prop · GI0350 · 1995-01-01 00:00:00 — I allmänmotiveringen (sid 187-188) lämnas en redogörelse för för- och nackdelar med respektive modell. Den löptidsbaserade modellen beskrivs som enklare och mindre kostsam att införa, medan den durationsbaserade metoden uppges vara mer exakt och ge ett mer rättvisande mått. Något alternativ till dessa två modeller medges inte i lagför- slaget. Inspektionen har inget att erinra mot de två modeller som anges i lagförslaget för beräkning av kapitalkravet i denna del. Inspektionen tror dock att det kan finnas andra modeller än de föreslagna som bättre avspeglar ifrågavarande ris- ker. Eftersom direktivet inte synes medge att instituten utarbetar egna modeller för beräkning av kapitalkravet i denna del vill dock inspektionen inte nu föreslå någon ändring av lagtexten i denna del. Inspektionen ser dock fram emot resultatet av det arbete som pågår i med utarbetandet av beräkningsmodeller för den generella risken avseende ränterelaterade finansiella instrument. Om detta arbete utmynnar i att även andra modeller än de som angivits i det remitterade lagförslaget kan användas och detta inte står i strid med de EG-regler måste följa, bör lagtexten ge utrymme för det. Sam- tidigt bör inspektionen ges möjlighet att godkänna vilken annan metod än de föreslagna som får användas för beräkning av kapitalkravet i denna del. Inspektionen föreslår därför att 4 kap. 2 § sista stycket får följande lydelse. "Kapitalkravet för den generella risken skall bestämmas enligt den metod som godkänts av ." Inspektionen har noterat att det i den svenska versionen av direktiv /6/EEG saknas formel i bilaga 1 (sid 430) för den durationsbaserade metod som kan an- vändas som alternativ till den löptidsbaserade metoden för bestämmandet av ka- pitalkravet för den generella risken. Avvecklingsrisker, 4 kap. 5 § Sammanfattning: Inspektionen föreslår antingen en avkortning av de tidsspann som angivits i allmänmotiveringen i promemorian (sid 194) eller en skärpning av de faktorer som föreslagits skall användas för beräkning av kapitalkravet för ifrågavarande risker. I allmänmotiveringen (sid 193 ff) redovisas de villkor som skall gälla vid tillämpning av den ena av de två metoder som är tänkbara för beräkning av ka- pitalkravet för avvecklingsrisker. Enligt den ena metoden skall kapitalkravet beräknas med hjälp av en faktor som varierar i förhållande till den tid som förflutit efter bestämd avvecklingsdag för transaktionen ifråga. Det tidsspann som anges vid tillämpning av denna metod är 5-15, 16-30, 31-45 och 46 dagar eller fler. Enligt förslaget skall ett 100 %-igt kapitalkrav ställas först efter den . delar den i promemorian redovisade bedömningen av de risker, inte minst spridningsrisker som förekommer i avvecklingsverksamheten, samt vad som anförts i fråga om vikten av att värdepappersmarknadens clearing och avveckling fungerar väl. Inspektionen vill emellertid fästa uppmärksamheten på riskerna med att acceptera förhållandevis låga kapitalkrav vid stora förseningar i leveranser. I detta sammanhang kan det vara på sin plats att nämna något om skillnaden mellan det svenska clearing- och avvecklingssystemet i jämförelse med motsvarande system i flera länder inom EU. Det svenska clearing- och avvecklingssystemet fungerar på så sätt att leverans av värdepapper görs brutto medan leverans av likvider görs netto genom clearing i . I flera länder inom EU sker ingen sådan nettning utan leverans av både värdepapper och likvider sker brutto och affär för affär. Denna skillnad är av avgörande betydelse och innebär att riskerna för en kedjeeffekt med störningar på hela systemet är betydligt större i eftersom hela likvidschemat måste läggas ned om en aktör fallerar. En aktör som inte kan prestera leverans på angiven dag kan alltså komma att orsaka störningar i likvidschemat. Detta skulle kunna få allvarliga konsekvenser för andra aktörer. Mot