prop · GI031 · 1995-01-01 00:00:00 — Mainitun vuoden väestö- ja asuntolaskennan mukaan, joka on viimeisin ja tähän mennessä ainoa Ruotsissa tehty suuri väestönlaskenta, jossa on yritetty hankkia tietoja siitä, kuinka paljon maassa on muiden kielten kuin ruotsin puhujia, koko Norrbottenin läänissä oli noin 30 000 henkilöä, jotka puhuivat ainoastaan tai suurimmaksi osaksi suomea, lisäksi noin 10 000, jotka enemmän tai vähemmän hallitsivat suomen kielen (heistä monet saamelaisia) ja noin 4 000 henkilöä Tornionlaaksossa, jotka puhuivat ainoastaan ruotsia. Täräntö, , ja Korpilompolo, jotka muodostavat nykyisen Pajalan kunnan, vastasivat korkeimmista suhteellisista luvuista (90-95 prosentilla suomi oli pääkielenä). Jällivaarassa, Jukkasjärvellä (Kiirunan alueella) sekä Pajalassa oli suurin määrä suomenkielisiä. Myös nykyisin Pajalan kunta lienee suo- menkielisyyden ydinalue Tornionlaaksossa. Vuoden tienoilla vallinneeseen tilanteeseen verrattuna suomen kielen maantieteellinen levinneisyys Ruotsissa on kuitenkin radikaalisti muuttunut. Tämä johtuu Suomesta tapahtuneesta maahanmuutosta ja poismuuton aiheuttamasta Tornionlaakson väkiluvun vähenemisestä. Suomenkielisiä on nyt eniten Ruotsin keskusosissa ja suurkaupunkialueilla. **Fotnot** [3] ovat saaneet kovakouraista kuritusta opettajiltaan kieltäydyttyään lukemasta kate- kismustaan saksaksi. [4] Haluan mielelläni lasten oppivan saksaa, jotta heistä tulisi sivistyneitä, mutta haluan heidän oppivan katekismuksen puolaksi, jotta he voivat rukoilla kanssamme. KARTTAKUVA (De artikkelista , sivu 97 (toim.) kirjassa Det mångkulturella , Tukholma 1989) Opetusalalla suomen kieltä tuetaan esimerkiksi kotikielenopetusta koskevin määr- äyksin, mutta myös erityistoimin. 1960-luvun loppupuolelta lähtien on toiminut pysyvä elin Suomen ja Ruotsin yhteistyötä varten, koulutusneuvosto, jonka tehtävänä on parantaa Ruotsissa asuvien suomea puhuvien lasten ja nuorten opetusta. Neuvosto koostuu suomalaisesta ja ruotsalaisesta valtuuskunnasta, joiden johdossa on nykyisin kummankin maan opetusministeri. Neuvoston toiminnan ansiosta on kehittynyt mm. laaja yhteistyö opettajakoulutuskysymyksissä. Suomenkielisillä oppilailla on peruskouluasetuksen (1988:655) määräysten mukaisesti oikeus saada opetusta äidinkielessään, ns. Vain niissä tapauksissa, jolloin ei voida muodostaa vähintään viiden oppilaan ryhmää tai jolloin kunta ei saa hankituksi sopivaa opettajaa, voidaan näiden sääntöjen mukaan jättää järjestämättä kotikielen opetusta. Kun kysymys on Tornionlaakson suomenkielisistä oppilaista (samoin kuin saamelais- ja romaanioppilaista), kunnalla on kuitenkin velvollisuus tarjota opetusta, vaikka viiden oppilaan ryhmiä ei voidakaan muodostaa. Suomenkielisillä oppilailla on samoin kuin muidenkin pohjoismaiden oppilailla oikeus kotikielen opetukseen sekä perus- että lukiokoulussa koko kouluaikansa. He ovat siis poikkeus kotikielen opetusta koskevasta uudesta säännöstä, jota aletaan soveltaa lukuvuotena 1994/95 ja joka merkitsee