prop · GI03179 · 1995-01-01 00:00:00 — I nuvarande lagtext används uttrycket "det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden enligt denna lag". Den formuleringen leder tankarna till att det är ett statsråd som har till uppgift att föredra samtliga ärenden enligt utlänningslagen. Ändringen har gjorts för att markera att så inte behöver vara fallet. Från handläggs sålunda ärenden enligt 7 kap. 16 § inom medan övriga ärenden enligt utlänningslagen handläggs inom . Den utförligare regleringen i andra och tredje styckena av vilken myndighet som skall anses vara handläggande myndighet gör det nödvändigt att i ett nytt fjärde stycke ange att och regeringen i vissa situationer inte skall anses som handläggande myndighet innan någon åtgärd vidtagits i ärendet. Om det föreligger ett beslut om avvisning eller utvisning som skall verkställas skall således respektive regeringen anses som handläggande myndighet först om beslut om inhibition meddelas. Så tillämpas också nuvarande bestämmelser. 7 kap. 17 § Uppdelningen av 5 § i tre paragrafer medför att en följdändring måste göras när det gäller hänvisningen i 17 §. 18 § Paragrafen är ny och har formulerats i enlighet med förslag av Lagrådet. Den har utformats med rättelsebestämmelsen i 30 kap. 13 § tredje stycket som förebild. 8 kap. 7 § Ändringen i fjärde stycket innebär att ett beslut om avvisning eller utvisning inte i något fall får ske förrän en ådömd fängelsepåföljd har avtjänats eller verkställigheten av den har flyttats över till ett annat land. Motsvarande skall gälla om allmänt åtal har väckts på så sätt att verkställighet då inte får ske förrän åtalet prövats eller läggs ned. Har dom meddelats med anledning av åtalet måste denna självfallet ha vunnit laga kraft innan verkställighet får ske. 23.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap 6 § Ändringen i första stycket 3 innebär _ i likhet med vad som föreslagits i fråga om prövningen av ärenden om uppehållstillstånd _ att tyngdpunkten i prövningen av utlänningens levnadssätt i medborgarskapsärenden skall ligga på en bedömning av sökandens framtida levnadssätt. I medborgarskapsärenden sker detta i stor utsträckning . Ändringen innebär därför i huvudsak en anpassning av lagtexten till rådande praxis. Vidare har redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. 12 § I ett nytt tredje stycke har förts in en bestämmelse av innebörd att beslut i ärenden enligt medborgarskapslagen inte kan överklagas till regeringen. 23.3 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972.429) 41 § Uppdelningen av 2 kap. 5 § utlänningslagen i tre paragrafer medför att en ändring av hänvisningen i 41 § 8 rättshjälpslagen måste göras. Sammanfattning av betänkandet Uppehållstillstånd och avvisning (SOU 1993:120) Utredningen föreslår vissa preciseringar och även skärpningar i fråga om kravet på skötsamhet hos dem som ansöker om uppehållstillstånd i . Flyktingar, krigsvägrare och s.k. de factoflyktingar har rätt till uppehållstillstånd (asyl). En flykting får vägras asyl endast om det föreligger synnerliga skäl att inte bevilja asyl. Härmed avses i princip endast mycket grov brottslighet. Utredningen föreslår ingen förändring av den bestämmelsen. Krigsvägrare och de factoflyktingar får vägras asyl om det föreligger särskilda skäl. Därmed avses främst brottslighet som dock inte behöver vara av så allvarlig art som när fråga är om en flykting. Utredningen föreslår att en ansökan om asyl skall kunna avslås om det med hänsyn till utlänningens brottslighet eller annan allvarlig eller upprepad misskötsamhet eller annars finns särskilda skäl att inte bevilja asyl. Uppehållstillstånd får beviljas bl.a. utlänningar med nära anhöriga i och utlänningar som av humanitära skäl bör få bosätta sig här. I dessa fall är det inte fråga om någon rätt till uppehållstillstånd. Som en förutsättning för uppehållstillstånd i dessa fall föreslår utredningen att det skall kunna förväntas att utlänningen för en hederlig vandel. Detta innebär att brottslighet, även i mindre omfattning, och allmän normlöshet bör kunna motivera avslag i vissa fall. Vid ställningstagandet till en ansökan om uppehållstillstånd måste dock alltid en avvägning ske med utgångspunkt i de skäl som åberopas som grund för ansökan. Utredningen föreslår att det i tveksamma fall ges tillfälligt uppehållstillstånd i stället för permanent tillstånd. Även sedan ett uppehållstillstånd meddelats måste det kunna krävas att utlänningen sköter sig och följer samhällets regler. Ett uppehållstillstånd bör därför, i nära överensstämmelse med vad som är fallet, kunna återkallas om utlänningen brister i de förutsättningar som utgjorde grund för beviljande