prop · GI03160 · 1995-01-01 00:00:00 — Det innefattar politisk dialog, handelsfrämjande åtgärder, ekonomiskt samarbete och tekniskt bistånd. Den del av EU:s stödprogram som anknyter till de i propositionen behandlade aktiviteterna bedrivs främst inom ramen för PHARE (1994: ca ) för de central- och östeuropeiska länderna och TACIS (1994: ca ) för . För deltagande i EU:s östsamarbete avräknas från anslaget för det förlängda /96. skall spela en aktiv roll i EU:s samarbete med och medverka till att det vidareutvecklas och effektiviseras. Regeringen kommer att arbeta för att ökad uppmärksamhet ägnas inom såväl PHARE som TACIS. Vidare skall regeringen verka för att miljöaspekterna, det medborgerliga inflytandet, jämställdheten och den sociala tryggheten beaktas i relevanta sammanhang i EU:s östsamarbete. Genom information och kontaktverksamhet bör goda förutsättningar skapas för att kunskaper och erfarenheter hos svenska företag, myndigheter och organisationer skall komma till användning i EU:s östsamarbetsprojekt. fortsatta bilaterala stöd till kommer att kunna fungera förstärkande och kompletterande i förhållande till det som bedrivs av EU. EU:s stöd till länderna i sker inom ramen för Europaavtalen och inom ramen för den strategi för de central- och östeuropeiska ländernas integration i EU som antogs vid toppmötet i . Det regionala samarbetet med inom Östersjö- och Det regionala samarbetet med inom Östersjö- och har intensifierats . Det regionala samarbetet har kommit att få allt större betydelse då det främjar gränsöverskridande samarbete, förenar människor och främjar kulturell mångfald. De nordiska länderna har samverkat bl.a. genom . har samarbetet utvidgats till att även gälla närområdet. Ett nytt närområdesprogram har initerats och innebär förutom fortsättning av insatser i en generell utökning av närområdesaktiviteterna till nordvästra avseende bland annat utbytes- och stipendieprogram och upprättandet av ett informationskontor i . bildades år l992 för att främja och fördjupa Östersjösamarbetet. har bland annat initierat upprättandet av en Euro-fakultet i . Det ekonomiska samarbetet har fått en alltmer framskjuten plats. verkar också genom flera EU-länder och kommissionens deltagande som en brygga till EU. övertar ordförandeskapet för l995. , som startade l993 har utvecklats genom att de fem nordiska länderna, och EG l993 undertecknade en deklaration om samarbete i den euroarktiska . Ett Barentsprogram har utarbetats och omfattar samarbetsområden inom bland annat miljö, regional infrastruktur, ekonomisk utveckling, turism och hälsovård. Multilaterala organ såsom de internationella finansieringsinstitutionerna, FN-organen och , spelar en viktig roll i samarbetet med . Det gäller såväl finansiellt stöd till reformprocessen som kunskapsöverföring inom de politiska och ekonomiska sektorerna. Verksamheten finansieras i första hand med organisationernas ordinarie resurser, men det förekommer också att bilaterala medel kanaliseras via multilaterala organ. En aktiv medverkan i de multilaterala organen är en förutsättning för att skall kunna påverka deras verksamhet i en enligt svensk bedömning önskvärd riktning. Ett nära samarbete med dessa organ ger också ett ökat kunnande om den politiska och ekonomiska omvandlingsprocessens villkor. Samfinansiering med multilaterala organ ger ofta bilaterala insatser ökad genomslagskraft. skall hålla viss beredskap att medverka i internationella initiativ vid sidan av dem som finansieras med ordinarie bidrag. Multilateralt stöd avser bl.a. sådana insatser. Samordning mellan multilaterala och bilaterala insatser, liksom mellan multilaterala insatser inbördes, är nödvändig. 1995/96 () Samarbete med genom Den nya myndigheten 725 1.1 Tekniskt samarbete och kapacitetsutveckling 313 1.2 Näringslivsutveckling 75 1.3 Enskilda organisationer 85 1.4 Miljösamarbete 169 1.5 Kärnsäkerhet och strålskydd 83 G 2. Samarbete med genom 75 G 3. Övriga bidrag till samarbetet med 368 3.1 Säkerhetsfrämjande insatser 100 3.2 Multilateralt stöd 135 3.3 Till regeringens disposition 133 G 4. Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier 48 G 5. Täckande av eventuella förluster i anledning av statliga garantier 0 Summa littera G. Avräkning bidrag till EU:s budget 503 Totalt 1995/96 1 719 Anslag 1997 1 145 Anslag 1998 1 145 Totalt 1995/96-1998 4 010 3 Ärendet och dess beredning Regeringen initierade ett svenskt samarbetsprogram för omfattande . Tyngdpunkten lades på kunskapsutveckling, som bedömdes ha den största strategiska betydelsen i förhållande till storleken på de anslagna medlen. Demokratiska reformer, återupprättande av marknadsekonomi och förbättrad miljö var de viktigaste målen. En tredjedel av programmet avsåg , där samhällsomvandlingen kommit längst. Den baltiska självständighetsrörelsens framgångar öppnade vägen för ett kraftfullt svenskt stöd. Det bilaterala stödet kanaliserades huvudsakligen via bistånds-myndigheterna. BITS gavs i uppdrag att svara för huvuddelen av det tekniska samarbetet, och sedermera för näringslivssamarbetet, SIDA för insatserna genom enskilda organisationer samt för expertutbyte, samarbete inom högre utbildning, forskning och kulturkontakter. Genom multilaterala organ - bl.a. genom de för ändamålet särskilt upprättade Europeiska återuppbyggnads- och () och samordningsorganet G 24, bestående av de 24 - bidrog till projektfinansiering och makroekonomiskt stöd. utvecklades allt närmare kontakter mellan olika delar av samhället: statliga myndigheter, län och kommuner, universitet, organisationer, folkrörelser och enskilda. Näringslivets satsningar har kraftigt ökat det ekonomiska utbytet. De baltiska staternas frigörelse och kort därefter skapade delvis nya förutsättningar och behov. En treårsram inrättades omfattande . Vissa nya initiativ togs - bl.a. avsattes medel för att bistå , och i deras strävan att befästa sin återvunna självständighet, det s.k. suveränitetsstödet. Insatserna i nordvästra utökades. Det bilaterala samarbetet kom därmed att omfatta hela det geografiska närområdet, dvs. , de baltiska staterna och nordvästra delen av . Det andra treårsprogrammet löper ut . som samarbetet med i nuvarande former pågått, har anvisats för ändamålet över Utrikes-departementets huvudtitel. /93 redovisas medlen under littera G. Betydande belopp har dessutom avsatts för insatser över andra anslag, främst anslag för utvecklingssamarbete, littera C, i vad avser katastrofbistånd och humanitära insatser, samt över Miljö- och naturresursdepartementets och huvudtitlar, avseende åtgärder i enlighet med regeringens klimatpolitiska propositioner (prop. 1992/93:99 och 179). Härutöver har vissa andra departement och myndigheter inom sina respektive verksamhetsområden finansierat insatser till ett belopp som överstiger . Samarbetet med avser ytterst att medverka till att länderna kan delta fullt ut i det reguljära internationella samarbetet och utbytet på alla områden. Biståndet i nuvarande form bör kunna fasas ut. Det råder emellertid, nationellt lika väl som internationellt, stor enighet om att flertalet central- och östeuropeiska länder ännu är i behov av särskilt stöd. uppvisar de berörda länderna stora skillnader i fråga om politisk och ekonomisk utveckling. Samarbetet bör alltså fortsätta men fortlöpande anpassas till de ändrade förutsättningarna och till samarbetsländernas prioriteringar. Regeringen har i sin regeringsdeklaration uttryckt avsikten att intensifiera samarbetet med länderna i . I föreliggande proposition om ett nytt program för tiden - anger regeringen riktlinjerna för det fortsatta samarbetet. Det bygger på erfarenheterna av det hittillsvarande samarbetet, som på begäran blivit föremål för en översyn. Regeringen gav av utvecklingssamarbete i uppdrag att göra en sådan. Betänkandet lämnades till regeringen . Dess huvudinnehåll redovisas i bilaga 1. Remissinstansernas synpunkter på utvärderingen sammanfattas i bilaga 3. Vidare har programmet utformats under