bakgrund av vad här anförts anser inspektionen att de föreslagna kapitakra- ven för avvecklingsrisker enligt ifrågavarande metod inte är i nivå med vad ett svenskt värdepappersmarknadssystem kräver och att kapitalkraven därmed till viss del blir missvisande i förhållande till de krav som bör ställas på en aktör som överträder likvidtiden. När det gäller den aktuella metoden bör det alltså övervägas om inte de tidsspann som angivits i allmänmotiveringen i promemorian bör avkortas. Alternativt bör en skärpning ske av de faktorer som enligt metoden skall användas för beräkning av kapitalkravet för ifrågavarande risker. Motpartsrisker, 4 kap. 6 § I första meningen i denna paragraf anges att kapitalkravet skall motsvara av värdet av de finansiella instrumenten eller likviden multiplicerat med det riskvikttal som enligt 3 kap. 1 § första och andra styckena gäller för den ifrågavarande motparten. Styckeindelningen framgår inte tydligt i denna del av det remitterade lagförslaget varför vad som avses med andra stycket är oklart. Valutakursrisker, 4 kap. 8 § I tredje stycket i lagförslaget i denna del anges att skall medge att en simuleringsmetod får användas vid beräkning av kapitalkravet enligt denna paragraf. Inspektionen har föreslagit ändring i utformningen av 4 kap. 2 § sista stycket innebärande att inspektionen ges möjlighet att godkänna även andra metoder än de i lagförslaget angivna. En liknande ändring bör komma till stånd även i detta avseende. Andra metoder än den i lagförslaget i denna del angivna kan bli aktuella att tillämpa. Därför bör lagtexten också här ge utrymme för det. En sådan metod bör få användas med medgivande. Inspek- tionen föreslår därför att 4 kap. 8 § sista stycket formuleras på följande sätt. "Efter medgivande av får en simuleringsmetod eller annan metod som inspektionen godkänt användas vid beräkning av kapitalkravet enligt denna paragraf." Bestämmelserna om handelslagret utgör exempel på regler som är generellt och vagt utformade. Det förutsätts härvid att det närmare innehållet preciseras i förordning eller föreskrifter. En definition av begreppet "kort sikt" saknas. Skall det vara , 6 mån, eller . Det får stor betydelse eftersom kapitalkraven är annorlunda utformade för handelslagret jämfört med den s k investmentportföljen. På sid 196 i promemorian anges att särskilda beräkningsmetoder skall gälla för OTC-derivat som ingår i handelslagret. OTC-derivat brukar vara en samlande beteckning på derivatkontrakt som inte är föremål för central clearing. (Se ovan ang OM:s remissvar avseende SOU 1993:114). Principen om att clearade contra icke-clearade instrument skall behandlas olika är viktig. Den bör därför lyftas fram i lagtexten så att det klart framgår att lagstiftaren står bakom central clearing och ger den sitt stöd. I promemorian anges att ett instituts handelslager utgörs av sådana positioner i finansiella instrument som institutet tagit i avsikt att "... skydda egna positioner...". anser att lagtexten bör kompletteras enligt följande: "... skydda egna positioner i handelslagret...". Denna förtydligande formulering används dels i förslagsrutan på sid 176, dels i texten på sid 178, tredje stycket. Positioner som tagits i avsikt att skydda egna långsiktiga positioner skall givetvis inte inräknas i handelslagret. I promemorian föreslås att kapitalkravet skall gälla för den specifika och generella risken. Vid beräkning av kapitalkravet får institutet räkna av långa och korta positioner i samma slag av finansiella instrument mot varandra. anser att de ovan markerade begreppen bör definieras i ett särskilt stycke i 2 §. Definitionerna bör vara så precisa som möjligt. Föreningen finner förklaringarna till begreppen långa och korta positioner i promemorian (sid 180) något svårförståeliga och de bör därför förtydligas. Även förklaringen i direktivet, Artikel 2 punkt 22 är svårförståelig. I promemorian anges i paragrafens