av tillståndet. Den tid under vilken återkallelse kan aktualiseras bör förlängas från nuvarande två till . En utlänning som vill resa in i får under vissa förutsättningar avvisas, antingen direkt vid gränsen eller efter inresan. Utredningen föreslår att möjligheterna till avvisning ökas i fråga om utlänningar som kan befaras komma att begå brott. Tillgången på uppgifter som behövs för att bedöma om en tillståndssökande utlänning uppfyller vandelskraven bör enligt utredningens mening förbättras. Lagförslag i betänkandet Uppehållstillstånd och avvisning (SOU 1993:120) 2.1 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 och 11 §§, 3 kap. 4 § samt 4 kap. 2 § utlänningslagen (1989:529)[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 4 § Uppehållstillstånd får ges till 1. en utlänning som är nära anhörig till en i bosatt person eller som annars har särskild anknytning till , 2. en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i , eller 3. en utlänning som har fått arbetstillstånd eller som har sin försörjning ordnad på något annat sätt. Regeringen får föreskriva att uppehållstillstånd kan ges även i andra fall. Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt denna paragraf skall utlänningens vandel beaktas. Uppehållstillstånd får ges till den som kan förväntas föra en hederlig vandel. 11 § Om utlänningen har rest in i landet, får ett uppehållstillstånd återkallas 1. om han inte försörjer 1. om han bedriver sig på ett ärligt sätt sådan verksamhet som eller bedriver sådan kräver arbetstillstånd verksamhet som kräver utan att ha sådant arbetstillstånd utan att tillstånd. ha sådant tillstånd. 2. om han på grund av 2. om han inte för ett tidigare ådömt en hederlig vandel, eller frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land, eller 3. om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. Återkallelse enligt Återkallelse enligt första stycket får endastförsta stycket får ske ske om frågan har väckts endast om frågan har väckts innan utlänningen har innan utlänningen har varit varit bosatt här i två årbosatt här med med uppehållstillstånd. **Fotnot** [1] Lagen omtryckt 1994:515. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Regeringen får föreskriva att uppehållstillstånd får återkallas för de utlänningar som omfattas av avtalet om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) även i andra fall än de som anges i första stycket. 3 kap. 4 § En utlänning som avses i 1 § har rätt till asyl. Asyl får dock vägras om 1. det av hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet finns synnerliga skäl att inte bevilja asyl. 2. det beträffande en 2. Det beträffande utlänning som omfattas av en utlänning som 1 § 2 eller 3 finns omfattas av 1 § 2 särskilda skäl att inte eller 3 på grund av bevilja asyl. brottslighet eller annan allvarlig eller upprepad misskötsamhet eller annars finns särskilda skäl att inte bevilja asyl. 3. utlänningen har rest in från , , eller och kan sändas åter till något av dessa länder i enlighet med en överenskommelse mellan och det landet, såvida det inte är uppenbart att han inte kommer att beviljas uppehållstillstånd där. 4. utlänningen i annat fall före ankomsten till har uppehållit sig i ett annat land än hemlandet och, om han återsänds dit, är skyddad mot förföljelse eller, i förekommande fall, mot att sändas till en krigsskådeplats eller till hemlandet och också mot att sändas vidare till ett annat land där han inte har motsvarande skydd, eller 5. utlänningen har särskild anknytning till ett annat land och där är skyddad på det sätt som anges i 4. Regeringen får föreskriva undantag från andra stycket 4 för de fall då utlänningens anknytning till är av sådan art att han inte bör nekas att få sin ansökan om asyl prövad här. 4 kap. 2 § En utlänning får vidare avvisas 1. om det kan antas att han kommer att sakna tillräckliga medel för sin vistelse i eller i något annat nordiskt land, som han tänker besöka, samt för sin hemresa, 2. om han tänker söka 2. om det kan antas sitt uppehälle i att han under sin eller i något annat vistelse i nordiskt land och det eller i något annat kan antas att han inte nordiskt land inte kommer att försörja sig på kommer att försörja sig ett ärligt sätt eller att på ett ärligt sätt eller han kommer att bedriva att han kommer att sådan verksamhet som bedriva sådan kräver arbetstillstånd verksamhet som kräver utan att ha sådant arbetstillstånd utan tillstånd, att ha sådant tillstånd, Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3. om han på grund av 3. om han på grund tidigare ådömt av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon frihetsstraff, vad annan särskild som annars är