hänsynstagande till att genom sitt medlemskap i unionen fr.o.m. deltar i dess omfattande samarbete med . Härigenom uppstår en ny relation mellan det bilaterala och det multilaterala samarbetet. Slutligen har konsekvenserna beaktats av den omorganisation av de svenska biståndsmyndigheternas verksamhet som regeringen tog initiativ till. Den förstärkning av resurserna och förbättring av samordningen som sammanslagningen av myndigheterna innebär möjliggör en grundligare planering av verksamheten och ett effektivare genomförande. Den nya myndighetens verksamhet diskuteras vidare i avsnittet Anslagsfrågor. Databas över projektsamarbetet med Inom ramen för översynen har i samråd med biståndsmyndigheterna och en databas över det projektarbete som äger rum med utarbetats. Formatet för databasen ansluter sig till de rapporteringskrav som finns gentemot , men har på vissa punkter kompletterats och modifierats för att svara mot specifika svenska krav. kommer en grundlig genomgång av databasen med uppdateringar och korrigeringar samt komplettering med nya variabler att ske i syfte att den skall vara färdigställd i samband med att den nya biståndsmyndigheten inleder sin verksamhet. Regeringen kommer för senare redovisa fullständig statistik, bl.a. med fördelning mellan länder och sektorer. 4 Att främja en säkerhetsgemenskap Regeringens bedömning: - Samarbetet med Central och syftar till att främja en säkerhetsgemenskap i . Ut- rymmet för säkerhetsfrämjande insatser vidgas. - Stödet till de suveräna baltiska staternas upp- byggnad av bl.a. tull, polis, kustbevakning och säkerhetspolitisk kompetens utgör en viktig del av de säkerhetsfrämjande insatserna. - Säkerhetsfrämjande insatser skall i fortsätt- ningen kunna genomföras inom ett vidgat geogra- fiskt område, bl.a. för att motverka s.k. lågnivå- hot. Efter det slut har insikten vuxit om ett gemensamt regionalt och globalt samöde och därmed vikten av ett breddat säkerhetsbegrepp. Omvärldsförändringarna, särskilt i , har ändrat villkoren för den svenska säkerhetspolitiken. I och internationellt finns en framväxande helhetssyn på säkerhetsfrågorna. Säkerhet kan inte byggas enbart med militära medel. som risken att skulle dras in i en större militär konflikt har minskat i och med det slut, har nya säkerhetsproblem uppstått. Det nordeuropeiska området är fortsatt strategiskt betydelsefullt och anhopningen av trupp och materiel är omfattande i vårt närområde. berörs också av många s.k. lågnivåhot - miljöförstöring, bristande kärnsäkerhet, internationell kriminalitet och okontrollerad migration, vilka endast kan motverkas genom internationellt samarbete. Dessa hot och den historiska klyfta som existerar mellan den västra och östra delen av samt strävan att utsträcka säkerhet och stabilitet österut utgör bakgrunden till tillkomsten av (), NATO:s Partnerskap för fred, Västeuropeiska unionenes utvidgning i form av associerat partnerskap för central- och östeuropeiska länder, samt inte minst . Dessa bidrar alla till ökad stabilitet och till att stärka den gemensamma säkerheten. Även svensk politik visavi , i vilken samarbetsprogrammet utgör ett viktigt instrument, skall söka motverka spänningar och främja stabilitet. Samarbetet med har en bred förankring hos det svenska folket och i . Det unikt breda engagemanget i samarbetet från alla delar av det svenska samhället har haft ett stort värde. Kontakterna mellan människor, företag, myndigheter och organisationer bidrar till förtroende, utveckling och integration. Bredden och mångfalden i relationerna med har också en viktig demokrati- och säkerhetsfrämjande effekt. I samarbete med intar en särställning. Hit hör , och samt , , och . Men hit hör också delar av vårt ryska närområde, nämligen staden , län, Pskovs län, samt i någon mån även och andra länder. samarbete bygger på en regional helhetssyn. Samarbetet i grundas ytterst på intresset av säkerhetspolitisk stabilitet, en fördjupning av demokratin och en dynamisk utveckling och