prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 19.2.59 kommun: I det särskilda yttrandet av hänsyftas framför allt på den omfattande rätt att utfärda föreskrifter som kommittén tillägger statliga myndigheter. - - - Det finns en risk att sådana föreskrifter förorsakar kommunerna kostnader utan att någon möjlighet till kompensation föreligger. Frågan bör utredas ytterligare. 19.2.60 kommun: Uppbyggnaden av balken med en för regeringen och centrala verk betydande föreskrivningsrätt innebär svårigheter att nu helt bedöma konsekvenserna av utredningens förslag men också problem med avgränsningen mot det kommunala självstyret. Miljöfrågorna kräver ofta lokala lösningar och balken bör därför garantera kommunernas inflytande vid tillåtlighetsprövning av stora anläggningar. Möjligheter för kommunerna att agera utifrån lokala förutsättningar måste också garanteras t.ex. vad avser övertagande av tillsyn, lokala miljökvalitetsnormer och möjligheter för lokala tillsynsmyndigheter att ingripa. - - - Erfarenheterna från denna tillsyn har enbart varit goda. Kommunen har vid åtskilliga tillfällen konstaterat det positiva i att tillsynen ligger där utsläppen sker. Tillsynen förutsätter täta och nära kontakter både med de företag som bedriver miljöfarlig verksamhet och de människor och den miljö som påverkas av utsläppen. Närheten är enligt kommunens uppfattning en förutsättning för en god miljöskyddstillsyn. Det är med stor förvåning kommun konstaterar att utredningen inte kommit med något konstruktivt förslag i tillsynsfrågan som överlämnats till en särskild utredning. kommuns principiella ståndpunkt är att tillsyn enligt balken skall åligga kommunerna med möjlighet till full kostnadsersättning för nedlagt arbete. Genomförandet av miljöarbetet åvilar i stor utsträckning kommunerna. Den lokala tillsynen är en väsentlig faktor för att kunna beakta miljöfrågorna i den kommunala planeringen och för att kunna tillvarata kommunmedborgarnas miljöengagemang. - - -Kommittén har förbisett att tillsynen enligt miljöskyddslagen inte är vare sig unik eller ny. tillsyn över kommunala anläggningar har bedrivits allt och i betydligt större utsträckning omfattat bostäder, skolor, daghem, fritids- och badanläggningar m.m. Detta förhållande gäller även inom livsmedelstillsynen. På motsvarande sätt har staten tillsynen över staten, exempelvis vad gäller försvarets anläggningar. Det väsentliga i denna del är inte vem som utövar tillsynen utan att tillsynen fungerar. För att försäkra sig om att tillsynen enligt fungerar enligt uppställda mål bör ett system för uppföljning och utvärdering tillskapas. Ett sådant system bör förslagsvis knytas till i form av ett miljö-JO eller motsvarande. - - - En viktig principiell fråga som kommittén fastslår är att kommunerna bör tilldelas ett huvudansvar för tillsynen av miljöfarlig verksamhet. I 22 kap. 1 § föreslås att efter åtagande av en kommun får regeringen överlåta åt kommunen att i ett visst avseende utöva tillsyn som annars skulle ankomma på statlig myndighet. - - - kommun anser det vara väsentligt att en kommun även fortsättningsvis skall ha möjlighet att åta sig tillsynen av en miljöfarlig verksamhet som är av väsentlig betydelse för kommunens miljöbelastning, under förutsättning att resurser och kompetens finns att tillgå. Paragrafen bör omformuleras så att dess innebörd överensstämmer med nuvarande 44a § i miljöskyddslagen. - - - En viktig faktor för att uppnå de nationella miljömål som fastlagt är att en helhetssyn präglar miljöarbetet på central, regional och lokal nivå. Denna för miljöarbetet så viktiga helhetssyn har också påtalats av som bl.a. föreslår inrättandet av ett centralt samrådsorgan. 