känt om omständighet kan antas hans person eller komma att begå brott i någon annan särskild eller i något omständighet kan antas annat nordiskt land. komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land, 4. om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land, eller 5. om det med stöd av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner har föreskrivits att avvisning kan ske. En utlänning får avvisas även i andra fall när det har begärts av den centrala utlänningsmyndigheten i ett annat nordiskt land och det kan antas att han annars beger sig till det landet. Avvisning enligt denna paragraf får inte ske senare än efter utlänningens ankomst till och inte om utlänningen har visering eller uppehållstillstånd. Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet Uppehållstillstånd och avvisning (SOU 1993:120) Efter remiss har yttrande över förslaget avgivits av ombudsmän (), Justitiekanslern (), Hovrätten för Nedre , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Riksåklagaren, (RPS), , , , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, (), , församlingsnämnd, , , Svenska röda korset, , , , invandrarbyråer och flyktingmottagningar (RIB), Samarbetsorgan för invandrarorganisationer i (SIOS), och kristna råd _ frikyrkosamråd. Dessutom har yttrande kommit in från Flyktinggruppernas och asylkommittéernas Riksråd (FARR). Riksåklagaren har till sitt yttrande bifogat yttranden från överåklagarna vid åklagarmyndigheterna i och . och har lämnat ett gemensamt yttrande. Sammanfattning av betänkandet Vandelns betydelse i medborgarskapsärenden m.m. (SOU 1994:33) En utlänning kan på ansökan tas upp till svensk medborgare (naturaliseras) om vissa i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap angivna villkor är uppfyllda. För naturalisation fordras att utlänningen fyllt , eller, i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk medborgare, har hemvist här i riket, samt fört en hederlig vandel. Det förekommer att svenskt medborgarskap beviljas på grundval av falska uppgifter, som varit av avgörande betydelse för beslutet. Detta förhållande aktualiserar frågorna om ett sådant beslut om naturalisation kan vara en nullitet (verkningslöst) resp. om det bör införas en möjlighet att återkalla medborgarskap som förvärvats med hjälp av bedrägliga metoder. När det gäller frågan om ett beslut om naturalisation kan sakna verkan konstaterar utredningen att stor försiktighet alltid måste iakttas vid antagandet att ett gynnande förvaltningsbeslut är en nullitet. Försiktigheten gör sig gällande med ökad styrka ju större betydelse beslutet har för den enskilde. Rättsverkningarna av ett naturalisationsbeslut är betydande. Med hänsyn härtill kan enligt utredningens uppfattning ett beslut om naturalisation, även om det fattats på grundval av falska uppgifter, på den grunden i allmänhet inte anses vara en nullitet. Någon möjlighet att återkalla ett beslut om naturalisation som meddelats på grundval av falska uppgifter bör enligt utredningens mening inte införas. Utredningen har vid sitt ställningstagande särskilt beaktat att en person som berövas sitt medborgarskap i allmänhet skulle bli statslös men sannolikt svår att avlägsna ur landet. Det skulle skapa en ny kategori personer i landet, icke önskvärda och utanför de normala integrationsprocesserna. Detta förhållande skulle medföra negativa konsekvenser inte bara för den enskilde och utan även för t.ex. barn som blivit svenska medborgare i samband med förälderns naturalisation. Ett bättre sätt att undvika att naturalisation sker på grundval av falska uppgifter är att mycket noggrant kontrollera utlänningens vandel och identitet före ett ställningstagande till medborgarskap. Denna kontroll bör därför göras mer omfattande än vad som är fallet. När det gäller kravet på hederlig vandel som villkor för naturalisation föreslår utredningen att prövningen tydligare inriktas på att göra en bedömning av hur sökanden kan komma att uppföra sig . För att möjliggöra en prognos om ett framtida levnadssätt bör en skärpt granskning ske i medborgarskapsärenden. Innan en utlänning som dömts för brott kan komma i fråga för svenskt medborgarskap skall enligt gällande ordning en s.k. karenstid utan misskötsamhet förflyta. Tidens längd är beroende av brottets allvarlighet. Utredningen föreslår förlängning av karenstiderna, särskilt när det gäller narkotikabrott, grov integritetskränkande brottslighet och allvarlig ekonomisk brottslighet. För att möjliggöra att sökandens vandel och identitet skall kunna utredas bättre än kan det enligt utredningen finnas anledning överväga en förlängning av kvalifikationstiden för svenskt medborgarskap för andra