prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Om sistnämnda förslag genomförs kan det finnas anledning att överväga en anpassning av 23 kap. 2 § till lydelsen i regeringsformen. I 11 § lagrådsförslaget har termen "deponera" bytts ut mot "nedsätta" i överensstämmelse med terminologin i lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet. Förutom de justeringar som föranleds av Lagrådets förslag till lagtext i vill Lagrådet föreslå en ändring i 5 § lagen om . Bland diskvalifikationsgrunderna för ledamot i paragrafens andra stycke bör sålunda, i överensstämmelse med 4 kap. 1 § andra stycket , tas upp att vederbörande är i konkurs. Lagråd II Bilaga till Lagrådets Protokoll 1 kap. Mål och grundläggande principer 1 § Syftet med är att 1. skapa förutsättningar för en på lång sikt hållbar utveckling, 2. skydda mark, vatten och luft mot föroreningar och andra störningar som kan vålla skada på tillståndet i miljön, 3. skydda människor och natur mot störningar i miljön som kan förorsaka skada eller olägenhet, 4. vårda och bevara den biologiska mångfalden och kulturmiljöer, 5. främja hushållning med mark, vatten och naturresurser, 6. främja återanvändning och återvinning av material 7. främja hushållning med energi. Det är en angelägenhet för envar att verka för detta syfte. 2 § Denna balk gäller inte frågor som det finns bestämmelser om i lagen (1994:000) om genetiskt modifierade organismer eller i föreskrifter som meddelats med stöd av nämnda lag. Såvitt avser 3, 4 samt 6-8 kap. skall balken tillämpas enligt vad som är föreskrivet i (1987:10), vattenlagen (1983:291), lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, väglagen (1971:948), lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, lagen (1978:160) om vissa rörledningar, luftfartslagen (1957:297), minerallagen (1991:45), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn och lagen (1992:1140) om ekonomiska zon. I övrigt gäller balken inte de frågor som behandlas i de i andra stycket nämnda lagarna. Såvitt avser 14 kap. gäller balken inte sådana kemiska produkter som omfattas av livsmedelslagen (1971:511), läkemedelslagen (1992:859), lagen (1985:295) om foder, strålskyddslagen (1988:220) eller lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Särskilda bestämmelser om arbetsmiljön finns i arbetsmiljölagen (1977:1160). 3 § Naturen är i den utsträckning som följer av allemansrätten tillgänglig för alla. Var och en skall visa hänsyn och varsamhet i sitt umgänge med naturen. 4 § En statlig tjänsteman, , skall ha till uppgift att tillvarata allmänna intressen i frågor som rör miljö- och naturvård. Närmare bestämmelser om uppgifter finns i denna balk och i föreskrifter som regeringen meddelar. 2 kap. Allmänna aktsamhetsregler 1 § Den som bedriver eller ämnar bedriva en verksamhet, som kan komma i konflikt med det i 1 kap. 1 § angivna syftet, skall i den utsträckning som framgår av 12 kap. 2 §, 13 kap. 4 §, 14 kap. 4 §, 15 kap. 2 § och 16 kap. 3 § iaktta de allmänna aktsamhetsreglerna i detta kapitel. De allmänna aktsamhetsreglerna skall tillämpas i den utsträckning det är ekonomiskt rimligt med hänsyn till å ena sidan den risk för skada eller olägenhet som en verksamhet av det slag som det är fråga om kan medföra och å andra sidan nyttan av verksamheten samt kostnader för skyddsåtgärder. 2 § Den som bedriver eller ämnar bedriva en verksamhet skall vidta de skyddsåtgärder och iaktta de försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för att hindra eller motverka att verksamheten medför skada eller olägenhet som kan drabba människors hälsa, miljön eller naturen. 3 § Om verksamhet som avses i 2 § har medfört skada eller olägenhet som anges där, skall sådana åtgärder vidtas som behövs för att avhjälpa skadan eller olägenheten. Denna skyldighet att avhjälpa skadan kvarstår även efter det att verksamheten har upphört. 4 § Den som bedriver eller ämnar bedriva en verksamhet skall skaffa sig den kunskap som behövs för att skydda människors hälsa, miljön och naturen mot skada eller olägenhet samt för att främja återanvändning och återvinning av material och en hållbar hushållning med mark och vatten. 5 § Den som yrkesmässigt bedriver eller ämnar bedriva verksamhet skall tillämpa bästa möjliga teknik för att skydda människors hälsa, miljön och naturen mot skada eller olägenhet samt för att främja återanvändning och återvinning av material och en hållbar hushållning med mark och vatten. 