andra och tredje stycke hur den specifika risken skall bestämmas. I båda dessa stycken behandlas i punkten B de placeringar m m för vilka kapitalkravet för den specifika risken skall vara , eller beroende på den återstående löptidens längd. Denna grupp omfattar s k kvalificerade instrument (sid 186). vill påpeka att förslaget till lagtext är formulerat på sådant sätt att till kvalificerade instrument endast får räknas de placeringar m m "som avses i 3 kap 1 § första stycket B", dvs placeringar hos eller fordringar på , utländska kommuner, internationella utvecklingsbanker, utländska banker i m m. I lagtexten 4 kap 2 § har inte medtagits den möjlighet att såsom "kvalificerade instrument" - med kapitalkrav lägre än för den specifika risken - betrakta även andra typer av räntebärande finansiella instrument vilken återfinns i allmänmotiveringen under "Skälen för förslaget", sid 186 sista stycket och sid 187 första stycket. anser det synnerligen viktigt att även denna möjlighet medtas i lagtexten, så att inte får högre kapitalkrav än institut i andra länder. Klassificeringen av ett företags räntebärande värdepapper såsom "kvalificerade instrument" har även betydelse för kapitalkrav avseende innehav av detta företags aktier, eftersom ett av villkoren för att kapitalkrav för den specifika risken avseende aktier skall få reduceras från till (4 kap 3 § andra stycket) är att företaget "inte har emitterat räntebärande värdepapper för vilka gäller ett kapitalkrav på för ränterisker" (sid 190). I promemorian anges - i paragrafens andra stycke - att "kapitalkravet för den specifika risken får sättas ned till , om positionerna i aktier och aktieanknutna finansiella instrument uppfyller särskilda krav i fråga om säkerhet, likviditet och riskspridning". I allmänmotiveringen, sid 190, påpekas att "vid bedömningen av frågan om ett lägre krav för den specifika risken skall få tillämpas" bör man beakta att effekten kan "medföra snedvridningar på aktiemarknaden" därför att "ett lägre kapitalkrav vid innehav av aktier med hög likviditet kan leda till koncentration av sådana aktier i företagets portfölj på bekostnad av andra typer av aktier". anser att promemorieförfattarens påpekande om "snedvridningar" till följd av lägre kapitalkrav är svårförståeligt. Hela systemet med kapitaltäckningskrav är ju uppbyggt på principen att placeringar med låga risker skall ha låga kapitalkrav - och tvärtom. anser vidare att i denna paragraf klart bör anges att aktie- indexterminer inte skall vara föremål för kapitalkrav för den specifika risken om terminen omsätts på börs och bedöms representera ett brett diversifierat index. Att så är fallet framgår av allmänmotiveringen, sid 191 sista stycket. vill påpeka att i denna paragraf, som behandlar "motpartsrisker", används begreppet "finansiella instrument", dvs samma begrepp som i kapitlets övriga paragrafer. I direktivets motsvarande text om motpartsrisker (Bilaga 2, punkt 3.1-4.2) används dock begreppet "värdepapper" ("securities"), till skill- nad från finansiella "instrument" på andra platser i direktivet. anser därför att man i 6 § inte bör använda begreppet "finansiella instrument" utan i stället begreppet "fondpapper" (som, till skillnad från "värdepapper", är den lagreglerade definitionen). Vidare anser att paragrafens sista mening bör omformuleras för att bli tydligare - se direktivets Bilaga 2, punkt 3.1. I promemorian framhålls (sid 175) att "Kapitaltäckningsregler för positioner på värdepappers- och valutamarknaderna medför ökade kostnader för företagen. För beräkning av positionerna kommer de att vara tvungna att installera nya system". vill starkt understryka ovannämnda kostnadsaspekter för de . Även när det gäller konkurrensen med utländska institut är kostnadsaspekterna av stor betydelse. Det är positivt att man även i promemorian betonar detta, vilket framgår av följande citat: "Det är viktigt att de