prop · GI03154 · 1995-01-01 00:00:00 — Även om det för svenskt vidkommande saknas möjlighet till och intresse av att hindra någon från att ställa upp som kandidat i valet till torde vara skyldigt att se till att den som kandiderar i en annan medlemsstat inte utses till företrädare i det val som äger rum här. Liksom i fråga om rösträtten (se kommentaren till 5 §) bör vid valet det avgörande vara att den inte är valbar som i någon annan medlemsstat kandiderat vid de val till samma parlamentariska församling som ägt rum . Enligt paragrafen krävs att unionsmedborgaren på det sätt som föreskrivs i 19 § visat att han inte förlorat sin valbarhet i sitt hemland (se vidare kommentaren till 19 §). I andra stycket föreskrivs, för såväl svenska medborgare som för unionsmedborgare, att den som innehar vissa särskilt uppräknade ämbeten eller uppdrag inte är valbar som företrädare i . I den delen är bestämmelsen en tillämpning av bindande föreskrifter i artikel 6 valrättsakten. Prövningen av en persons valbarhet får, liksom sker i riksdagsvalen, företas av centrala valmyndigheten då myndigheten enligt 34 § har att utse svenska företrädare i . Till ledning för sin prövning har myndigheten då bl.a. de uppgifter som lämnats i försäkran enligt 19 §. Paragrafen fordrar ingen särskild kommentar (jfr avsnitt 7.1). I första stycket föreskrivs att den valdistriktsindelning som gäller vid allmän- na val enligt vallagen skall gälla också vid val till . Detta är en förutsättning för att den väl fungerande valorganisation som finns i landet skall kunna användas. Enligt andra stycket får efter samråd med valnämnd besluta om större valdistrikt än som följer av vallagens bestämmelser. Motsvarande möjlighet har försöksvis tillämpats vid allmänna val (SFS 1993:1403), varvid emellertid beslutanderätten tillkom centrala valmyndigheten. I paragrafens första stycke anges att frågan om huruvida rösträtt föreligger skall avgöras på grundval av röstlängd som upprättats före valet. Enligt andra stycket skall vallagens regler om allmän och särskild röstlängd tillämpas såvitt gäller svenska medborgare. Det innebär för svenska medborgare att den som finns upptagen i allmän eller särskild röstlängd som gäller för val till även skall ha rösträtt vid val till . På sätt och tid som anges i vallagen (4 kap. 13 §), dvs. , kan svenska medborgare bosatta utomlands inför val till ansöka om att bli upptagna i den särskilda röstlängden. Bestämmelserna i denna paragraf gör det möjligt för unionsmedborgare som är bosatta i att rösta här i landet (se avsnitt 7.2). I första stycket anges att den unionsmedborgare som är bosatt här och som önskar utöva rösträtt här i landet har att göra anmälan (jfr artikel 8.1 direktivet) om att han eller hon önskar bli upptagen i allmän röstlängd för Europaparlamentsvalet . I andra stycket anges att den som gör en sådan anmälan som avses i första stycket i en skriftlig försäkran skall lämna vissa för hans rätt att rösta relevanta uppgifter (jfr artikel 9.2 direktivet). Den som gör anmälan har således att försäkra att de förutsättningar är för handen som enligt 5 § andra stycket gäller för hans rätt att rösta, dvs. att han är medborgare i någon av unionens medlemsstater, att han är bosatt här i landet samt att han inte röstat i de val till som ägt rum . Jämför beträffande den sist nämnda förutsättningen kommentaren till 7 §. Uppgifterna i en försäkran lämnas under straffansvar, 15 kap. 11 § första stycket BrB. Enligt tredje stycket skall skattemyndigheten tillhandahålla blanketter för an- mälan. I fjärde stycket föreskrivs att det skall fattas ett beslut i anledning av ansökan så snart det kan ske samt att underrättelse om sådant beslut skall sändas till valmyndigheten i den stat där den som avses med beslutet är med- borgare. beslut att ta upp den som gjort anmälan kan således grundas på dels uppgifterna i anmälan och i försäkran, dels på en kontroll av att den som gjort anmälan var folkbokförd här i landet . Om hemstatens valmyndigheter, sedan de