sitä, että oppilaan oikeutta kotikielenopetukseen rajoitetaan seitsemään vuoteen. Kotikielenopetus käsittää sekä opetusta että opinto-ohjausta kotikielellä. Tätä opetusta on annettava oppilaalle siinä määrin kuin hänen tarpeidensa täyttämiseksi vaaditaan. Ala- ja keskiasteella voidaan järjestää kotikielisiä luokkia, mikä perustuu kotikieliluokkien ja peruskoulun ala- ja keskiasteen yhdistettyjen luokkien tuntisuunnitelmista annettuun asetukseen (SKOLFS 1991:12). Suurin osa näistä luokista on suomenkielisiä oppilaita varten. Tarkoitus on, että nämä oppilaat voisivat siirtyä yläasteella täysin ruotsinkieliseen opetukseen. Lukuvuotena 1990/91 yli 4 000 suomenkielistä oppilasta osallistui opetukseen näillä luokilla. Vuodesta 1986 lähtien suomenkielisille oppilaille on ollut pedagogista kehitystoimintaa (PUFF), joka on saanut erityistä tukea valtiolta. Tätä nykyä 17 kuntaa osallistuu tähän kehitystoimintaan. Useimmissa tapauksissa siihen kuuluu kokeilutoimintana myös kaksikielinen opetus yläasteella. Toimintaa arvioidaan tieteellisesti ja osaraporteista ilmenee, että ainakin eräissä tapauksissa tulokset ovat olleet varsin hyviä esimerkiksi ruotsin ja englannin kielen taidon ja jatko-opintojen osalta. Hallituksen syksyllä 1993 tehneen päätöksen mukaan voivat nykyisin myös vapaakoulut saada tukea osallistuakseen kehitystoimintaan. Tukholman kunnalla on lupa järjestää suomenkielistä lukiokoulutusta. Oppilaiden hankinta on kuitenkin ollut alusta lähtien melko vaikeaa. Lukuvuotena 1993/94 siihen osallistui vain yhdeksän oppilasta. Erityistä tukea annetaan Haaparannan kunnalle ns. kielikoulun toimintaan, jossa kokeillaan kaksikielistä opetusta yhdessä Tornion kaupungin kanssa. Tässä kokeilussa puolet oppilaista on ruotsinkielisiä lapsia Haaparannalta ja toinen puoli suomenkielisiä Torniosta. Valtion kouluvirastolla on jo pitkään ollut myös varoja Norrbottenin läänin suomenkielisten oppilaiden kielivalmiuksien kehittämiseen. Varoja myönnettiin viime vuonna Haaparannan, Pajalan ja Övertorneån hankkeisiin. Ruotsinsuomalaisten keskusliitto saa Kouluvirastolta varoja kesäleiritoiminnan järjestämiseen. Toimintaa on harjoitettu jo 1950-luvulta lähtien ja leirikouluja järjestetään koko maassa. Vuonna 1992 niihin osallistui peruskoulutasolta 485 oppilasta 78 opettajan ja ohjaajan johdolla. Poikia oli vähän enemmän kuin tyttöjä. Peruskoulun ja lukiokoulun suomenkielisten oppilaiden määrä on vähentynyt viime vuosina ja on nyt noin 25 000. Näistä peruskoulutasolla noin 56 prosenttia osallistuu kotikielenopetukseen (kaikkien kielten keskimäärä on 57 prosenttia). Lukiotasolla kotikielenopetukseen osallistuvien määrä on pienempi. Kun vapaakoulujen perustaminen ja ylläpitäminen on käynyt helpommaksi mm. taloudellisten ehtojen parannuttua, on ruotsinsuomalainen ryhmä tehnyt monin paikoin maassa aloitteen ruotsinsuomalaisten koulujen perustamiseksi. Lukuvuotena 1993/94 tällaisia kouluja oli viisi. Kaikkiaan noin 500 oppilasta käy nykyisin näitä kouluja. Suunnitteilla on uusia