svenska företagen inte blir föremål för hårdare krav än de som gäller för övriga EES-länders finansiella institut och att de därmed inte belastas med relativt sett högre kostnader. Detta är av väsentlig betydelse för att de svenska företagen skall kunna hävda sig på den internationella värdepappersmarknaden." (sid 175) anser det viktigt att dessa synpunkter återfinns i den kommande propositionen, inte minst såsom vägledning vid utformningen av de mer detaljerade föreskrifterna om kapitalkrav m m. Det bör av propositionen framgå att skall tillåta ett institut att använda redan existerande riskhanteringssystem om institutet kan visa att systemet uppfyller rimliga krav på riskhantering. vill understryka vikten av att de möjligheter till netting av marknadsrisker som anges i kapitalkravsdirektivet (93/6/EEC) blir tillgängliga även för . Det är därför viktigt att legal grund finns för att medge alla de former av nettingmöjligheter som följer av detta direktiv - och även av överenskommelser i . Föreningen utgår ifrån att promemorians förslag till lagtext (4 kap 2 § första stycket, 4 kap 3 § första stycket och 7 kap 8 § p. 4) samt förslaget till specialmotivering (beträffande 4 kap 2 §) utgör tillräcklig legal grund härför. Denna fråga bör ytterligare övervägas i den fortsatta beredningen av ärendet. - Den viktiga frågan om juridiskt hållbara nettingregler har behandlat i avsnitt 2.1 (3 kap 1 §) ovan. I promemorian (sid 203) föreslås beträffande kapitalkravet för valutakursrisker att efter medgivande av får en simuleringsmetod användas vid beräkningen av kravet. vill understryka uttalandet i promemorian att instituten bör "uppmuntras att använda simuleringsmodellen eftersom den är marknadsbaserad och därmed har större träffsäkerhet vad gäller riskbedömning". Det är viktigt att de institut, som har utarbetat - eller kommer att utarbeta - sofistikerade risk- bedömningsmetoder, tillåts använda dessa. I promemorian diskuteras på sid 203 lagförslaget i 4 kap 8 § andra stycket att för "balanserade positioner i nära korrelerade valutor får tillämpas ett kapitalkrav motsvarande av värdet av den balanserade positionen" - i stället för enligt huvudregeln. Där uttalas att för del "kan alternativet inte tillämpas", eftersom ingen överenskommelse existerar mellan och andra länder om att begränsa växelkursförändringar mellan ländernas valutor. anser att även för kan detta alternativ vara aktuellt, eftersom även ett svenskt institut kan ha balanserade positioner mellan valutor inom EMU, även om inte självt ingår i EMU. Vidare har filialer i EMU-länder; för dessa filialers verksamhet är en EMU-valuta den normala transaktionsvalutan. Dessa omständigheter bör framhållas i propositionen. Avsnittet ingår i kapitlet om kapitalkrav, i fråga om vilket fondhandlare- föreningen med instämmande i Svenska Bankföreningens yttrande hänvisar till detta. Här skall dock göras ett påpekande. På den finansiella marknaden är ett viktigt led i begränsningen av risker att utnyttja olika clearingsfunktioner. Härigenom erbjuds bl.a. möjligheten att utnyttja netting. Vid netting kan en aktör nedbringa det marginalsäkerhetskrav, som ställs från clearinghusets sida på aktörens positioner. För ingångna kontrakt på derivatmarknaden skall enligt förslaget i promemorian marginalsäkerheten utgöra basen för kapitaltäckningskravet avseende marknadsrisken på derivatpositioner. Av hänsyn till detta är det viktigt att sådan clearing och netting stöds av lagstiftningen. Såväl i detta lagstiftningsärende rörande bestämmelserna om kapitaltäckning för marknadsrisker som i det, vilket avser clearingutredningens förslag, bör därför klart markeras att clearing och därmed sammanhängande netting har lagstiftningens stöd. Förslaget om en kapitalbas motsvarande av föregående års fasta omkostnader är enligt fondhandlareföreningens uppfattning tveksamt med tanke på svårigheten att avgöra vad som är fasta kostnader. Förslaget bör därför - om anpassningen till direktivet medger detta omarbetas i förtydligande syfte. 