prop · GI03215 · 1995-01-01 00:00:00 — Konferensen antog fyra resolutioner rörande "Utbildning för demokrati, mänskliga rättigheter och tolerans", "Förberedelse för arbetslivet", "Skolkontakter och utbyte i " samt "Samarbete inom om utbildning". Mot bakgrund av det ökande antalet medlemsstater och behovet att få aktuella diskussionsteman som direkt ansluter till utbildningskommitténs verksamhet, gavs kommittén i uppdrag att pröva nya vägar i förberedelserna för kommande utbildningsministermöten. fortsatte arbetet på att ta fram en gemensam konvention mellan och om erkännande av examina. Ett antal seminarier genomfördes inom ramen för de två huvudprojekten "Tillträde till högre utbildning i " och "Legislativa reformprogrammet". Kommittén uppdrog vidare åt sekretariatet att undersöka förutsättningarna för att publicera en tredje utgåva av "". framlades också ett förslag om att vidta förberedande åtgärder för att mer än föra in forskningsfrågor i kommitténs arbete. Kommittén sammanträdde och . Vid novembermötet överlämnade ordförandeskapet till . Det ökande antalet medlemmar från fortsatte att prägla arbetet i kommittén. De nya frågeställningar som fortlöpande uppkommer ökar kraven på anpassningsbarhet i programverksamheten. Den nya budgetprocessen, som ger specialkommittéerna möjlighet att göra omprioriteringar inom givna ramar, är ägnad att underlätta en sådan anpassning. För att ge de nya medlemsländerna tillfälle att diskutera sina speciella problem har en ordning införts med ett särskilt möte för dessa länder dagen före kommitténs plenarmöte. Förmötet leds av kommitténs ordförande. En annan faktor som påverkar kommittéarbetet är de kulturpolitiska länderförhören. avsätts regelmässigt en extra sammanträdesdag åt muntligt förhör med något medlemsland. Vårmötet inleddes således med en granskning av kulturpolitik. Dagordningen i övrigt upptogs bl.a. av uppföljning av Wiendeklarationen, framtagning av en europeisk delrapport till FN:s kommission för kultur och utveckling (den s.k. de ) och preliminära riktlinjer verksamhetsprogram. Kommittén enades om att Wiendeklarationens syften främst borde följas upp genom att frågor om minoriteters kulturella rättigheter och kulturutvecklingen i de nya medlemsstaterna ges ökad tyngd i arbetsprogrammet. konstaterades att Wiendeklarationen, som framhåller kulturens betydelse för fred och demokrati, inte följts upp i finansiella termer. Vid sidan av de kulturpolitiska länderförhören är den kulturpolitiskt inriktade Europarapporten till de den programpunkt som prioriteras högst från svensk sida. har bidragit till arbetet såväl ekonomiskt som med experthjälp. Rapporten kommer att utgöra underlag för ett seminarium på ministernivå i , , . Höstmötet ägnade kommittén åt att granska kulturpolitik och åt att fastställa verksamhetsprogrammet för . Fortsatt hög prioritet har länderförhörsprogrammet, där särskilda kriterier och metoder för utvärdering av de nya medlemsstaterna håller på att utarbetas. Ökad uppmärksamhet kommer att ägnas åt det audiovisuella området, dels med anledning av filmens 100-årsjubileum, dels som en strävan att stärka samordningen med styrkommittén för massmediefrågor för att få ökat gehör för de kulturella aspekterna i mediepolitiken. Kommittén kommer vidare att närmare överväga formerna för sin medverkan i handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans. Av besparingsskäl håller kommittén nu endast ett årligt möte parat med att en särskild arbetsgrupp håller tre möten utspridda över . Arbetet inom kommittén är organiserat i tre ansvarsområden: policy och styrmedel, tekniskt erfarenhetsutbyte och specialistsamverkan samt utbildning och levandegörande. Dessutom förbereder man den 4:e konferensen för ministrar med ansvar för kulturarvsfrågor, som skall hållas i . Under kommittén finns 20 arbets/expertgrupper. har haft experter inom grupperna för arkeologi, kulturlandskap, luftföroreningar, teknisk medhjälp och "Öppet hus". Inom de tre förstnämnda har