prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Detta kan såsom den utredningen också fastslår ske utan att lagens bestämmelser ändras. - - - anser att kommunerna generellt bör ta ett större ansvar för naturskyddsarbetet och tillstyrker mot den bakgrunden den föreslagna delegationsmöjligheten till kommunerna. 10.2.19 i : ställer sig bakom kommitténs förslag om utökat strandskydd innebärande att livsbetingelser för växt- och djurliv också skall kunna utgöra grund för strandskydd. - - - Den i 10 § föreslagna ändringen medför bl.a. att det blir svårare för att bevaka att strandskyddet efterlevs, särskilt med hänsyn till hushållningsaspektens stora betydelse i dessa frågor. Därför anser att nuvarande bestämmelse 15 § tredje stycket i NVL skall behållas så att särskilt skall pröva upphävande av strandskydd vid detaljplanering. I konsekvens med detta bör också andra stycket i 13 § utgå och 16 a § NVL behållas oförändrad. - - - Undantaget i förslagets 11 § för "fisket" bör specificeras så att det avser licensierade yrkesfiskare. 10.2.20 i : I balken har grunden för strandskydd utvecklats till att omfatta även naturmiljön, vilket ser som en välkommen förändring. Vid dispensgivning eller upphävande av strandskydd kommer således att krävas att området i fråga saknar betydelse för både friluftslivet och naturmiljön. - - - En bättre samordning bör ske av strandskyddsreglerna och detaljplanereglerna. Att låta kommunen, som föreslås i betänkandet, bestämma om strandskyddets omfattning i samband med upprättande eller ändring av detaljplan förefaller vara en möjlig lösning. Det är dock viktigt att markera att kommunens befogenhet att minska strandskyddet i så fall bör utnyttjas restriktivt. I lagtexten bör därför lämpligen slås fast att det strandskyddade området genom detaljplaneläggningen får minskas eller upphävas endast om det är nödvändigt för att tillgodose ett annat allmänt intresse av större vikt. - - - Denna ordning förutsätter att ges en överpröv- ningsmöjlighet. I vilka fall överprövning får ske måste dock anges tydligare. Överprövning bör ta sikte på sådana fall då kommunen genom en minskning av strandskyddet åsidosatt ett riksintresse eller på annat sätt gjort en uppenbart felaktig avvägning. - - - Det är naturligtvis önskvärt att konflikter rörande strandskyddsfrågor i detaljplanesammanhang i första hand löses genom samråd, vilket enligt mening gynnar såväl statliga som kommunala intressen. - - - I balkens 10 kap. 11 § exemplifieras vad som inte får göras inom strandskyddsområde. Enligt mening bör denna förteckning preciseras i en förordning till balken. 10.2.21 i : Ytterligare förankringar av systemet kan eventuellt uppnås om 10 kap. 10 § utformas så att strandskyddet generellt upphör inom detaljplan för att ersättas av bestämmelser i denna. Inom områdesbestämmelser torde däremot särskilt beslut om upphävande erfordras. - - - 11 § 1 st. 5 bör kunna utgå med hänvisning till 9 § och de allmänna aktsamhetsreglerna i 3 kap. - - - Det bör övervägas om undantagen enligt 11 § 3 st. 1 bör gälla för vissa åtgärder inom jord- och skogsbruket bl.a. skogsbilvägar mot bakgrund av strandskyddets ändrade grunder. 10.2.22 i : Nuvarande strandskydd syftar inte primärt till att främja friluftslivet utan i första hand till att trygga tillgången på allemansrättsligt tillgängliga strandområden. Enligt länssty- relsens mening finns inte anledning att i det avseendet ändra grunden för strandskyddet. Föreslagen komplettering beträffande hänsyn till växt- och djurlivet i strandskyddet är emellertid välmotiverad och värdefull. 10.2.23 i : Kommunens rätt att upphäva strandskydd bör även gälla områdesbestämmelser. kan ingripa genom överprövning vid missbruk. - - - möjlighet att överklaga kommunala strandskyddsdispenser bör överföras till . - - - tillstyrker i övrigt ändringarna i strandskyddet. 