kouluja, jotka alkavat syksyllä 1994. Joissain tapauksissa kysymys on olemassaolevien koulujen yläasteen laajentamisesta. Tällaisia kouluja suunnitellaan seuraavilla paikkakunnilla (kaavailtu oppi- lasmäärä suluissa): (40), (73), (50-60), , , ja vielä kaksi koulua Göteborgissa. Ruotsissa on kolme kansankorkeakoulua, joilla on leima. Kuluvana budjettivuotena nämä koulut saavat 23,8 miljoonaa kruunua valtionavustusta, josta osa on kertaluonteista (työmarkkinatoimia). Sen lisäksi muutamassa muussakin kansankorkeakoulussa on suomenkielistä toimintaa. Suomenkielisten kurssien osanottajamäärästä ei ole tietoa. koskee opintoliittojen suomenkielistä toimintaa. 4.1.4 Yliopistot ja korkeakoulut Suomen kielen opetusta annetaan viidessä yliopistossa - Uumajassa, Upsalassa, Tukholmassa, Göteborgissa ja Lundissa - sekä eräissä korkeakouluissa opettajakoulutuksen yhteydessä. Suomen kielessä ja suomalais-ugrilaisissa kielissä on neljä professuuria. Näistä kaksi on suomen kielen professuureja, yksi suomalais-ugrilaisten kielten ja yksi saamen kielen professuuri. Suomen ja suomalais-ugrilaisten kielten laitokset ovat suhteellisen pieniä ja niiden opiskelijamäärät ovat viime vuosina olleet vähenemään päin. Peruskoulun opettajalinjoilla on vaihtoehtoina suomen kielen (tai muun kotikielen) opettajakoulutusta. koskee vapaa-ajanpedagogien ja esikoulunopettajien sekä kansankorkeakoulunopettajien koulutusta. 4.2 Kulttuuri ja viestimet Suomalaisten kulttuuripyrkimyksiä tuetaan sekä eri kulttuurimuotojen yleisen tuen että eräiden erityistoimenpiteiden muodossa. Kielenhuoltoalueen ja arkistonhoidon tukitoimien ansiosta suomen kielellä on erityisasema vähemmistökielten joukossa. Lupamaksuilla rahoitetun suomenkielisen radio- ja televisiotoiminnan alettua 1960-luvulla on tapahtunut merkittävää kehitystä. Ruotsin kiertävällä valtakunnanteatterilla () on ollut suomenkielistä toimintaa näytäntövuodesta 1980/81 lähtien. Toiminta käsittää vierailuja Suomesta, harrastajateatteritoiminnan tukemista ja omaa tuotantoa Finska Riksin nimellä. Finska Riks on nykyisin kiinteä teatteriyhtye, jonka kiertueet kattavat koko Ruotsin ja jonka esittämät näytelmät suuntautuvat erityisesti lapsille ja nuorille. 1960-luvulta lähtien on kehittynyt kirjastojen suomenkielisten kirjojen ja muiden suomenkielisten viestimien lainaustoiminta. Vuosien mittaan valtiontukea on annettu suomalaisten kirjakokoelmien ostamiseen keskusvarastoihin ja eräissä tapauksissa myös lääninkirjastoihin. Neljä Ruotsin kirjastoa saa tätä nykyä avustusta kirjakokoelmansa uudistamiseen ostamalla kirjoja Suomesta. Joillain kirjastoilla on myös erityinen määräraha videofilmien ostamiseen Suomesta. Tukholmassa sijaitseva äänikirja- ja pistekirjoituskirjasto tarjoaa aineistoa suomenkielisille näkövammaisille. Toiminta alkoi 1970-luvun puolivälissä valtion myöntäessä erityisen hankeavustuksen äänikirjojen ostamiseen Suomesta, jotta ne voitaisiin siirtää ruotsalaiseen kasettinauhoitusjärjestelmään. Ruotsalaissuomalaisessa