varit drivande. En konvention för skydd av det arkeologiska kulturarvet och en plan till skydd för kulturlandskapet har godkänts av kommittén. Bronsålderskampanjen, som har stött ekonomiskt och personellt, invigdes genom utställningar i och . En ny fokusering kring betydelsen av kulturarvet uppstod i och med att öppnades mot öster . bevittnar vi hur centralt kulturarvet är för människors identitet och hur tragiskt det avsiktligt förstörs i f.d. . Kulturarvets politiska och sociala dimension har fått förnyad aktualitet. En rundabordskonferens genomfördes i . Temat var "Kulturarv, mångfald och mänskliga rättigheter". I en serie samtal med kända debattörer diskuterades hur kulturarvet kan användas som instrument för att skapa gemenskap i stället för att skapa utanförskap eller t.o.m. segregation. kommer att bilda underlag för ministerkonferensen i . Tekniskt samarbete och specialiststöd till de forna östländerna var fortsatt prioriterat i kommitténs arbete. utarbetades strategier och handlingsplaner för de flesta östländer. var med och genomförde några av dem, främst i de baltiska länderna. för idrottsfrågor (CDDS) genomförde sitt 17:e möte . Vid detta möte diskuterades uppföljningen av följande rekommendationer till regeringarna: den europeiska idrottsstadgan R(92)13 och den idrottsetiska koden R(92)14. Den fortsatt ökade anslutningen till kulturkonvention har bidragit till att frågor av intresse för nya medlemsstater har fått en starkare prioritet i samarbetet inom CDDS. Vid behandlingen av idrottskommitténs verksamhetsprogram och budget lades särskild vikt vid samarbetet med länderna i . bedrevs förberedelser inför den kommande 8:e europeiska konferensen för ministrar ansvariga för idrottsfrågor, som skall hållas i . Teman för konferensen blir "Idrott och ungdomar", "Idrottens samhälleliga betydelse" samt "Tolerans och idrott". Ett extra europeiskt idrottsministermöte på temat genomfördes i , på inbjudan av . I samband med den informella konferensen tillkännagavs att avsåg lämna ett särskilt frivilligt bidrag till idrottsfond för att möjliggöra insatser för idrottens utveckling i . Genom detta bidrag har idrottskommittén kunnat arrangera olika seminarier, utfrågningar och studiebesök. CDDS genomförde vidare verksamhet inom program som gäller ungdom och idrott, idrottslagstiftning, idrottsanläggningar samt den frivilliga idrotten. sammanträdde även expertgrupper som behandlade idrottens samhälleliga betydelse. hade 24 länder ratificerat konventionen mot läktarvåld och ytterligare 6 länder hade undertecknat densamma. har deltagit i arbetet inom den permanenta kommitté som övervakar konventionen. Konventionen mot dopning hade ratificerats av 24 länder och undertecknats av ytterligare 11 länder. har deltagit i arbetet inom övervakningsgruppen för konventionen och ansvarade för ledningen av arbetsgruppen för rättsliga frågor och dopning. för ungdomsfrågor (CDEJ) höll sina 13:e och 14:e möten. Två huvudfrågor var genomförandet av den stora ungdomskampanjen mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans respektive arbetet med att inrätta ett andra europeiskt ungdomscenter i . Vidare ägnade sig tre arbetsgrupper åt att följa upp det slutdokument som antogs vid den 4:e ungdomsministerkonferensen. Ett informellt ungdomsministermöte planeras i . Europeiska ungdomsfonden (EYF) delade ut i bidrag. Sammanlagt anordnades 138 ungdomsprojekt inom områden som miljö, rasism och främlingsfientlighet, ungdomsutbyte etc. Dessutom delades bidrag ut till de internationella ungdomsorganisationernas administration och tidningar. Totalt fick 45 publikationer eller utbildningsmaterial stöd. I hölls 20 aktiviteter, finansierade genom den särskilda fond som upprättats som en del av stöd till utvecklingen i denna del av . Totalt deltog 21 142 ungdomar, varav 915 från , i aktiviteter som fonden finansierat. bidrog med (2,) till fondens budget. Förutom den reguljära avgiften innefattar denna summa också ett frivilligt bidrag. Europeiska ungdomscentret (EYC) anordnade 44 seminarier för ungdomar, 3 ungdomsledarutbildningar, 10 språkkurser, 3 s.k. konsultativa möten och 1 symposium. I dessa aktiviteter deltog 1 827 ungdomar, varav 66 från . organiserar EYC och EYF ungdomsledarutbildningar i . arrangerades sådana kurser i de tre baltiska länderna. 