19.2.61 : Vi anser att beslutsfattande, tillsyn och planering skall ske så nära berörda människor och verksamheter som möjligt. Därför delar vi inte kommitténs syn att skall bli tillsynsmyndighet för vissa verksamheter, utan tillsynen bör som utövas av länsstyrelse. Av samma skäl ansluter vi oss till förslaget att tillsyn där så är lämpligt utövas av nämnd, men vi anser inte att kommunens egna verksamheter därvid generellt skall undantas. Vid behov av planering eller tillsyn inbegripande flera län eller kommuner anser vi att detta i största utsträckning skall ske genom samverkan och inte onödigtvis föras till högre beslutsnivå. 19.2.62 : Ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna är inte utklarad i miljöbalksförslaget. Regeringen har därför tillkallat en särskild utredare, 1993:43. - - - Konsekvenserna för den kommunala självstyrelsen av miljöskyddskommitténs förslag är bl.a. mot bakgrund av vad som angivits svåra att bedöma. Eftersom de organisatoriska frågorna inte är klarlagda i betänkandet, är kommunernas roll i den framtida miljöpolitiken fortfarande oklar när betänkandet remissbehandlas och kommer att vara oklar när betänkandet remissbehandlas och kommer att vara oklar om en proposition föreläggs under innevarande mandatperiod. Detta är helt oacceptabelt för kommunerna. Ansvarsfrågorna måste vara utklarade när fattar beslut om en ny miljölagstiftning. - - - har i en skrivelse hemställt att regeringen ger en parlamentarisk utredning i uppdrag att utreda frågan om ett vidgat grundlagsskydd för kommunernas självstyrelse. Dessutom föreslås att åtgärder omgående vidtas för att få till stånd en enhetlig och konsekvent linje i lagstiftningsfrågor som rör kommunerna och att självstyrelseintressena regelmässigt blir beaktade. Det senare innebär att en avvägning i förhållande till om självstyrelse skall göras i allt lagstiftningsarbete som direkt eller indirekt berör kommunerna. I fråga om uppgiftsfördelningen mellan staten och kommunerna bör man enligt förbundets uppfattning skilja på obligatorisk verksamhet där utrymme finns för lokala bedömningar och därmed kommunalt självstyre och obligatorisk verksamhet utan direkta självstyrelseinslag. Förbundet anser att i fråga om obligatorisk verksamhet utan direkta självstyrelseinslag utgångspunkten bör vara att staten bär ansvaret för verksamheten - även om denna kan behöva decentraliseras och skötas lokalt. Det bör i lag finnas möjlighet för kommunerna att frivilligt avtala med staten om att sköta en sådan verksamhet mot full kostnadstäckning. I vilken grad förslaget till miljöbalk ger utrymme för lokala bedömningar och därmed kommunalt självstyre är mycket svårt att bedöma med utgångspunkt i huvudbetänkandet. Kommunens framtida roll i miljöpolitiken skall först klarläggas av en särskild organisationsutredare. Många regler i förslaget bedöms ge utrymme för lokala avvägningar om hur miljöhänsynen lämpligast uppfylls. följer av andra regler att det inte går att bedöma om dessa kommer att vara utformade så att de ger utrymme för lokala avvägningar. - - - anser att redan när ett förslag till miljöbalk överlämnas till , måste det klart framgå vad alla kommuner förväntas ta ansvar för i miljöpolitiken. De grundläggande kraven på varje kommun skall alltså stå inskrivna i lag. De regler som kommunerna skall ha ansvar för förutsätts ge ett utrymme för lokala bedömningar och prioriteringar så att de är av kommunalpolitiskt intresse. - - - Saknas självstyrelseinslag, bör huvudansvaret ligga på staten och kommunerna kan då i stället ges möjlighet att efter intresse och kompetens avtala med staten om att sköta uppgifterna mot full kostnadstäckning. Genom en sådan på lokala överenskommelser grundad lösning av ansvarsfördelningen kan också staten vinna fördelar. Om en kommun på grund av resursbrist eller andra skäl inte fullgör uppgiften på ett sätt som staten förutsatt, kan uppgiften gå tillbaks till staten i dess egenskap av ansvarig för verksamheten. Exempel på verksamheter som i stort sett saknar självstyrelseinslag inom "miljöområdet" är djurskyddstillsyn, livsmedelstillsyn och vissa frågor om kemikaliekontroll. - - - Kommittén förväntar sig uppenbarligen att kommunerna skall ta över en stor del av den miljötillsyn som länsstyrelserna utövar. En särskild organisationsutredare har dock