kulttuurirahastossa on kaksi osastoa, joista toinen toimii Ruotsissa ja toinen Suomessa. Rahaston johtokunnan jäsenet nimittää kummankin maan hallitus. Rahasto luotiin 1960 ja sille myönnettiin varoja Suomen Ruotsille maksaman sotavelan koroista, jotka Ruotsi lahjoitti rahastolle. Sen jälkeen rahastolle on myönnetty lisää varoja ja pelkästään Ruotsissa se voi jakaa nykyisin vuosittain noin 1,5 miljoonaa kruunua. Rahasto on myöntänyt varoja mm. kolmiosaisen Ruotsin suomalaisten historiaa käsittelevän teoksen Finnarnas historia i julkaisuun. Kaksi nidosta on jo ilmestynyt. Toinen osa ilmestyi 1993 ja kolmas osa, joka käsittää siirto- laisuuden toisesta maailmansodasta lähtien, on tekeillä. Rahaston yksi tärkeä tehtävä on ollut vahvistaa Ruotsin suomenkielistä kulttuuria ja auttaa tekemään siitä yhdistävä ketju välille. Rahasto on tehnyt merkittävää työtä tarjoamalla ruotsalaisille virkamiehille ja muille asiasta kiinnostuneille suomen kielen kursseja, jotka tavallisesti on järjestetty Suomessa. Rahaston tärkein tehtävä on lähentää Suomen ja Ruotsin kansaa toisiinsa. Kirjojen julkaisutoiminnan lisäksi tukea on myönnetty tutkimustyöhön sekä erinäisiin kieli-, kulttuuri-, teatteri- ja musiikkihankkeisiin. Seminaaritoimintaa on järjestetty joka vuosi ja yksityishenkilöille on jaettu kulttuuristipendejä. Kulttuurirahasto on myös myöntänyt varoja ruotsinsuomalaiseen yhdistystoimintaan. Rahastolla on osuutensa Helsingin lähistölle perustetun Hanasaaren kulttuurikeskuksen syntymisessä ja toiminnassa. Keskus saa tukea sekä Ruotsin että Suomen valtiolta ja kulttuurirahasto tarjoaa stipendejä kulttuurikeskuksessa oleskeluun. Budjettivuotena 1994/95 Ruotsin valtio tukee Hanasaarta 718 000 kruunulla. Rahaston mahdollisuudet ja halu tukea suomenkielistä toimintaa ovat luonnollisesti vahvasti riippuvaisia sille jätettyjen anomusten laadusta. Rahasto voi tietenkin tehdä omiakin aloitteita. Yksi esimerkki tästä on nyttemmin vakiintunut kielenhuoltotyö, joka alunperin alkoi rahaston aloitteesta. 4.2.4 Ruotsinsuomalaisten ja Ruotsissa asuvien suomenruotsalaisten arkisto Budjettivuodesta 1980/81 lähtien on myönnetty valtionavustusta Ruot- sinsuomalaisen arkiston toimintaan. Arkisto syntyi 1977 ja sen tehtävänä on kerätä ja säilyttää historiallista aineistoa, joka on tulosta suomalaisten ja suomenruotsalaisten siirtolaisten toiminnasta. Tällaiseen aineistoon kuuluvat mm. seurojen pöytäkirjat, toimintakertomukset, kirjeenvaihto ja lehdet. Arkistosta tiedottamalla halutaan herättää suomalaisten ja suomenruotsalaisten siirtolaisten kiinnostus menneen säilyttämiseen ja tutkimiseen. Sillä tavoin arkisto voi edistää oman identiteetin vahvistumista. Se voi myös kannustaa kulttuuritekoihin seuratoiminnassa. Budjettivuoden /90 jälkeen, jolloin valtion suoranainen avustus arkistolle oli 149 000 kruunua, toiminta on saanut tukea Valtakunnanarkiston () yksityisten arkistojen lautakunnalta. Myös Suomen valtio on vuosittain myöntänyt avustusta toimintaan. Ruotsin ja Suomen valtiot rahoittavat