informerats om beslutet, skulle komma att uppge att personen i fråga röstat vid valet till , skall röstlängd rättas (15 §). Någon kontroll av att den som gjort anmälan inte har förlorat sin rösträtt i hemstaten bör emellertid inte ske (se avsnitt 7.2). Om en uppgift av den innebörden ändå lämnas bör den lämnas utan avseende. Skyldigheten att underrätta hemstaten följer av artikel 13 i direktivet som föreskriver att bosättningsstaten skall, i tillräckligt god tid före valet, förse hemstaten med information om medborgare i denna som finns upptagna i röstlängden. Vidare föreskrivs att hemstaten skall, i enlighet med sin nationella lagstiftning, vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att dess medborgare inte röstar mer än en gång. Underrättelsen syftar således dels till att förse och med information om medborgare i dessa stater som anmält att de önskar rösta i , dels till att svenska myndigheter skall kunna få information från övriga medlemsstater i det fall att någon av dess medborgare som anmält att han eller hon önskar rösta här redan utövat sin rösträtt i någon annan medlemsstat. 12 - 14 §§ Bestämmelserna motsvarar vad som gäller enligt vallagen. I 13 § föreskrivs att unionsmedborgare skall ha samma rätt som svenska medborgare att begära rättelse av uppgift i röstlängd (jfr artikel 11.2 direktivet). Med föreskriften i 13 § första stycket om att omständighet som inträffat senare än inte får ligga till grund för rättelse avses givetvis inte den omständigheten att skattemyndigheten tar emot ett meddelande från en unionsmedborgares hemstat om att denne utövat sin rösträtt vid val till där (15 §). Det har i avsnitt 7.2 konstaterats att enligt direktivet torde vara skyldigt att motverka att någon röstar två gånger i samma val till Europa- parlamentet. Som utvecklats i anslutning till 7 § bör detta för det första svenska valet vara att förstå så att den som tidigare röstat vid val till samma parlamentariska församling, dvs. vid de val som ägde rum , inte skall tillåtas rösta. I förevarande paragraf föreskrivs därför att om det genom underrättelse från hemstaten står klart att den som upptagits i röstlängd för unionsmedborgare röstat i valet skall röstlängden rättas genom att personens namn stryks. Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt vallagen. I paragrafens första stycke anges att en partibeteckning som redan genom val- lagens bestämmelser är skyddad, också skall vara skyddad vid val till Euro- paparlamentet. Eftersom det vid valet till också är fråga om i första hand partival och de etablerade partierna kan väntas komma att delta även i det valet, bör det skydd som redan finns enligt vallagen gälla också utan att en ny registrering måste göras. Det finns emellertid anledning anta, att även andra partier än de redan registrerade kommer att vara intresserade av att delta i valet till Europapar- lamentet och kanske bara i detta val. För dessa partier ges därför i andra sty- cket möjlighet att skydda sin partibeteckning. Därvid är vallagens bestämmelser om förfarandet för att uppnå sådant skydd tillämpliga liksom också reglerna om centrala valmyndighetens åligganden enligt 5 kap. 10 § och om överklagande i 5 kap. 11 § vallagen. Det anges i tredje stycket att en sådan ansökan måste göras . Av vallagens bestämmelser följer att ansökan om registrering skall göras hos centrala valmyndigheten. Av 5 kap. 2 § vallagen framgår att parti som ansöker om registrering skall ange för vilket slag av val registrering söks. Om ett parti önskar erhålla skydd för partibeteckning såväl vid valet till som vid kommande riksdagsval kan ett sådant skydd också erhållas under förutsättning att ansökan, såvitt gäller valet till , sker . På motsvarande sätt som enligt 17 § skall vallagens bestämmelser om anmälan av kandidater till skydd för partibeteckning tillämpas också vid valet till . Försäkran av unionsmedborgare som önskar kandidera Paragrafen utgör en tillämpning av artiklarna 4.2, 10.1 och 10.2 i direktivet. Av bestämmelsen