prop · GI03186 · 1995-01-01 00:00:00 — Även Sjöfartsver- kets bemyndigande om tillsyn bör utökas till att avse både lastningen ombord på fartyget och säkringen av last som ännu inte har förts ombord. Bemyndigandena bör omfatta även lastbärare och last som finns i lastbärare. Begreppet säkring av last skall anses omfatta alla lastsäkringsmetoder. I Sjö- fartsverkets kungörelse (SJÖFS 1994:27) med föreskrifter om säkring av last i lastbärare och av lastbärare ombord på fartyg anges låsning, förstängning (stämpling) och surrning av last som olika lastsäkringsmetoder. Därav framgår att låsning innebär att last mekaniskt fastgörs och hindras att glida och tippa. Förstängning (stämpling) innebär att last genom anliggning mot förstängningsdon i första hand hindras att glida. Förstängning som sträcker sig upp till lastens tyngdpunkt förhindrar även tippning. Surrning innebär att last med hjälp av olika surrningsmetoder förhindras att glida och tippa. Tillsyn i form av inspektioner kan enligt 10 kap. 1 § andra stycket även utövas av , i den utsträckning som beslutar i samråd med . Frågan om en ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning samt den föreslagna följdändringen i fartygssäkerhetslagen kommer att behandlas i särskild ordning. Regeringens förslag: En redare och befälhavare som använder ett fartyg till sjöfart utan att ha en handling som skall ha utfärdats för fartygets lastning enligt fartygssäkerhetslagen eller enligt vad som har föreskrivits med stöd av lagen skall kunna dömas till böter eller fängelse . En befälhavare som använder ett fartyg till sjöfart i strid mot lastnings- föreskrifter skall kunna dömas till böter, om inte förseelsen är ringa. förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag i fråga om ändringen i 12 kap. 2 § 2. Dessutom har föreslagit en ändring av 12 kap. 3 § 3 som innebär att en befälhavare som av oaktsamhet framför ett fartyg i strid mot vad som gäller i fråga om lastsäkringsföreskrifter skall dömas till böter, om inte förseelsen är ringa. Synpunkter på ansvarsfördelningen från och har redovisats under föregående avsnitt. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar bedömning att det finns skäl att straffsanktionera avsaknaden av föreskrivna lastningshandlingar, såsom lastsäkringsmanual för vissa fartyg. Frågan om straffansvar för brott mot lastsäkringsföreskrifter är dock mer komplicerad. Såsom har påpekats av vissa remissinstanser finns det en civilrättslig reglering om transportörens undersökningsskyldighet av förpackat gods i 13 kap. 6 § sjölagen. Ett längre gående ansvar för befälhavaren bör inte införas i fartygssäkerhetslagen. Befälhavarens straffansvar bör således endast omfatta lastningen ombord på fartyget. Det bör åligga honom att kontrollera att fartyget inte transporterar last som, i vart fall vid en ytlig besiktning, inte är säkrade i enlighet med föreskrifter. Detta gäller under förutsättning att det inte finns anledning att misstänka brister i lastsäkringen, t.ex. på grund av att lasten eller lastbäraren är skadad. I sådana fall bör det vara befälhavarens ansvar att göra en noggrannare under- sökning av lastens säkring, vilken även kan kräva en invändig kontroll av en lastbärare. Möjligheten för tillsynsmyndigheterna eller befälhavaren att förhindra en transport på fartyg av last som inte är sjösäkert anordnad, får anses vara den mest effektiva sanktionen för att förmå avsändare och avlastare att följa lastsäkringsföreskrifter. Regeringens förslag: Statens kostnader skall rymmas inom respektive tilldelade resurser och ekonomiska ramar. Skälen för regeringens förslag: verksamhet syftar bl.a. till att tillse att kraven på fartygs säkerhet och skydd mot vattenförorening från fartyg uppfylls med beaktande av internationell standard. Införlivande av ISM-koden med svensk rätt, med bemyndiganden för att utfärda dokument och certifikat angående samt utöva tillsyn av rederiers och fartygs godkända säkerhetsorganisation, innebär utökade arbetsuppgifter för verket, men inte av sådan omfattning att det får större inverkan på verksekonomin eller någon inverkan på verkets ekonomiska mål. Inom ramen för de ekonomiska mål som gäller för verket ankommer det på verket att föreslå lämplig inriktning av till- synsverksamheten. Inte heller den ökade möjligheten till tillsyn över säkring av last kommer att innebära sådana kostnader för eller att ökade resurser från staten behövs. Rederiernas kostnader i anledning av ISM-kodens införlivande kommer att variera från rederi till rederi beroende på vilket system för kontroll och uppföljning av verksamheten som finns i rederiet . Den kostnad som uppstår är i huvudsak en införandekostnad i form av arbetstid och eventuella konsultåtgärder. Driften av systemet är inte kostnadskrävande. Intresset bland rederierna för ISM-koden är stort och flera rederier har därför redan genom ett frivilligt samarbete med påbörjat tillsynsförättningar enligt koden. har vidare ägnat sig åt en omfattande informationsverksamhet om ISM-koden riktad till rederier och andra intressenter. Även förslaget om registrering av ombordvarande på passagerarfartyg kan komma att innebära vissa ökade kostnader för rederierna. Hur stor kostnadsökningen blir beror bl.a. på vilken lösning som väljs för registreringen. Det är dock även i detta fall huvudsakligen fråga om initialkostnader. 