3.6 Övervaknings- och tillsynssystem m.m. Övervakning- och kontrollsystem ( 2 §) I första meningen i denna del av lagförslaget anges att ett institut skall ha betryggande system för övervakning och kontroll av marknadsrisker i verksamhe- ten. Inspektionen anser att det är angeläget att ett institut har sådana system även för kreditrisker och stora exponeringar. Bestämmelsen ålägger endast ett institut att ha system för övervakning och kontroll samt förvaltnings- och redovisningsrutiner, som möjliggör tillsyn på institutsnivå. För att bestämmelserna om gruppbaserad tillsyn skall uppfylla sitt syfte är det väsentligt att alla företag i en finansiell företagsgrupp har sådana system som möjliggör tillsyn på konsoliderad nivå. Bestämmelsen bör kompletteras i dessa avseenden. Ingripanden (3 §) Enligt paragrafen får förelägga ett institut vars kapitalbas understiger det minsta belopp som krävs enligt 2 kap. 2-4 §§ att vidta lämpliga åtgärder för att rätta till förhållandet. har ingen erinran i och för sig mot denna bestämmelse. Införandet av bestämmelsen medför dock att frågan väcks om inspektionens möjligheter att gå till rätta med ett institut som bryter mot någon annan regel i en författning eller bolagsordningen. Inspektionen menar att en generell möjlighet redan finns för inspektionen att förelägga ett institut att efterleva sådana bestämmelser. Bestämmelsen i 7 kap. 3 § i lagförslaget kan därför synas överflödig. Avgifter m.m. (5 §) Det är rimligt att moderföretaget i en finansiell företagsgrupp, oavsett om det är ett institut eller ett holdingföretag med finansiell verksamhet, skall betala de kostnader som uppkommer för inspektionen i dess tillsyn av en finansiell företagsgrupp. Bestämmelsen bör därför kompletteras så att även ett holdingföretag med finansiell verksamhet skall betala kostnader i nämnda avseende. Överklagande (7 §) Enligt paragrafen får beslut överklagas hos kammarrätten. Inspektionen har inget att anföra häremot. Överprövning till kammarrätten bör också gälla enligt bankrörelselagen i de avseenden så inte redan är fallet. (7 kap. 24 § andra stycket andra meningen.) I konsekvens med vad som föreslagits ovan under Övervaknings- och kontrollsystem att ett institut skall ha betryggande sådana system även för bl.a. kreditrisker, anser inspektionen att punkt 1 första meningen i övergångsbestämmelserna bör kompletteras. Mellan orden "samt 7 kap. 1 §, 2 § i den del paragrafen avser" och "stora exponeringar," bör inskjutas orden kreditrisker och. Förslagen innebär sammantaget ett utökat tillsynsansvar för . RRV har i revisionsrapporten av den finansiella sektorn (RRV 1994:15) föreslagit att inspektionens uppgifter renodlas mot tillsyn, som syftar till att upprätthålla säkerhet och stabilitet i den finansiella sektorn. De nya kraven på verksamheten torde därmed ligga i linje med den förändring av verksamhet som RRV skisserat i sin granskning. 4 Övervakning och kontroll av stora exponeringar 4.1 Begränsningar av stora exponeringar Det är väsentligt att förebygga att en bank exponerar sig mycket gentemot ett moderföretag som inte tillhör finanssektorn. Förslaget att sätta en gräns på av kapitalbasen (mot normalt inom en rent finansiell koncern) har fullmäktiges stöd. tillstyrker förslaget om övervakning och kontroll av stora exponeringar. Inspektionen anser dock att den svenska lagstiftningen bör anpassas till direktivet om övervakning och kontroll av kreditinstituts stora exponeringar så att begränsningarna kommer att gälla på enskilt instituts nivå när institutet inte är vare sig moder- eller dotterföretag i en finansiell företagsgrupp som står under tillsyn av , och på gruppbaserad nivå i övriga fall. Under denna punkt kommer frågan om central clearing upp. med specialinriktning på options- och terminshandel