prop · GI036 · 1995-01-01 00:00:00 — Enligt bestämmelsen är chefen för det förband eller den enhet av annnat slag där den disciplinansvarige tjänstgör eller senast har tjänstgjort behörig att besluta i dessa frågor. Detta överensstämmer med vad som gäller . Försvars- makten får också föreskriva att vissa andra chefer på förbandet eller enheten får besluta i dessa ärenden. Paragrafen reglerar beslutsbefogenheten i disciplinärenden och ärenden om åtalsprövning för disciplinansvariga som inte tjänstgör eller har tjänstgjort vid Försvarsmakten eller hos privata rättssubjekt. 23 - 24 §§ Av bestämmelserna framgår att auditörer skall delta i handläggningen av disciplinärenden även när dessa handläggs utanför Försvarsmakten. Det är dock inte nödvändigt att auditörens yttrande inhämtas under sådana förutsättningar som avses i 21 §, dvs. om förfarandet inte kan antas utgöra brott, förseelsen har erkänts och påföljden stannar vid varning, extratjänst eller utegångsförbud i . Bestämmelserna har överförts från lagen om disciplinansvar för krigsmän, m.m. I samband med lagrådsföredragningen har uppmärksammats att bestämmelsernas språkliga utformning kan leda till svårigheter i fråga om tolkningen av begreppet tjänstgöringen. I förhållande till lagrådsremissens förslag har därför ordet pågående lagts till före tjänstgöringen. Därmed tydliggörs, i fråga om 39 §, att extratjänst bortfaller i den mån den inte har verkställts före det att tjänstgöringen avbryts utan att tjänstgöringsskyldigheten för den disciplinansvarige i och för sig har upphört. Detta överensstämmer också med rådande praxis. 41 - 47 §§ Behörigheten att använda tvångsmedel mot disciplinansvariga i form av omhänder- tagande och fråntagande av egendom utvidgas inte till att omfatta även andra organ än Försvarsmakten. 58 - 63 §§ I fråga om handläggningen av ersättningsärenden inom Försvarsmakten innebär de nya bestämmelserna ingen saklig ändring. För totalförsvarspliktiga som fullgör civilplikt utanför Försvarsmakten innebär bestämmelserna att de myndigheter och andra organ som är behöriga att pröva dis- ciplinärenden också får besluta om ersättningsskyldighet enligt skadeståndslagen (1972:207). 11.4Lagen om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. Lagen om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m. upphör att gälla när lagen om totalförsvarsplikt träder i kraft. Denna lag ersätter delar av den nämnda lagen. Lagen gäller liksom den nuvarande lagen till en början för var och en som på grund av annan lagstiftning än lagen om totalförsvarsplikt är tjänstgöringsskyl- dig åt det allmänna. Därutöver omfattar lagen viss personal som efter eget åtagande fullgör tjänstgöring inom totalförsvaret. Dit hör reservofficerare. Vidare gäller lagen för var och en som tjänstgör på grund av ett avtal som innefattar tjänstgöringsskyldighet i en krigsorganisation inom totalförsvaret, dvs. A- och B-personal enligt kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverk- samhet och krigsfrivilliga enligt förordningen (FFS 1987:12) om krigsfrivilliga vid försvarsmakten. Vidare omfattas sådan personal som anges i 1 § 4 för- ordningen (FFS 1987:8) om frivillig tjänstgöring vid försvarsmakten av den nya lagen. Slutligen gäller lagen liksom den nuvarande lagen för den som blivit tjänstgöringsskyldig i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. De bestämmelser i lagen om allmän tjänsteplikt som inte har överförts till lagen om totalförsvarsplikt har tagits in i en särskild lag om arbetsförmedlingstvång. Regeringen eller den myndighet som regeringen föreskriver bemyndigas här genom en fullmaktslag att under höjd beredskap meddela föreskrifter om inskränkningar i rätten att bedriva annan arbetsförmedling än den offentliga. De sakliga ändringar som lagen innebär i förhållande till de nu gällande bestämmelserna kommenteras efter önskemål av Lagrådet. I förhållande till lagrådsremissens förslag har bemyndigandena att meddela föreskrifter med stöd av