prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 3.2.2 Riksåklagaren: Den vikt vi alla fäster vid miljöfrågor gör det naturligt att samla lagstiftningen på området till en miljöbalk. Jag biträder därför kommitténs förslag i detta avseende, trots att detta medför vissa svårigheter vad avser lagstiftningstekniken på området. Vissa bestämmelser av miljöintresse måste ju av olika skäl lämnas utanför den föreslagna . Som exempel kan nämnas bestämmelserna i jordbruks- och skogsbrukslagstiftningen, i fiskerilagstiftningen och i vattenlagen. Detta speglar enligt min mening de svårigheter som är förenade med att avgöra vilka författningar som skall föras in under en miljöbalk som en enda lag. 3.2.3 : Internationella förpliktelser med och innebär att tillämpningen måste ske på konkurrensneutralt sätt.Detsamma gäller användningen av miljöavgifter och andra ekonomiska styrmedel som utredarna ser som ett alternativ till administrativa styrmedel. Tillämpningen av bestämmelser eller de närmare föreskrifter som beslutas med stöd av regeringens bemyndigande får inte medföra att diskriminering sker mellan svenska och utländska operatörer eller mellan olika kategorier av produkter eller förpackningar. 3.2.4 Överbefälhavaren, : Enligt ÖB uppfattning bör ekonomiska styrmedel typ miljöavgifter inte tillämpas på försvarsmakten. Syftet med avgifter är att minska utsläpp och/eller miljöpåverkan. En avgift kommer dock inte att påverka den militära verksamheten som styrs av uppdraget från regering och riksdag i motsats till civil verksamhet som styrs av kommersiella intressen. 3.2.5 : anser att lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg inte bör fogas in i . delar endast delvis denna uppfattning. Kommittén motiverar sitt ställningstagande med att denna lag - i likhet med kärntekniklagen - innehåller regler som är utformade utifrån speciella och stränga säkerhetskrav och att dessa regler snarare riskerar att bli otympligare att hantera och svårare att överblicka i en miljöbalk än om de behålls i sin speciella lag. - - - anser att utsläppsförbudet för olja i vatten från fartyg i 2 kap. 2 § "vattenföroreningslagen" har så stor likhet med dumpningsförbudet för avfall att det naturligt hör hemma i en ny miljöbalk. - - - föreslår i första hand att tillämpningsområdet för skall omfatta även ekonomiska zon. är medveten att en utvidgning av tillämpningsområdet för svensk miljölagstiftning ställer ökade krav på övervakningsresurser för att bli meningsfull och att denna fråga berördes i lagstiftningsärendet om inrättandet av zonen. 3.2.6 : Kommitténs ansats vad gäller strålskyddet är principiellt riktig, men den leder i praktiken till förödande konsekvenser för det sammanhållna strålskyddet. Den nuvarande strålskyddslagstiftningen syftar främst till att skydda människor mot skadig strålning i arbete, sjukvård, forskning, etc. Den har ett direkt samband med arbetsmiljölagstiftningen som lämnats utanför , och betonar främst skyddet av människor och inte miljö eller djur. Strålskyddslagen, liksom kärntekniklagen, arbetsmiljölagen och hälso- och sjukvårdslagen inryms till stor del inte i mål och principer. Det finns därför skäl att avstyrka att strålskyddslagen sprids ut på flera kapitel i en miljöbalk. Den bör istället antingen lämnas utanför eller tas in i sin helhet i ett särskilt kapitel i balken. 3.2.7 , SJ: En rad lagverk saknas (Vattenlagen, åtminstone delar av , skogsbruks- och jordbrukslagstiftning m.fl.). Så stor del av miljöregelsystemet som möjligt måste integreras i om inte dess huvudsakliga syfte - samordning och effektivitet - skall gå förlorat. Detta innebär inte att alla ovan nämnda lagar i sin helhet behöver ingå i , men de regler som gäller för utnyttjande av miljön och naturresurser, samt generella aktsamhetskrav bör ingå. I övrigt kan hänvisa till separata lagar (t.ex. på trafikområdet) där tillkommande krav fastställs. Detta kräver naturligtvis samordning mellan och dessa separata lagar. Sådan samordning mellan balken och annan lagstiftning med bäring på miljön saknas oftast i förslag. - - - Kommittén har i alltför liten utsträckning stöpt om de lagar man utgått ifrån. Tyvärr kvarstår därmed problemen med överlappning, otydligheter och motsägelser, men inom ramen för själva balken. Man borde istället utformat en ny, konsekvent och genomtänkt struktur, där olika nivåer i lagtexten bättre hölls isär och där lagtextens språkbruk var enhetligt, baserat på klara definitioner och mer utförligt i de avsnitt där tolkningssvårigheter kan uppstå. 