10.2.24 i län: 10 kap. 9 § - Strandskyddet är, och borde förbli, ett sätt att säkra en viss angiven strandzon för allemansrättsligt nyttjande. Att blanda ihop olika motiv för ett skydd på detta sätt är mycket olyckligt! De delar i paragrafen som hänför sig till biotopskydd bör tas bort. 10.2.25 i : anser att förslaget att kommunen skall pröva strandskydd i detaljplaner är bra. 10.2.26 i : I huvudsak tillstyrker de föreslagna ändringarna beträffande strandskydd, vilka är väl avvägda och systematiskt åtgärdade. - - - avstyrker slopandet av samtidig befogenhet för länsstyrelse och kommun att bilda naturreservat. Allt fler kommuner begär delegation beträffande 7 § NVL. måste staten bibehålla beslutsbefogenheten för att kunna genomföra de statligt finansierade naturskyddsinsatserna i samma kommuner. 10.2.27 i : Länsstyrelserna i de norra länen har tidigare utifrån sina regionala förutsättningar kritiserat att strandskyddsintresset genom bestämmelsen i naturvårdslagen (10:9 i balkförslaget) blivit ett "superriksintresse" som inte får hanteras via planering trots senare års utveckling av denna. Strändernas karaktär av skyddade zoner skall behållas. Ändringarna avser i första hand att förenkla den administrativa hanteringen och harmonisera beslutsordningen med vad som gäller inom (PBL). tillstyrker föreslagen ändring. - - - Det borde finnas goda möjligheter att i viss mån anpassa strandskyddet efter de lokala förhållandena och att detta kan ske utan att lagens bestämmelser ändras. Det är svårt att bedöma om ändringarna ger sådana reella möjligheter till lättnader i strandrika glesbygder som , liksom kommunerna i länet, eftersträvar. 10.2.28 i : Förslaget att kommunerna skall bestämma att strandskyddet kan upphävas inom områden med detaljplan eller områdesbestämmelser är bra. Den nuvarande ordningen att upphäver strandskyddet är otymplig och orsakar onödigt arbete både för kommunen och . Däremot bör möjlighet till prövning av beslut tas bort. 10.2.29 i : Förslagen i 10 kap. 9 och 10 §§ beträffande strandskyddet är i huvudsak lämpligt utformade. ser dock inga skäl till att skall ha kvar besvärsrätten över kommunala strandskyddsbeslut. Det fulla ansvaret för att bevaka efterlevnaden av strandskyddet bör läggas på länsstyrelserna med samma krav på utvärdering och redovisning till den centrala nivån som gäller för miljöområdet i övrigt. - - - föreslår att delegation till kommun av befogenheter som enligt detta kapitel tillkommer skall vara total, vilket innebär att helt mister dessa befogenheter i den aktuella kommunen. finner att den föreslagna modellen skulle innebära långt större nackdelar. Så vitt känner till har dubbelkommandot inte medfört några beaktansvärda problem. Det är bestämda uppfattning att ansvaret för att skydda t.ex. riksintressen eller andra områden med höga nationella eller regionala natur- och friluftsvärden måste ligga kvar hos även efter en delegation enligt 16 §. 10.2.30 i : Vad beträffar strandskyddet anser att det är principiellt felaktigt att i efterhand förse strandskyddet med utökad grund för skydd med hänvisning till växt- och djurlivet. Enligt är kriterierna "friluftslivets behov" och "växt- och djurlivet" så pass åtskilda att de tillsammans inte bör utgöra grund för en och samma skyddsform. Biologiska skyddsmotiv kan mycket väl tillgodoses genom andra institut. - - - tillstyrker den nya möjligheten att pröva strandskyddet i kommunernas detaljplaner. - - - Det allmänna biotopskyddet skall enligt förslaget inte omfatta åtgärder som behövs för jordbruk, skogsbruk, fisket eller rennäringen. Det är då tveksamt om det allmänna biotopskyddet kommer att ha den betydelse som kommittén vill ge det. föreslår därför att 10 kap. 11 § 1 st. 5 slopas. Skrivningen i 10 kap. 9 § bör räcka för att flora- och fauna-värdena skall kunna bevakas vid exploatering eller annat ianspråkstagande. 10.2.31 kommun: Regeringen eller en delegerad myndighet kan mot bakgrund av 10 kap. 9-10 §§ utvidga strandskyddsområdet till högst från strandlinjen. Detta tycker vi är bra. Kommunen ges också möjlighet att i en detaljplan upphäva strandskyddet. Detta innebär en viss risk att vissa kommuner utnyttjar regeln för liberalt. 