lagen ändrats från att avse till att avse regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringens föreskrift att 2-4 §§ skall sättas i tillämpning behöver inte underställas prövning. De bestämmelser i allmänna tjänstepliktslagen som inarbetats i lagen om totalförsvarsplikt fordrar inte heller de godkännande. Bemyndigandena är därför utformade på samma sätt. 2 och 3 §§ Till skillnad från framgår inte uttryckligen av lagtexten att Arbets- marknadsstyrelsen och har vissa befogenheter att föreskriva och besluta med anledning av ett förordnande om arbetsförmedlingstvång och om företrädesbestämmelser. Att och har totalförsvarsuppgifter följer av förordningen (1988:1139) med instruktion för . Dessutom framgår av beredskapsförordningen (1993:242) att myndigheterna har uppgifter inom funktionen Arbetskraft. Det får ankomma på regeringen att utfärda verkställighetsföreskrifter till lagen. Därvid kan myn- digheterna bemyndigas ges den föreskriftsrätt som följer av lagen om allmän tjänsteplikt. Bestämmelsen motsvarar 6 § i den allmänna tjänstepliktslagen. Skyldigheten att frånträda en anställning som tillkommit i strid med föreskrifter enligt lagen har dock sanktionerats med vite i stället för med böter. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 7 § lagen om allmän tjänsteplikt. De förändringar som gjorts är enbart språkliga. Strafflatituden har gjorts gemensam för brott mot förbud som meddelats med stöd av lagen. Detta innebär att det till skillnad från inte ges någon särskild anvisning om hur ett brott som, med hänsyn till omständigheterna vid brottet, är att anse som grovt skall bedömas. Med anledning av den föreslagna lagstiftningen om totalförsvarsplikt föreslås följdändringar i ett stort antal lagar. Dessa förslag till ändringar utgör endast tekniska anpassningar till lagen om totalförsvarsplikt och lagen om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning. Avsikten är således att den personkrets som kan tänkas ha eller komma att ha anspråk på förmåner el.dyl. grundade på dessa lagar, inte skall förändras på något sätt. Regeringen vill också i detta sammanhang erinra om vad som anförts under avsnitt 6 angående utbildningstidens längd. Det kan framför allt förväntas att utbildningstiden för dem som skall fullgöra civilplikt kommer att bli kortare än vad som är fallet för dem som fullgör vapenfri tjänst. har i prop. 1993/94:165 antagit regeringens förslag till ändring i bl.a. 7 kap. 12 § sekretesslagen (bet. 1993/94:KU38, rskr.1993/94:382). Ändringen innebär ett tillägg i bestämmelsen om sekretess i ärende som angår be- frielse från värnpliktstjänstgöring. Förutom i ärende om befrielse på grund av nedsättning av prestationsförmågan eller särskild risk för detta skall sekretess gälla även i ärende om befrielse på grund av ekonomiska eller sociala skäl. Beroende på den gemensamma plikttjänstgöring som regeringen nu föreslår skall införas inom totalförsvar kommer befrielse från tjänstgöring inte att komma i fråga efter de grunder som tillämpas. Det är endast om en totalförsvarspliktig saknar förutsättningar att fullgöra såväl värnplikt som civilplikt som det blir aktuellt att befria den totalförsvarspliktige från tjänstgöringsskyldigheten. Regeringens förslag till lag om totalförsvarsplikt innehåller därför inte någon motsvarighet till det nuvarande befrielseinstitu- tet. Regeringen föreslår av denna anledning inte någon motsvarighet till det nämnda tillägget i 7 kap. 12 § sekretesslagen. Förteckning över remissinstanserna (SOU 1992:139 ) (SOU 1993:36) ombudsmän () 2. Justitiekanslern () 3. Kammarrätten i 5. Chefen för armén 8. Chefen för marinen 9. Chefen för flygvapnet 10. Styrelsen för psykologiskt försvar 18. Civilbefälhavaren i Södra civilområdet 19. Civilbefälhavaren i Västra civilområdet 20. Civilbefälhavaren i Mellersta civilområdet 21. Civilbefälhavaren i Nedre civilområde 22. Civilbefälhavaren i Övre civilområde 23. () 39. () 40. () 41. () 43. i län 46. i län 49. Länstyrelsen