8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagarna träder i kraft . De ändringar i fartygssäkerhetslagen som har samband med ISM-koden skall dock tillämpas först från och med den dag som regeringen bestämmer, med möjlighet till en stegvis tillämpning för olika typer av rederier och fartyg. 8.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen förslag: har föreslagit att de ändringar i fartygssäkerhetslagen som har samband med ISM-koden skall träda i kraft . Lagen skall från och med ikraftträdandedagen tillämpas i den omfattning som bestämmer på svenska fartyg och rederier och på utländska rederier och deras passagerarfartyg och fartyg som för last av olja eller kemikalier i bulk om fartygen går i regelbunden trafik på svenska hamnar. För andra fartyg skall lagen tillämpas på fartyg och rederier från och med den dag då ISM-koden träder i kraft internationellt. Beträffande övriga ändringar i fartygssäkerhetslagen har något särskilt datum för ikraftträdandet inte föreslagits. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga har varit positiva till ett snabbt ikraftträdande av ändringarna i anledning av ISM-koden. Skälen för regeringens förslag: Ändringarna i fartygssäkerhetslagen bör träda i kraft . De bestämmelser som har samband med ISM-koden bör dock börja tillämpas först . ISM-koden skall internationellt tillämpas på passagerarfartyg, inbegripet höghastighetspassagerarfartyg. Senast samma datum skall den även tillämpas på oljetankfartyg, kemikalietankfartyg, gastankfartyg, bulklastfartyg och höghastighetslastfartyg med en bruttodräktighet av minst 500. För andra lastfartyg och mobila oljeborrplattformar med en bruttodräktighet av minst 500 skall den tillämpas inte senare än . En förutsättning för en korrekt tillämpning av ISM-koden är att den kan introduceras stegvis så att rederierna hinner bygga upp sina säkerhetssystem och hinner utfärda dokument och certifikat angående godkänd sä- kerhetsorganisation. I detta arbete kommer passagerarfartyg och större tankfartyg i första hand att prioriteras, i såväl som internationellt. Därefter kommer insatserna huvudsakligen att inriktas på rederier som bedriver sjöfart med andra större lastfartyg. Sist kommer de rederier som bedriver lasttrafik med mindre fartyg, som internationellt inte omfattas av ISM-koden, att kontrolleras. Det är regeringens avsikt att de ändringar i fartygssäkerhets- lagen som har samband med ISM-koden skall börja tillämpas för respektive kategori när har kommit så långt i sitt certifieringsarbete att detta är realistiskt. Det är en strävan att tillämpningen av ISM-koden i sker tidigare än in- ternationellt, men det är inte möjligt att bestämma exakta tidpunkter för när koden kan träda i tillämpning för de olika typerna av rederier och fartyg. Regeringen föreslår därför att överlämnar till regeringen att bestämma de olika tidpunkterna för tillämpningen. Lagarna bör träda i kraft . 9.1 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen 1 § Denna lag gäller alla fartyg som används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium samt svenska fartyg som används till sjöfart utanför sjöterritoriet. Lagen gäller även alla svenska rederier samt utländska rederier, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Lagen skall dock inte tillämpas i den mån det är särskilt föreskrivet eller följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Lagens bestämmelser gäller örlogsfartyg endast såvitt regeringen föreskriver det. Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste meddelas i lag får inte meddelas med stöd av lagens bemyndiganden. Som en följd av att ISM-koden införlivas med fartygssäkerhetslagen bör lagens tillämpningområde utvidgas till att avse även rederier. Enligt punkten 13 i bilagan till ISM-koden är det i första hand flaggstaten som prövar säkerhetsorganisationen på fartyget och i det rederi som opererar fartyget. Det är därför helt klart att de svenska bestämmelserna bör omfatta alla svenska fartyg, oavsett om fartygen opereras av svenska eller utländska rederier eller om de används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium eller inte. Av samma skäl bör de svenska bestämmelserna omfatta alla rederier, både svenska och utländska, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg. Det är även naturligt att den svenska lagstiftningsmakten omfattar svenska rederier även om de bedriver sjöfart endast med utländska fartyg. Av principiella och konkurrensneutralitetsskäl bör de svenska bestämmelserna även gälla utländska rederier och fartyg som bedriver sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. I samtliga fall gäller dock undantag från lagens tillämpningsområde när det följer av särskilda föreskrifter eller av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Lagrådet har i sitt yttrande till denna paragraf redogjort för under vilka förutsättningar ett fartyg skall anses vara svenskt enligt 1 kap. 1 § sjölagen (1994:1009). Även frågan om vad som är avgörande för om ett rederi, som är en juridisk person, är att anse som svenskt eller utländskt har berörts i Lagrådets yttrande. Regeringen har förtydligat paragrafen i enlighet med Lagrådets förslag. 4 § Ett fartyg skall ha certifikat i de fall som anges i denna lag. Certifikat skall utfärdas för ett visst fartområde eller för en del av ett fartområde och för bestämd tid, vilken får förlängas. I certifikatet får anges särskilda villkor för att det skall vara giltigt. Ett fartyg som är försett med certifikat får inte användas i mer vidsträckt fart än vad certifikatet avser. Ett rederi skall ha ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation i de fall som anges i denna lag. Dokumentet skall utfärdas för en bestämd tid, som får förlängas. Dokumentet får innehålla särskilda villkor för att det skall vara giltigt. Ett rederi som uppfyller kraven i ISM-koden skall tilldelas ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation (Document of Compliance). Rederiets fartyg, vars säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets säker- hetsorganisation, skall tilldelas ett certifikat angående godkänd säkerhetsorga- nisation (Certificate). Allmänna bestämmelser som gäller för olika typer av certifikat finns redan i paragrafens första och andra stycke. Det innebär att även certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation kommer att omfattas av dessa bestämmelser. Benämningen dokument är däremot ny i fartygssäkerhetslagen. Ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation bör inte inskränkas till att gälla endast för ett visst fartområde. Däremot bör ett sådant dokument gälla för en bestämd tid, men med möjlighet till förlängning. Det kan också finnas behov av att göra giltigheten av dokumentet beroende av särskilda villkor. Sådana allmänna bestämmelser för dokument angående godkänd säkerhetsorganisation kan lämpligen införas i ett nytt tredje stycke i paragrafen. 5 § Dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och certifikat utfärdas av , om regeringen inte föreskriver något annat. Ett dokument eller certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation skall enligt punkten 13 i bilagan till ISM-koden utfärdas av administrationen i den stat vars flagg fartyget för eller av en organisation som har erkänts av denna administration. Koden öppnar dock möjlighet för flaggstaten att överlåta utfärdandet av dokument angående godkänd säkerhetsorganisation till administrationen i det land där rederiet bedriver sin verksamhet. I är det som är huvudansvarigt för utfärdandet av certifikat enligt fartygssäkerhetslagen. Verket bör även tillerkännas rätten att utfärda dokument och certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att utländska fartyg vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium skall inneha ett certifikat utfärdat av behörig utländsk myndighet eller en motsvarande handling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även föreskriva att utländska rederier, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium, skall inneha ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation utfärdat av en behörig utländsk myndighet eller en motsvarande handling. Med stöd av det första stycket har regeringen i fartygssäkerhetsförordningen (1988:594) redan bemyndigat att föreskriva vilka certifikat utfärdade av behöriga utländska myndigheter eller vilka motsvarande handlingar som utländska fartyg skall ha vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Därmed avses även certifikat som har utfärdats av klassificeringssällskap eller andra organ vilka är behöriga att utfärda certifikat för utländska myndigheters räkning. Detta bemyndigande kommer även att omfatta certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. Som har sagts tidigare kan flaggstaten enligt ISM-koden överlåta utfärdandet av dokument angående godkänd säkerhetsorganisation till administrationen i den stat där rederiet bedriver sin verksamhet. Med hänsyn till svårigheterna för att i praktiken utöva tillsyn av utländska rederier, synes en sådan ordning vara helt nödvändig. Vad gäller dokument angående godkänd säkerhetsorganisation bör därför ett bemyndigande motsvarande det som finns i det första stycket införas i ett nytt andra stycke till paragrafen. 