framgår att unionsmedborgare som önskar kandidera vid det svenska valet till har att till centrala valmyndigheten ge in dels en försäkran av visst innehåll (första stycket), dels ett intyg från behörig myndighet i hemstaten (andra stycket). Uppgifterna i en sådan försäkran lämnas under straffansvar (jfr 11 §). Av paragrafen jämförd med 7 § följer att den som inte lämnat försäkran och intyg, eller som gjort det , inte är valbar. Eftersom sista dag för att lämna försäkran och intyg är måste det i tidigare skeden ankomma på partierna att se till att de som anmäls som kandidater också uppfyller villkoren för valbarhet. Centrala valmyndighetens prövning av en persons valbarhet får, som påpekats i kommentaren till 7 §, ske då myndigheten enligt 34 § har att utse svenska företrädare i . Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 1 § och 8 kap. 8 § första stycket vallagen. I första stycket anges att valsedlarna skall vara lika till storlek och material samt vita till färgen. Av andra stycket framgår att alla former av valsedlar dessutom skall vara så beskaffade att väljarna kan avge personröst (jfr avsnitt 7.5). Enligt tredje stycket gäller i övrigt vallagens bestämmelser om vad valsedlar skall eller bör innehålla. Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § vallagen. Dess tredje stycke motsvarar den ändring (SFS 1994:287) som skett i vallagen och som innebär att, om partiet anmält kandidater för valet, valsedel med registrerad partibeteckning som upptar flera kandidater måste som första och andra namn uppta namn på kandidater som tagits upp på listan över kandidater partiet anmält. Bestämmelsen avser att hindra missbruk av den fria nomineringsrätten. Paragrafens första stycke innebär att samma villkor i fråga om beställning, kostnader, förskottsbetalning m.m. i fråga om valsedlar och valkuvert skall gälla för partier som enligt vallagen är berättigade till dessa förmåner. Dess- utom skall motsvarande gälla för partier som enbart deltar i valet till om de uppfyller de förutsättningar som finns angivna i val- lagen i detta avseende. Det innebär t.ex. att ett parti som fått ett visst antal röster i det valet kan vara berättigat att få tillbaka erlagd förskottsbetalning eller vid nästa val vara berättigat till kostnadsfria valsedlar eller kuvert. Av andra stycket framgår att centrala valmyndigheten, i tillägg till vad som föreskrivs i 6 kap. 7 § vallagen, skall förse valsedelsblanketterna också med rader och rutor för personröstning (jfr 21 § andra stycket). Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt 6 kap. 9 § vallagen men har modifierats med hänsyn till att personröstning skall kunna ske. På samma sätt som gäller vid nationella val skall röstkort utfärdas. Röstkorten skall sändas till de röstberättigade senast före valdagen. I övrigt gäller vallagens bestämmelser om röstkort. Eftersom röstkort skall sändas ut senast före valdagen kan det inträffa att det efter den tidpunkten till skattemyndighet ges in meddelande från en unionsmedborgares hemstat om att denne utövat sin rösträtt i hemstaten. Väljaren skall i sådant fall strykas ur röstlängden (15 §). Även om röstkort utfärdats föreligger inte rösträtt i den beskrivna situationen. Paragrafens första stycke motsvarar 8 kap. 1 § första stycket vallagen. Även vid val till skall det finnas möjligheter att rösta på annan plats och tid än som följer av huvudregeln om att röstning skall ske på valdagen i vallokal. Av andra stycket följer att vid röstning och plats än på valdagen i vallokal skall bestämmelserna i 8-12 kap. vallagen tillämpas. Tredje stycket motsvarar 8 kap. 12 § första stycket vallagen. I paragraferna föreskrivs att får besluta om att röstning på valdagen får ske på annat röstmottagningsställe än den vallokal som avses i 8 kap. 1 § vallagen (27 §) samt att centrala valmyndigheten får besluta att valnämnd får ansvara för den s.k. institutionsröstning som äger rum söndagen före valdagen (28 §). Bestämmelsen i 27 § har samband med föreskriften i 9 § andra