yhteisesti ruotsinsuomalaisen kieli- lautakunnan. Lautakunnan tehtävä on edistää ja kehittää suomen kieltä Ruotsissa. Tämä tapahtuu julkaisemalla Kieliviesti-lehteä, sanastoja, vastaamalla kysymyksiin jne. Kielilautakunnalla on siten vastuu sekä suomenkielisen maahanmuuttajaväestön että alkuperäisen kotimaisen vähemmistön, lähinnä Tornionlaaksossa asuvien, kielenhuollosta. Vuoden budjettiesityksessä Ruotsin määrärahaksi ehdotetaan 743 000 kruunua, mikä merkitsee noin yhdeksän prosentin korotusta. Määrärahan reaaliarvo on noussut useina vuosina. 4.2.6 Radio ja televisio Radio- ja televisiotoiminnassa suomenkielinen ryhmä on kielellisten vähemmistöjen joukossa erityisasemassa sekä Suomen ja Ruotsin historiallisten siteiden että suomenkielisten suuren lukumäärän vuoksi. Ryhmän oikeus ohjelmapalveluun lupamaksuin rahoitettujen yritysten lähetyksissä on siksi luonteeltaan toisenlainen kuin muiden ryhmien. Lupamaksuin rahoitetut (public service) yhtiöt Televisiolupamaksuin rahoitettujen kolmen ohjelmayhtiön sopimuksissa on määräy- ksiä siitä, että niiden on lähetettävä ohjelmia siirtolais- ja vähemmistökielillä. Ruotsin Radion valtakunnallisissa ohjelmissa oli 667 tuntia suomenkielisiä lähetyksiä vuonna 1993. Sen lisäksi Tornionlaaksossa on noin kolme tuntia viikossa radiolähetyksiä Tornionlaakson suomeksi ja useimmissa alueradiolähetyksissä on alueradiolähetyksiä suomeksi tunti päivässä. Vuonna 1994 valtakunnallisia lähetyksiä on 646 tuntia, mistä 26 tuntia on Tornionlaakson suomeksi. Näistä lähetyksistä 448 tuntia tuotetaan Tukholmassa ja loput 172 tuntia paikallisesti. 25 paikallisasemasta 20 lähettää suomeksi ja niillä on yhteensä 3 366 lähetystuntia. Paikalliset lähetysajat ovat yleensä arkisin klo 18:n ja klo 19:n välillä. Ruotsin Televisio, Kanava 1, lähettää uutisia, dokumentteja ja ajan- kohtaisohjelmia sekä lastenohjelmia suomeksi (yhteensä noin 99 tuntia vuodessa) ja sillä on oma suomenkielinen toimitus. Ruotsin Koulutusradiolla (Utbildningsradion) on myös jonkin lähetyksiä suomenkielisille esikoululaisille ja koululaisille. Paljon katsojia on varsinkin ruotsiksi tekstitetyillä uutisohjelmilla, joiden lähetysaika on arkisin juuri ennen Aktuellt-lähetystä. Viisi prosenttia koko väestöstä seuraa niitä talvisaikaan ja 2 1/2 prosenttia valoisana vuodenaikana, joten suuri osa katsojista on siis ruotsalaisia. Ohjelma-aikaa on vuoden aikana pidennetty viidestä seitsemään minuuttiin lähetystä kohti ja lähetyksiä on nyt myös kesäaikaan. Yksityinen TV, lähiradio ja yksityinen paikallisradio Lähiradiossa on jonkin suomenkielisiä lähetyksiä. Vuodesta 1986 Ruotsin valtion myötävaikutuksella on lähetetty Suomen TV-kanavaa Ruotsiin Tukholmassa maalähettimen kautta ja 26 muulla paikkakunnalla kaapelij- akeluna. Tulevaksi budjettivuodeksi (1994/95) tähän ehdotetaan 27,8 miljoonan kruunun määrärahaa. 