integration på alla samhällets områden. Detta är en huvuduppgift för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. I finns en tusenårig tradition av handelsutbyte, liksom av kontakter mellan människor och kulturer. har förutsättningar att åter bli ett av tillväxtområden. och fram till hörde till mest framstående i kulturellt, vetenskapligt, tekniskt och industriellt hänseende. Även finns här en mycket stor potential. Med närmare sex miljoner invånare är detta inte bara utan hela norra största stad. Om, eller snarare när, den ekonomiska utvecklingen där tar fart kommer det att mycket starkt påverka utvecklingen i hela , inklusive . I än högre grad kan detta sägas om . Med sina nära 40 miljoner invånare är detta land största. De ekonomiska reformerna har i stor utsträckning varit framgångsrika. Tillväxttakten hör till de högsta i . engagemang för kommer till uttryck inom agerandet i EU, i (, tidigare ESK), i , det nordiska samarbetet samt genom bilateralt samarbete. I det följande skall samarbetet beröras vad gäller dess bidrag till säkerhet och stabilitet i vårt närområde. 4.2 De baltiska staterna I den svenska östersjöpolitiken spelar samarbetet med de baltiska staterna (i det följande även kallade ) en central roll. Kontakterna med , och på alla nivåer i det svenska samhället är nu mycket täta och vittförgrenade. Handeln utvecklas snabbt. De ryska förbanden har i ordnade former och i enlighet med avtal dragits bort från de tre länderna. Omvandlingen mot marknadsekonomi är på god väg. Valutareformer har i kombination med en framgångsrik ekonomisk stabilisering genomförts i alla tre länderna. Det demokratiska systemet har visat sig fungera även i de politiska kriser som förekommit i de tre länderna. Svensk baltikumpolitik syftar till att få alla parter att inse att det ligger i deras egenintresse att betrakta de baltiska staterna som självständiga och omistliga beståndsdelar av . , och fortsatta och stärkta självständighet, demokrati och ekonomiska utveckling utgör också ett svenskt säkerhetspolitiskt intresse. Regeringen ser som en viktig uppgift att bidra till att upprätthålla stabiliteten i vårt närområde genom att verka för att minimera friktion mellan de baltiska staterna och . Denna uppgift består även efter det ryska trupptillbakadragandet. Den snabba och genomgripande samhällsomvandligen i och dess närområde har också uppenbarat nya hot och risker för stabilitet och säkerhet i . Hit hör gränsöverskridande organiserad brottslighet, flyktingsmuggling samt handel med vapen och radioaktiva ämnen. skall verka aktivt för ett samarbete med berörda länder för att bemöta dessa hot. De säkerhetsfrämjande insatserna utgör ett instrument för stöd på detta område. En central strävan för svensk politik i är också att engagera så många andra länder som möjligt, inte minst inom EU, i samarbetet med de baltiska staterna. Därigenom ökar , och säkerhet. är på intet sätt endast ett svenskt eller nordiskt intresse. samarbete med , och har genomgått tre faser. Den första inleddes när de baltiska staterna återvann sin självständighet i en process 1988-91. återupptäckte grannfolken på andra sidan . Ett omfattande stöd växte fram i det svenska samhället för demokrati och självständighet i , och . Genom tidig närvaro i , och kunde lämna viktiga bidrag till den baltiska frihetsrörelsen, även i tider när konflikterna skördade människoliv och en positiv utgång var allt annat än säkrad. Ett omfattande politiskt och ekonomiskt samarbete grundlades. kunde inviga ambassader i de återigen fria baltiska grannländerna , och . Under den andra fasen 1991-1994 konsoliderade de baltiska länderna sin självständighet. De utvecklade moderna statsapparater, införde egna valutor och inledde en genomgripande samhällsomvandling. Det var också en prövande tid då många hinder behövde övervinnas, i de egna länderna, i och i . fortsatte det svenska stödet att utvecklas, inte minst det s.k. suveränitetsstödet. Frihandelsavtal ingicks , vilka gav