologiska undersökning, SGU: I (artikel 6) föreskrivs att envar skall ha rätt till domstolsprövning, bl.a. när det gäller hans civila rättigheter och skyldigheter. Av konventionen följer att förvaltningsmyndigheternas avgöranden skall kunna överprövas i domstol. - - - Utifrån den erfarenhet som SGU har av vattendomstolarnas verksamhet, delar SGU uppfattningen att viktigare tillståndsärenden bör prövas i regionala miljödomstolar knutna till de nuvarande vattendomstolarna. Fullföljd bör kunna ske till Vattenöverdomstolen och sedan till . har lagt sitt förslag till miljöbalk på ett sådant sätt att man med små ändringar i förslaget kan gå över till domstolsprövning. Regering behöver kopplas in endast i vissa situationer och avgöra tillåtligheten i ärenden av strategisk betydelse. Sådana avgöranden bör vara bindande för domstolen. Motiv härför är att det bör ankomma på regeringen att allsidigt pröva och väga samman bl.a. miljömässiga, arbetsmarknadspolitiska och regionalekonomiska synpunkter. 12.6 : Tillståndstiden för täkter är i allmänhet för kort, . Enligt kommitténs förslag skall verksamhet som fordrar tillstånd omprövas . Det är då också rimligt, att tillståndstiden för täkter generellt blir , om inte sökanden vill ha . En högst önskvärd minskning av ärendebalansen för täkttillstånd skulle därmed uppnås. Handläggningstiderna för täkter är oacceptabelt långa. Kommittén tar själv upp problemet med alltför långa handläggningstider i tillståndsärenden. En längsta handläggningstid för myndigheter bör kunna föreskrivas i syfte att uppnå en bättre överensstämmelse med EG-krav på tillståndsgivning. 12.7 Kammarkollegiet: Kommittén redovisar hur krav på domstolsprövning kastar en skugga över det nuvarande prövningssystemet och möjligheterna att förenkla detta. Kammarkollegiet delar kommitténs bedömning att frågan om domstolsprövning av förvaltningsbeslut bör ges en generell lösning och att mer långtgående förändringari det nuvarande prövningssystemet bör anstå. Av de alternativa lösningar som kommittén skisserat tilldrar sig förslaget att utveckla de nuvarande vattendomstolarna till regionala miljödomstolar med fullföljd till Vattenöverdomstolen och ett särskilt intresse. Prövningen enligt skulle då komma att ske på i princip samma sätt som den vattenrättsliga prövningen. 12.8 : Regeringen bör även fortsättningsvis kunna överpröva beslut. - - - Genom att flytta prövningen till en ny instans riskerar man att inte utnyttja betydande delar av den kompetens som finns hos nuvarande prövningsmyndigheter. För det fall man skulle inrätta prövningsmyndigheter i regionen som täcker större geografiska områden än dagens län bör kompetensen både hos nuvarande miljövårdsenheter och hos bättre tas till vara än vad som skulle kunna bli fallet med det huvudalternativ till nuvarande ordning som miljöskyddskommittén lyfter fram. Nuvarande fördelningen mellan länsstyrelser och vid prövning av verksamheter är i stort sett ändamålsenlig. Viss ytterligare delegering till länsstyrelserna bör dock kunna göras. - - - Kunskap om teknik, miljöeffekter och skyddsåtgärder för en viss bransch eller näringsgren kan visserligen byggas upp på såväl regionala som centrala myndigheter. Den önskvärda nationella överblicken över en bransch upprätthålls av naturliga skäl dock lättast hos en central prövningsmyndighet. - - - Det förefaller av praktiska skäl inte lämpligt att en sådan myndighet skulle ha prövningsansvaret för branscher där antalet anläggningar i landet är mycket stort. De flesta branscher som prövas av har relativt få anläggningar, således en ändamålsenlig ordning som bör gälla även fortsättningsvis. Anläggningarna är ur nationell synvinkel, och i vissa fall också ur internationell synvinkel, oftast stora och tekniskt komplicerade och har regional eller större miljöpåverkan. - - - Det finns dock vissa branscher på den nuvarande A-listan i miljöskyddsförordningens bilaga som utgör undantag från vad som sagts ovan. Dessa bör lämpligen överföras till länsstyrelserna. - - - När det gäller prövning av miljöfarlig verksamhet delar verket uppfattningen att nuvarande ordning vad avser roll bör fortsätta gälla. Verket tillstyrker förslaget att regeringen skulle göra en tillåtlighetsprövning istället för en tillståndsprövning. Det är väsentligt att såsom kommittén föreslår regeringen därvid har möjlighet att föreskriva om särskilda villkor. - - - Frågan om vilka typer av verksamheter som skall underkastas regeringens tillåtlighetsprövning innan de kan komma till stånd kan ses ur flera olika perspektiv. endast till miljöpåverkan bör tillåtlighetsprövning hos regeringen inte vara nödvändig för vissa av de anläggningar som finns upptagna på listan. Generellt bör anläggningar som prövas av inte finnas med på listan. 