i 51. läns landsting 57. Ystads kommun 61. () 71. Kristna Ungdomsråd 72. Akademikers () 77. Kraftsam Elberedskap 83. Svenska röda korset 85. () 86. Ung Vänster 96. Universitet i 99. frikyrkoråd 100.Ordförandekonventet för Medicinska Studieråd i 101.Svenska Blå Stjärnan 102.Riksförbundet 103.Sveriges Kvinnliga Bilkårers Riksförbund Förteckning över remissinstanserna (SOU 1993:101) Försvarsmaktens organisationsmyndighet 2. Vapenfria Tjänstepliktigas 12. Ett modernt krig är totalt och drabbar hela samhället. Ett militärt angrepp utgör det allvarligaste hotet mot vår nationella säkerhet och ska enligt statsmakterna vara den viktigaste utgångspunkten för totalförsvaret. Det militära försvaret ska kunna möta ett väpnat angrepp oavsett var ifrån det kommer. Totalförsvarets civila del har tre huvuduppgifter. Det civila försvaret ska under beredskap och i krig * civilbefolkningen mot verkningarna av krigshandlingar och trygg en livsnödvändig försörjning; * Stödja det militära försvaret; och * För fullföljandet av dessa uppgifter upprätthålla de viktigaste sam- hällsfunktionerna Befolkningen ska vid ett väpnat angrepp få hjälp mot konsekvenserna av krigshandlingar genom åtgärder för i första hand skydd, räddning, vård och livsnödvändig försörjning. Stödet till försvarsmakten ska framför allt inriktas på ett snabbt och säkert genomförande av mobiliseringen och krigsorganiseringen. Behovet att förändra systemet Anställda, frivilliga och pliktpersonal De flesta som under beredskap och i krig ska verka inom civila verksamheter i det krigsomställda samhället är redan i fred anställda inom dessa. De fortsätter således i den krigsorganiserade verksamheten med sina fredstida arbetsuppgifter. Både det civila och det militära försvaret träffar avtal med frivilliga om att de ska tjänstgöra i krig. Det militära försvaret tryggar emellertid sin personalförsörjning för krigsorganisationen genom uttagning av pliktpersonal. Även för många av uppgifterna inom det civila försvaret - framför allt inom verksamheter som inte förekommer i fred - tar myndigheterna ut personal med stöd av pliktlagar. Genom att fler än tidigare av de värnpliktiga i en åldersklass av olika skäl inte tagits ut till militär tjänstgöring har det blivit möjligt att föra över ett antal till det civila försvaret. De förbättringar av olika slag som fordras i rekryteringen av pliktpersonal till det civila försvaret kan emellertid inte ske utan att principerna för användningen av totalförsvarets personalresurser och organisationen för uttagningen ändras. Regeringen framhåller i direktiven (Dir. 1991:40) till utredningen att grunden för all på plikt vilande försörjning av personal för totalförsvaret bör vara att var och en - inom vissa åldersgränser och efter sin förmåga - ska delta i landets försvar. Utredningens översyn bör skapa gemensamma utgångspunkter för personalförsörjningen för det civila och det militära försvaret. Målet ska vara ett rationellt utnyttjande av de personella resurserna. Utredningen bör utgå från att en stor del av totalförsvarets personalförsörjning även ska tryggas genom pliktsystem. Principer för uttagningen av pliktpersonal Det civila och det militära försvarets behov av personal under bredskap och i krig ska enligt utredningens mening tillgodoses i en sådan utsträckning och med sådan personal att de olika verksamheterna fungerar på ett effektivt sätt. Utbildning och yrkeserfarenheter ger den kompetens som är nödvändig. Uppgifterna under beredskap och i krig ska styra dimensioneringen av krigsorganisationen - hur många människor som ska tas ut med plikt och hur lång utildning de ska genomgå. Utredningen föreslår ett system för uttagningen av pliktpersonal som innebär att * Tjänstgöringsplikten omfattar en skyldighet för alla i åldern 16-70 bosatta i - män och kvinnor - att tjänstgöra inom totalförsvaret; * Skyldigheten att tjänstgöring inom det militära försvaret gäller svenska män i åldern ; och att * Den som har en sådan personlig