10.2.32 : Det är en förbättring att strandskyddet föreslås innefatta förutom skydd för friluftslivet även skydd för växt- och djurliv i strandzonen. Detta kommer naturligtvis att ställa högre krav på kommunerna i den mån kommunerna övertagit beslutanderätten vad gäller strandskydd. - - - Beslutanderätten vad avser naturreservat och naturvårdsområden bör i balken kunna delegeras till en kommun på samma sätt som i nuvarande naturvårdslag. Lokalt skyddsvärda områden bör kommunen kunna skydda med medan har kvar beslutanderätten för regionalt och nationellt skyddsvärda områden. 10.2.33 kommun: Kommunen välkomnar den ytterligare tyngd som strandskyddet avses få i balken genom att grunderna för strandskyddet utvidgats till att omfatta även den biologiska mångfalden. - - - Däremot avvisar kommunen bestämt förslaget att låta kommuner bestämma om strandskydd inom område som skall detaljplaneläggas (10 kap. 10 §). - - - Av betänkandet framgår att kommittén anser det vara skillnad på södra och å ena sidan och norra å den andra, såväl när det gäller strandskydd som markavvattning. Kommunen anser att samma regler bör gälla för hela riket. Även om inte varje sjö i norra har någon avgörande betydelse för friluftslivet eller det biologiska livet , så finns det ingen anledning att öppna fältet för samma utveckling i norr som vi har sett i . 10.2.34 kommun: De vidgade reglerna för strandskyddet som innebär att hänsyn till växt- och djurliv jämställs med friluftslivets behov är bra. bör dock kunna överpröva detaljplaner där inskränkning av strandskyddet medgivits. 10.2.35 : Strandskyddet förändras så att ytterligare ett motiv för skydd av stränderna införs, nämligen bevarande av goda livsbetingelser för växt- och djurliv. Det är bra att man förhindrar att strandskyddsdispenser förstör skyddsvärd natur. - - - I förslaget införs en regel som ger kommunen rätt att vid detaljplanläggning om särskilda skäl finns upphäva strandskyddet. Då upphävandet endast får ske om särskilda skäl finns och föreslås kunna överpröva upphävandet anser kommunen att strandskyddet inte har försvagats utan förslaget innebär en förbättring både för den enskilde och för kommunens planering. 10.2.36 : Vad sedan avser bestämmelser om det s.k. strandskyddet tillstyrks förslaget att överföra beslutanderätten om strandskydd till kommunerna. Däremot biträder ej förslaget att ge möjlighet att överpröva sådana beslut. 10.2.37 : ger också kommunerna möjlighet att i detaljplan begränsa omfattningen av eller helt upphäva strandskyddet. De nya bestämmelserna underlättar hanteringen av detaljplaner. - - - förslag till delegationsregler innebär att det s.k. dubbelkommandot försvinner. Den nuvarande ordningen har i allt väsentligt fungerat bra. Det vore olyckligt om nuvarande regler förändras enligt miljöskyddskommitténs förslag. 10.2.38 kommun: Det är bra att syftet vidgas för strandskyddet, mer tveksamt om kommunerna generellt skall upphäva det. Alla kommuner har inte kompetens att leva upp till det vidgade syftet. 10.2.39 kommun: Utredningens förslag välkomnas om kommunens rätt att i område som detaljplaneläggs kunna besluta om strandskyddet inom området. Särskilda skäl skall finnas för minskning eller upphävande av strandskyddet och får rätt att överpröva sådana planer. När en detaljplan upphävs inträder det generella strandskyddet automatiskt. - - - På detta sätt tillgodoses strandskyddets intressen som samordningsproblemen med naturvårdslagen löses. 10.2.40 : Strandskyddet bör, enligt vår mening, föras över till och besvärsrätten föras över till det regionala organet, dvs länsstyrelserna som i andra sammanhang tillerkänts rätten att bevaka allmänna intressen. Inte minst då det gäller riksintressenas skydd. 