prop · GI03185 · 1995-01-01 00:00:00 — Enligt lagen (1985:206) om viten prövar länsrätten frågor om utdömande av viten. När ett förelagt vite skall dömas ut tas således domstolsresurser också i anspråk. Det kan på goda grunder antas att antalet ärenden som grundar sig på den föreslagna lagen kommer att bli ytterst begränsat. Som har sagts tidigare bör tillsynsmyndigheten i första hand försöka nå rättelse på frivillig väg. De kostnader som kan uppstå för domstolarna måste därför betraktas som försumbara. Regeringens förslag: Lagen om märkning av skor skall träda i kraft . Övriga före- skrifter skall ha utfärdats före . Föreskrifterna bör dock i enlighet med direktivet träda i kraft . Promemorians förslag: Överenstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Några remissinstanser har framhållit att det är viktigt att reglerna träder i kraft i alla medlemsländer. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 6 i skodirektivet skall medlemsstaterna anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna i dessa lagar och författningar skall tillämpas . Regeringen anser att den nu föreslagna lagen bör träda i kraft så att regeringen och kan meddela de föreskrifter som behövs. Det bör här uppmärksammas att lagen i sig inte innehåller några materiella bestämmelser, varför dess ikraftträdande ur den synvinkeln är av mindre betydelse. Regeringens och föreskrifter bör träda i kraft som pekas ut i direktivet, dvs. I direktivet görs ett undantag för lagerhållna artiklar som fakturerats eller levererats till återförsäljare före . Dessa artiklar skall inte omfattas av bestämmelserna förrän . I de regerings- och myndighetsföreskrifter som genomför direktivet bör motsvarande undantag göras. Som har anförts i det föregående (avsnitt 5.2) bör lagen utformas som en ren bemyndigandelag. Detta innebär att närmare föreskrifter om lagens tillämpning kommer att meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 1 § Denna lag skall tillämpas på skor som i näringsverksamhet säljs till konsumenter. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slags skor. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. I paragrafens första stycke anges att lagen tillämpas på skor som säljs i näringsverksamhet och som är avsedda för konsumenter. I enlighet med skodirektivet tar lagen sikte bara på sådana skor som är avsedda för konsumenter. Med näringsverksamhet förstås sådan verksamhet som drivs av näringsidkare. Näringsidkare är var och en som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art, oavsett om verksamheten är inriktad på ekonomisk vinst eller ej. Skodirektivet gäller inte för alla skor. Således omfattar det inte begagnade skor, skyddsskor som omfattas av direktivet 89/686/EEG om personlig skyddutrustning, skor som omfattas av direktivet 76/769/EEG om farliga ämnen samt skor som är avsedda som leksaker. I paragrafens andra stycke ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att föreskriva om dessa undantag. 2 § Med skor avses i denna lag - produkter som är försedda med sula och som är utformade för att skydda eller täcka foten, och - delar till sådana produkter i form av ovandel, foder och bindsula samt slitsula, när de säljs separat. I paragrafen definieras begreppet sko. Med sko avses inte bara en hel sko utan även vissa delar som säljs separat (artikel 1.1 i direktivet). Det gäller dels ovandel, dels foder och bindsula, dels slitsula. I bilaga 1 till direktivet definieras dessa delar närmare. Ovandelen av skon är således yttersidan av den del som är fäst i slitsulan. Foder och bindsula bestäms som foder till ovandelen och innersulan, vilka utgör skons insida. Slitsulan är skons undersida, som är fäst i skons ovandel och som utsätts för slitage. 3 § Regeringen får meddela föreskrifter om att skor skall vara märkta med information om det ma- terial som används i huvudbeståndsdelarna av skorna. Närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten får meddelas av den myndighet som regeringen be- stämmer. I paragrafens första stycke ges regeringen rätt att meddela föreskrifter om att information om skors sammansättning skall lämnas genom märkning. Enligt andra stycket får regeringen överlåta åt en myndighet att meddela närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de föreskrifter följs som har med- delats med stöd av denna lag eller ett bemyndi- gande enligt lagen. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att föreskrifterna skall följas. Ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite. I denna paragrafs första stycke bemyndigas regeringen att i en förordning bestämma vilken myndighet som skall utöva tillsynen över märkningsföreskrifterna. Som förut har redovisats (avsnitt 5.3) ligger det närmast till hand att utse som tillsynsmyndighet. I paragrafens andra stycke har tagits in en föreskrift om att till- synsmyndigheten får meddela förelägganden och förbud. Det har också lagts till att ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtagning och undersökning av skor, 2. att en näringsidkare är skyldig att lämna sådana upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för att tillsynsmyndigheten skall kunna se till att de föreskrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett be- myndigande enligt lagen. I denna paragraf bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i frågor som rör tillsynen. Punkt 1 handlar om föreskrifter om skyldighet för näringsidkare att betala kostnaderna för provtagning och undersökning av skor (se avsnitt 5.3). Punkt 2 gäller föreskriftsrätten i vissa andra frågor av betydelse för att tillsynsmyndigheten skall kunna utöva tillsynen på ett effektivt sätt. Det nödvändiga underlaget för tillsynsmyndighetens bedömning kan finnas i dokument och andra handlingar hos näringsidkaren. För att kunna utföra en undersökning av skorna måste tillsynsmyndigheten också ges möjlighet att få tillgång till varuprover. 6 § beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I denna paragraf anges ordningen för överklagande av tillsynsmyndighetens beslut. Enligt 4 § får tillsynsmyndigheten meddela förelägganden och förbud. Sådana beslut får alltså överklagas hos länsrätten. Andra beslut som får överklagas hos länsrätten gäller frågor som regleras i föreskrifter som har meddelats med stöd av ett bemyndigande i lagen, t.ex. beslut om att en näringsidkare skall betala kostnaden för provtagning och undersökning av skor. Förslag till Lag om märkning av skor; Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag skall tillämpas på skor som säljs i näringsverksamhet och som är avsedda för konsumenter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slags skor. 2 § Med skor avses i denna lag -produkter som är försedda med sula och som är utformade för att skydda eller täcka foten, och -delar till sådana produkter i form av ovandel, foder och bindsula samt slitsula, när de säljs separat. 3 § Regeringen får meddela föreskrifter om att skor skall vara märkta med information om det material som används i huvudbeståndsdelarna av skorna. Närmare föreskrifter om märkningsskyldigheten får meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall se till att de föreskrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett bemyndigande enligt lagen. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att se till att föreskrifterna följs. Ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. att en näringsidkare är skyldig att betala kostnader för provtagning och undersökning av skor, 2. att en näringsidkare är skyldig att lämna sådana upplysningar, handlingar, varuprov och liknande som behövs för att tillsynsmyndigheten skall kunna se till att de föreskrifter följs som har meddelats med stöd av denna lag eller ett bemyndigande enligt lagen. 6 § beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. *--------- Denna lag träder i kraft . Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över promemorian Märkning av skor - svenska regler med anledning av ett EG-direktiv samt en sammanställning av yttrandena Efter remiss har yttrande avgetts av , , , , , Kon- sumentvägledarnas förening, , i (LO), , , och . 1 Sammanfattning av remissutfallet, 2 Lagens utformning och tillämpningsområde, 3 Tillsyn och kostnadskonsekvenser, 4 Ikraftträdande, 5 Övriga synpunkter. Remissamanställningen återger ordagrant vad remissinstanserna anfört. 1 Sammanfattning av remissutfallet Remissinstanserna har inte haft något att invända mot att det införs svenska föreskrifter om märkning av skor i enlighet med EG-direktivet. Flera remiss- instanser har haft synpunkter på enskildheter i promemorieförslaget. 