övertygelse om att han eller hon inte vill använda vapen inte behöver tjänstgöra i en verksamhet som är förenad med bruk av vapen mot annan. Principen ska vara att alla män mönstrar under det år de fyller . placerar de inskrivna i befattningsgrupper och tar därefter ut dem till utbildning i fred för olika tjänster i krigsorgnisationen eller placerar dem i en utbildningsreserv. Utbildningsreserven består av uttagna från samtliga befattningsgrupper. Vid fördelning av de tjänstgöringsskyldiga männen mellan olika slag av utbildning eller uttagning till utbildningsreserven tillämpar uttag- ningsmyndigheten de krav som gäller för olika slag av befattningar eller verksamheter. Styrande för uttagningen ska enligt utredningens förslag vara * Resultaten från den medicinska och psykologiska prövningen; * Yrke och utbildning eller andra erfarenheter; * Hemorten i förhållande till utbildningsorten och området där den uttagne ska krigsplaceras; och * Den personliga situationen och de egna önskemålen. Den som redan vid mönstringen har påbörjat eller fram till inryckningen kommer att påbörja en yrkesutbildning som innebär att han blir en viktig resurs inom en verksamhet i det civila försvaret ska inte tas ut till plikttjänstgöring i en annan verksamhet - civil eller militär. De tjänstgöringsskyldiga ska enligt utredningens förslag inte stå kvar i utbildningsreserven längre än till . De som har tagits ut till utbildningsreserven ska vara en resurs som civila eller militära myndigheter kommer att kunna använda för att * Utöka krigsorgnisationen med nya förband eller andra enheter, om en förändring i den säkerhetsspolitiska bedömningen fordrar det; * Komplettera bemanningen inom det civila försvaret på befattningar där det räcker med en kortare utbildning; * Ge myndigheter, företag och organisationer med viktiga uppgifter inom totalförsvaret under beredskap och i krig möjligheter att disponera anställda som är s.k. nyckelpersoner; och * Rekrytera fler frivilliga. De som ingår i utbildningsreserven ska inte i fred kunna åläggas att genomgå en civil grundutbildning som är . Det bör däremot bli möjligt för civila myndigheter att ta ut personal ur reserven till grundutbildning . Det gör att myndigheterna - med de uttagnas civila utbildning och yrkeserfarenheter som grund - kan krigsplacera dem. Alla i utbildningsreserven kan emellertid efter regeringens beslut bli skyldiga att genomgå utbildning i den utsträckning som fordras, om en förändring i den säkerhetspolitiska bedömningen skulle motivera en utökning av krigsorgnisationen i det civila eller det militära försvaret. Det behövs fler kvinnor i totalförsvaret. Kvinnorna bör få möjligheter att frivilligt genomgå grundutbildning i det militära försvaret. Skyldigheten för kvinnor att tjänstgöra i det civila försvaret ska avse utbildning i fred som kräver högst . Längre utbildning i det civila försvaret förutsätter att kvinnan frivilligt genomgår utbildningen. De kvinnor som vill genomgå militär grundutbildning eller en utbildning inom det civila försvaret som är ska mönstra enligt samma rutiner som männen. Kvinnor som blir uttagna till en sådan utbildning måste förbinda sig att tjänstgöra i fred och under beredskap eller i krig enligt de pliktbestämmelser som gäller för männen. Det framtida behovet av personal Många anställda hos företag och myndigheter kommer under beredskap eller i krig att lämna sina vanliga arbete för att tjänstgöra inom det civila eller det militära försvaret. Inom en rad områden kommer de som stannar kvar att vara i stort sett tillräckliga för verksamheten. Genom att flytta anställda från krympande till växande delområden, nyanställa personal och utöka arbetstiden räknar flera av myndigheterna och företagen med att under beredskap och i krig kunna lösa sina uppgifter. Ett antal nyckelpersoner hos dessa myndigheter och företag har uppskov från militär tjänstgöring i krig. Den här beskrivningen gäller de flesta funktionerna eller delfunktionerna inom det civila