tillkallats. -- - Vad gäller tillsynen är utgångspunkten för organisationsutredaren att uppdelningen av tillsynsansvaret mellan och kommunerna bör göras tydligare än enligt gällande bestämmelser. har i samband med "Utredningen om kommunernas arbete för en god livsmiljö (KLIV)" kunnat konstatera att de allra flesta som arbetar med eller berörs av miljötillsynen är positiva till den överföring av tillsynsansvaret till kommunerna som genomförts . Genom det kommunala övertagandet har tillsynen förbättrats markant. Utvecklingen har också lett till resursförstärkningar och betydligt förbättrad miljökompetens i kommunerna. Ett fortsatt övertagande av mer kvalificerade tillsynsobjekt ses som en naturlig utveckling i flertalet kommuner. 19.2.63 : Från sida vill vi understryka betydelsen av fristående miljönämnder. Miljöarbetet måste ligga på ett särskilt kommunalt organ och inte blandas samman med andra frågor. Framför allt skall miljöfrågor inte handhas av sådan nämnd som har att ansvara för exploateringsfrågor, som byggnadsnämnd och teknisk nämnd. Föreningen anser att det är högst olyckligt att miljönämnderna , efter ändringen av Kommunallagen, endast är fakultativa. En önskan från föreningens sida är naturligtvis att det genom vederbörlig ändring i Kommunallagen åter blir obligatoriskt med fristående miljönämnder. Det lokala Agenda 21-arbetet, som pågår i flera av landets kommuner, måste även fortsättningsvis uppmuntras. Detta arbete kan ske i form av planer, som fastställs och ställs ut på samma sätt som de kommunala översiktsplanerna. Varje kommun bör utarbeta sin egen Agenda-21 med sina egna punkter och förslag till åtgärder, samt en realistisk tidsplan för att verkställa dessa. Detta förfaringssätt är i många kommuner redan ett faktum, men har ännu långt ifrån vunnit terräng i hela landet. Denna lokala Agenda-21 skall kunna ställas ut på samma sätt som förslag till översiktsplaner. 19.2.64 och : Kommittén har inte föreslagit några lösningar på problemen avseende utdragen handläggning i tillståndsärenden och brister i tillsynen. Dessa båda frågor är av mycket central betydelse för företagen. Det är därför med tillfredsställelse vi konstaterar att regeringen - såsom efterlyst i sitt yttrande - tillsatt en särskild utredare med uppgift att se över tillstånds- och tillsynsfrågor mot bakgrund av bl.a. kommitténs förslag. Utan att föregå utredningen vill organisationerna kraftfullt understryka vad som uttalas i utredningsdirektiven, nämligen att "Det är angeläget att säkerställa hög kompetens, liksom högt ställda krav på rättssäkerhet och effektivitet i tillsynsarbetet. Vidare bör enhetlighet i rättstillämpningen uppnås". Detta innebär att kommitténs uttalanden om fördelningen av tillsynsansvaret mellan regional och nivå synes mer eller mindre överspelade. Som utvecklat saknas ens teoretiska möjligheter att i varje enskild kommun bygga upp den kompetens som skulle fordras för att ta över tillsynsansvar. Även för den tillsyn som utförs av kommunerna finns anledning till förnyade överväganden angående ansvaret. har tidigare i sin idéskiss förordat en statlig tillsynsorganisation med 6-8 regionala enheter. Även om denna idé inte förverkligas bör det finnas goda förutsättningar att genom frivilligt samarbete mellan olika länsstyrelser uppnå de för företagen eftersträvade målen, nämligen hög kompetens, hög effektivitet och stor enhetlighet i rättstillämpningen. Den nuvarande situationen är helt otillfredsställande. Sannolikt krävs ändringar i alla led i beslutsprocessen för att handläggningstiderna skall kunna kortas. Särskilt intresse bör därvid ägnas åt handläggningsrutiner såsom remissorganens agerande, tidsfrister för yttrande, beviljande av anstånd m.m. En yttersta tidsgräns för meddelande av tillstånd bör också övervägas. Dylika existerar internationellt och bidrar effektivt till snabbare handläggning. 