4 a § Rederiverksamhet skall bedrivas på ett sådant sätt att sjösäkerheten upprätthålls samt människor, miljö och egendom skyddas. Enligt punkten 1.2 i bilagan till ISM-koden är syftet med koden att säkerställa säkerheten till sjöss samt förhindra dödsfall och skador på människor, miljö - särskilt den miljön - och egendom. Målet för rederiets säkerhetsorganisation bör vara att erbjuda säkra rutiner vid fartygets drift och en säker arbetsmiljö, införa skydd mot alla identifierade risker samt fortlöpande förbättra personalens skicklighet i hanteringen av säkerheten både i land och ombord på fartygen, inbegripet förberedelser för nödsituationer som har samband både med sjösäkerheten och skyddet av miljön. I enlighet med systematiken i fartygssäkerhetslagen föreslås en inledande paragraf till avsnittet om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation som i allmänna ordalag slår fast kraven på en rederiverksamhet. 4 b § Ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation är ett bevis att rederiets säkerhetsorganisation har godkänts vid en rederikontroll. Ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation är ett bevis att far- tygets säkerhetsorganisation överensstämmer med rederiets säkerhetsorganisation. I paragrafen definieras vad som avses med ett dokument respektive ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. Motsvarande handlingar heter på engelska Document of Compliance och Certificate. 4 c § Ett fartyg som används för yrkesmässig personbefordran eller vars bruttodräktighet är minst 20 får användas till sjöfart endast om dess rederi har ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och fartyget är försett med ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. Paragrafen reglerar skyldigheten för rederier och fartyg att ha dokument och certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. Kraven i ISM-koden kan enligt punkten 1.3 i dess bilaga tillämpas på alla fartyg. Även om de allmänna kraven i 4 a § bör gälla alla rederier, skulle det föra för långt att låta skyldigheten att inneha dokument och certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation omfatta samtliga rederier och fartyg som omfattas av fartygssäkerhetslagen. Exempelvis bör mindre fartyg som upplåts för privat personbefordran kunna undantas från denna skyldighet. Däremot bör certifieringsskyldigheten omfatta fartyg som används för yrkesmässig personbefordran oavsett fartygets dräktighet. 4 d § skall förklara ett rederis dokument om godkänd säkerhetsorganisation ogiltigt, om 1. rederiets organisation eller ledning ändrats på sådant sätt att det kan antas inverka menligt på rederiets säkerhetsorganisation eller 2. rederiet inte medverkar till en rederikontroll enligt 10 kap. 5 § andra stycket. 4 e § skall förklara ett fartygs certifikat angående godkänd sä- kerhetsorganisation ogiltigt, om 1. fartyget har övergått till ett annat rederi, 2. rederiets dokument angående godkänd säkerhetsorganisation har förklarats ogiltigt, 3. rederiets godkända säkerhetsorganisation inte upprätthålls ombord på fartyget eller 4. fartyget inte undergår föreskriven tillsyn. I paragraferna görs en uppräkning av de omständigheter som bör föranleda att ett dokument respektive ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation ogiltigförklaras av . I de flesta fallen handlar det om situationer där förutsättningarna för utfärdandet av handlingarna är uppfyllda. De sista punkterna i respektive paragraf är ett indirekt tvångsmedel för att redaren skall uppfylla sina skyldigheter enligt 10 kap. 12 och 12 a §§. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur ett fartyg skall vara konstruerat, byggt, utrustat och hållet i stånd för att det enligt 1 § skall anses vara sjövärdigt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation. I paragrafen finns ett bemyndigande som har samband med bestämmelsen i 2 kap. 1 § om fartygs sjövärdighet. I det nu aktuella förslaget till ändringar i fartygssäkerhetslagen har i kapitlet införts även bestämmelser om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation. Avsikten är att de närmare föreskrifterna för införlivandet av ISM-koden skall utfärdas av efter bemyndiganden från och regeringen. Därmed behålls den nuvarande karaktären av fartygssäkerhetslagen som en utpräglad ramlag. 