försvaret - t.ex. civil ledning och samordning, kriminalvård, psykologiskt försvar, betalningsväsende, skatte- och uppbördsväsende, livsmedelsförsörjning och försörjning med industrivaror. Inom andra funktioner kommer behovet av personal i krig att öka i sådan utsträckning att det inte kommer att vara tillräckligt med anställda i fred, nyanställningar eller omplaceringar. Till den här gruppen räknar räknar utredningen funktionerna * Ordning och säkerhet; * Befolkningsskydd och räddningstjänst; * Hälso- och sjukvård m.m.; * Socialtjänst; * Telekommunikationer; * Transporter; * Flyktingsverksamhet; * Elenergi; och * Kyrklig beredskap Behovet av pliktpersonal inom dessa funktioner uppgår enligt de bedömningar som skett i utredningsarbetet till i runt tal 250 000 personer. Med en uppbyggnad - och omsättning av ett antal redan utbildade och krigsplacerade - skulle uttagningen bli omkring 12 000 personer. Den avgjort största delen av det beräknade personalbehovet finns inom funktionen befolkningsskydd och räddningstjänst. * Drygt 4 000 rekryterade som tas ut i samband med mönstringen och får mer än två månaders grundutbildning i fred; * Något mer än 3 000 uttagna som genomgår högst två månaders grundutbildning i fred (en del av dessa har varit placerade i utbildningsreserven); * Mellan 3 000 och 4 000 uttagna som inte genomgår någon grundutbildning i fred (en del har varit placerade i utbildningsreserven); och * Mellan 1 000 och 2 000 uttagna som rekryteras bland dem som lämnar det militära försvaret. För samtliga krigsplacerade kommer det vidare att fordras en viss repe- titionsutbildning. Statsmakternas beslut om det militära försvaret har lett till stora förändringar i försvarsmaktens struktur och storlek. kommer enligt den gällande ramen att omfatta bl.a. 16 brigader inom armén och 16 divisioner inom flygvapnet. Följden blir att utbildningen i fortsättningen inte behöver omfatta lika många värnpliktiga som . Arméns behov av pliktpersonal för krigsorganisationen beräknas komma att minska med 160 000 man . Även inom marinen kommer behovet av pliktpersonal att sjunka. Flygvapnets behov av pliktuttagna minskar framför allt genom att antalet basbataljoner anpassas till det planerade antalet flygdivisioner. Överbefälhavaren har i underlaget års försvarsbeslut redovisat ett behov av sammanlagt 35 000 - 37 000 pliktuttagna . Antalet är beräknat så att det ska täcka även de avgångar som kan komma att inträffa under grundutbildningen. Till de faktorer som påverkar uttagningens storlek hör bl.a. också statsmakternas åtgärder för att stabilisera ekonomi. Enligt utredningens bedömning talar mycket för att omkring 30 000 pliktuttagna kommer att slutföra grundutbildning inom det militära försvaret . Strävan måste vara att sammanföra ansvaret för de praktiska uppgifterna på central nivå i samband med uttagningen och redovisningen av pliktpersonalen i en myndighet. Utredningen föreslår att det bildas en ny myndighet - - som övertar uppgifter från framför allt och Vapenfristyrelsen. Dessa båda myndigheter kan därefter läggas ned. Det är naturligt att Överbefälhavaren och () för en dialog som kan utgöra ett underlag för samordningen i personalfrågor på olika nivåer i totalförsvaret. Utredningens överväganden och förslag gör det naturligt att tala om en tjänstgöringsskyldighet som är gemensam för hela totalförsvaret - en totalförsvarsplikt - och att lagtekniskt samla alla de grundläggande bestämmelserna i en författning. Det kommer att underlätta den samordning personalförsörjningen inom det civila och det militära försvaret som är ett av syftena med utredningens förslag. Utredningens beräkningar för det civila försvaret har resulterat i en sammanlagd årlig kostnad för grundutbildning på drygt 450 milj.kronor - och för repetitionsutbildning på något mer än 90 milj. kronor. Det av utredningen i betänkandet redovisade behovet av grundutbilning inom det civila försvaret ersätter på flera områden den utbildning som äger rum