6 § Den som bedriver en verksamhet skall avstå från att i verksamheten använda kemiska produkter, som utgör en påtaglig risk för människors hälsa, miljön eller naturen. Kan verksamheten inte bedrivas utan riskabla kemiska produkter, skall de kemiska produkter användas som är minst riskabla. Vad som sagts om kemiska produkter gäller också varor som innehåller eller har behandlats med kemiska produkter. ANDRA AVDELNINGEN Hushållning med mark och vatten m.m. 1 § Mark- och vattenområden skall användas för det eller de ändamål för vilka områdena är mest lämpade med hänsyn till beskaffenhet och läge samt de behov som finns. Företräde skall ges sådan användning som medför en från ekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållning med mark och vatten. 2 § En verksamhet som omfattas av denna balk skall förläggas till en plats som är lämplig med hänsyn till 1 kap. 1 §, detta kapitel samt 4 och 6 kap. Platsen skall väljas så att ändamålet kan vinnas med minsta intrång och olägenhet utan oskälig kostnad. 5 § Brukningsvärd jordbruksmark får tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk. 6 § Mark- och vattenområden som har betydelse för rennäringen eller yrkesfisket eller för vattenbruk skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra näringarnas bedrivande. 7 § Mark- och vattenområden som har betydelse från allmän synpunkt på grund av områdenas natur- eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada natur- eller kultur- miljön. Behovet av områden för friluftsliv i närheten av tätorter skall särskilt beaktas. 8 § Mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra utvinningen av dessa. 9 § Mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, kommunikationer, vattenförsörjning eller avfallshantering skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av sådana anläggningar. 10 § Mark- och vattenområden som har betydelse för totalförsvaret skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt motverka totalförsvarets intressen. 11 § Inom områden som är av riksintresse för något av de ändamål som anges i 6-10 §§ får inte vidtagas någon åtgärd som kan påtagligt skada den miljö eller försvåra tillkomst eller bedrivande av den verksamhet för vilken riksintresset gäller, om inte åtgärden är avsedd att utveckla en befintlig tätort eller det lokala näringslivet. Om ett område är av riksintresse för flera oförenliga ändamål som avses i första stycket, skall företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en lång[Bsiktigt god hushållning med mark och vatten. Behövs området eller en del av detta för en anläggning för totalförsvaret, skall försvarsintressen ges företräde. Föreskrifterna i 4 kap. skall alltid iakttas. 5 kap. Tillåtlighetsprövning av stora anläggningar m.m. 1 § Följande slag av nya anläggningar får inte utföras utan tillstånd av regeringen: 1. järn- och stålverk, metallverk och ferrolegeringsverk, 2. massafabriker och pappersbruk, 3. fabriker för raffinering av råolja eller för tung petrokemisk produktion, 4. fabriker för framställning av baskemikalier eller gödselmedel, 5. cementfabriker, 6. anläggningar för kärnteknisk verksamhet som prövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samt anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andra ämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle, 7. förbränningsanläggningar om anläggningen har en tillförd effekt om , 8. gruppstationer för vindkraft med tre eller flera vindkraftsaggregat med en sammanlagd uteffekt av , 9. anläggningar för lagring av naturgas, 10. anläggningar för behandling av miljöfarligt avfall om huvuddelen av det avfall som avses bli behandlat i anläggningen härrör från andra inrättningar och miljöfarligt avfall förbränns eller på annat sätt slutligt omhändertas vid anläggningen, 11. anläggningar för att utvinna ämnen eller material inom de områden som anges i 4 kap. 5 §. Tillstånd av regeringen krävs också för att bygga plattformar som är avsedda att användas vid utvinning av olja eller gas inom havsområden och för att ankra eller förtöja sådana plattformar för reparation, ombyggnad eller av annan an- ledning. 2 § Om en anläggning, en verksamhet eller annan åtgärd, som inte omfattas av kravet på tillstånd enligt 1 §, kan antas få betydande omfattning eller bli av ingripande beskaffenhet, får regeringen i ett visst fall besluta att anlägg- ningen, verksamheten eller åtgärden inte får utföras utan regeringens tillstånd. Statliga myndigheter som får kännedom om anläggningar, verksamheter eller åtgärder som avses i första stycket skall underrätta regeringen om detta. 