3.2.8 , RRV: RRV konstaterar att vattenlagen inte infogats i den föreslagna (MB). Enligt RRVs uppfattning borde en närmare knytning mellan vattenlagen och den blivande övervägas av samma skäl som ligger till grund för att naturresurslagen inarbetas i . Vattenlagen reglerar användningen av naturresurser liksom naturresurslagen och är liksom denna ett avvägningsinstrument mellan olika samhällsintressen. RRV vill dessutom tillägga att ingenstans i betänkandet diskuteras sambandet mellan jaktlagen och trots att i § 1 i utredningsförslaget ett av ändamålen med beskrivs som att bevara biologisk mångfald och upprätthålla goda livsbetingelser för alla i landet och dess omgivande vatten naturligt förekommande växt- och djurarter. Beslut om jaktvillkor för en art kan kraftigt påverka livsbetingelserna för exempelvis en rovdjursart som huvudsakligen lever på den förstnämnda arten. 3.2.9 : Balkens uppbyggnad ger inte tillräckligt stöd för tillämpningen inom och utom balken. Balkens avsikt att ge gemensamma grunder för prövning av lokalisering och tillåtlighet i övrigt är utmärkt. Förslaget måste emellertid i flera avseenden utvecklas för att det skall kunna leda till en gemensam tillämpning. Det rör frågor om miljöhänsyn i annan lagstiftning utanför balken, om kopplingen till PBL och om samverkan mellan miljöskydd och hushållning. - - - Om balken skall vara en gemensam bas, eller "paraply", bör de grundläggande reglerna i balken gälla för all lagstiftning som rör användningen av resurserna. Ett utökat tillämpningsområde förordas därmed. Det är vidare nödvändigt att kopplingar både inom och utom balken är enkla och tillämpbara. Förslaget är motsägelsefullt vad avser förhållandet mellan de allmänna och särskilda aktsamhetsreglerna. Den nödvändiga kopplingen mellan PBL och NRL är inte klar, vilket utvecklas nedan. De olika principerna om hushållning och miljöskydd ges inte förutsättningar att samverka, vilket tillika utvecklas nedan. Om miljöfrågorna skall utvecklas separat för olika lagar och om hushållning och miljöskydd inte skall kombineras, skall NRL lyftas ur balken. Detta vore emellertid en beklaglig försvagning av balkens möjligheter att hantera framtidens frågor. - - - Detta är en allmänt accepterad och eftersträvad grund för uthållig utveckling. NRL/PBL-systemet omfattar således ett avsevärt vidare syfte än en skyddslagstiftning. Hushållningsprinciperna i NRL anses svårtillämpade och nyttan av dem ifrågasätts utifrån bevarandeaspekter. Erfarenheterna visar också att NRL inte vunnit fullt genomslag inom de olika prövningslagarna. Förutsättningen för tillämpningen av NRL har emellertid tidigare varit ofullständig eftersom kommunala översiktsplaner saknats. finns det emellertid möjligheter att göra erforderliga avvägningar, när kommunala översiktsplaner ger kunskap och MKB ger breda analyser av inverkan på miljö, hälsa och hushållning. - - - I balken kvarstår i princip dagens grunder för prövning. Konstruktionen med aktsamhetsregler och lokaliseringsregler på flera ställen inom balken såväl som utanför och med oklarheter dem emellan ger emellertid inte den förenkling och enhetlighet som skall eftersträvas och systemet är inte förutsebart. Dagens prövningsgång är haltande och svårtillämpad. Den bör ersättas med en reell integration av hushållningsprincipen i balken. Detta kräver att balken ges ett kapitel med principer för lokalisering och tillåtlighet. En utgångspunkt är dagens hushållningsregler i