stycket och syftar till att röstmottagning skall kunna ske på fler ställen främst i valdistrikt som omfattar fler röstberättigade än som förutsätts i vallagen. De avvikelser som förevarande paragrafer ger möjlighet till, tillämpades på försök vid allmänna val (SFS 1993:1403). Rösträkning, sammanräkning och mandatfördelning På motsvarande sätt som gäller för val till skall den preliminära rösträkningen ske i vallokal och hos valnämnd. Den skall vara offentlig och genomföras utan avbrott. Därvid gäller de regler för förfarandet som ges i 13 kap. vallagen. När det gäller den slutliga sammanräkningen skall den göras på i huvudsak samma sätt som anges i vallagen för sammanräkning av riksdagsvalet. Däremot skall den ordningen gälla, att det är centrala valmyndigheten som skall göra den slutliga sammanräkningen för hela landet. Denna ordning skiljer sig alltså från vad som enligt vallagen gäller vid sammanräkningen av riksdagsvalet. Anledningen till detta är det förhållandet att det vid valet till endast är 22 mandat som skall besättas och att det är fråga om en sammanräkning med hela lan- det som en valkrets. Det är mot denna bakgrund angeläget att länsstyrelsernas sammanräkningar sker snabbt eftersom de skall ligga till grund för centrala valmyndighetens slutliga sammanräkning för hela landet. Denna ordning har varit föremål för vissa försök vid de allmänna valen (SFS 1993:1404). I paragrafen ges i tillägg till 14 kap. 4 § andra stycket vallagen vissa föreskrifter med anledning av att möjlighet skall finnas att avge personröst. I andra stycket anges att om ett valkuvert innehåller flera valsedlar som alla bär samma partibeteckning men är olika med avseende på personrösterna, skall namnen på valsedlarna anses obefintliga. I sådant fall tillfaller rösten i vanlig ordning partiet. Enligt tredje stycket 1. och 2. skall namnen på en valsedel vidare anses obefintliga om valsedeln inte är utformad för personröstning på sätt som sägs i 21 § andra stycket eller om det finns fler än en personmarkering på valsedeln eller det inte klart framgår vilken kandidat som personmarkeringen avser. Personmarkering bör göras med en kryssmarkering. Skulle en valsedel i den därför avsedda rutan ha försetts med en personmarkering utan att markeringen kan betecknas som ett kryss skall det emellertid inte medföra att personrösten anses obefintlig. Naturligtvis kan svårbedömbara fall förekomma. Utgångspunkten för bedömningen bör då vara om väljaren kan antas ha velat uttrycka en preferens för en särskild kandidat eller inte. Förbudet i tredje stycket 3. mot maskinella markeringar är föranlett av önskemålet att hindra mera organiserade och omfattande former av försåtliga förfaranden i syfte att vilseleda väljarna. Samtliga 22 mandat fördelas proportionellt mellan partierna på grundval av valresultatet i hela landet. Någon valkretsindelning förekommer således inte (se avsnitt 7.3). Vid mandatfördelningen tillämpas, liksom i riksdagsvalen (3 kap. 8 § tredje stycket RF), den jämkade uddatalsmetoden. Liksom i riksdagsvalen (3 kap. 7 § andra stycket RF) deltar endast partier som fått av rösterna i hela landet i fördelningen av mandaten (se avsnitt 7.4). I paragrafen föreskrivs att för varje parti som ett parti erhållit utses en företrädare samt ersättare för denne. Härigenom uppnås dels överensstämmelse med vad som gäller för riksdagsvalen (3 kap. 9 § RF), dels att en nationell ordning finns för hur en plats i skall besättas som blir vakant (artikel 12.1 valrättsakten). I paragrafen föreskrivs på grund av möjligheten till personröstning en delvis annan ordning än den som följer av 14 kap. 6 § vallagen. Första stycket motsvarar emellertid 14 kap. 6 § första stycket vallagen och i tredje stycket anges att om inte alla mandat besatts på grund av personröster, skall återstående mandat besättas med tillämpning av 14 kap. 6 § andra-femte styckena vallagen. I andra stycket anges utgångspunkten för ordnandet av kandidatnamn som fått personröster och hur spärregeln är