4 § Regeringen får lämna tillstånd till en anläggning, en verksamhet eller en åtgärd som avses i 1 eller 2 § under förutsättning att kommunfullmäktige har tillstyrkt att tillstånd lämnas och hinder mot tillstånd inte möter på grund av 1. aktsamhetsreglerna i 13 kap. 5 § första stycket och 6 § första stycket, 2. allmänna aktsamhetsregler som enligt 12 kap. 2 §, 13 kap. 4 §, 15 kap. 2 § eller 16 kap. 3 § gäller för verksamheten, 3. hushållningsbestämmelser som enligt 3 eller 4 kap. gäller för området, 4. miljökvalitetsnormer som med stöd av 6 kap. har föreskrivits för området eller hela landet, eller 5. andra allmänna planeringssynpunkter. Även om kommunfullmäktige inte har tillstyrkt att tillstånd lämnas, får regeringen lämna tillstånd som avses i första stycket till 1. en anläggning som avses i 1 § första stycket 6 och som är avsedd för mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall, eller 2. en anläggning som avses i 1 § första stycket 7 -10, om det från nationell synpunkt är synnerligen angeläget att anläggningen kommer till stånd. Vad som sagts nu gäller dock inte, om en lämplig plats för anläggningen anvisats inom annan kommun som kan antas godta en placering där eller om en annan plats bedöms vara lämpligare. 5 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen i ett visst fall medge undantag från kravet på tillstånd enligt 1 §. 4 § Om det behövs för att en miljökvalitetsnorm skall uppfyllas skall ett åtgärdsprogram upprättas. Åtgärdsprogrammet skall upprättas 1. av en kommun, om miljökvalitetsnormen gäller bara kommunens område, 2. av , om miljökvalitetsnormen gäller två eller flera kommuner i ett län, 3. i övriga fall av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om en miljökvalitetsnorm för ett geografiskt område inte kan uppfyllas, därför att miljön påverkas av en verksamhet som ligger utanför detta område, skall regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer upprätta ett åtgärdsprogram för hela det område där störningar förekommer som påverkar möjligheten att uppfylla . I ett åtgärdsprogram skall anges vilka åtgärder som bör vidtas för att uppfylla en miljökvalitetsnorm. 5 § En kommun är skyldig att utföra de mätningar som behövs för att kontrollera att en miljökvalitetsnorm uppfylls. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om mätmetoder och redovisning av mätresultat. 1 § En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan i fråga om tillstånd eller befrielse från skyldighet att ansöka om tillstånd enligt denna balk eller före- skrifter som har meddelats med stöd av balken. Regeringen får genom föreskrifter medge undantag från skyldigheten att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning. 2 § Den som är skyldig att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning skall på lämpligt sätt samråda med de statliga myndigheter, kommuner, organisationer och enskilda som kan ha ett intresse i saken. Regeringen får föreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som anges i 1 kap. 2 § andra stycket skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning, om en sådan beskrivning inte skall upprättas enligt vad som är föreskrivet i dessa lagar. Syftet med miljökonsekvensbeskrivningar 3 § En miljökonsekvensbeskrivning skall möjliggöra en samlad bedömning av den inverkan på människors hälsa, miljön och hushållningen med mark och vatten och annan resurshushållning som den planerade anläggningen, verksamheten eller åtgärden kan medföra. 4 § En miljökonsekvensbeskrivning skall, i den utsträckning det kan behövas, möjliggöra en bedömning enligt 3 § för det fallet att anläggningen, verksamheten eller åtgärden kommer till stånd på annan plats eller i annan utformning än som planeras liksom för det fallet att någon förändring inte genomförs. 5 § En miljökonsekvensbeskrivning skall bekostas av den som gjort ansökan som avses i 1 §. 1 § som tillhör staten kan av regeringen, efter medgivande, avsättas till nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick. 3 § Ett naturområde kan av förklaras som naturreservat eller naturvårdsområde för att bevara värdefull natur, för att skydda växt- och djurlivet samt för att tillgodose behov av områden för friluftsliv eller andra sådana ändamål. Skyddsformen naturreservat skall väljas om de åtgärder som behövs för att uppnå syftet med skyddet leder till att pågående markanvändning försvåras avsevärt inom ett område. Markägaren har då rätt till ersättning enligt vad som framgår av 23 kap. I övriga fall skall skyddsformen naturvårdsområde väljas. 4 § I ett beslut om att bilda naturreservat eller naturvårdsområde skall grunden för beslutet anges. I beslutet skall också anges de inskränkningar i rätten att förfoga över eller nyttja fastigheter som behövs för att uppnå syftet med skyddet. Om det senare visar sig behövas nya grunder eller ytterligare inskränkningar får meddela beslut om detta. När ett naturreservat eller ett naturvårdsområde bildas skall i beslutet därom eller i nära anslutning till beslutet fastställas en skötselplan, som anger de åtgärder som behövs för att uppnå syftet med skyddet. 