4.2.7 Lehdet ja aikakauslehdet Suomenkielisille päivälehdille voidaan antaa tukea toisaalta erityissäännön mukaan, jonka mukaan tukea voidaan myöntää lehdille, joita ei ole kirjoitettu pääasiallisesti ruotsiksi ja jotka on kohdistettu Ruotsin kielellisille vähemmistöille. Ruotsin (kerran viikossa ilmestyvä lehti) saa 1,54 miljoonaa kruunua vuodessa. Rajoitettua julkaisutukea voidaan myös myöntää tornionlaaksolaiselle päivälehdelle, jos sen toimituksellisesta sisällöstä vähintään 25 prosenttia on kirjoitettu suomeksi. Nykyisin tämän säännön mukaan tuetaan Haaparannanlehteä (). Suomenkielisille kulttuuriaikakauslehdille voidaan myöntää tukea samoin ehdoin kuin muillekin Ruotsissa julkaistaville aikakauslehdille. Tornionlaakson suomella julkaistu aikakauslehti on useina vuosina saanut valtion tukea. Siirtolaiskielillä julkaistavia lastenlehtiä varten on olemassa erityinen tukimuoto. Ruotsissa julkaistu suomenkielinen kirjallisuus voi saada tukea "siirtolais- ja vähemmistökirjallisuus"-kategorian puitteissa. Viime vuosina kourallinen kirjoja on saanut vuosittain sellaista tukea. 4.3.1 Valtion tuki ym. Kulttuuriministeriön toiminta-alueella Valtion maahanmuuttovirasto jakaa valtionavustuksia siirtolaisten valtakunnallisille järjestöille. Toimintavuotena 1993/94 Ruotsinsuomalaisten keskusliitto (RSKL), jolla on 31 000 jäsentä, sai järjestötukea 1 448 000 kruunua ja Suomenruotsalaisten keskusliitto (FRIS), jolla oli noin 4 700 jäsentä, sai 723 000 kruunua. Summat olivat samat kuin edellisenä budjettivuotena. Avustusvuotena 1994/95 kaikkien siirtolaisten keskusjärjestöjen avustussummia on vähennetty jonkin . Lisäksi Ruotsinsuomalaisten keskusliitto sai nuorisojärjestön ominaisuudessa (9 600 nuorisojäsentä) Valtion nuorisoneuvostolta budjettivuotena 1992/93 valtionavustusta noin (tietty verokompensaatio mukaanlukien). Budjettivuotena 1993/94 (9 700 jäsentä) summa oli noin (verokompensaatio on nyt lakannut). Keskusliitto toimii myös Suomesta välitettävien TV-lähetysten lähe- tysoikeuksien omistajana ja saa tekijänoikeuspalkkioihin täysin kattavan valtionavustuksen. Suomen tasavallan 75-vuotisjuhlavuoden johdosta Ruotsin hallitus lahjoitti kolme miljoonaa kruunua Suomitalo-säätiölle. Paikalliset suomalaisseurat ja suomenruotsalaisten yhdistykset voivat hakea tukea siitä kunnasta, jossa seura toimii. Sekä keskusjärjestöt että piirijärjestöt ja paikallisjärjestöt voivat hakea hankeavustuksia mm. Valtion nuorisoneuvostosta voi hakea erityistä valtiontukea ja hankeavustuksia nuorisotoimintaan. Göteborgissa toimiva -seura on esimerkiksi saanut viime vuosina 110 000 kruunun avustuksen paikalliseen kaksivuotisprojektiin ja Ruotsin kirkon nuoret (Unga) saivat 165 000 kruunun erityisavustuksen vuonna 1993 suomenkielisten nuorten parissa tehtävään työhön. Parlamentaarinen siirtolais- ja pakolaiskomitea on saanut tehtäväksi selvittää, mitä erityistoimia saatetaan tarvita ruotsinsuomalaista ryhmää varten. Komitean puheenjohtaja on maaherra ja sen mietinnön odotetaan valmistuvan vuoden aikana. 