konstruerad. Spärren skall beräknas med utgångspunkt i antalet giltiga röster för partiet. Kandidatnamnen skall ordnas så att partiets mandat i första hand kommer att besättas med kandidater som kommit över spärren och att det då är antalet personröster för varje kandidat som är avgörande för i vilken ordning kandidaterna skall utses. Termen personligt röstetal används för att ange det antal personröster som en kandidat har fått på valsedlar med samma partibeteckning. Spärren utgörs av av partiets röstetal. Om två eller flera kandidater har fått lika stora personliga röstetal, skall företrädet dem emellan avgöras genom lottning. Genom hänvisningen i tredje stycket till vallagens regler klargörs att för kandidater som inte fått så många personröster att de uppnått spärren skall jämförelsetal beräknas på det sätt vallagen föreskriver. Beräkningen av jämförelsetal skall alltså ske först sedan kandidatnamn ordnats på grund av personliga röstetal enligt andra stycket. I fjärde stycket markeras att vid beräkning av jämförelsetal i dessa fall skall bortses från namn som tagit plats på grund av personröster. Någon reduktion av jämförelsetal för de kandidater som inte nått upp till spärren skall därför inte ske med anledning av att kandidatnamn ordnats efter personliga röstetal. Förevarande paragraf, som är föranledd av ordningen med personröstning, har sin motsvarighet i 14 kap. 10 § tredje stycket vallagen. Av första stycket framgår att en kandidat som fått plats för mer än ett parti och han eller hon till följd därav skulle erhålla mandat för mer än ett parti, skall kandidaten tillträda mandat för det parti där han eller hon relativt sett fått störst personligt röstetal. Det innebär att kandidaten skall tillträda ett mandat som han eller hon vunnit på grund av personröster före ett som erhållits genom jämförelsetal enligt heltalsmetoden. I de fall kandidaten fått mandat för flera partier på grund av jämförelsetal blir, enligt andra stycket, storleken på dessa tal avgörande. I tredje stycket regleras vem som skall besätta det mandat kandidaten inte tillträder om han eller hon erhållit sitt mandat i kraft av personligt röstetal och i fjärde stycket regleras motsvarande situation då kandidaten tillträtt ett mandat genom sitt jämförelsetal. I femte stycket regleras i vilken ordningsföljd mandaten skall besättas då flera mandat blivit lediga. Avgörande är kandidatens relativa personliga röstetal respektive jämförelsetal. Ett mandat som blivit obesatt därför att kandidaten tillträtt ett mandat på grund av personligt röstetal skall besättas före ett som kandidaten vunnit till följd av jämförelsetal. I paragrafens första och andra stycken regleras förfarandet vid utseende av ersättare för kandidater som blivit valda på personröster. Utgångspunkten för att bestämma ersättarordningen är den lista som mest bidragit till att den ordinarie ledamoten blivit vald. Med lista avses i detta sammanhang en grupp av valsedlar som upptar samma namn och har samma rangordning mellan namnen. De valsedlar på vilka det avgetts en personröst för den kandidat som valts får alltså sorteras med utgångspunkt i namnen och rangordningen mellan dessa så att man får fram en grupp som är större än övriga. I normalfallet torde detta bli partiets huvudlista utan strykningar. Denna grupp innehåller ett antal valsedlar på vilka det avgetts en personröst för den ordinarie ledamoten. Valsedlarna är även i övrigt identiska i fråga om namn och rangordning. För att få fram det slutliga underlaget för ersättarordningen skall till gruppen läggas övriga valsedlar som upptar samma namn och rangordning. Bland dessa kan finnas valsedlar som saknar personröster och sådana som upptar en personröst för någon annan kandidat än den som blivit vald. Att personröster avgetts för olika kandidater innebär inte att valsedlarna skall anses vara olika i fråga om namn och rangordning. Den sammanlagda gruppen kan alltså innehålla tre kategorier av valsedlar, nämligen sådana som saknar en personröst, sådana