NRL. Dessa hushållningsregler kompletteras med aktsamhetsregler och stoppregler i olika avseenden, som träder in för det fall projektets lokalisering anses långsiktigt bra. Det är viktigt att NRLs funktion som absolut stopp inte sätts ur spel av hänsyn till teknik etc. 3.2.10 : Kommittén överdriver den pedagogiska betydelsen av att ha bestämmelserna kvar i skötsellagen. Samtliga miljöbestämmelser som berör jordbruket bör istället så långt det är möjligt samlas på ett ställe, vilket skulle göra dem mer överblickbara. Kommittén anför själv (på s. 262) att miljöregler i sektorslagarna på jord- och skogsbruksområdet bör inarbetas i om avregleringen skulle leda till att det i dessa lagar i stort sett bara blir miljöregler kvar. Verket vill därför särskilt påpeka att skötsellagen sedan tillkomsten genomgått flera förändringar som har medfört att den, till skillnad från skogsvårdslagen, numera i princip enbart innehåller bestämmelser med miljö- och naturskyddande syften. Starka skäl talar således för att inarbeta skötsellagen i den föreslagna . Antingen skötsellagen inordnas i eller ej medför kommittéförslaget att en översyn av lagens bestämmelser blir nödvändig. Bland annat blir 5 § skötsellagen - som syftar till att hindra att värdefull jordbruksmark tas i anspråk för matjordstäkter - överflödig eftersom dess syfte tillgodoses i förslagets 12 kap. 1 och 2 §§ där krav ställs dels på tillstånd till täkt av jord dels på att tillståndsmyndigheten vid prövningen skall ta hänsyn till intresset av långsiktigt god hushållning med naturresurserna. 3.2.11 : När det gäller vattenlagen har fisket en särställning. En samordning av denna lag med skulle med all säkerhet innebära en försvagad ställning för fisket. förordar därför att vattenlagen ej inordnas i . 3.2.12 Arbetarskyddsstyrelsen: Förslagets detaljutformning ger Arbetarskyddsstyrelsen anledning att befara praktiska problem vid tillämpningen. Detta hänger samman med en i många stycken oklar avgränsning mot arbetsmiljölagens tillämpningsområde och som en följd härav mot Arbetarskyddsstyrelsens och yrkesinspektionens tillsynsområde. Förslagets utformning innebär delvis en överlappande reglering som på flera punkter skiljer sig från regleringen inom arbetsmiljöns område. - - - Styrelsen föreslår därför att överlappningsproblemen undviks genom lämpliga ändringar i lagtexterna som klargör att inte alls är tillämplig inom arbetsmiljölagens område eller i vart fall tydligt anger i vilka avseenden den är tillämplig på detta område. 3.2.13 , RAÄ: Den föreslagna kommer att vara tillämplig på en stor del av det som man i allmänt språkbruk benämner "miljö", men kommer ändå inte att vara heltäckande. Det - också mycket vida - begrepp som ryms under beteckningen "kulturmiljö" kommer att omfattas delvis. Genom att de nuvarande hushållningsbestämmelserna i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (NRL) förs över till kommer också användningen av mark- och vattenområden med respekt för deras kulturvärden att falla inom tillämpningsområde på det sättet att hushållningsbestämmelserna blir gällande dels för den prövning som skall ske enligt balken, dels också för den prövning av miljöpåverkande projekt som skall ske enligt anknytande lagar, främst (1987:10, PBL). Däremot kommer inte enligt förslaget att innehålla några direkta regler för säkerställande och skydd av kulturminnen, eftersom lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. inte föreslås ingå eller bli ändrad. - - - Förslaget till miljöbalk vilar i ytterst ringa grad på överväganden om vilka skyddsbehov som balken kan behöva tillgodose imom kulturmiljövårdens område. Naturvårdens behov har helt kommit att dominera i motivskrivningarna. Även om säkert inte haft någon avsikt att nedvärdera miljöns kulturvärden i förhållande till naturvärdena, ligger det en uppenbar risk i att tystnaden rörande kulturmiljön kan komma att påverka den framtida tillämpningen till kulturmiljövårdens nackdel. Därutöver kan det finnas en fara för att de motsättningar som kan komma till uttryck mellan kravet på åtgärder för att säkra art- och biotopskydd och behovet av skydd för vissa kulturlämningar kan komma avvägas på ett sätt som negligerar de senare aspekterna. Detta problem bör lösas i de kommande förarbetena, så att kulturskyddsbehovet inom tillämpningsområde kommer till uttryck tydligare. - - - RAÄ föreslår i det följande vissa ändringar i inledande bestämmelser i avsikt att ge en bättre utgångspunkt för bevarandet också av kulturmiljöer inom ramen för regelsystem. 