de baltiska länderna fullt tillträde till den svenska marknaden för industrivaror. Det faktum att EU upptog förhandlingar med de baltiska staterna om frihandelsavtal hängde till stor del samman med att , och i sina förhandlingar med EU krävde att få behålla frihandeln med . och lade med ett omfattande lagstiftningsarbete grunden för att de många människor som saknar medborgarskap skall kunna integreras i samhället. Såväl förhandlingarna om trupputtåget som medborgarskapslagstiftningen ledde till häftiga inrikespolitiska debatter samt återkommande friktioner med . I båda skeendena spelade och svenskt stöd en betydande roll. var det ryska militära uttåget från i princip fullbordat. följde förhandlingarna om trupptillbaka-dragandet mellan och de baltiska staterna noga. I de estniska och lettiska fallen ställde i utsikt visst ekonomiskt stöd för att underlätta dessa avtals ingående och genomförande. kommer att följa upp samtliga dessa åtaganden och kommer likaledes att noga följa de lettisk-ryska och estnisk-ryska truppavtalens genomförande även i andra relevanta avseenden. Med medlemskap i och de baltiska staternas frihandelsavtal med EU har inletts vad som skulle kunna kallas svensk baltikumpolitiks tredje skede. Ett rimligt antagande är att detta kommer att sträcka sig något decennium framåt och avslutas när , och blivit EU-medlemmar. Detta tredje skede i svensk baltikumpolitik kommer att präglas av stöd till ländernas fulla Europaintegration. Det är ett starkt svenskt intresse att de baltiska länderna blir EU-medlemmar. Ett delmål, som är på god väg att uppfyllas, är att de av relevanta aktörer tillerkänns hörande till samma kategori som övriga centraleuropeiska länder. Att motverka att balterna särbehandlas i förhållande till övriga är av stor betydelse för , och . Det ligger också i intresse. Enligt överenskommelse mellan EU-länderna skall Europaavtal framförhandlas med , och , vilket innebär en betydligt närmare knytning till EU samt ett medlemskapsperspektiv. Två tendenser kommer under detta skede att få ett allt tydligare genomslag i svensk baltikumpolitik. Samlingsbegreppet "" kommer att bli allt mindre relevant i takt med att , och utvecklas och deras särarter framträder allt mer. måste därför i än högre grad utveckla en politik som är anpassad till den specifika situationen i varje land. bör baltikumpolitiken i ökande utsträckning ses som en del av en östersjöpolitik, där även och , särskilt , Pskov- och Kaliningradområdena, samt även , har sina självklara platser. Baltikumpolitiken bör inlemmas såväl i en politik för norra , som en politik för hela . Utvecklingen i är av central betydelse för det europeiska integrationsarbetet och framväxten av nya säkerhetsstrukturer. Det är en omdaning som rymmer mycken osäkerhet, men också erbjuder en i ordets rätta bemärkelse unik möjlighet att långsiktigt bygga upp ett europeiskt samarbete som befriats från maktpolitik och ideologisk konfrontation och som baserats på demokratiska principer och respekt för mänskliga rättigheter. Omvandlingen innebär en svår och motsägelsefull väg från övervakningssamhälle till rättsstat, från informationsmonopol till yttrandefrihet och från stagnerad kommandoekonomi till en social marknadsekonomi. Den utgör för en stor del av befolkningen också en smärtsam revidering av vad den uppfattat som historiskt givet. Det innebär att omvandlingen av är ett lika tidskrävande som problemfyllt företag. har den demokratiska utvecklingen hotats av kuppförsök . Tjetjenienkrisen har utsatt den ryska demokratin för ytterligare påfrestningar, men den har också visat en viss livskraft genom den hårda kritiken mot våldet i . Kriget i kommer att påverka såväl den inrikespolitiska utvecklingen som förhållandet till . Även om den ryska demokratin fortfarande står i sin begynnelse har många framsteg som framstod som otänkbara gjorts. Enpartidiktaturen har omvandlats till ett pluralistiskt samhälle med ny författning, med ett parlament valt i