3.6 Hälso- och sjukvård för hälso- och sjukvårdsfrågor (CDSP) arbetar inom tre programområden: utbildning och planering inom hälso- och sjukvården, etiska aspekter i vården och hälsoupplysning. CDSP höll två möten. Kommittén arbetar främst genom expertgrupper, som tar fram underlag för rekommendationer och rapporter m.m., samt genom seminarier och kurser. Stor vikt läggs vid samverkan med och en rationell arbetsfördelning i förhållande till andra internationella organ verksamma inom området, främst EU och WHO. CDSP svarar för planeringen av den 5:e europeiska hälsoministerkonferensen i , som kommer att behandla patientens rättigheter och rätten till vård på lika villkor. Viktiga delar av CDSP:s arbete avser samordningen av blodtransfusions- och transplantationsverksamheten i , där etiska krav och aspekter liksom specifika säkerhetskrav särskilt gör sig gällande. CDSP följer nära och redovisar synpunkter till verksamhet inom andra grenar av som berör hälso- och sjukvården, främst styrkommittén för bioetik (jämför nedan) och sådant som gäller den legala regleringen av patientrelaterade data inom sjukvård och forskning. Det allmänna informationsutbytet inom kommittén vad avser hälso- och sjukvårdsområdet bedöms särskilt vara av betydelse för de nytillkomna central- och östeuropeiska länderna i . slutförde CDSP bl.a. följande: -Rekommendationer om tidig läkemedelsbehandling vid HIV-infektion -Rapport om effektivt omhändertagande av organ för transplantation -Riktlinjer för framtagande och användning samt kvalitetssäkring av blodkomponenter. På området kursverksamhet beträffande sjukhusinfektioner förekom: -Seminarier m.m. inom det europeiska nätverket av skolor med inriktning på hälsofrämjande -Rapport om utbildning av sjuksköterskor. Bland pågående aktiviteter kan nämnas: -Expertgrupp beträffande kvalitetssäkring i sjukvården -Expertgrupp beträffande hälso- och sjukvård för institutionaliserade befolkningsgrupper -Expertgrupp beträffande problem vid hälsoundersökningar i samband med anställning och för försäkringsändamål -Studie av blodbankers roll för benmärgstransplantation -Expertgrupp beträffande hälsoproblem i familjer med ensamstående förälder. för bioetik (CDBI) höll två möten. Ett förslag till ramkonvention om bioetik offentliggjordes . Medlemsländerna gavs därefter möjlighet att lämna synpunkter på utkastet inför den fortsatta beredningen. I remitterades det till ett fyrtiotal organisationer och myndigheter för synpunkter. Förslaget diskuterades av . 3.7 Frågor rörande miljö och regional planering Den s.k. handlar om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö. Konventionens permanenta kommitté höll inget möte utan detta ägde rum först . Att mötet uppsköts berodde i första hand på att kommittén i fortsättningen skall sammanträda med tvåårsintervall. för miljöfrågor (CDPE) höll ett möte med redovisning och genomgång av de verksamheter som pågår. Vidare beslutades om inriktningen av arbetet . genomfördes ett av anordnat symposium i , som behandlade den framtida relationen mellan och konventionen om biologisk mångfald. Viktiga arbetsuppgifter som förbereddes var och ett alleuropeiskt ministermöte i . Frågor gällande regional utveckling och planering behandlas av den särskilda fackministerkonferensen för ministrar med ansvar för regional planering (CEMAT) och av den ämbetsmannakommitté som förbereder konferensens sessioner. diskuterades om en styrkommitté skall inrättas för sektorn regional planering, i likhet med vad som är fallet för andra ämnesområden inom verksamhetsprogram. 