1 kap. 1 § Tredje strecksatsen föreslås lyda: "bevara ett levande landskap med dess kulturarv". Tillägget syftar till att ange att ändamål är att skydda kulturlandskapet i betydelsen en byggd eller ett område som åskådliggör historiska samband i den fysiska miljön så som den skapats genom människornas bruk och odling. Se vidare det resonemang som förts ovan och som utvecklas i anslutning till RAÄ:s kommentar till 2 kap. 4 §. 1 kap. 2 och 4 §§: På respektive ställen bör en formulering efter mönstret "människorna, natur- och kulturmiljön samt omgivningen i övrigt" väljas. Begreppet "kulturmiljö" förekommer inte i förslaget. Den deklarerade huvudinriktningen på är skydd mot emissioner och annan skadlig påverkan samt bevarandet av biologisk mångfald. Som framhållits ovan finns det en risk för att kulturmiljöaspekterna glöms bort vid tillämpningen. RAÄ anser det därför vara en fördel att begreppet kulturmiljö kommer till uttryck i balkens grundläggande bestämmelser. 2 kap. 4 § Den föreslagna bestämmelsen borde utgå och istället efter 1 § inplaceras en bestämmelse med följande innebörd: Balken är tillämplig på såväl den orörda naturen som de naturmiljöer som präglats av människors bruk och odling. För fornminnen, byggnadsminnen och kyrkliga kulturminnen finns därutöver bestämmelser i lagen (1988:950). 3.2.14 , : Förslaget till miljöbalk innebär att en ramlag föreslås bildas på miljöområdet. Bland andra nu gällande lagar skall även lagen om hushållning med naturresurser, naturresurslagen, ingå i den kommande . Detta anser vi från NUTEKs sida vara lovvärt eftersom miljöfrågorna måste ses som en helhet. 3.2.15 Kammarkollegiet: Kammarkollegiet anser det riktigt och angeläget att sammanföra lagstiftningen inom miljöområdet till ett sammanhängande regelverk. Med detta vinner man inte bara rättstekniska fördelar utan skapar möjlighet att lägga fast allmänna riktlinjer och generella bedömningsgrunder när det gäller miljöpåverkan. Det kan bl.a. mot denna bakgrund diskuteras om inte ytterligare lagar, exempelvis vattenlagen, borde ha arbetats in i . Mot detta talar främst vattenlagens omfattning och att genom en sådan inordning förmodligen skulle ha förlorat i överskådlighet och enhetlighet. Kollegiet vill dock framhålla att det i det fortsatta utrednings- och lagstiftningsarbetet är angeläget att uppmärksamma gränssnittet mellan och annan lagstiftning som berör miljöfrågor. 3.2.16 : Verket anser att de olika lagarna kan och bör samordnas i större omfattning än vad som skett både vad gäller prövnings- och förfaranderegler och föreskrifter. För de mest miljöpåverkande verksamheterna i VL, VägL, TorvL och MinL m.m. bör vidare prövningsplikt föreskrivas enligt 14 kap. . - - - 2 kap. 1 § 2 stycket bör ändras så att bestämmelserna i 3, 5, 6 och (nuvarande förslagets) 9 kap. samt föreskrifter utfärdade med stöd av 4 och (nuvarande förslagets) 8 kap. skall tillämpas vid prövning enligt PBL, VL, VägL m.fl. angivna lagstiftningar. För de mest miljöpåverkande verksamheterna i VL, VägL, TorvL och MinL m.m. bör prövningsplikt enligt 14 kap. föreskrivas. --- föreslår: att kapitel 3 och 4 flyttas till andra avdelningen som ges ny rubrik , att kapitel 5 och 6 ges nya rubriker, "Grundläggande hushållningsbestämmelser för mark- och vattenområden" respektive "Särskilda bestämmelser för hushållning med vissa mark- och vattenområden i landet", att kapitel 7 flyttas, antingen till femte avdelningen där övriga frågor om tillstånd