10.2.41 kommun: kommun anser att utökningen av strandskyddet är välmotiverat eftersom strandzonen utgör biotoper för ett stort antal växter och djur. 10.2.42 : Vi anser det positivt att strandskyddets syfte föreslås vidgat till att även bevara goda livsbetingelser på land och i vatten för växt- och djurlivet. Den regel som innebär att kommunerna själva får fatta beslut om strandskyddets omfattning i detaljplaner innebär emellertid ett stort ansvar. Det vidgade strandskyddet innebär ett ökat krav på kompetens att bedöma de biologiska aspekterna. För att försäkra sig om att dessa kommer att beaktas bör , genom tillägg i PBL 12:1, ges möjlighet att pröva detaljplaner inom strandskyddsområden. 10.2.43 : 11 kap. 1-3 §§: Även skyddsdikning och rensning bör vara tillståndspliktigt. Begreppsförvirring råder kring vad som är dikningsföretag eller rensningsföretag. Det gör att naturvården blir lidande. Genom att även göra skyddsdiknign och rensning tillståndspliktigt, förbättras förutsättningarna att tillvarata naturvårdens intressen. 10.2.44 kommun: Kommunen tillstyrker utredningens förslag att grunden för strandskyddet utvidgas till att innefatta inte bara skydd för friluftslivet utan även skydd för växt- och djurlivet. Härigenom ökar möjligheterna att bevara livsmiljön för någon djur- eller växtart som är sällsynt i en viss trakt. - - - I likhet med utredningen anser kommunen vidare att lagen bör ge möjlighet att i viss mån anpassa strandskyddet efter lokala förhållanden. 10.2.45 : Det utökade syftet med strandskyddet vad gäller livsmiljöer för flora och fauna samt kommunernas rätt att bestämma om strandskydd inom detaljplanelagt område är bra och tillstyrkes. 10.2.46 kommun: I förslaget kommer strandskyddet att utökas något, vilket är bra. Kommunerna ges dock möjlighet att påverka strandskyddet inom detaljplanelagt område. För att kommuner skall ha denna möjlighet bör de ha dokumenterad ekologisk kompetens. I annat fall bör fastslå planer där strandskyddet berörs. Strandskyddet bör bedömas utifrån behoven av både tillgänglighet och miljöhänsyn; kommunerna bör fastställa strandskyddet. 10.2.47 kommun: Av förslaget till lagtext framgår att särskilda skäl skall finnas för att upphäva strandskyddet. Begreppet särskilda skäl utvecklas inte och bör enligt förvaltningen preciseras. - - - Strandskyddsregeln har utökats att också gälla för att bevara goda livsbetingelser på land såväl som i vatten för växt- och djurlivet. Detta är mycket tillfredsställande, men kommer att ställa stora krav på kommunerna att skaffa sig kompetens för att bedöma de biologiska aspekterna. Kommunen bör kunna meddela föreskrifter. 10.2.48 : Utvidgningen av strandskyddets syfte till att värna om den biologiska mångfalden är synnerligen viktig. - - - har uttryckt oro för att myndighet skall kunna upphäva strandskyddet inom planområde samt anser att nuvarande bestämmelse i naturvårdslagen bör bibehållas. - - - Kopplingen mellan 9 och 10 §§ är oklar. I § 10 bör tydliggöras om det skall räcka med "särskilda skäl" för att en kommun skall få besluta om strandskydds upphävande eller om det dessutom skall visas att området "uppenbarligen saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften". 10.2.49 : har ingen erinran mot strandskyddet som det formuleras i lagförslaget. Förslaget att kommunerna får hantera strandskyddet inom detaljplan är också bra. - - - Större hänsyn bör kunna tas till de lokala förhållandena vid tolkning av begreppet "särskilda skäl" såväl vid dispensprövning som vid detaljplanering. - - - Kommunen bör också ges möjlighet att utöka strandskyddet till högst 300 m. Även en kommun bör ges rätt att meddela föreskrifter enligt 10 kap. 15 §.- - - "I stället" måste ersättas med "även" (10 kap. 16 §). 10.2.50 kommun: Det är tillfredsställande att prövningen av strandskyddsbehovet inom planlagda områden föreslås ske i planärendet, och ej som som separat ärende. 10.2.51 kommun: kommun delar i grunden kommitténs syn på en utvidgning av strandskyddets ändamål när det gäller livsbetingelserna för det biologiska livet. kommun anser att de enskilda kommunerna i alla fall skall få möjligheter att avgöra strandskyddets omfattning. 