12.9 : avstyrker förslaget om en särskild regeringsprövning enligt 7 kap. miljöbalksförslaget, eftersom regeringen har att tillämpa samma aktsamhetsregler m.m. som övriga prövningsmyndigheter. Regeringsprövningen innebär endast tidsutdräkt. Det räcker enligt mening med underställning till regeringen i fall då stoppregeln i 3 kap. 7 § andra stycket miljöbalksförslaget hindrar angelägna verksamheter m.m. - - - Om en tillåtlighetsprövning av regeringen enligt 7 kap. skall göras av vissa verksamheter m.m. bör tillståndsplikt enligt balken alltid gälla för dessa verksamheter. - - - anser att det kan vara värdefullt om det i vissa situationer finns möjligheter att ålägga en tillståndshavare skyldighet att ställa säkerhet för uppfyllandet av ett villkor. Behovet torde när det gäller miljöfarliga verksamheter framför allt föreligga i fråga om villkor med föreskrift om efterbehandling av mark- eller vattenområden som påverkas av verksamheten. Det framgår inte uttryckligen av lagtexten om det är prövningsmyndigheten som skall bestämma i vilken form eller till vilket belopp som säkerheten skall ställas. förordar att en bestämmelse liknande den i 22 kap. 3 § vattenlagen (1983:291) tas in i balken, innebärande att prövningen skall göras av tillsynsmyndigheten. - - - Ett problem kan vara att det ofta torde vara svårt eller rent av omöjligt att från början bedöma omfattningen av och kostnaden för framtida efterbehandlingsåtgärder. En lösning kan vara att tillståndshavaren åläggs en skyldighet att till tillsynsmyndigheten ge in en återställningsplan och att därefter vid behov revidera denna. Återställningsplanen, och de reviderade planerna, bör sedan kunna läggas till grund för bestämmandet av säkerheten resp ändring av säkerheten. - - - Lagtexen bör utformas så att inte endast ytterligare säkerhet skall kunna föreskrivas utan också, om anledning till detta uppkommer, att säkerheten skall kunna minskas eller skyldigheten upphävas. - - - 20 kap. 13 § - Även vid tillkomsten av miljöskyddslagen förutsattes enligt förarbetena att prövotidsförfarandet skulle komma att utnyttjas restriktivt. Så har emellertid inte blivit fallet utan det har visat sig nödvändigt att tillgripa detta förfarande i ganska stor omfattning. Institutet har visat sig vara mycket värdefullt. kan inte se att det skulle föreligga mindre behov av prövotidsförordnanden. - - - vill också framhålla att prövotidsmöjligheten även bör föreligga i omprövningsärenden. Prövotidsförordnanden har meddelats i sådana ärenden enligt hittillsvarande praxis. Inledningen till paragrafens första stycket bör därför lyda: "Om det när tillstånd till miljöfarlig verksamhet lämnas eller beslut om omprövning enligt 22 kap. 2 eller 10 § meddelas ej tillräckligt ...". - - - 20 kap. 15 §: Igångsättningsmedgivande enligt den föreslagna 14 § söks för att sökanden har bråttom att komma i gång med anläggningsarbeten. För att sådant medgivande skall lämnas krävs vidare att det skall vara uppenbart att tillstånd kommer att lämnas. Härigenom torde även kraven för att verkställighetsförordnande skall lämnas var uppfyllda. Det saknas därför anledning att ändra nuvarande regel om att ett igångsättningsmedgivande gäller . 12.10 , SSI: 7 kap. motsvarar 4 kap. 1 § naturresurslagen dock med den ändringen att regeringen skall pröva tillåtligheten av vissa stora anläggningar, bl.a. anläggning för slutförvar av använt kärnbränsle och kärnavfall. Det är inte lätt att förstå vad det är för skillnad mellan att pröva tillåtligheten av en anläggning och att pröva frågan om tillstånd till en anläggning. Ordet tillåtlighet leder närmast tanken till att regeringen skall pröva frågan huruvida en anläggning med angivet ändamål överhuvud skall få komma till stånd. - - - Men enligt 10 § 2 p. kärntekniklagen skall den som har tillstånd till kärnteknisk verksamhet svara för att de åtgärder vidtas för att på ett säkert sätt hantera och slutförvara i verksamheten uppkommet kärnavfall eller däri uppkommet kärnämne som inte används på nytt. Enligt statsmakternas beslut skall det ske i . Det kan alltså inte komma på fråga att inte "tillåta" detta. Vad som kan bli föremål för regeringens prövning kan alltså inte vara annat än metoden, platsen och eventuellt tidpunkten för slutförvaringen. Detta borde återspeglas i lagtexten. - - - En ny regel som kan bli av betydelse från strålskyddssynpunkt är 20 kap. 8 §; enligt vilken ett tillstånd kan göras beroende av att ekonomisk säkerhet ställs för t.ex. skyldigheten att omhändertaga radioaktivt avfall. En sådan regel tillstyrkes av SSI. 12.11 , SKI: Eftesom en kärnteknisk anläggning, t.ex. ett slutförvar för använt kärnbränsle, också utgör miljöfarlig verksamhet skall enligt kommitténs förslag tillståndsbeslutet meddelas av . Enligt 20 kap. 5 § blir det också nämnden som skall sörja för erforderlig utredning.