prop · GI03151 · 1995-01-01 00:00:00 — Tredje stycket Enligt paragrafens tredje stycke tillämpas bestämmelserna i 26 j § på verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Upphovsrättslagen ger alltså inte någon rätt till ersättning vid vidareförsäljning av konstverk åt den som inte har en sådan anknytning till . En sådan rätt, t.ex. för personer som är medborgare i något annat EES-land, kan i stället följa av regeringsföreskrifter enligt 62 §. Fjärde stycket Enligt paragrafens fjärde stycke tillämpas bestämmelserna i 44 a § på alla utgivningar eller offentliggöranden av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna tillämpas också på offentliggöranden och utgivningar av juridiska personer som har säte i . Detta innebär att utgivningar av denna krets skyddas i enligt 44 a § oavsett var utgivningen har ägt rum. Om bestämmelsens tillämplighet på t.ex. personer som är med-borgare i något annat EES-land kan regeringen föreskriva enligt 62 §. 62 § Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet eller om det följer av ett sådant avtal med en främmande stat eller en mellanfolklig organisation som godkänt, meddela föreskrifter om denna lags tillämpning med avseende på andra länder. Regeringen får också meddela föreskrifter om lagens tillämpning på verk och fotografiska bilder som först har utgivits av en mellanfolklig organisation och på inte utgivna verk och fotografiska bilder som en sådan organisation får ge ut. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att i förordning meddela föreskrifter om lagens tillämpning med avseende bl.a. på andra länder. I dessa fall får regeringen meddela föreskrifter om lagens tillämpning under förutsättning av ömsesidighet eller om det följer av ett avtal med en främmande stat eller en mellanfolklig organisation som godkänt. Ett exempel på ett sådant avtal är . Enligt artikel 4 i är all diskriminering på grund av nationalitet förbjuden inom avtalets tillämpningsområde. Av följer således att t.ex. rätt till ersättning enligt 26 j § skall ges till alla personer som är medborgare i något EES-land (jfr 60 § tredje stycket). Med stöd av bemyndigandet i paragrafen får regeringen meddela de nödvändiga föreskrifterna. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna tillämpas även på verk som har kommit till före ikraftträdandet. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. De exemplar av ett verk som har framställts med stöd av äldre bestämmelser får fritt spridas och visas. Vad som sägs i 19 § andra stycket och 26 j § skall dock tillämpas. Om någon efter utgången av upphovsrättens giltighetstid enligt de äldre bestämmelserna men före ikraftträdandet har börjat att förfoga över ett verk genom att framställa exemplar av det, får han utan hinder av de nya bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid i nödvändig och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade framställningen dock längst till . Sådan rätt till förfogande har under motsvarande förutsättningar även den som har vidtagit väsentliga åtgärder för att framställa exemplar av verket. De exemplar av ett verk som framställs med stöd av dessa bestämmelser får fritt spridas och visas. Vad som sägs i 19 § andra stycket och 26 j § skall dock tillämpas. Om ett verk ingår i en upptagning avsedd för radio- eller televisionsutsändning och upptagningen är framställd efter utgången av upphovsrättens giltighetstid enligt de äldre bestämmelserna men före ikraftträdandet, får upptagningen utan hinder av de nya bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid användas för radio- eller televisionsutsändning dock längst till . Detta gäller också för offentligt framförande av filmupptagningar. Det som sägs i punkt 5 tillämpas också på upptagningar som framställs med stöd av punkt 4. Om upphovsrättens giltighetstid för ett visst verk vid tillämpning av de nya bestämmelserna blir kortare än den skulle ha blivit vid tillämpning av äldre bestämmelser, tillämpas de äldre bestämmelserna om giltighetstid. Bestämmelsen i 44 § tredje stycket tillämpas dock alltid efter ikraftträdandet. Det som sägs i punkt 2 - 7 tillämpas också på framföranden och upptagningar som avses i 45 och 46 §§. Enligt punkt 1 träder den nya reglerna i kraft . Punkt 2 innehåller regeln att de nya föreskrifterna skall tillämpas också för de verk som har kommit till före ikraftträdandet. Detta innebär att den förlängda skyddstiden gäller för alla verk som skyddas enligt den svenska upphovsrättsliga lagstiftningen. Skyddet återupplivas bl.a. för sådana verk där skyddstiden visserligen gått ut enligt de gamla bestämmelserna men där inte förflutit från upphovsmannens dödsår. Tredje