som har en personröst för den kandidat för vilken ersättare skall utses och sådana som upptar en personröst för någon annan kandidat. Ordningsföljden för utseende av ersättarna inom gruppen avgörs i första hand av om det finns några kandidater som fått ett personligt röstetal som når upp till eller överstiger spärren. Är så fallet utses ersättarna i ordning efter storleken på de personliga röstetalen. Har flera kandidater lika stora personliga röstetal får också här lottning tillgripas. Om det inte finns några eller alltför få ersättarkandidater som nått upp till spärren får ersättare utses med ledning av jämförelsetal på sätt som föreskrivs i tredje stycket. I tredje stycket anges hur ersättare utses för kandidater som blivit valda på grundval av sitt jämförelsetal (jfr 14 kap. 7 § andra stycket vallagen). Om inte ett tillräckligt antal ersättare kan utses med tillämpning av första-tredje styckena får, enligt fjärde stycket, 14 kap. 11 § andra stycket vallagen tillämpas, dvs. den kandidat som står i tur att erhålla mandat för partiet får utses till ersättare. Bestämmelsen motsvarar 14 kap. 12 § vallagen. Av artikel 12.2 valrättsakten framgår att skall underrätta medlemsstaten om en plats blir vakant. Om så sker har centrala valmyndigheten enligt första stycket att utse ny ledamot enligt den ordning som gäller ersättarna emellan. I andra stycket föreskrivs att centrala valmyndigheten har att utse ytterligare ersättare när antalet ersättare blir för litet (jfr 14 kap. 14 § vallagen). Tredje stycket innehåller en regel om att förättning som avses i de båda föregående styckena skall kungöras (jfr 14 kap. 14 a § vallagen). Bevis, överklagande av val och förrättning, m.m. 40 och 41 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser som motsvarar vad som gäller enligt vallagen. Enligt artikel 11 valrättsakten prövar företrädarnas behörighet. Det innebär att de företrädare som valts i valet tillträder sedan centrala valmyndigheten utsett dem, utfärdat bevis därom och prövat deras behörighet. 43 och 44 §§ Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt vallagen. 45 och 46 §§ Paragraferna fordrar inte någon närmare kommentar. Lagen bör träda i kraft . 10.2Lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Paragrafen har kompletterats med ett nytt andra stycke varav framgår att den som valts till företrädare i inte skall avregistreras från folkbokföringen som utflyttad även om han med stöd av huvudregeln i första stycket skulle anses ha sitt egentliga hemvist utom landet. Detta gäller dock endast under förutsättning att han har anknytning till landet genom att disponera en bostad här. Kravet på att företrädaren skall ha kvar en bostad i landet innebär inte att bostaden måste vara densamma som den han bodde i vid tillträdet. Företrädaren bör givetvis ha möjlighet att byta bostadsort inom landet. På ansökan av företrädaren skall skattemyndigheten kunna besluta att avregistrera honom från folkbokföringen om förutsättningarna för detta är uppfyllda. Skälet till detta är att inte omöjliggöra för den företrädare som så önskar att avregistreras som utflyttad. Undantaget i andra stycket gäller endast företrädaren och inte eventuellt medföljande familj. Vid bedömningen av var familjen har sin egentliga hemvist är det företrädarens faktiska vistelse som skall vara den familjeanknytning som skall tillämpas på familjemedlemmarna. Lagförslag i promemorian till Förslag till lag om val till Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller vid val i till . 2 § Den centrala valmyndighet som avses i 1 kap. 2 § vallagen (1972:620) är central valmyndighet också för val enligt denna lag. 3 § är regional valmyndighet. 4 § För genomförande av valet på lokal nivå svarar inom varje kommun den valnämnd som avses i 3 kap. vallagen (1972:620). Det som en kommun, en valnämnd och valförrättare är skyldiga att göra enligt denna lag skall bekostas av kommunen. 5 § Den som har rösträtt vid val till har rösträtt också vid val enligt denna lag.