behandlas, eller får bilda en egen avdelning med hänsyn till NRL:s speciella karaktär, att tredje avdelningen renodlas till att avse frågor om myndighets åtgärd för fredande av visst naturområde, djur- eller växtart, och ges ny rubrik , att reglerna om markavvattning i kapitel 11 och hela kapitel 12 förs över till fjärde avdelningen, att fjärde avdelningen ges ny rubrik , att kapitel 13 utgår, genom att 1 § bör kunna strykas och 2 och 3 §§ arbetas in i femte avdelningen. I det fortsatta arbetet med följdlagstiftning bör införas: att kommunen i sin översiktsplanering enligt PBL skall ange hur man avser att beakta bestämmelser i 3, 5, 6 och 9 kap. samt föreskrifter utfärdade med stöd av 4 och 8 kap. och att miljökvalitetsnormer skall utgöra överprövningsgrund enligt 12 kap. PBL. --- I 2 kap. 1 § har man inskränkt balkens tillämpning vid prövning enligt PBL, vattenlagen, väglagen, torvlagen, minerallagen m.fl. exploateringslagar till att bara gälla reglerna om hushållning med mark och vatten i 5 och 6 kap. samt reglerna om miljökvalitetsnormer och miljökonsekvensbeskrivningar i 8 och 9 kap. Vidare framgår att vid tillämpning av jord- och skogsbrukslagstiftningen skall endast balkens 8 och 9 kap. tillämpas. Oavsett vad som sägs i 2 kap. 1 § andra stycket torde balken i princip bli tillämplig på alla verksamheter som träffas av bestämmelsen i första stycket i denna paragraf, dvs. allt utövande av miljöpåverkan enligt 2 kap. 6 §. Såvitt rör den direkta tillämpningen av balken hos prövningsmyndigheter enligt olika speciallagar är det dock angeläget att säkerställa att dessa myndigheter blir skyldiga att direkt tillämpa inte bara 5, 6, 8 och 9 kap. utan även balkens allmänna aktsamhetsregler. Detta behövs för att balken skall kunna spela den övergripande roll som var avsett och som kommer till uttryck i det mål och syfte som definierats i 1 kap. 1 och 2 §§. Förutom att 2 kap. 1 § ändras på föreslaget sätt bör i speciallagstiftningen skrivas in att balkens aktsamhetsregler skall tillämps. Tillåtligheten av sådana miljöpåverkande verksamheter som prövas enligt t.ex. MinL, VägL och VL, kommer inte att prövas mot balkens mål och grundläggande principer. Skulle verkets förslag inte genomföras kommer prövningen inte heller att ske enligt balkens allmänna aktsamhetsregler. Även om balkens markhushållningsbestämmelser skall tillämpas vid prövningen kommer exempelvis VägL, VL och MinL även i fortsättningen att sakna reella aktsamhetsregler till skydd för miljön. Dessa lagar kommer således även framöver att ha karaktär av exploateringslagstiftning, som i första hand syftar till att organisera och underlätta genomförandet av olika slag av exploatering av naturresurser. Oavsett om verkets förslag skulle genomföras eller ej finns fördelar med tt låga tillståndspröva de mest miljöpåverkande verksamheterna i VL, VägL, TorvL och MinL enligt 14 kap. . Bl.a. kommer reglerna om tillståndsprövning i 14 kap. 4 och 5 §§ att gälla även vid prövning av de nämnda verksamheterna. Detta kapitel skulle härmed få karaktären av ett övergripande av miljöpåverkande företag. 3.2.17 : har som myndighet huvudsakligen erfarenhet av tillämpningen av miljöskyddslagen (1969:387). anser att denna lag har varit mycket ändamålsenlig. Tillämpningen av den har verksamt bidragit till att vi i vårt land väsentligt har kunnat minska störningar i miljön från punktkällor såsom exempelvis förorenande industrier. Lagens flexibla tillåtlighetsregler har givit utrymme för en anpassning i praxis till strängare miljökrav, allteftersom nya kunskaper och ny teknik på miljöområdet har kommit fram. Lagens omprövningsregler ger utrymme för ytterligare skärpningar, men de har - främst på grund av bristande resurser hos - ännu inte kommit att tillämpas i avsedd omfattning. kan alltså konstatera att den nuvarande miljöskyddslagen i stor utsträckning kan utnyttjas för att nå uppställda miljömål när det gäller utsläppsminskningar från industrin m.m. Lagen är inte så bristfällig att den