mans intressen skyddas genom bestämmelser i punkt 3 - 6 vilka tar sikte på verk där skyddstiden gått ut men där den nu återupplivas. Bestämmelserna i punkt 3 skyddar tredje mans intressen vad gäller förfoganden som gjorts innan de nya reglerna träder i kraft. De nya föreskrifterna tillämpas inte på åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet. Detta innebär t.ex. att om någon har framställt exemplar före ikraftträdandet då upphovsrätten inte längre gäller, så kan förfogandet inte angripas med stöd av de nya reglerna. Inte heller tillämpas de nya reglerna på rättigheter som förvärvats före ikraftträdandet. Detta innebär att de nya föreskrifterna inte griper in i rådande avtalsförhållanden. Utgångspunkten är att exemplar av ett verk som har framställts med stöd av de äldre bestämmelserna får spridas och visas i fortsättningen. Bestämmelserna om uthyrning och utlåning i 19 § andra stycket (i paragrafens lydelse enligt förslaget i prop. 1994/95:58) och om ersättning i 26 j § tillämpas dock. Bestämmelserna i punkt 4 skyddar tredje mans intressen vad gäller vissa förfoganden som görs sedan de nya reglerna trätt i kraft. Om någon efter utgången av upphovsrättens giltighetstid enligt de äldre bestämmelserna men innan de nya reglerna träder i kraft börjat förfoga över ett verk genom att framställa exemplar av det, så får han fortsätta med och avsluta den planerade exemplarframställningen även sedan de nya reglerna trätt i kraft. Den som har upphovsrätten kan således inte åberopa rätten gentemot den som börjat framställa exemplar utan denne har rätt att avsluta den planerade framställningen. Avgörande är således vad han har planerat. Exempelvis kan hans planer avse omtryckning av exemplar av ett verk eller utgivning av flera band. Han får då avsluta denna planerade framställning, men han får inte gå längre än vad som är nödvändigt eller sedvanligt. Övergångs-bestämmelserna ger honom inte heller under några omständigheter rätt att fortsätta med förfogandet längre än till . Samma rätt att avsluta ett planerat förfogande har den som vidtagit väsentliga åtgärder för att framställa exemplar av verket. Exempel på sådana åtgärder är framställning av tekniska hjälpmedel för tryckning och andra väsentliga investeringar. Andra exempel kan vara att avtala med skådespelare om medverkan i en filmupptagning eller med musiker om medverkan i en fonogramupptagning. De exemplar som framställs med stöd av dessa bestämmelser får fritt spridas vidare och visas. Bestämmelserna om uthyrning och utlåning i 19 § andra stycket (i paragrafens lydelse enligt förslaget i prop. 1994/95:58) och om ersättning i 26 j § tillämpas dock. Av punkt 6 följer att de övergångsvis framställda exemplaren under vissa förutsättningar kan användas vid offentliga framföranden. Punkt 5 innehåller regler som ger rätt att under en övergångstid använda upptagningar för radio- och televisionsutsändning utan upphovsmannens samtycke. Om ett verk ingår i en upptagning avsedd för radio- eller televisionsutsändning och upptagningen är framställd , så får den användas för radio- eller televi- sionsutsänding till . Om ett verk ingår i en filmupptagning som är framställd , får upptagningen framföras offentligt under samma övergångstid. Punkt 6 innehåller en regel som ger rätt att under vissa förutsättningar använda de upptagningar som framställs med stöd av övergångsregeln i punkt 4 vid offentliga framföranden. Det som sägs i punkt 5 tillämpas också på dessa upptagningar. Punkt 7 innehåller en regel som innebär att äldre skyddstidsbestämmel- ser gäller, om de nya bestämmelserna skulle medföra en förkortning av skyddet för ett visst verk. Bestämmelsen i 44 § tredje stycket tillämpas dock alltid. Enligt punkt 8 har bestämmelserna i punkt 2 - 7 motsvarande tillämpning på sådana framföranden och upptagningar som avses i 45 och 46 §§. 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:000) omändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litteräraoch konstnärliga verk Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1995:000) om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk att punkt 6 övergångsbestämmelserna skall upphöra att gälla såvitt avser framföranden och ljudupptagningar. Förslaget innebär att punkt 6 i övergångsbestämmelserna till den lagändring som föreslås i prop. 1994/95:58 inte längre skall gälla såvitt avser framföranden och ljudupptagningar. Punkt 6 i de övergångsbestämmelser som föreslås i prop. 1994/95:58 föreskriver i fråga om framföranden, ljudupptagningar och utsändningar för vilka skyddstiden enligt äldre bestämmelser löpte ut före att vissa övergångsbestämmelser till lagen (1986:367) om