19.2.65 , LRF: Kommunerna ges allt vidare befogenheter inte minst när det gäller tillsynen över miljöskyddet. Kommittén vill öka kommunernas tillsynsuppgifter och även påföra dessa tillsynen över miljöfarlig verksamhet. LRF har inget emot en decentralisering av såväl tillstånd som tillsyn under förutsättning att myndighetsutövningen sköts på ett kompetent sätt samt att den enskildes rättssäkerhet inte sätts ur spel speciellt vad gäller möjligheten att överklaga förelägganden och förbud. LRF upplever att det finns stora brister vad gäller samarbete mellan tillståndsgivande myndigheter, vilket kan ha en orsak i skilda ambitioner i olika lagstiftningar. Med tanke på vikten av att kunna förenkla och förbilliga för såväl samhälle som enskilda är ett ökat samarbete ytterst viktigt, vilket också kommer till uttryck i 22 kap. 1 §. Tillsynsverksamheten får inte göras mer omfattande eller kostnadskrävande än som oundgängligen krävs. Med tanke på att tillsynsmyndigheterna enligt 23 kap. 1 § har rätt att ta ut avgifter som täcker kostnaderna för prövning och tillsyn finns det ingen naturlig broms på hur omfattande denna verksamhet kan bli. LRF anser att lagtexten dels bör ge uttryck för en allmän återhållsamhet dels endast ge möjlighet för tillsynsmyndighet att ta ut avgift för prövning och tillsyn över tillståndspliktig verksamhet. Tillsyn över annan verksamhet bör vara av ett allmänt samhällsintresse i likhet med t.ex. polisövervakning och bekostas av allmänna medel. 19.2.66 : Det är viktigt att stora företag med många anläggningar inte har flera skilda tillsynsmyndigheter med ett antal olika kontaktpersoner. Miljösamarbetet underlättas om man har en kontaktperson från en myndighet som är väl insatt i verksamheten. - - - anser därför att det skall finnas en möjlighet för företag som bedriver verksamhet vid flera anläggningar att kunna få endast en tillsynsmyndighet för alla anläggningarna. 19.2.67 , TCO: Om de nationella miljömål som beslutas av skall kunna uppnås måste det finnas en helhetssyn på miljöarbetet på central, regional och lokal nivå. Detta har också framhållits av den s.k. , som bl.a. föreslagit att ett centralt samrådsorgan inrättas. TCO tillstyrker i stort de förslag som lagts av utredningen till ansvarsfördelning mellan , länsstyrelserna och kommunerna. Då flera myndigheter på nationell nivå påverkas av skapandet av förutsätter TCO att eventuella konsekvenser utreds i nära medverkan med berörda fackliga organisationer. - - - Den arbetsfördelning som finns beträffande tillsynen av kommunala anläggningar under hälsoskyddslagen fungerar bra och bör tillämpas även framöver. Det är i sammanhanget angeläget att organisationen av hälsoskyddet på regional och central nivå ut. - - - TCO anser att det i skall slås fast att kommunerna på lokal nivå har ett ansvar att uppmärksamt följa utvecklingen inom kommunen i miljö- och hälsoskyddshänseende och därvid utarbeta de förslag som är påkallade samt att medverka i planering där miljö- och hälsoskyddsfrågor berörs; samarbeta med myndigheter, organisationer och enskilda vars verksamhet berör miljö- och hälsoskyddsområdet och lämna allmänheten råd och upplysningar i frågor som rör miljö- och hälsoskyddsområdet. Organisationsformen måste dock vara sådan att risken för jäv, sammanblandning och otydlighet undvikes. TCO tillstyrker att kommunerna åläggs att inrätta en miljönämnd som har ett samlat ansvar för miljöarbetet i kommunen. Det är enligt TCOs mening nödvändigt att denna nämnd i sitt arbete stöds av en samlad särskild förvaltning för miljöfrågorna. TCO vill också påpeka att resursfrågorna ses över både på central, regional och lokal nivå för miljöarbetet. Den allmänna nedrustning som pågår av den offentliga förvaltningen där sparande har blivit en allt överskuggande faktor, riskerar att göra målsättningarna i miljöarbetet enbart till slagord utan innebörd. Den föreslagna avgiftsbeläggning som föreslås i borde kunna bidra till finansieringen av miljöarbetet. Ett stort problem för miljöarbetet är att bibehålla kompetens inom myndigheter och kommuner där det privata näringslivet åter kommer att tvingas intensifiera sitt miljöarbete. Det är i och för sig positivt att det privata näringslivet rekryterar kunnig personal från naturvårdsverk, länsstyrelser och kommuner, men detta får inte leda till att kompetensnivån inom myndigheterna urholkas beträffande yttre miljöfrågor. Samhället måste därför göra ansträngningar för att bredda kompetensen inom miljöområdet så att man inte blir onödigt drabbade när man blir utsatt för viss förlust av kvalificerade medarbetare. 