2 Lagens utformning och tillämpningsområde Arbetarskyddsstyrelsen har i huvudsak inga invändningar från arbetsmiljösynpunkt mot lagförslaget om märkning av skor. Lagförslaget gäller skor som kommer att säljas till konsumenter för privat bruk. Näringsidkare som säljer skor till konsument säljer i många fall även skor som klassas som personlig skyddsutrustning (skyddsskor, lätta skyddsskor och yrkesskor). Regler om personlig skyddsutrustning finns i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om utfö- rande av personlig skyddsutrustning (AFS 1993:111). Skor som är utförda och märkta som personlig skyddsutrustning säljs i huvudsak till företag men även till konsumenter bl.a. via näringsidkare. Personlig skyddsutrustning skall enligt lagförslaget inte omfattas av märkningskraven. Gränsdragningsproblem kan uppstå där skor säljs både som personlig skyddsutrustning och konsumentskor. Lagförslaget 1 § andra stycket: "myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slags skor". Stycket bör därför redan nu kunna innehålla undantag för personlig skyddsutrustning. föreslås bli reglerande myndighet för märkning av skor. Arbetarskyddsstyrelsen förutsätter att ger styrelsen möjlighet att lämna synpunkter på tillämpningsföreskrifterna. anser det vara av stor vikt att regler för märkning av skor överensstämmer inom EU och EES så att gränsöverskridande handel inte försvåras. Verket har därmed inget att invända mot att en lag om märkning av skor inför- livas i svensk rätt. Vad beträffar den föreslagna lagen finner denna vara icke-diskriminerande och att den inte i något väsentligt avseende torde påverka konkurrenssituationen på den svenska skomarknaden. har inget att invända mot förslaget till lag om märkning av skor. EG har debatterat ett förslag till direktiv för märkning av skor. Syftet med detta direktiv är främst att skydda och informera konsumenterna genom detaljerade informationskrav. I den tidigare behandlingen av ärendet inom EG har inte aktivt kunnat delta som jämbördig part. Vi har dock tidigare lämnat våra synpunkter. Genom medlemskapet i EU kommer automatiskt att omfattas av det redan beslutade direktivet. Vår tidigare uppfattning kvarstår. Vi anser att konsumentens möjlighet till varuinformation skall uppmuntras. Vi är däremot ytterst tveksamma om det beslutade symbolsystemet ger den enkla och tydliga information som eftersträvas. I den nu uppkomna situationen är möjligheten att snabbt förändra utformningen av konsumentinformationen liten. Ändring av regelverket får diskuteras i ett för ändamålet lämpligt EG-forum. I den nu aktuella remissen ser vi som främsta möjlighet att lämna synpunkter på den svenska implementeringen. Det är av yttersta vikt, att direktivet kommer att tillämpas likformigt i de olika medlemsländerna så att samma krav ställs på företagen. En grundläggande förutsättning är att reglerna skall träda i kraft i de olika medlemsländerna . Föreningen har inget att invända mot det ställda förslaget. () har beretts tillfälle att yttra sig över rubricerade promemoria och får i anledning härav meddela, att KF inte har några invändningar mot uppläggningen av densamma eller mot innehållet i allmänhet. KF gör följande påpekanden av redaktionell eller språklig natur. På sidan 5 under rubriken anges att märkningen skall vara synlig, beständig och tillgänglig. Av de angivna sätten för märkning - påtryck, påklistrat märke, prägling eller vidhäftad etikett - torde emellertid endast prägling kunna vara beständig. Tanken torde vara att beständigheten skall gälla vid köpetillfället och kravet bör därför förtydligas. På sidan 14, Bilaga 1, Artikel 1, p 2 i) b) anges "fodret och bindsulan". Det senare skall dock vara "innersula". Innersulan kan vidare bestå av olika material och konsumenten kan behöva veta vilket material som fodret respektive innersulan består av. På sidan 17 under b) torde den språkliga korrekta rubriken vara "Textilmaterial av natur- eller konstfibrer". Denna lydelse är egentligen tillfyllest. Man kan dock tillägga "vävt, stickat, icke-vävt m.m.". i (LO) LO får härmed meddela att organisationen avstår från att yttra sig i ärendet. Genom medlemskap i blir vi bundna till ovanstående direktiv och därmed ålagda att göra nödvändiga författningsändringar. Vi vill påpeka att det är av yttersta vikt att direktiven tillämpas likformigt i de olika medlemsländerna, så att samma krav ställs på företagen. föreslår att detaljerna i de nya föreskrifterna utarbetas i samråd med de svenska branschorganisationerna och . I promemorian föreslås att skor skall vara märkta med information om det material som används i huvudbeståndsdelarna av skorna. Det kan ske genom påtryck, påklistrat märke, prägling eller vidhäftad etikett. Genom EU-medlemskapet blir bundet av ovanstående direktiv och ålagt att göra nödvändiga författningsändringar. stödjer regeringens förslag till en särskild lag med möjligheter till närmare föreskrifter att utarbetas av myndighet som regeringen bestämmer, t.ex. , efter samråd med berörda branschorganisationer. När det gäller tillsynen av bestämmelserna instämmer förbundet i att det är tillverkaren eller importören, dvs. den som släpper ut produkten på marknaden som ansvarar för