5 § Om det behövs för att tillgodose ändamålet med ett naturreservat, får förplikta ägaren att tåla sådana intrång inom området som att 1. vägar, parkeringsplatser, vandringsleder, raststugor, tältplatser, badplatser, sanitära inrättningar eller liknande anordningar anläggs, 2. gallring, röjning, slåtter, plantering, avspärrning eller liknande åtgärder företas, 3. allmänheten bereds tillträde till mark där allmänheten annars inte skulle ha rätt att vistas, 4. undersökningar av djur- och växtarter samt av mark- och vattenförhållanden genomförs. 7 § Bestämmelserna i 3-5 §§ får tillämpas också för att bevara värdefulla kulturmiljöer om de inte skyddas enligt lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Områden som skyddas enligt denna paragraf benämns kulturreservat eller kultur- vårdsområde. I fråga om beslut enligt denna paragraf gäller också 6 §. 9 § När en fråga har väckts om att ett område skall utgöra en nationalpark, ett naturreservat, ett kulturreservat, ett naturvårdsområde eller ett kulturvårdsområde eller om att ett naturföremål skall förklaras som naturminne, får , högst , meddela förbud mot att utan tillstånd vidta sådana åtgärder som berör området eller föremålet och strider mot syftet med det tilltänkta skyddet. Om det finns särskilda skäl får förbudet förlängas att gälla i ytterligare högst . Bestämmelserna i 6 § gäller även förbud enligt första stycket. 10 § För att trygga tillgången till platser för bad och friluftsliv råder strandskydd vid havet och vid insjöar och vattendrag. Strandskyddet omfattar land- och vattenområdet intill från strandlinjen vid normalt medelvattenstånd (strandskyddsområde). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utvidga strandskyddsområdet till högst från strandlinjen när det behövs för att tillgodose strandskyddets syften. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får förordna att ett strandområde som uppenbart saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften inte skall omfattas av strandskydd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får förordna att ett strandområde som avses ingå i en detaljplan enligt (1987:10) eller omfattas av områdesbestämmelser enligt samma lag inte skall omfattas av strandskydd om det finns särskilda skäl. 11 § Inom ett strandskyddsområde får inte 1. ny byggnad uppföras, 2. befintlig byggnad ändras för att tillgodose ett väsentligen annat ändamål än det vartill den har använts, 3. grävningsarbeten eller andra förberedelsearbeten utföras för bebyggelse som avses i 1 och 2, 4. andra anläggningar eller anordningar utföras på sådant sätt att mark tas i anspråk som tomt eller att allmänheten på annat sätt hindras eller avhålls från att beträda område där den annars skulle ha kunnat färdas fritt. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter om allmänhetens uppträdande som behövs för att trygga ändamålet med det skydd av områden och föremål som gäller enligt detta kapitel eller som be- slutats med stöd av kapitlet. 17 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att även en myndighet skall ha de befogenheter som har enligt detta kapitel. Skydd för växt- och djurlivet 1 § Åtgärder får inte vidtas utan tillstånd av för att avvattna mark, för att sänka eller tappa ur en sjö eller för att skydda mot vatten, om syftet är att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål (mark- avvattning). Ett tillstånd till markavvattning skall förenas med de villkor som behövs för att begränsa eller motverka menlig inverkan på naturmiljön av företaget. I tillståndet skall anges inom vilken tid åtgärderna skall vara utförda. Vid tillståndsprövningen skall beaktas om åtgärderna leder till vattenföroreningar. För detaljdränering genom täckdikning krävs tillstånd endast om det är sannolikt att dräneringen medför menlig inverkan på naturmiljön. 2 § Tillstånd behövs inte för markavvattning i samband med en torvtäkt i enlighet med tillstånd enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter m.m. eller för att utföra rensningar för att bibehålla vattnets djup eller läge. Om markavvattning inte skulle medföra någon menlig inverkan på naturmiljön inom ett område, får regeringen eller efter regeringens bemyndigande besluta att tillstånd enligt 1 § inte behövs för åtgärd inom området. 3 § Regeringen får beträffande områden, där det är särskilt angeläget att våtmarkerna bevaras, förbjuda markavvattning som skulle kräva tillstånd enligt 1 §. 