6 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna i detta kapitel. Enligt nuvarande lydelse av paragrafen får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, meddela föreskrifter om rätt att använda fartyg till sjöfart utan hinder av vad som sägs i 2 kapitlet. Detta bemyndigande har använt bl.a. för att befria fartyg som har certifikat enligt vissa internationella konventioner från skyldigheten att ha fartcertifikat. Rätten till undantag bör nu utvidgas så att det omfattar även de nya bestämmelserna om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation. Dispens från dessa bestämmelser kan t.ex. under särskilda förutsättningar vara motiverad för vissa typer av mindre rederier. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken, fribordscertifikat och lastning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela föreskrifter om säkring av last, som ännu inte har förts ombord. Det nya andra stycket i paragrafen innebär att möjlighet införs att meddela föreskrifter om säkring av last som avses att transporteras på ett fartyg, men som ännu inte har förts ombord. Bemyndigandet gäller även lastbärare samt last som finns i lastbärare. Därmed kan avses containrar, lastbilar, järnvägsvagnar m.m. I det till Lagrådet remitterade förslaget till nytt andra stycke i paragrafen bemyndigades regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att även meddela föreskrifter om säkring av last, inbegripet last i lastbärare, som avses att transporteras på fartyg. Enligt lagrådets mening bör det nya bemyndigandet avfattas på ett sådant sätt att det klart framgår att det endast avser föreskrifter angående last som ännu inte har förts ombord. Lagrådet menar att det är överflödigt att uttryckligen ange att i begreppet "last" ingår inte bara en använd lastanordning utan också lasten i en sådan anordning. Dessutom skulle en sådan precisering kunna leda till en allför restriktiv tolkning av begreppet "lastning" i första stycket. Regeringen delar Lagrådets uppfattning och har utformat paragrafens andra styc- ke i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om skyldighet att registrera uppgifter angående ombordvarande på passa- gerarfartyg. Paragrafen är avsedd att fylla behovet av ett bemyndigande som ger utrymme för generella föreskrifter om obligatorisk registrering av uppgifter angående de ombordvarande på alla svenska passagerarfartyg samt på alla utländska passagerarfartyg som används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Med registrering av uppgifter kan avses antingen listor med personuppgifter eller enbart uppgifter om antalet ombordvarande. Avsikten är att de närmare föreskrifterna för registreringen skall meddelas av . 1 § utövar, om något annat inte anges i lagen, tillsyn enligt denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen såvitt avser 1. fartyg och deras utrustning, drift, lastning och säkerhetsorganisation, 2. säkring av last som ännu inte har förts ombord samt 3. rederiers säkerhetsorganisation. Såvitt gäller inspektion enligt 8 § utövas tillsynen även av i den utsträckning som beslutar i samråd med . I frågor som avser arbetsmiljön skall tillsynen utövas i samverkan med Arbetarskyddsstyrelsen. Bestämmelser om tillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen (1971:511). Enligt punkten 13.5 i bilagan till ISM-koden skall administrationen eller en organisation som erkänts av administrationen periodiskt återkommande kontrollera att fartygets godkända säkerhetsorganisation fungerar tillfredsställande. I paragrafen har de nya tillsynsuppgifterna, nämligen tillsynen av rederiers och fartygs säkerhetsorganisation, tillförts. I enlighet med nuvarande ordning bör närmare föreskrifter om tillsynsförrättningar meddelas av med stöd av bemyndigandena i 21 § samt i 7 kap. 5 § fartygssäkerhetsförordningen. I paragrafen har även införts bestämmelser om tillsyn av fartygets lastning samt tillsyn av säkringen av last som ännu inte har förts ombord. I överensstäm- melse med 3 kap. 9 § bör tillsynen omfatta även lastbärare och deras last. Ändringen motiveras med att ett praktiskt och säkert tillsynsarbete av last och lastbärare bäst sker före lastningen ombord på fartyget. En sådan tillsyn sker lämpligast sedan lasten anlänt till kaj, bangård, terminal etc. i anslutning till fartygets lastningsställe. Last och lastbärare som kommer att utgöra en transportenhet under sjötransporten bör omfattas av samma lastsäkringskrav. Lastningen ombord på fartyget bör naturligtvis också omfattas av tillsynen. Paragrafen har omarbetats i överenstämmelse med Lagrådets förslag. 5 § Den tillsyn som anges i 1 § första stycket utövas vid tillsynsför- rättningar. Sådana förrättningar utförs som besiktningar, rederikontroller eller inspektioner.