ändring i upphovsrättslagen skall gälla. De sistnämnda övergångs-bestämmelserna innebär i korthet att de nya bestämmelser om skyddstid som då infördes skulle gälla också äldre prestationer enligt 45 - 48 §§ upphovsrättslagen men enbart om skyddstiden enligt de då gällande bestämmelserna ännu inte hade gått ut. De regler som föreslås i propositionen om ändring i upphovsrätts-lagen medför att skyddstiden i vissa fall kan komma att återupplivas. Punkten 6 i övergångsbestämmelserna skall därför inte längre gälla i dessa fall, dvs. såvitt avser framföranden (45 §) och ljudupptagningar (46 §). Som ett resultat av särskilda översyn av bildkonstnärernas rättigheter föreslås i betänkandet införandet av en ny rätt till ersättning vid yrkesmässig vidareförädlingen av konstverk, s.k. droit de suite. i 25 § upphovsrättslagen finns bestämmelser om spridningsrätten till konstverk. Rätten till ersättning bör införas i 25 §. Bestämmelserna om droit de suite bör utformas som en rätt för konstnären till andel av försäljningspriset vid vidareförsäljningen av sina verk. Rätten bör bara omfatta offentlig vidareförsäljning som sker på auktioner eller genom konsthandeln. En sådan avgränsning innebär att försäljning som sker privat faller utanför tillämpningsområdet. Ersättningsordningen bör omfatta den s.k. bildkonsten. Det bör inte uppställas något krav på att verken skall kunna betecknas som original eller liknande. Uppförda byggnadsverk bör inte omfattas. Brukskonst bör inte omfattas om verket har framställts i flera identiska exemplar. Den föreslagna ersättningsordningen bör utformas som en individuell rätt som tillkommer upphovsmannen. Den bör gälla under verkets skyddstid enligt bestämmelserna i upphovsrättslagen. Rätten bör inte kunna överlåtas. Efter upphovsmannens död bör rätten dock kunna övergå till efterlevande make och arvingar och testamenteras enligt vanliga regler. Om konstnären inte efterlämnar några arvsberättigade och inte heller disponerat över rätten genom testamente, bör ersättningen, i stället för att tillfalla allmänna arvsfonden, övergå till den organisation som skall förvalta drott de suite-ersättningarna för att användas till kollektiva ändamål. Ersättningen bör beräknas på försäljningspriset exklusive mervärdesskatt eller annan offentlig avgift. En minimigräns för avgiftsgrundande försäljningspris bör fastställas i administrativ ordning. Bevakningen och administrationen av rätten bör handhas av en organisation. Rätten till ersättning bör kunna göras gällande endast av en enda organisation. Organisationen bör godkännas av regeringen. För att göra det möjligt att kontrollera att den ersättningsskyldige fullgör sina skyldigheter bör det föreskrivas att denne på begäran av organisationen är skyldig att redovisa vilka försäljningar som har ägt rum under de tre närmast föregående kalenderåren genom att förete en förteckning som är attesterad av en auktoriserad revisor. Ersättnings- och uppgiftsskyldigheten bör sanktioneras genom straffbestämmelser. Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk dels att 15 och 19 §§ skall upphöra att gälla, dels att 1, 9, 10, 12 - 14, 16, 18, 20, 22, 22 a, 23, 24, 25, 27, 45, 46, 48, 49, 53, 58 och 60 §§ skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas två nya paragrafer, 25 a och 52 a §§, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse -------------------------------------------------------------- Föreslagen lydelse /---/ 25 § -------------------------------------------------------------- Sedan upphovsmannen överlåtit exemplar av konstverk eller verket utgivits, må exemplar, som överlåtits eller omfattas av utgivningen, spridas vidare samt verket visas offentligt på annat sätt än genom film eller television. -------------------------------------------------------------- Sedan upphovsmannen överlåtit exemplar av konstverk eller verket utgivits, får exemplar, som överlåtits eller omfattas av utgivningen, spridas vidare samt verket visas offentligt på annat sätt än genom film eller television. Vid vidarespridning genom försäljning som sker yrkesmässigt har upphovsmannen rätt till ersättning som föreskrivs i 25 a §. /---/ 25 a § -------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------- Ersättning som avses i 25 § första stycket andra meningen utgår av försäljningspriset efter avdrag av skatt och offentliga avgifter. Ersättningen utges av den som yrkesmässigt saluhåller eller förmedlar försäljning av konstverket. Första stycket gäller inte byggnad och inte heller alster av brukskonst, som framställts i flera identiska exemplar. Avser vidareförsäljningen verk framställda av ädelmetall eller verk vari ingår