1 § För stenbrytning och för täkt av sten, grus, sand, lera, jord, torv eller andra jordarter krävs tillstånd av . För husbehov får dock markinnehavare utföra sådana åtgärder utan tillstånd. Första stycket gäller inte 1. åtgärder i vattenområden som utförs med tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) eller där tillstånd behövs enligt lagen (1966:314) om konti- nentalsockeln, 2. täkt av torv för vilken bearbetningskoncession har lämnats enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. 3 § När en ansökan om tillstånd enligt 1 § prövas, skall behovet av materialet vägas mot de skador på växt- och djurlivet och på naturmiljön i övrigt som stenbrottet eller täkten kan befaras orsaka. Om stenbrottet eller täkten kan befaras försämra livsbetingelserna för någon växt- eller djurart som är sällsynt eller hotad, får tillstånd lämnas endast om det allmänna behovet av material som skulle utvinnas genom stenbrytningen eller täkten är synnerligen stort. får förelägga sökanden att göra de undersökningar eller utredningar som behövs för prövning. Följer inte sökanden föreläggandet får ansökningen avvisas. 4 § Innehavaren av marken är skyldig att tåla åtgärder i enlighet med villkor som är förenade med tillstånd enligt 1 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för den som avser att bedriva stenbrytning, täktverksamhet eller stenkrossrörelse att lämna de uppgifter om verksamheten som behövs som underlag för planeringen av naturvården. 5 § Kan ett arbetsföretag som inte omfattas av tillståndstvång enligt 1 § eller enligt 10 kap. 1 § komma att väsentligt ändra naturmiljön skall anmälan för samråd göras hos den myndighet som regeringen bestämmer. Detta gäller dock inte arbetsföretag för vilka tillstånd har lämnats enligt vattenlagen (1983:291). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att anmälan för samråd alltid skall göras i fråga om särskilda slag av arbetsföretag. Sådana föreskrifter får begränsas till att avse en del av landet. Om anmälningsskyldighet föreligger, får företaget inte påbörjas innan samråd har ägt rum. får förelägga företagaren att vidta de åtgärder som behövs för att begränsa eller motverka skada på naturmiljön. Om sådana åtgärder inte är tillräckliga och det är nödvändigt för skyddet av naturmiljön, får förbjuda företaget. Föreläggande eller förbud enligt tredje stycket får förenas med vite. Om föreläggande, förbud och vite enligt denna paragraf gäller 18 kap. 10-13 §§. Spridning av bekämpningsmedel över skogsmark 7 § Den myndighet som regeringen bestämmer får, om inte annat följer av 8 §, medge undantag från 6 §, om kravet enligt 6 § skogsvårdslagen (1979:429) i fråga om återväxt av skog inte rimligen kan tillgodoses genom röjning med mekaniska meto- der. Vid bedömningen skall hänsyn tas till skogsmarkens läge och beskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning, spridningens inverkan på livsbetingelserna för växt- och djurlivet och andra allmänna intressen. Ett medgivande om undantag skall förenas med de villkor som behövs till skydd för naturmiljön. 8 § Kommunen kan besluta att undantag enligt 7 § inte får medges i fråga om ett område inom kommunen, om det behövs med hänsyn till områdets betydelse för friluftslivet, naturvården, den lokala befolkningens trivsel eller något annat kommunalt intresse. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge undantag från 6 § om det behövs för vetenskaplig prövning. Undantag får förenas med villkor. 1 § Vid prövning enligt 9-11 kap. skall 3 och 4 kap. tillämpas. Tillämpning av de allmänna aktsamhetsreglerna 2 § Den som 1. bedriver eller ämnar bedriva byggnation eller anläggningsarbete inom strandskyddsområde enligt 9 kap. 11-13 §§, 2. uppför eller avser att uppföra vilthägn enligt 9 kap. 14 §, 3. bedriver eller avser att bedriva markavvattning eller arbetsföretag inom skyddsvärda biotoper enligt 10 kap. 1 eller 4 §, 4. bedriver eller avser att bedriva stenbrytning eller täktverksamhet eller undersökningar och utredningar för verksamhet av nu nämnt slag enligt 11 kap. 1 § och 3 § andra stycket, skall iaktta aktsamhetsreglerna i 2 kap. 2 och 4 §§. Den som bedriver eller ämnar bedriva spridning av bekämpningsmedel över skogsmark enligt 11 kap. 7 § skall iaktta aktsamhetsreglerna i 2 kap. 2, 4 och 6 §§. 3 § Innan fattar beslut om att bilda ett naturreservat, ett kulturreservat, ett naturvårdsområde eller ett kulturvårdsområde eller avgör något annat viktigt ärende enligt 9-11 kap. skall samråda med kommunen. FJÄRDE AVDELNINGEN Skydd för hälsa och miljö 13 kap. Miljöfarlig verksamhet