4.3.2 Tiedotuslehdet ym. Valtion omistama Invandrartidningen-säätiö on julkaissut vuodesta 1967 lähtien suomenkielistä tiedotus- ja uutislehteä. on nimeltään Viikkoviesti ja se ilmestyy periaatteessa kerran viikossa lukuunottamatta tiettyä julkaisutaukoa kesällä. Säätiölle myönnetään toimintatukea valtion budjetista. Valtion maahanmuuttovirasto julkaisee suomenkielistä tiedotusaineistoa, mm. perustietoa yhteiskunnasta vastamuuttaneille. Samalla tavoin muut virastot ja viranomaiset sekä joissain tapauksissa myös valtion liikelaitokset ja yhtiöt julkaisevat tiedotusaineistoa. Maahanmuuttoviraston tehtävänä on myös valvoa pohjoismaisen kielisopimuksen soveltamista. Virasto julkaisi vuoden helmikuussa omasta aloitteestaan raportin suomen kielen asemasta Ruotsissa. Raporttia on levitetty mm. viranomaisille ja siinä selostetaan budjettivuonna 1992/93 vallinneita oloja. Hallintolain määräysten mukaan viranomaisten pitää käyttää tulkkia ollessaan tekemisissä henkilöiden kanssa, jotka eivät selviä ruotsin kielellä. Samansisältöinen suositus on myös pohjoismaisessa kielisopimuksessa, mutta se koskee vain toisten pohjoismaiden kansalaisia. Hallintolaki menee siis kielisopimusta pidemmälle, koska tulkkia tulee käyttää myös silloin, kun hakija on Ruotsin kansalainen. Tulkkikoulutusta on kahdenlaista, ns. asioimistulkki- eli kontaktitulk- kikoulutusta, jota annetaan kansankorkeakouluissa ja opintoliitoissa, tai yliopistokoulutusta. Tukholman yliopistossa on Tulkki- ja kääntäjäinstituutti (, TÖI), joka jakaa varoja kansansivis- tysjärjestöjen kontaktitulkkikoulutukseen ja järjestää korkeampaa tulkki- koulutusta. Kauppakollegio () on järjestänyt kokeita tulkeille ja kääntäjille ja auktorisoinut kokeen läpäisseitä. Erityisen kokeen jälkeen annetaan myös todistuksia oikeustulkin ja sairaanhoitotulkin pätevyydestä. Toiminta siirtyi 1. heinäkuuta Kamarikollegiolle (Kammarkollegiet). Auktorisoituja suomesta ruotsiin ja ruotsista suomeen kääntäviä tulkkeja on yleisesti ottaen riittävästi Ruotsissa. Paikallisesti heistä kuitenkin saattaa olla pulaa. Siksi viimeksi kuluneen vuoden aikana on esimerkiksi tehty aloite korkeakoulukoulutuksesta etäopetuksena, jotta saataisiin tulkkeja Falunin alueelle, jossa niistä on puutetta. Kauppakollegiolla (1.7. 1994 lähtien Kamarikollegiolla) on luetteloita auktorisoiduista tulkeista ja kääntäjistä. Maahanmuuttoviraston tulkki- palveluluetteloihin on otettu myös kontaktitulkit. Kunnissa tulkkivälityksiä on yleensä joko kunnallisena palveluna tai joskus yksityisinä tulkkivälityksinä. Suomalaisten tulkkien suurimmat käyttäjät ovat maakäräjät ja sairaanhoitoala, kuntien sosiaalipalvelu sekä poliisi ja tuomioistuimet. Tukholman yliopiston suomen kielen laitoksella käynnissä olevalle suomalais-ruotsalaista kontaktitulkkausta koskevalle tutkimushankkeelle on myönnetty 1990-luvulla yli miljoona kruunua Sosiaalitieteellisestä tutkimusneuvostosta. Vuoden kesäkuussa hallitus on antanut Tulkki- ja kääntäjäinstituutille sekä Valtion maahanmuuttovirastolle tehtäväksi analysoida tulkkien tarjontaa ja tulkkikoulutusta koskevia kysymyksiä. Vuoden syksyllä asetettiin