märkningen. Återförsäljarens (detaljistens) ansvar blir följaktligen att kontrollera att de skor som säljs är märkta enligt gällande regler. I konsekvens därmed bör begreppet näringsidkare i 5 § 1. preciseras till att avse tillverkare eller importör, vilka skall vara skyldiga att betala kostnaderna för provtagning och undersökning av skor som kan krävas för tillsynen av lagen. skall omsätta EG-direktiv i nationell rätt. har inget emot att en särskild lag införs på föreslaget sätt med möjlighet till närmare föreskrifter att utarbetas av myndighet som regeringen bestämmer t.ex. och att det görs efter samråd med berörda branschorganisationer. I avsnitt 3 punkt 2 framhålls att det efter hand kan visa sig nödvändigt att justera föreskrifterna med hänsyn till utvecklingen i EG och EES och att föreskriftsrätten därför bör delegeras så långt som möjligt till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det är bra att lagstiftaren förutser att föreskrifterna kan behöva ändras. Det materiella innehållet i det EG-förslag som ska införlivas med svensk rätt lämnar nämligen mycket övrigt att önska. Vi vill erinra om att när direktivet om skomärkning förelåg som förslag då framförde att dessa regler var onödiga och undermåliga. Om det finns något behov av regleringar av skobranschen och särskild vad avser märkning av skor så rör det behovet av ett och samma storleksmärkningssystem i så att de allt rörligare konsumenterna kan köpa skor på ett enklare sätt oberoende av land. Däremot finns inget dokumenterat behov av skomärkning. Redogörelsen för skodirektivets närmare innehåll under punkt 2.2 framhålls i stycket om krav på märkning att märkningen inte får vilseleda konsumenten (artikel 4.4). Tyvärr är just det något som kan bli följden av de nya märkningskraven. För det första är symbolerna för "överdraget läder" och "alla övriga material" mycket oklara och kommer med största sannolikhet att missförstås av ett mycket stort antal konsumenter. För det andra så har man fastställt för skor av läder med en ytbeläggning som är mer än så skall symbolen för "överdraget läder" användas. Tanken är härvid att en sådan beläggning ger andra egenskaper hos skon än vad läderskor gör. Naturligtvis innebär dock överdraget läder med skikt i stort sett samma förändringar vad avser egenskaper som ett skikt . Det innebär i sin tur att många varor utrustade med lädersymbolen inte kommer att ha de egenskaper den symbolen skall få konsumenten att tänka på t.ex. att skorna "andas" och avger fukt till den omgivande luften som läder förväntas göra. Detta exempel visar att märkningen i sig inte ens fyller de grundkrav som ställs upp för märkningen. Låt oss ge ytterligare ett exempel. Lädersulor anses vara både fint och bra när det gäller skor. Det kan dock inte på objektiva grunder anses gälla på marknader som den svenska med mycket nederbörd och i stort sett alltid fuktiga underlag förutom på asfalterade vägar och trottoarer. Plast- eller gummisulor torde vara det bästa för utomhusbruk i . Även på denna punkt kan de nu införda reglerna ge upphov till missförstånd. Eftersom de nuvarande reglerna sammanfattningsvis är av undermålig kvalitet i många avseenden hemställer vi härmed att den fortsätter att enträget i EG-sammanhang arbeta för att dessa regler skall avskaffas. Det är som sagts ovan bra att svenska branschorganisationer kommer att kallas till samråd när de detaljerade myndighetsföreskrifterna i detta sammanhang utarbetas. 3 Tillsyn och kostnadskonsekvenser Vi ställer oss emellertid tveksamma till förslaget att skall svara för tillsynen av lagen. Verket kan endast i mycket begränsad utsträckning upprätthålla en kompetens inom skoområdet. Kravet på kontroll kräver dessutom resurser för provtagning och undersökning av skor. Med hänsyn till att det i inte längre finns något laboratorium som utför sådana undersökningar kommer denna kontroll att medföra extra kostnader. Även om en näringsidkare som har lämnat felaktiga uppgifter om sin produkt åläggs att betala provningskostnaderna kommer detta enligt vår bedömning att endast marginellt bidra till kostnadstäckningen. Då är medlem av EG föreligger en skyldighet att införa nationella regler i enligt med EGs antagna direktiv rörande märkning av skor. Promemorians förslag har utformats enligt det mönster som tidigare använts vid implementering av liknande EG-direktiv rörande t.ex. märkning av textilier och märkning av hushållsapparater. Detta innebär bl.a. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges fullmakt att utfärda bindande detaljerade föreskrifter i anslutning till direktiven. Liksom i de nämnda tidigare fallen föreslås att utfärdar tillämpningsföreskrifterna enligt den nu föreslagna lagstiftningen. I samband med implementeringen av tidigare EG-direktiv har framfört vissa principiella invändningar mot de då framlagda lagförslagen. Det är dessa synpunkter som avses då lagförslagets förhållande till grundlagen diskuterades på s. 8 i promemorian. Formuleringarna anknyter helt till vad som sägs i frågan i prop. 1992/93:33 och 1992/93:34 och innebär att det inte skulle finnas skäl till att ifrågasätta lagförslagets förenlighet med grundlagen. Promemorians och de tidigare propositionernas beskrivning ger emellertid inte en riktig bild av vad förbundets invändningar avsett. Beskrivningen i propositionerna föranledde att i samband med utskottsbehandlingen av dessa tillskriva lagutskottet och klargöra vad kritiken tar sikte på. I denna skrivelse framhöll förbundet att roll inte är synonym med den dubbla roll som många förvaltningsmyndigheter har genom att vara både tillsynsmyndighet och utfärdare av bindande föreskrifter för tillsynen. Skillnaden beror på att generaldirektör utför de funktioner enligt marknadsföringslagen som åligger . Genom att vid tillämpningen av marknadsföringslagens generalklausul om otillbörlig marknadsföring (2 §) åberopa den s.k. lagstridighetsprincipen kan sätta i den situationen att domstolen i materiellt hänseende tvingas att avgöra ett ärende enligt av KO/- dvs. en part i processen - utfärdade föreskrifter. Den dubbla funktionen för många förvaltningsmyndigheter som avses i promemorian och nämnda tidigare propositioner innebär aldrig att dessa myndigheter i en domstolsprocess intar rollen av part. resonemang utvecklas närmare i bifogade utdrag från den nämnda skrivelsen till lagutskottet. De här och i skrivelsen till lagutskottet, i vilken en lång rad näringslivsorganisationer instämde, framförda invändningarna mot KO/speciella roll kan inte avfärdas på sätt som sker i resonemanget på s. 8 i promemorian. Visserligen har det lagtekniska mönster för implementering av EG-direktiven, som utformades i de tidigare nämnda fallen och som avses att användas även i fråga om direktivet för märkning av skor, getts en förvaltningsrättslig inriktning som delvis minskar risken för ett agerande där invändningar gör sig gällande. I den mån KO/väljer att uteslutande utnyttja den primärt avsedda förvaltningsrättsliga vägen för att utöva sin tillsyn enligt lagstiftningen uppstår inte situationen att myndigheten blir part i en domstolsprocess. Av promemorian liksom de tidigare propositionerna framgår dock att det på grund av lagstridighetsprincipen enligt marknadsföringslagen finns möjlighet för KO att också utnyttja den marknadsrättsliga vägen vid sin tillsyn av den föreslagna lagstiftningen. Det förslag till ny marknadsföringslag, som kommer att behandlas av och som med största sannolikhet resulterar i en ny lag , innebär i detta avseende ingen förändring. Enligt vad erfarit har lagstridighetsprincipen ansetts så självklar att denna inte skrivits in i propositionen till ny marknadsföringslag trots att en sådan regel föreslogs i betänkande. Detta är knappast ägnat att minska våra farhågor för att KO/kan komma att använda sig av den marknadsrättsliga vägen i sin tillsyn av EG-initierad lagstiftning där verket har att utfärda tillämpningsföreskrifter. De invändningar som framfört i tidigare liknande lagstift- ningsarbete kvarstår alltså. Som förbundet tidigare påpekat kan problemet lösas på olika sätt. Med hänsyn till den konsumentpolitiska utvecklingen kvarstår dock knappast lösningen att skilja funktionen som generaldirektör för och funktionen som . Den enda kvarstående möjligheten synes därför vara att detaljföreskrifter i anslutningen till den i promemorian föreslagna lagstiftningen utfärdas av regeringen eller av annan myndighet än . Uppdraget att utfärda tillämpningsföreskrifterna enligt de nämnda tidigare lagarna bör enligt uppfattning av de anförda skälen ändras så att detta inte tillkommer . Utdrag ur skrivelse till lagutskottet angående förslag till ny lag om märkning av textilier (prop. 1992/93:33) och förslag till lag om märkning av hushållsapparater (prop. 1992/93:34) I propositionerna (s. 15 i 1992/93:33 och s. 16 i 1992/93:34) hävdas att skulle ha ifrågasatt grundlagsenligheten av att "konsu- mentverket som föreskrivande myndighet också skall utföra tillsynen över att verkets föreskrifter följs". Som framhålls i propositionerna är en sådan ordning på intet sätt ovanlig i svensk förvaltningsrätt. är självfallet mycket väl bekant med denna ordning och vår kritik tar inte heller sikte på detta förhållande.