ädelsten, skall värdet av metallen eller stenen dras av från försäljningspriset innan beräkning av ersättning sker enligt första stycket. Ersättningen utgår inte om försäljningspriset, sedan avdrag gjorts enligt första och tredje styckena, underskrider det minimipris som regeringen fastställer. Rätten till ersättning är personlig och kan inte överlåtas. Efter upphovsmannens död övergår rätten enligt reglerna i . Efterlämnar upphovsmannen inte någon som är berättigad enligt dessa regler övergår rätten till den i sjätte stycket nämnda organisationen i stället för till allmänna arvsfonden. Rätten till ersättning kan endast göras gällande av en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området och som godkänts av regeringen. Organisationen ansvarar för att ersättningen, efter avdrag för organisationens omkostnader, tillställs den som är berättigad till ersättning. Krav mot organi- sationen preskriberas från utgången av det år då vidareförsäljningen skedde. Den som yrkesmässigt saluhåller eller förmedlar försäljning av konstverk som ger rätt till ersättning enligt denna paragraf är skyldig att på begäran av organisationen redovisa vilka vidareförsäljningar som ägt rum under de tre närmast föregående kalenderåren. Förteckningen skall vara attesterad av en auktoriserad revisor. 53 §[Ansvarsbestämmelse] -------------------------------------------------------------- /---/ Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte fullgör sin redovisningsskyldighet enligt 25 a § sista stycket, döms till böter eller fängelse i högst . 60 §[Lagens tillämpningsområde] -------------------------------------------------------------- /---/ -------------------------------------------------------------- Det som föreskrivs i 25 a § gäller för verk av den som svensk medborgare eller har sin vanliga hemvist i . [Vad gäller ikraftträdande- och övergångsbestämmelser hänvisas till SOU 1990:30 s. 52] Yttrande över betänkande Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1990:30) har avgetts av Hovrätten för Nedre , , Kungl. (KB), Talboks- och , Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), , (), (), Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , vid , , AB , Föreningen i (BUS), , , , (), Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS), Copyswede, Föreningen internationella musikbyrå (), , (), , Svenska artisters och musikers intresseorganisation (), , Svenska Fotografers Upphovsrättsråd, gruppen av (), , , , (), (), , (), , frikyrkoråd, De fria kristna samfundens råd, , (), , (), (), , , Grafiska sällskapet, Stiftelsen , Museet i , Stiftelsen länsmuseer, , , , , Arbetets museum, Försvarets civilförvaltning, , , , Föreningen Företagsminnen, Föreningen arkivverksamma i landsting och kommun, , , Stiftelsen , i , Föreningen och industriformgivare, arkiv och bibliotek i , Näringslivets Arkivråd, , AB Bukowski-Auktioner, , , , , , , Museichefskollegiet i , Livrustkammaren//, , , Föreningen , , , Folkens museum-etnografiska, och , , , Dialekt- och ortnamnsarkivet samt Svenskt visarkiv, , Statens musiksamlingar, , , Statens konstmuseer, Svenska arkivsamfundet och . Universitets- och högskoleämbetet har gett in och hänvisat till yttranden av , vid , vid . vid , vid , , vid , vid , Humanistiska utbildnings- och forskningsnämnden vid , vid , vid , , Kungl. Tekniska Högskolan (KTH) och . Rådets direktiv /98/EEG om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2, 66 och 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag[1], i samarbete med [2], med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3], och med beaktande av följande: I för skydd av litterära och konstnärliga verk och Internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (Romkonventionen) fastställs endast kortare skyddstider för de rättigheter som konventionerna avser, vilket innebär att avtalsslutande stater har möjlighet att föreskriva . Vissa medlemsstater har utnyttjat denna möjlighet. Härtill kommer att vissa medlemsstater inte har tillträtt Romkonventionen. Av denna anledning finns det skillnader i den nationella lagstiftning som reglerar skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter, vilket kan hindra den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster samt störa konkurrensen på den gemensamma marknaden. För att den inre marknaden skall kunna fungera smidigt bör medlemsstaternas lagar harmoniseras så att skyddstiderna blir likadana inom hela gemenskapen. Harmoniseringen måste gälla inte bara skyddstiden i sig, utan också vissa tillämpningsföreskrifter, såsom dagen från vilken varje skyddstid beräknas. Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas tillämpning av bestämmelserna i artikel 14a.2 b-d och 14a.3 i . Den kortaste skyddstid som fastställs i , nämligen upphovsmannens livstid och efter hans död, var avsedd att ge skydd för upphovsmannen och de två första generationerna efterlevande. Den genomsnittliga livslängden i gemenskapen har ökat så mycket att denna skyddstid är tillräcklig för att täcka två generationer. Vissa medlemsstater har föreskrivit än efter upphovsmannens död för att uppväga de verkningar som världskrigen haft på utnyttjandet av upphovsmäns verk. För att skydda närstående rättigheter har vissa medlemsstater infört efter den lagliga utgivningen eller det lagliga offentliggörandet. Enligt den ståndpunkt som gemenskapen intagit inför Uruguay-rundans förhandlingar inom ramen för bör skyddstiden för framställare av fonogram vara efter den första utgivningen. Att ta tillbörlig hänsyn till redan förvärvade rättigheter är en av de allmänna rättsprinciper som skyddas av gemenskapens rättsordning. En harmonisering av skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter kan därför inte leda till en minskning av det skydd som rättshavare har inom gemenskapen. För att begränsa effekterna av övergångsåtgärderna så långt som möjligt och för att den inre marknaden skall kunna fungera i praktiken bör harmoniseringen av skyddstiderna ske på lång sikt. I sitt meddelande av "Uppföljning av grönboken - kommissionens arbetsprogram inom området upphovsrätt och närstående rättigheter" understryker kommissionen att upphovsrätten och närstående rättigheter bör harmoniseras på en hög skyddsnivå, eftersom dessa rättigheter är av grundläggande betydelse för det intellektuella skapandet, och att skyddet av dessa rättigheter säkerställer att skapandet upprätthålls och utvecklas, vilket är av intresse för upphovsmännen, kulturindustrin, konsumenterna och samhället i dess helhet. För att upprätta en hög skyddsnivå som både uppfyller den inre marknadens krav och behovet av att skapa en rättslig miljö som bidrar till en harmonisk utveckling av litterärt och konstnärligt skapande inom gemenskapen, bör skyddstiden harmoniseras så att den för upphovsrätt fastställs till efter upphovsmannens död eller efter det att verket lagligen görs tillgängligt för allmänheten, och för närstående rättigheter till efter den händelse som gör att skyddstiden börjar löpa. skyddas i enlighet med artikel 2.5 i om de utgör intellektuella skapelser på grund av innehållets urval och arrangemang. Dessa verk skyddas som sådana, utan att det påverkar tillämpningen av upphovsrätten till vart och ett av de verk som utgör en del av ett sådant samlingsverk. Särskilda skyddstider får därför tillämpas för verk som ingår i samlingsverk. I alla fall där en eller fler fysiska personer identifieras som upphovsmän bör skyddstiden beräknas från deras död. Frågan om upphovsmannaskap till hela eller en del av ett verk är en sakfråga som får bedömas av de nationella domstolarna. Skyddstiderna bör beräkas från året efter den relevanta händelsen enligt Bern- och Romkonventionerna. I artikel 1 i rådets direktiv /250/EEG av om rättsligt skydd för datorprogram[4] föreskrivs att medlemsstaterna skall ge datorprogram upphovsrättsligt skydd som litterära verk enligt . Genom det här direktivet harmoniseras skyddstiden för litterära verk inom gemenskapen. Artikel 8 i direktiv /250/EEG, vilken endast inför tillfälliga bestämmelser angående skyddstiden för datorprogram, bör därför upphävas. I artiklarna 11 och 12 i rådets direktiv /100/EEG av om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och om vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga området[5] fastställs endast kortare tillåtna skyddstider, om inte annat följer av en ytterligare harmonisering. Det här direktivet medför en sådan ytterligare harmonisering. Dessa artiklar bör därför upphävas. Skyddet av fotografier i medlemsstaterna regleras av olika ordningar. För att uppnå en tillräcklig harmonisering av skyddstiden för fotografiska verk, särskilt sådana som på grund av sin konstnärliga eller yrkesmässiga karaktär är av betydelse för den inre marknaden, är det nödvändigt att ange den nivå av originalitet som krävs i detta direktiv. Ett fotografiskt verk skall enligt anses som originellt om det rör sig om upphovsmannens egna intellektuella skapelse och avspeglar hans personlighet, utan hänsyn tagen till andra bedömningsgrunder såsom värde eller syfte. Skyddet av andra typer av fotografier bör överlåtas till nationell lagstiftning. För att undvika skillnader i skyddstiden vad gäller närstående rättigheter är det nödvändigt att fastställa samma utgångspunkt för beräkning av skyddstiden inom hela gemenskapen.