inom det civila försvaret och som myndigheterna får medel till. Det finns anledning att väga de olika utbildningsbehoven mot varandra - och mot andra behov inom totalförsvaret. Det är statsmakternas uppgift att göra sådana avvägningar. Strävan måste vara att åstadkomma en balans inom totalförsvaret mellan delområdena och inom dessa mellan olika slag av åtgärder. Utredningen anser att finansieringen av den utbildning som behövs inom det civila försvaret får övervägas i den ordinarie planerings- och budgetprocessen. Det gäller också frågan om vilken ersättning kommunerna och landstingen eventuellt ska ha för den utbildning som de kommer att genomföra inom det civila försvaret. Verksamheten inom några av de myndigheter som svarar för viktiga åtgärder inom totalförsvaret är på väg att bolagiseras - eller också har det skett. Det får inte råda någon oklarhet om att ansvarsprincipen även i fortsättningen ska gälla för dessa verksamheter. Statsmakterna bör mot den bakgrunden säkerställa att de bolag som kommer att bildas tar ansvar för verksamheten även under beredskap och i krig. Effekter av de föreslagna åtgärderna De pliktuttagna är en viktig resurs som gör det möjligt att under beredskap och i krig komplettera personalen hos de organ som i fred svarar för olika verksamheter i det civila försvaret. Rekryteringen av fler yngre skapar efter hand en stabilitet i organisationen. Det ger också en flexibilitet i verksamheten. Det föreslagna systemet för uttagning av personal till totalförsvaret har andra positiva effekter. föryngringen innebär att flera verksamheter kommer att kunna minska omsättningen av personal. bidrar den förändrade utbildningen till att höja kvaliteten på en stor del av det arbete som myndigheterna i organisationen ska utföra. Den personal som ligger inne för utbildning - och andra som myndigheterna träffar avtal med eller kallar in med tjänsteplikt - kommer att kunna hjälpa till i räddningsarbetet vid stora olyckor i fred eller i den undsättning som samhället svarar för vid allvarliga störningar i viktig samhällsfunktioner. Det har också ett värde för riskmedvetande och för utveckling av skydd och säkerhet i samhället - att ett ökande antal människor i landet genomgår utbildning och får tillfälle att praktiskt pröva sina kunskaper inom de olika områden som funktioner med behov av pliktpersonal spänner över. Samhället får på olika sätt åtskilligt tillbaka även i fred av den pliktpersonal som myndigheter eller andra organ ska utbilda och krigsplacera. I betänkandet lägger vi fram ett förslag till författningsreglering av totalför- svarsplikten i enlighet med förslag i betänkandet (SOU 1992:139) Totalförsvarsplikt. De bestämmelser om totalförsvarsplikten som kräver lagform har samlats i en lag om totalförsvarsplikt. Denna föreslås ersätta följande lagar och bestämmelser: 1. lagen (1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m.m. 2. värnpliktslagen (1941:967). 3. bestämmelserna om allmän tjänsteplikt i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83). 4. bestämmelserna i civilförsvarslagen (1960:74) om civilförsvarsplikt. 5. vissa bestämmelser i 5 kap. civilförsvarskungörelsen om inskrivning och tjänstgöring i civilförsvaret. 6. lagen (1966:413) om vapenfri tjänst. 7. lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. 8. lagen (1984:272) om skyldighet för civilförsvarspliktiga att tjänstgöra utanför civilförsvaret. 9. bestämmelserna i 5 kap. 2 § lagen (1976:600) om offentlig anställning om tjänstgöringsskyldighet för arbetstagare hos staten. I sak innehåller våra författningsförslag ett antal förändringar i förhållande till vad som gäller . De viktigaste av dessa är följande: - En gemensam övre åldersgräns införs för skyldigheten att tjänstgöra i det civila försvaret. Gränsen går vid utgången av det kalenderår när den som är to- talförsvarspliktig fyller . - Svenska män får vid mönstringen rekryteras direkt för tjänstgöring i det civila försvaret (s.k. direktrekrytering).