allmänna, fria flerpartival och ett lagstiftningsarbete som syftar till att efter hand göra landet till en rättsstat. En marknadsekonomi är på väg att utvecklas, även om framstegen i reformarbetet varit varierande på olika centrala områden. har imperiet upplösts i sin gamla form och har förvandlats från sovjetisk supermakt till stor federation. Den genomgripande omvandlingen av hela samhället har bidragit till ökad brottslighet och korruption. Olika former av s.k. lågnivåhot har ökat i reformernas spår. övergripande uppgift i denna historiska omdaning är att så långt som möjligt engagera i det europeiska nätverket och förmå att likaledes kanalisera sina intressen och den kraft landet representerar genom de europeiska institutionerna och inom de europeiska normsystemen. Utrikespolitiskt är på väg att etablera sig som regional stormakt i med vilja till samarbete med väst men också med långtgående anspråk på att få sina egna nationella intressen tillgodosedda. relationer måste präglas av jämbördighet och ömsesidig respekt. I det ligger också att vara uppriktiga och tydliga om att det nya regler gäller lika för alla stater t.ex. och principer. Det rymmer inte några särskilda rättigheter för stormakter. Att understyrka att normerna och reglerna gäller lika för alla är ett uttryck för att vi tar strävan att bli medlem av den europeiska kretsen av stater på allvar. Partnerskapsavtal har ingåtts såväl med EU som med NATO. Även om medlemskap är svårföreställbart är det troligt att det ekonomisk-politiska samarbetet med EU kommer att utvecklas och utbytet med NATO vidgas, till bl.a. det fredsbevarande området. En frivillig bindning av till de västeuropeiska strukturerna ger nya möjligheter till samarbete och stärker säkerhet och stabilitet i . och medlemskap i borde uppfattas som något positivt av , som bl.a. ser nya möjligheter till samarbete genom att nordvästra nu gränsar till EU. En viktig uppgift för är att verka för att engageras mer i det europeiska samarbetet och binds till de europeiska multilaterala institutionerna. medlemskap i kommer ytterligare att underlätta denna uppgift. Vidare öppnas nya kanaler för samarbete genom deltagandet i EU:s biståndsprogram. Det är främst genom en långsiktig uppbyggnad av demokratiska institutioner och ett modernt näringsliv i de ryska regionerna som välståndet i praktiken kan komma att öka för det ryska folket. När konkreta förbättringar kan iakttas i vardagen, på lokalplanet, kommer förtroendet för reformpolitiken kunna öka och fördelarna med demokratiska reformer och samarbete med omvärlden bli tydliga. Det samarbete som syftar till att understödja de ekonomiska reformerna och demokratiseringen bör därför omfatta såväl regionerna som centrala myndigheter i . Utvecklingen i måste bedömas mot bakgrunden att området är skilt från den ryska landmassan och att där finns en omfattande militär närvaro. ligger ingen annan del av så nära centrala . En rimlig bedömning är att den militära närvaron torde minska efterhand. Intensifierade kontakter med bör eftersträvas, bl.a. bör stöd i olika former till den civila sektorn kunna övervägas. Mot den bakgrund som ovan tecknats är det regeringens uppfattning att ökade insatser bör göras för att främja en säkerhetsgemenskap i . Regeringen avser att vidga hittillsvarande stöd, främst det s.k. suveränitetsstödet, till en anslagspost för säkerhetsfrämjande insatser. Totalt anslås /96. Utöver fortsatta insater för de baltiska staterna bör insatser kunna göras även på annat håll, kanske framför allt i samarbete med där detta främjar en säkerhetsgemenskap i . De ovan relaterade hoten mot stabilitet och säkerhet understryker vikten av samarbete mellan länderna. Särskilt kommer att eftersträvas regionala projekt över gränsterna. Viktiga erfarenheter har vunnits genom suveränitetsstödet till de baltiska staterna. Stöd för att stärka demokratins och rättsstatens institutioner har viktiga säkerhetsfrämjande aspekter, inte minst beträffande s.k. lågnivåhot.