10:e session (CEMAT 10) ägde rum i under huvudtemat "Strategier för en hållbar regional utveckling i bortom ". Som förberedelse höll ämbetsmannakommittén tre möten . I anslutning till ett av dessa möten anordnades i det fjärde av fyra förberedande seminarier. Seminariet hade planerats i samarbete med styrkommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män och temat var "Kvinnors roll och representation i urban och regional planering för en uthållig utveckling". Seminariet ägde rum på inbjudan av statsrådet som personligen sammanfattade de avslutande konklusionerna, vilka sedan bearbetades vid fackministerkonferensen i . Tre resolutioner om uthållig utveckling i regioner och i ett framtida antogs av ministerkonferensen i . Dessutom beslutades att CEMAT:s 11:e session skall äga rum på under temat . 3.8 Regionala och kommunala frågor inledde den nya organisationen för kommunalt samarbete inom , den s.k. kommunalkongressen, sitt arbete. för kommunala och regionala myndigheter (CDLR) höll två möten, ett i och ett i . Kommittén diskuterade då bl.a. lokala folkomröstningar, indelning, kommunernas roll inom miljöpolitiken, subsidiaritetsprincipens tillämpning och gränsregionalt samarbete. En informell ministerkonferens genomfördes i om insatser för att stödja utvecklingen av den lokala demokratin i . antog rekommendationen R(94)12 som handlar om domares oberoende och effektivitet. Vidare antog ministerkommittén en konvention på det straffrättsliga området. Konventionen (ETS 156) behandlar frågor om olaglig hantering av narkotika till havs och är avsedd att implementera artikel 17 mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen. för juridiskt samarbete (CDCJ) höll sina 61:a och 62:a möten. Kommittén föreslog ministerkommittén att anta den ovannämnda rekommendationen om domares oberoende. Det sedvanliga samarbetet i rättsfrågor fortsatte också, bl.a. om barns rättigheter och om integritetsskydd i datasamhället. () höll sina 7:e och 8:e möten. CAHDI bildades genom att en tidigare underkommitté till CDCJ ombildades till en kommitté direkt underställd ministerkommittén. CAHDI skall enligt sina direktiv utbyta synpunkter på samt utreda folkrättsliga frågor på begäran av ministerkommittén, av CDCJ eller på eget initiativ. Staterna representeras i CAHDI företrädesvis av utrikesministeriernas rättschefer. Arbetet i CAHDI är inriktat främst på två områden: att se över statspraxis bland medlemsstaterna i olika folkrättsliga frågor och att tjäna som forum för en europeisk avstämning av de juridiska frågorna inom verksamhetsområde. har statspraxis rörande statssuccessionerna till följd av de stora omvälvningarna i diskuterats och slutsatser dragits som kunnat läggas till grund för den folkrättsliga rådgivningen i frågor som uppkommit med anledning av de nya statsbildningarna. för brottsfrågor (CDPC) höll sitt 43:e möte. Vid detta behandlades den tidigare nämnda konventionen om olaglig hantering av narkotika till havs. Vidare beslutades att arbetet med att ta fram en sammanhållen konvention på rättshjälpsområdet skulle läggas ned. Detta arbete har bedrivits inom expertkommittén för tillämpningen av de europeiska konventionerna på straffrättens område (PC-OC). Inom den kommittén koncentreras verksamheten nu i stället på riktlinjer för handläggningen av ärenden rörande överförande av dömda personer och studier av hur konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål skall kunna anpassas till den senaste tekniska utvecklingen. Utredningsarbete pågår vidare bl.a. om straffrättsliga åtgärder till skydd för miljön, straffprocessuella frågor som har samband med informationsteknik samt kriminalpolitik och strafflagstiftning mot bakgrund av att befinner sig i av förändringar. Ett möte med de europeiska justitieministrarna hölls i . Ämnet för konferensen var förvaltnings-, civil- och straffrättsliga aspekter på kampen mot korruption. /95 var samtliga medlemsländer utom , , , , , , , , , och anslutna till fonden, vars officiella titel på svenska är fond för bosättning och regional utveckling. Härutöver är Heliga Stolen medlem. Det