19.2.68 , LO: LO anser att ökat kommunalt engagemang i tillsynsarbetet är viktigt med hänsyn till arbetets omfattning, men anser också att det är tveksamt om kommunerna har möjlighet att leva upp till sin roll som tillsynsorgan. Utredningen har ej heller på detta område presenterat tillräckligt underlag om konsekvenserna av förslaget och en förutsättningslös prövning av alternativ. Med tanke på den nedrustning som skett av kommunerna, och förändringen av kommunallagen beträffande obligatoriska nämnder finns det anledning att befara att det i åtskilliga kommuner ej kommer att finnas tillräcklig kompetens för att klara miljötillsynen. Denna utveckling har ej berörts och ej heller konsekvenserna av den. Visserligen kan kommuner via tillsynsavgifter finansiera verksamheten, men den fortgående nedrustningen kan omintetgöra balkens intentioner. Det bör klargöras vad som krävs i form av vägledning från centrala myndigheter, centralt föreskriftsarbete samt utbildningsinsatser för att kommunerna skall klara sina uppgifter på området. - - - På grund av den tid som tillståndsärenden kan ta finns en uppenbar risk för att nödvändiga investeringar uteblir eller att nya verksamheter förläggs utanför landets gränser. Detta kan i sin tur innebära att de miljölösningar som tillståndsmyndigheterna nu önskar åstadkomma inte kommer till stånd, därför att ambitionsnivån är lägre i de länder där investeringarna skulle komma att göras. Det är därför viktigt att förkorta handläggningstiderna - utan att ge avkall på miljökraven - genom att se över administrativa rutiner och öka utnyttjandet av generella föreskrifter. 19.2.69 Akademikers , /SR: Det är bra att en stor del av ansvaret decentraliseras till dem, som är mest berörda (i kommunerna) både när det gäller tillsynen och ideella organisationers möjlighet att yttra sig och överklaga beslut. Utredningen föreslår att huvuddelen av tillsynen över miljöfarliga verksamheter läggs på kommunerna. Det är bra eftersom den lokala tillsynen på detta sätt kan samordnas och en helhetsbild blir tydligare. Det är emellertid viktigt att kommunerna tillförsäkras resurser så att tillsynen kan utföras tillfredsställande. - - - ger centrala myndigheter en avsevärt utökad föreskriftsrätt och skapar också nya kontrollredskap, som staten kan använda mot kommunerna. Även om vikten av det lokala miljöarbetet nämns här och där i underlagsmaterialet blir det nationella perspektivet alltför dominerande. Det demokratiska Agenda -21 perspektivet återspeglas inte på något sätt i lagtexten. Detta medför att mycket av den nya tidens miljöarbete; folkhälsoarbete, livsstilspåverkan, lokalt samarbete mellan myndighet-näringsliv-ideell miljövård, medborgarmedverkan etc. kommer att skötas utanför balkens domäner. Ur denna synpunkt är en traditionell myndighetslag, mer lämpad att lösa 80-talets punktkälloproblematik än att hantera det mer långsiktiga, förebyggande och underifrån kommande miljöarbete när vi närmar oss . Risken är därför uppenbar att balken kommer att leda till att miljöarbetet vrids bort från den decentraliserade modell som varit gällande i . Närhetsprincipen borde komma till uttryck i lagtext. 