10.2.52 kommun: Det är positivt att strandskyddet vidgas till att omfatta även ett naturmiljömål. I förslaget ges kommunen möjlighet att upphäva strandskyddet genom detaljplaneläggning. Det kommer därmed också att ställas högre krav på biologisk kompetens inom kommunen samt på bra beslutsunderlag/inventeringsunderlag. 10.2.53 kommun: kommun delar kommitténs uppfattning att strandskyddet förutom att tillgodose friluftslivets intressen, även skall gälla livsbetingelser för det biologiska livet. Det är bra att kommunerna med god kännedom om de lokala förhållandena ges möjlighet att inom planlagda områden besluta om att minska eller helt upphäva strandskyddet. - - - Kommunen motsätter sig de övergångsbestämmelser som innebär att tidigare meddelade beslut om minskning eller upphävande av strandskyddet skall omprövas inom en övergångstid , annars återinträder strandskyddet, och att anläggningar som fanns inom strandskyddsområde vid ikraftträdande ej skall kunna byggas till eller användningssättet ändras på grund av att byggnadens placering ej är förenlig med syften med strandskyddet. 10.2.54 : I det nu aktuella förslaget till balk föreslås en ändring av reglerna för strandskydd som avser att lösa ett av de samordningsproblem som finns mellan reglerna i naturvårdslagen och . - - - Genom att "bredda" strandskyddet på föreslaget sätt kan goda livsbetingelser på land och i vatten för växt- och djurlivet skyddas endast från att byggnader och anläggningar uppförs inom strandskyddsområdet. De nya bestämmelserna kommer dock inte att påverka möjligheterna att bedriva skogsbruk inom strandzonerna. - - - Skyddet för växt- och djurlivet bl.a. inom strandområden bör ut. I ett nytt delbetänkande "Lag om införande av " (SOU 1993:66) föreslår kommittén att förordnanden med undantag från strandskyddet som fattats med stöd av nu gällande bestämmelser och som inte har hunnit omprövas efter balkens ikraftträdande, automatiskt bör upphävas. Förbundet motsätter sig bestämt detta förslag. 10.2.55 : Det förslag som lagts fram i betänkandet, att en myndighet skall kunna bestämma om strandskyddet inom detaljplanelagt område, och i vissa fall inskränka eler rentav upphäva det, är olyckligt eftersom det innebär en risk för urholkning av strandskyddet. Att såväl länsstyrelserna och ev också skall ha överprövningsrätt för de fall strandskyddsbestämmelser åsidosätts i en detaljplan, är långtifrån tillräckligt som spärr. Enlligt föreningens uppfattning måste det strikta strandskyddet bibehållas. Om kommunerna ges rätt att bestämma över strandskyddet inom detaljplanelagt område bör detaljplaner som berör strandområden, enligt föreningens uppfattning, alltid fastställas av . 10.2.56 i , LO: LO delar uppfattningen att grunderna för strandsskyddet bör stärkas med hänvisning till bevarande av biologisk mångfald, men menar att en överföring av besluten till kommunerna behöver garderas med en jämfört med förslaget förstärkt statlig överprövningsrätt. 10.2.57 Plan- och : Förordar att beslutanderätten rörande strandskydd inom detaljplaneområde flyttas över till kommunerna på det sätt som anges. Det bör dock övervägas om inte samordningen med bygglagstiftningen kan ske också för områden utanför detaljplan. 10.2.58 Akademikers , /SR: Kommunen bör också ges möjlighet att utöka strandskyddet till högst 300 m. Det är då rimligt att PBL ändras så att kan överpröva detaljplan i denna del. anser det nödvändigt att länsstyrelserna ges möjlighet till överprövning av en kommuns beslut om minskat eller upphört strandskydd inom områdesplan. 10.2.59 : avstyrker utredningens förslag att kommunerna får möjlighet att upphäva strandskyddet inom detaljplanelagt område. har undersökt hur kommunerna hanterat friluftslivet i sin översiktsplanering. Granskningen visar att kommunerna inte fäster särskilt stor vikt vid allmänhetens behov av friluftsmark. Ett försvagat strandskydd gynnar vare sig friluftsliv eller biologisk mångfald. - - - Det är bra att motiven för strandskydd utvidgas att gälla även biologisk mångfald. I konsekvens därmed bör strandskyddet omfatta även skydd för påverkan av de areella näringarna (jordbruk-skogsbruk). I praktiken en 100-meterszon kring större sjöar och vattendrag. Det skulle få väsentlig betydelse även för friluftsvärdena. 