dåvarande var associerad medlem . Ytterligare central- och östeuropeiska länder har visat intresse att bli medlemmar i fonden. Fonden använder den europeiska valutaenheten ecu i sin redovisning (1 ecu = /95). Fondens utlåningsverksamhet har, efter att tidigare ha expanderat kraftigt, minskat i omfattning. På grund av uppstramade utlåningsrutiner m.m. uppgick nyutlåningen endast till 246 miljoner ecu. Den totala balansomslutningen /95 var 9 805 miljoner ecu och överskott var 55 miljoner ecu. riktades allvarlig kritik mot fonden. Kritiken gällde dels att fonden fjärmat sig från sin sociala målsättning, dels att det förekommit allvarliga brister avseende fondens finansförvaltning, låneverksamhet, projektuppföljning, internadministration och samarbetsklimat.Kritiken ledde bl.a. till att fondens högste verkställande tjänsteman tvingades lämna sin befattning . bedrev den nya ledningen ett omfattande översynsarbete i syfte att komma till rätta med fondens problem. Bland annat fastlades nya rutiner avseende fondens utlåning och finansförvaltning. Omfattande förändringar har även genomförts i fondens inre organisation. Ett övergripande mål är att återigen sätta den sociala målsättningen i centrum för fondens verksamhet.De nya stadgar som utarbetats har dock ännu inte ratificerats av alla medlemsländer. Vår andel i fondens kapital uppgår till ca 36 miljoner ecu, vilket motsvarar av medlemsländernas insatser. Av detta belopp har 3,9 miljoner ecu betalats in och 32,1 miljoner ecu är ett garantiåtagande. har anmodats att betala in ytterligare 994 000 ecu före . har varit pådrivande i de senaste årens arbete att omorientera och sanera fondens verksamhet. har bl.a. eftersträvat att utlåningen skall få en bättre geografisk fördelning och koncentreras till de socialt mest angelägna projekten samt att en större andel av fondens vinst skall användas för lån på särskilt fördelaktiga villkor. har inte lånat några medel genom fonden. Fonden bildades ursprungligen som ett instrument i flyktingpolitiken men är även inriktad på att medverka till att lindra verkningarna av naturkatastrofer samt att finansiera infrastruktur-, sysselsättnings- och bostadsbyggnadsprojekt i regioner där sådana investeringar är av stort socialt värde. har även ett antal större utbildnings- och sjukvårdsprojekt finansierats. I syfte att stärka fondens kapitalbas och att kunna integrera länderna i i fondens verksamhet utökades fondens kapital mycket kraftigt. De central- och östeuropeiska ländernas behov kommer att ställa fonden inför större och nya uppgifter såväl vad gäller risktagande som projektplanering och administration. Medlemsländernas insatser i fonden uppgick till sammanlagt 1 241 miljoner ecu i form av inbetalda medel, garantiåtaganden och vinstmedel som tillförts enskilda medlemsländer. Härtill kommer att fonden vid utgången av hade reserver och vinstmedel på 465 miljoner ecu. Med dessa medel som bas kan fonden på jämförelsevis fördelaktiga villkor ta upp lån på den internationella kapitalmarknaden. Fonden bedöms t.ex. av det Standard & Poors ha högsta kreditvärdighet, AAA, för sin långsiktiga upplåning. Lånen förmedlas sedan till projekt i medlemsländerna med den inriktning som beskrivits ovan. En liten del av utlåningen har skett på speciellt fördelaktiga villkor. Denna subventionerade utlåning bekostas av en del av fondens vinstmedel. Den framtida utformningen av denna utlåning är föremål för en översyn. Sedan sin tillkomst och till slutet av har fonden finansierat projekt i medlemsländerna om totalt 8 912 miljoner ecu. utestående lån uppgick till 6 220 miljoner ecu, varav 59 miljoner ecu som subventionerade lån. De största låntagarna (1983-1994) har varit (av medlen), (), (), (), () och (). Det ändamål som erhållit mest lån är bostadsbyggande, vilket fått av totalbeloppet. Härefter följer lån i samband med infrastrukturinvesteringar, åtgärder för flyktingar och migranter, landsbygdsutveckling samt naturkatastrofer. har varit anslutet till konvention