än nordiska medborgare. Något förslag härom läggs dock inte fram. Lagförslag i betänkandet Vandelns betydelse i medborgarskapsärenden m.m. (SOU 1994:33) Förslag till lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 §[1] Utlänning, som Utlänning kan på ansökan tas upp till svensk medborgare 1. fyllt ; (naturaliseras) om 2. eller, han i fråga om dansk, 1. fyllt , finländsk, isländsk eller 2. norsk medborgare, sedan eller, i fråga har hemvist här i dansk, finländsk, riket; samt isländsk eller norsk 3. fört en hederlig medborgare, sedan två vandel, kan på ansökan år har hemvist här i upptagas till svensk riket, samt medborgare 3. fört och kan (naturaliseras). förväntas komma att föra en hederlig vandel. Finnes det medföra gagn för riket att sökanden upptages till svensk medborgare eller har sökanden förut ägt svenskt medborgarskap eller är sökanden gift med svensk medborgare eller föreligga eljest med hänsyn till sökandens förhållanden särskilda skäl för dennes upptagande till svensk medborgare, må naturalisation beviljas, även om de i första stycket stadgade villkoren icke äro uppfyllda. Frågor om naturalisation prövas av . Regeringen avgör dock om naturalisation skall beviljas på grund av att det är till gagn för riket. Förlorar sökande, som har utländskt medborgarskap, ej detta i och med sin naturalisation utan fordras härför medgivande av den utländska statens regering eller annan myndighet, må som villkor för medborgarskapets förvärvande stadgas, att sökanden inför styrker att dylikt medgivande lämnats. I ett beslut om naturalisation skall det bestämmas huruvida naturalisationen skall omfatta även sökandens ogifta barn . Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1991:1574. Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet Vandelns betydelse i medborgarskapsärenden m.m. (SOU 1994:33) Efter remiss har yttrande över betänkandet kommit in från ombudsmän, för och , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Riksåklagaren, , , , , , i , i , församlingsnämnd, , , Svenska röda korset, , , , Samarbetsorgan för invandrarorganisationer i (SIOS), och kristna råd _ frikyrkosamråd. Yttrande har vidare kommit in från . Riksåklagaren har bifogat yttranden från Överåklagaren vid i samt från regionåklagarmyndigheterna i och . har bifogat ett yttrande från Säkerhetspolisen. Sammanfattning av betänkandet Särskilda skäl _ utformning och tillämpning av 2 kap. 5 § och andra bestämmelser i utlänningslagen (SOU 1994:60) Uppehållstillstånd efter inresa Enligt 2 kap. 5 § utlänningslagen skall den utlänning som vill bosätta sig i ha beviljats uppehållstillstånd före inresan. Detta är huvudregeln från vilken undantag får göras. När det gäller tillämpningen av 5 § andra stycket knyter sig intresset primärt till innebörden/tolkningen av begreppet "särskilda skäl". Att den som är berättigad till asyl skall få stanna här följer redan av vår anslutning till och den kvalificerade anknytning som beskrivs i andra stycket 2 kan endast vålla smärre, om ens några, tillämpningssvårigheter. Det kan konstateras att de som är kritiska till den nuvarande ordningen inte sällan skjuter in sig på regleringen som sådan när det egentligen är sättet att tillämpa den på som man är missnöjd med; generellt sett kan hävdas att kritiken egentligen gällt och gäller den, som det anses, alltför restriktiva tillämpningen av dispenskriteriet "särskilda skäl" (2 kap. 5 § andra stycket 3). Jag delar uppfattningen att den nuvarande regleringen med krav på tillstånd före inresan i första hand genom det sätt på vilken den _ i principiell överensstämmelse med direktiven _ tillämpas, framstår som alltför rigid och ogenerös på gränsen till inhuman. Å andra sidan är det obestridligen så att kravet på att uppehållstillstånd skall ha ordnats före inresan utgör såväl ett viktigt led i upprätthållandet av den reglerade invandring som statsmakterna bestämt sig för, som ett verksamt medel för kontroll av de personer som av skilda skäl vill komma hit. Regleringen fyller sålunda en definitiv funktion och jag är inte beredd att förorda att den avskaffas; huvudregeln bör alltså öven fortsättningsvis vara den att uppehållstillstånd skall ha sökts och erhållits före inresan. Däremot bör tillämpningen avgjort kunna mjukas upp och "förmänskligas". Jag menar alltså att betydligt större hänsyn bör kunna tas till de mänskliga inslagen i ett ansökningsärende än vad dagens hårt schabloniserade tillämpning medger eller anses medge. Överhuvudtaget bör tillämpningen enligt min mening individualiseras och undantag från huvudregeln medges där det saknas grundad anledning att ifrågasätta motiven bakom den gjorda ansökan. Det förhållandet att genom