19.2.70 Föreningen : Tillsyns- och kontrollverksamheten inom svensk skogsindustri har sedan miljöskyddslagens tillkomst successivt utvecklats både genom myndigheternas och industrins försorg och fungerar mycket väl. Basen i fabrikernas kontrollverksamhet utgörs av egenkontrollen, vilken omfattar daglig drift-, utsläpps, och funktionskontroll av processer och reningsanläggningar. - - - Skogsindustrierna anser att det inte finns skäl att förändra nuvarande ansvarsfördelning för tillsynsverksamheten mellan myndigheterna. Huvudansvaret för tillsynen bör således även fortsättningsvis åvila de statliga myndigheterna. De statliga myndigheterna bör i likhet med utöva tillsyn för de anläggningar som ingår i miljöskyddslagens A- respektive B-lista. En översyn av listorna kan dock vara befogad. Vi förordar en uppdelning baserad på branscher och inte på enskilda företag, vilket diskuteras i övervägandena. - - - Enligt vår uppfattning skulle en decentralisering av tillsynsansvaret till kommunerna komma att innebära ett mer komplicerat och sannolikt dyrare system för företagen. Att bygga upp erforderlig kompetens hos kommunerna skulle t.ex. vara mycket kostsamt, om det ens är möjligt. Ytterligare skäl för att huvudansvaret bör vila på de centrala och regionala myndigheterna är att miljöproblemen till stor del är av global karaktär. Tillsynsverksamheten bör därför mer och mer riktas mot övergripande ansvar och samordning av åtgärder inom större regioner. 19.2.71 Kemikontoret: Särskilt de mindre företagen har små möjligheter att till för dem skälig kostnad täcka sitt behov av miljörättslig sakkunskap med hjälp av utomstående sakkunniga. Sådana utgör för övrigt en bristvara. Företagen måste därför kunna förlita sig på myndigheternas förmåga att tillämpa lagen korrekt, konstruktivt och effektivt. Det är därför av väsentlig betydelse att den framtida tillsynsorganisationen får en sådan struktur att den kan tillgodose företagens behov i detta avseende. Kemikontoret utgår ifrån att den nu arbetande utredningen rörande den framtida myndighetsorganisationen beaktar detta. 19.2.72 , MHTF: MHTF anser, i motsats till kommitténs förslag, att kommunerna skall ha tillsyn över kommunens egna anläggningar. Kommunerna har tillsyn över en mängd kommunala anläggningar som lyder under hälsoskyddslagen, men även anläggningar som lyder under nuvarande miljöskyddslag. Detta är en väl fungerande organisationsmodell som fortsättningsvis bör tillämpas. - - - MHTF anser att det i balken skall fastslås att det på lokal nivå skall finnas en nämnd med ansvar att - uppmärksamt följa utvecklingen inom regionen/kommunen i miljö- och hälsoskyddshänseende och därvid utarbeta de förslag som är påkallade samt medverka i planering där miljö- och hälsoskyddsfrågor berörs - samarbeta med myndigheter, organisationer och enskilda vars verksamhet berör miljö- och hälsoskyddsområdet - lämna allmänheten råd och upplysningar i frågor som rör miljö- och hälsoskydd. Jämför med nuvarande Hälsoskyddslag 4 §. MHTF anser att en fristående miljö- och hälsoskyddsnämnd och förvaltning är en förutsättning för ett effektivt opartiskt och trovärdigt miljö- och hälsoskyddsarbete, att genom detta undvikes t.ex. risken för jäv. Status och förtroende för miljö- och hälsoskyddsarbetet bibehålles. 19.2.73 : Förbundet vill framhålla vikten av att den omfattande balken med den långtgående delegeringen av tillsynsansvaret till bl.a. kommuner inte får medföra en ojämn tillsyn och rättstolkning i de olika kommunerna. Tillsynsmyndigheterna måste inneha hög kompetens samt upprätthålla samma ambitionsnivå. Det är betydelsefullt att tillsynen ej påverkas av att en eventuell skada kommer att täckas av en försäkring. Självfallet får inte heller det förhållandet att det aktuella objektet har nära anknytning till tillsynsmyndigheten, t.ex. en kommuns tillsyn av kommunalt bolag, inverka på tillsynen. Förbundet anser att kontrollen över de olika tillsynsmyndigheternas verksamhet genomgående bör handhas av en särskild myndighet. Detta för att främja en enhetlig och likformig tillsyn. 19.2.74 : Det nu liggande förslaget till miljöbalk ger möjlighet till en smidigare hantering av industrins miljöfrågor än vad nuvarande lagstiftning medger. Detta kräver dock att den tillsatta organisationskommittén förvaltar möjligheterna rätt. Därvid är det väsentligt att handläggningstiderna för tillståndsärenden kan göras korta.