om utarbetandet av en europeisk farmakopé (Ph Eur). Denna innehåller kvalitetsnormer för läkemedelssubstanser och vissa färdiga läkemedel. Den har bindande giltighet i de länder som är anslutna till konventionen. Tjugotre länder i samt EU har ratificerat konventionen. EU deltar därmed som medlem vid mötena i . Dessutom deltar ytterligare åtta länder samt WHO som observatörer. Bland observatörsstaterna finns , och . Den första upplagan av trädde i kraft i . Den andra upplagan i alla dess delar trädde i kraft i medlemsländerna . utgavs ytterligare ett häfte (fascicule 18) av den andra upplagan med standarder (monografier) och föreskrifter. har stor normgivande betydelse för läkemedels kvalitet. Den tillämpas av och läkemedelsindustrin vid registrering och kontroll av läkemedel samt vid Apoteksbolagets beredning och hantering av läkemedel. var representerat vid samtliga tre kommissionsmöten . I de ca 30 expertgrupper som förbereder och bearbetar material som skall ingå i farmakopén medverkade 20 svenska representanter hämtade från , farmaceutiska fakulteten, den farmaceutiska industrin och Apoteksbolaget. De olika experterna ansvarar för ett omfattande experimentellt förarbete på sina respektive laboratorier. Arbetet samordnas i av Svenska farmakopékommittén och resultatenheten Standardisering vid . fastställdes 166 nya och reviderade monografier för införande i , vilket innebär en 30-procentig ökning jämfört med . Ett nytt sätt att utarbeta monografier för , som komplement till de andra, startades på prov . Detta innebär att originaltillverkaren av en läkemedelsråvara tillsammans med det nationella farmakopélaboratoriet utarbetar ett förslag till en monografi redan innan patenttiden för substansen gått ut. har deltagit vid utarbetandet av två sådana substansmonografier. Den första av dessa har färdigställts för publicering i fascicule 19 av som kommer att tryckas . Den andra är publicerad i tidskriften , som ges ut av och i vilken alla monografier presenteras som de tillställs berörda myndigheter i medlemsländerna för remissbehandling. genomfördes en ny prioritetsomgång inom Europasamarbetet. Beslut togs om vilka läkemedelssubstanser, läkemedelsformer och bruksfärdiga läkemedel man skall arbeta med . Bland dessa återfinns flera viktiga substanser med svenskt ursprung. För svenskt vidkommande anses den medicinska betydelsen utgöra det viktigaste kriteriet att ta hänsyn till vid prioriteringen. Samarbetet mellan den europeiska farmakopén och representanter för den amerikanska (USP) och den japanska (JP) farmakopén om harmonisering av de olika farmakopéernas bestämmelser fortsatte . arbetar man med ett antal hjälpsubstanser i läkemedel där behovet av harmonisering anses störst. Den första harmoniserade monografin publicerades i fascicule 18 (Laktos monohydrat) och ytterligare tre har fastställts . En konsekvens av EU:s medverkan i är att ett ökat samarbete initierats mellan läkemedelskontrollerna i vad gäller det laborativa kontrollarbetet, utöver det redan existerande samarbetet inom inspektionsverksamheten. EU har utsett i som samordnare av denna verksamhet. Ett antal kollaborativa studier som har anknytning både till det europeiska farmakopésamarbetet och till kontrollarbetet kommer därmed att ledas från . Detta praktiska samarbete är mycket viktigt för att åstadkomma en gemensam, enhetlig syn på läkemedels kvalitet. Verksamheten har starkt stöd från svenskt håll. Som ett ytterligare led i det ökade internationella samarbetet tjänstgjorde en av anställda vid Europafarmakopélaboratoriet i . arrangerades en farmakopékonferens i . Den behandlade främst farmakopéns roll i EU samt internationellt harmoniserade funktionalitetstester för hjälpsubstanser. Intresset för konferensen var mycket stort. 5.2 Pompidougruppen (narkotikafrågor) Pompidougruppen inrättades i huvudsak som ett forum för erfarenhetsutbyte i . Initiativet togs av den dåvarande franske presidenten och var ett svar på det växande narkotikaproblemet i .