ruotsalais-suomalainen komitea (SFINKS), jonka tehtävä on parantaa suomenkielisten siirtolaisten asemaa Ruotsin terveyden- ja sairaanhoidossa sekä sosiaalipalvelussa. Suomen ja Ruotsin hallituksen työryhmälle vahvistaman toimeksiannon mukaan komitean tehtävä on kartoittaa ne todelliset ongelmat, joita siirtolaiset, etenkin kielivaikeuksien takia, voivat kokea näillä sektoreilla. Erityisesti on otettava huomioon suomalaisten lasten tarpeet. Toimeksianto antaa SFINKSille myös oikeuden tehdä ehdotuksia hallituk- selle, asianomaisille viranomaisille ja järjestöille. SFINKS on jättänyt toiminnastaan hallituksille kuusi raporttia, joista viimeinen käsittelee toimintakautta 1.7.1990-31.12.1992. Ruotsin valtuuskuntaa johtaa nyttemmin sosiaaliministeriön valtiosihteeri. Hän on myös sen puheenjohtaja. SFINKS on eri yhteyksissä huomauttanut viranomaisille suomenkielisen palvelun tarpeesta, mm. Sosiaalihallitus on levittänyt erityistä informaatiota, jossa se on kan- nustanut ruotsinsuomalaisia yhdistyksiä perustamaan omia lasten päiväho- itolaitoksia. Sosiaalihallitus on myös antanut tukea esikouluhankkeisiin yhteistyössä ruotsinsuomalaisten koulujen kanssa. Sosiaalihallitus on myös myöntänyt varoja eräisiin avohoitohankkeisiin yhteistyössä mm. Ruotsinsuomalaisten keskusliiton kansa ja siten lisännyt suomenkielisten potilaiden mahdollisuuksia saada hoitoa suomen kielellä. 4.3.5 Suomen kieli Ruotsin kirkossa Kirkkolain 6. osaston 23. luvun 2. pykälän mukaan hiippakuntayhteisöjen on "edistettävä seurakuntatyötä viittomakieltä käyttävien sekä suomea, saamea ja muita kieliä puhuvien keskuudessa". Ruotsin kirkon seurakuntatyön toimikunnalla on keskeinen vastuu suomenkielisestä seurakuntatyöstä Ruotsin kirkossa. Tätä työtä varten seurakuntatyön toimikunnalla on erityinen yksikkö, jossa työskentelee kuusi kokopäivätoimista työntekijää. Seurakuntatyön toimikunta on myös nimittänyt erityisen suomenkielisen työn valtuuskunnan. Valtuuskunnassa on seitsemän jäsentä ja yhtä monta varajäsentä. Suomenkielinen materiaalipalvelu toimittaa Suomesta aineistoa Ruotsin kirkon seurakunnille. Toimikunta on myös käännättänyt suomeksi kirjan Lilla boken om tro (Kirjanen kristillisestä uskosta), josta on otettu 33 000 kappaleen painos levitettäväksi suomenkielisille seurakuntalaisille. Ruotsin kirkon käsikirja on suomennettu ja 1993:4 kuulutuksen mukaan vahvistettu käytettäväksi Ruotsin kirkon suomenkielisissä jumalanpalveluksissa ja kirkollisissa toimituksissa (vihkimiset, kasteet, hautajaiset). Vuoden kirkolliskokouksen päätöksen mukaisesti Ruotsin kirkon virsikirjaa on alettu kääntää suomeksi ja sen lasketaan valmistuvan vuonna 1997. Ruotsin kirkossa on vain yksi seurakunta, Tukholman seurakunta, joka on toiminut 460 vuotta. Hiippakuntatasolla 13 hiippakunnasta 12:lla on järjestettyä toimintaa suomenkielisten jäsenten keskuudessa. Poikkeuksena on Visbyn hiippakunta. Ruotsin kirkko harjoittaa kirkollisen toiminnan lisäksi myös sosiaalista toimintaa suomenkielisten jäsentensä keskuudessa.