i och för sig behöver ersättas av en helt ny lag. De justeringar som onekligen behövs kan mycket väl göras genom smärre ändringar av nuvarande lag. kan man emellertid inte se miljöskyddslagen isolerad från annan miljölagstiftning. Som miljöskyddskommittén konstaterar, har lagstiftningen på området blivit mycket omfattande och svår att överblicka t.o.m. för de myndigheter som har till särskild uppgift att tillämpa den. I beslut av främst lokala, men i vissa fall även regionala, miljömyndigheter har beslutsmyndigheten inte haft klart för sig om den har tillämpat miljöskyddslagen eller hälsoskyddslagen (1982:1080). Om inte ens myndigheterna med ansvar för berörda områden kan avgöra vilken lag som är tillämplig, måste det vara ännu svårare för medborgarna i allmänhet att hitta rätt bland lagarna. Detta talar naturligtvis för att man bör försöka åstadkomma en bättre samordning och överskådlighet. För att det skall vara någon mening med ett samordnat regelverk på miljöområdet, måste detta vara lättillgängligt. För det ändamålet är det egentligen ointressant, om regelverket kallas miljöbalk, miljölag eller något annat. Det viktiga är att lagstiftningen presenteras samlat och i så stor utsträckning som möjligt i vår lagbok. Även om lagverket kommer att kallas miljöbalk, bedömer emellertid att flera regeringsförordningar på området liksom alla myndighetsföreskrifter av lägre dignitet, inte kommer att tas in i lagboken. Varje föreskrivande myndighet tar in sina föreskrifter i sin egen författningssamling. De efterlysta möjligheterna till bättre överblick och lättillgänglighet kommer alltså under inga omständigheter att vara hundraprocentiga. En tänkbar ordning kan vara att en central myndighet anförtros uppgiften att svara för att författningarna på miljöområdet samlas och görs tillgängliga för allmänheten. En stor förtjänst med en samlad lagstiftning är att man får för hela miljöområdet gemensamma kravregler och straffregler liksom tillsynsregler, vilka sistnämnda underlättar lösningen av organisationsfrågorna. Den föreslagna ordningen med miljökvalitetsnormer och EG-anpassning torde också underlättas. 3.2.18 , LMV: Behovet att samordna lagstiftningen rörande miljön är stort. Att samla i princip all sådan central lagstiftning är därför bra. Det ger tyngd åt miljöfrågorna. En tydlig och enhetlig lagstiftning är till fördel för såväl myndigheter som enskilda och företag bl.a. genom att förutsättningar finns för en samlad bedömning och därmed undviks att en och samma fråga kan prövas enligt olika lagstiftning. När det gäller balkens tillämpningsområde föreslår LMV att fastighetsbildningslagen (FBL), anläggningslagen (AL), ledningsrättslagen (LL) och lagen om exploateringssamverkan (ESL) ingår i uppräkningen i 2 kap. 1 § andra stycket i förslaget till miljöbalk. Detta har LMV också framfört i sitt remissvar över Rio-deklarationen om miljö och utveckling av . Enligt LMV:s mening är naturresurslagen tillämplig på fastighetsbildningsverksamheten. Detta har kommit till uttryck i LMV:s av FBL. Det vore dock en fördel att ha direkt stöd för detta i balken för att miljöfrågorna skall få en ökad genomslagskraft i fastighetsbildningen. 3.2.19 , SSI: Genom mångårigt internationellt samarbete i regelsystem, begrepp och standards finns en stor harmoniserad samsyn på strålskyddsområdet och detta bör utnyttjas i den nationella lagstiftningen. - - - Från SSI:s synpunkt skulle en splittring av strålskyddslagen till olika kapitel i en miljöbalk också medföra praktiska olägenheter. Strålskyddslagen, strålskyddsförordningen och bildar ett modernt, homogent, överskådligt och ändamålsenligt regelverk. För SSI och för dem som har med strålning att göra, t.ex. sjukhusfysiker och strålskyddsansvariga vid kärnkraftverk torde det innebära nackdelar och knappast några fördelar. Det skulle också bli svårare att redogöra för vad som gäller för SSI:s internationella samarbetspartners. Strålskyddslagen har sin motsvarighet i de flesta av ifrågavarande länder.