10.2.60 : Strandskyddsregeln har utökats att också gälla för att bevara goda livsbetingelser på land såväl som i vatten för växt- och djurlivet vilket är mycket positivt. Även kommunen bör kunna meddela föreskrifter enligt 10 kap. 15 §. 10.2.61 , : anser att tvingande regler med det snaraste bör införas innebärande att en remsa skapas runt sjöar och vattendrag där skogs- och jordbruk inte skall bedrivas. 10.2.62 : Avstyrker förslaget om skyddet för växt- och djurlivet inom strandområden. Det kan tillgodoses redan inom ramen för befintliga institut. Det är angeläget att lagstiftningen inte kompliceras med ytterligare institut, vars syften kan tillgodoses med den redan befintliga lagstiftningen. - - - uttalar sitt starka stöd för kommitténs förslag "att i viss mån anpassa strandskyddet efter de lokala förhållandena". - - - delar kommitténs uppfattning att strandskyddet måste reformeras, men uppmjukningen måste gå längre för att möjliggöra en mera realistisk tillämpning. Det måste med skärpa framhållas att till och med inom regioner som är av stort värde för det rörliga friluftslivet eller för den vetenskapliga naturvården finnes oftast delområden där bebyggelse med fördel kan tillåtas. I verkligheten är det i sådana fall mera till gagn för naturvården att försiktigt främja ett fast boende i stället för att prioritera rörligt friluftsliv. 10.3.1 : tillstyrker förslaget att vissa husbehovstäkter skall omfattas av tillståndsplikt enligt 12 kap. 1 och 4 §§. 10.3.2 , RAÄ: Ett förtydligande av paragrafens användning av kulturhistoriska skäl bör framgå (12 kap. 5 §). 10.3.3 geologiska undersökning, SGU: har numera möjlighet att med stöd av 20 § naturvårdslagen förbjuda en husbehovstäkt om det bedöms vara nödvändigt från naturvårdssynpunkt. En husbehovstäkt kan i princip aldrig vara av större omfattning. Särskild prövningsplikt bör därför inte införas. 10.3.4 : föreslår en prövningsplikt för större husbehovstäkter, och detta är ett bland flera exempel på ökad administration och minskat sektorsansvar, tvärtemot utredningsdirektiven. Förslaget verkar dåligt verklighetsförankrat. Det hela är väl upplagt för en omfattande byråkratisk apparat med invecklade föreskrifter och en besvärlig uppföljning. - - - I den mån husbehovstäkter är ett problem bör detta kunna lösas genom generella föreskrifter under förutsättning att dessa utformas enkelt och praktiskt. Vidare gäller att en husbehovstäkt beroende på storlek och läge ofta automatiskt blir ett samrådsärende. - - - Möjligheten att förenkla ärendebehandlingen med hjälp av generella föreskrifter bör eftersträvas i flera fall. Tillståndsplikt skulle i sådana fall kunna ersättas med anmälan. 10.3.5 : 12 kap. 1 § bör ges lydelsen: "Täkt av berg, sten, grus, sand ...". Bestämmelsen om tillståndsplikt för täkt av vissa material formulerades vid då det fanns mycket få bergtäkter. Från länsstyrelse- och exploatörshåll har påpekats att uppräkningen i paragrafen av olika ämnen och material kan missuppfattas. För fackfolk betyder begreppet sten i första hand löst material (åsmaterial) av en viss fraktion (mellan diametern). - - - De gränsdragnings- och tillämpningsproblem som blir följden av att husbehovstäkt och täkt för primärt icke kommersiellt behov inte fordrar tillstånd bör lösas i propositionsarbetet. - - - Det kan inte vara rimligt att, i när det står fullt klart att grus tillhör de ändliga naturresurser med vilka samhället strikt måste hushålla, det helt saknas restriktioner för husbehovstäkt, oavsett omfattningen av ingreppet. 10.3.6 : vill anmärka att man måste uppmärksamma frågan om vilken instans som bör handha prövningen av överklaganden av beslut i täktärenden, som prövas både enligt naturvårdslagen och miljöskyddslagen. 10.3.7 : 12 kap. handlar om vissa arbetsföretag .