fått ge avkall på sin "suveränitet" när det gäller att avgöra vem som skall få uppehållstillstånd och att uppehållstillstånd för EES-medborgare får beviljas efter inresan kan givetvis inte undgå att påverka tillämpningen även när det gäller andra utlänningar. En reglering enligt ovan blir _ lika litet som den nuvarande _ särskilt väl ägnad att användas på besöksfallen. En förlängning i sådana fall bör få beviljas om utlänningen önskar förlänga en vistelse för enbart besök och det finns skäl för en sådan förlängning. Bestämmelsen bör emellertid uttryckligen ange att förlängning inte får avse än det ursprungliga meddelade eller annars gällande tillståndet. En längsta tid bör också fastställas, den kan lämpligen sättas till . Dessa längsta tider bör dock kunna överskridas om det föreligger "synnerliga skäl" för det. Regleringen av "besöksfallen" bör samlas i en egen paragraf. Avvisning/utvisning och fängelsepåföljd Om det föreligger ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning och en av domstol ådömd fängelsepåföljd som inte förenats med utvisning, skall domstolen kunna förordna att avvisnings- eller utvisningsbeslutet får verkställas utan hinder av att påföljden inte har avtjänats. På motsvarande sätt skall ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning få verkställas utan hinder av att utlänningen står under åtal, om åklagaren medger det. Avslag/återkallelse och förordnande om av/eller utvisning Om en ansökan om uppehållstillstånd avslås eller om ett sådant tillstånd återkallas medan utlänningen befinner sig i , skall beslut om avvisning eller utvisning meddelas. Beslut om avvisning eller utvisning behöver dock inte meddelas om det finns anledning att anta att utlänningen redan lämnat landet eller om det annars finns särskilda skäl som talar mot beslut om avvisning eller utvisning. Omhändertagande av pass En polismyndighet skall ha möjlighet att ta hand om en utlännings pass inte bara i samband med en ansökan om uppehållstillstånd utan också i samband med verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning, i avvaktan på att verkställighet kan ske. Kvarhållande efter inresa m.m. Bestämmelsen om skyldigheten för en utlänning att stanna kvar för utredning bör utformas som en motsvarighet till den bestämmelse om skyldighet att stanna kvar för förhör som finns i 23 kap. 9 § . Beslutsbehörighet vid förvar och uppsikt I varje ärende kan uppstå situationer där det kan diskuteras vilken myndighet som är "handläggande" och som därmed har att svara för beslut om förvar eller uppsikt. Nuvarande författningstext ger inte i alla lägen ett direkt och tydligt svar på frågan vilken myndighet som skall anses vara handläggande. Förslaget till ny lagtext innehåller inte några reella sakliga nyheter. Syftet är att ge paragrafen en sådan utformning att kraven på tydlighet och tillämpbarhet tillgodoses bättre än . Ändring efter omprövning Den i förhållande till förvaltningslagen vidgade möjlighet som har att ompröva ett tidigare meddelat beslut bör inte finnas kvar. Förvaltningslagens bestämmelser om omprövning bör gälla även för . Beslut avseende "fel" person En ny bestämmelse om rättelse av beslut rörande en person som lämnat felaktiga uppgifter om sin identitet bör föras in i utlänningslagen. Bestämmelsen bör utformas med rättelsebestämmelse som förebild. Lagförslag i betänkandet Särskilda skäl _ utformning och tillämpning av 2 kap. 5 § och andra bestämmelser i utlänningslagen (SOU 1994:60) Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1989:529) dels att nuvarande 2 kap. 5 § skall betecknas 5 a §, dels att 4 kap. 6 och 9 §§, 5 kap. 3 §, 6 kap. 1 och 9 §§, 7 kap. 10 § samt 8 kap. 7 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 2 kap. 5 b och 5 c §§ samt 7 kap. 17 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 5 § 5 a § Om utlänningen befinner En utlänning som vill sig i när ansökan bosätta sig i om uppehållstillstånd görsskall ha fått eller prövas, får ansökan uppehållstillstånd innan inte bifallas. han reser in i landet. Detta gäller dock inte Görs ansökan om om uppehållstillstånd efter 1. utlänningen har rätt inresan får den inte till asyl här, bifallas. Detta gäller 2. utlänningen skall dock inte om det skulle återförena sig med en närastrida mot familjemedlem som är internationella åtaganden, stadigvarande bosatt i vara inhumant mot och som han utlänningen eller någon som har sammanlevt står honom nära eller med utomlands, eller annars överskrida 3. det annars finns rimlighetens gränser att särskilda skäl. kräva att utlänningen lämnar Om utlänningen skall landet för att utifrån avvisas eller utvisas ansöka om enligt ett beslut som uppehållstillstånd.