och som valt att centralt cleara dessa produkter hos en clearingorganisation kan komma att drabbas av regelsystemet om stora exponeringar och således begränsas i möjligheterna att välja en clearingorganisation som motpart för de affärer institutet specialiserat sig på att utföra. Av hänsyn till den riskminimering som central clearing innebär är det viktigt att hinder mot sådan clearing inte läggs. Med den föreslagna utformningen av lagen är så inte fallet. Av lagtexten bör därför exponeringar på en clearingorganisation undantas från bestämmelserna om stora exponeringar. kan inte finna att direktivet (92/121/EEC) har någon motsvarande bestämmelse om att gränsen , när institutet har ett annat institut som ägare, skall sänkas till när institutet har en icke-finansiell ägare. De skäl som på sid 289 i promemorian anförs för 10-procentgränsen är inte av större tyngd i än i andra länder. Föreningen anser att inte bör belastas med hårdare regler än institut i utlandet. I promemorian (sid 233-234) behandlas "Exponeringar i instituts handelslager" och de regler härför som återfinns i kapitalkravsdirektivet (93/6/EEC), Bilaga 6. I promemorian konstateras följande: "De exponeringar som kan uppkomma i handelslagret torde i vara av relativt begränsad omfattning. Det har inte framkommit tillräckligt starka skäl för att ge den rätt att bevilja undantag som direktivet öppnar och att införa de förhållandevis komplicerade kapitaltäckningsregler som undantagsmöjligheten förutsätter." (sid 234) anser att bör ha rätt att bevilja de undantag och möjligheter som direktivet medger. I promemorian har inte visats att detta skulle vara oviktigt för de . I fråga om förslagen rörande stora exponeringar har samarbetat med och får hänvisa till yttrande, i vilket instämmer, dock att följande tillägg görs till vad yttrat. I vissa former av clearing uppkommer exponeringar från en clearingmedlems sida gentemot ett clearinginstitut. Sådana exponeringar kan avse stora värden. Av hänsyn till riskerna i marknaden är det viktigt att det inte läggs hinder mot sådan clearing. Några sådana hinder torde i och för sig inte följa med det förslag som framläggs, förutsatt att genom föreskrifter eller på annat sätt inte föranleder det. Till ledning för tillämpningen av kommande bestämmelser om stora exponeringar bör i det fortsatta lagstiftningsarbetet därför tydligt göras klart att exponeringar mot clearinginstitut undantas från bestämmelserna om stora exponeringar. Eventuellt bör ett sådant klargörande ytterligare understrykas, när slutlig ställning tas till clearingutredningens förslag. I förslaget diskuteras möjligheten att låta medge överskridande av de begränsningar som uppställs för stora exponeringar. Därvid sägs att, eftersom sådana exponeringar kan antas vara av relativt begränsad omfattning, inspektionen inte bör ges den möjligheten. Föreningen kan emellertid förutse ett sådant behov i samband med garantigivning vid emissioner. Eftersom det är viktigt att några hinder för emissionsverksamheten inte onödigtvis skapas, bör således inspektionen redan nu ges rätt att medge överskridanden i fråga om position gentemot en och samma kund på det sätt direktivet förutsätter. Förslagen innebär bl.a. att summan av stora exponeringar (varje engagemang som uppgår till eller mer av institutets kapitalbas) inte får överstiga av kapitalbasen samt att exponeringen gentemot en enskild kund eller grupp av kunder inte får överstiga av kapitalbasen. För att visa vilka konsekvenser sådana exponeringsregler skulle få för Kassan kan det vara lämpligt att pröva reglerna på Kassans låneportfölj per . Kapitalbasen uppgick då till . Antalet grupper av kunder uppgick till drygt ett tjugotal. Den övre gränsen för ett engagemang skulle alltså vara . Denna gräns överskreds av Kassans elva största låntagargrupper. Ett mycket stort antal av Kassans fordringar utgörs av stora exponeringar (56,9 milj. kr eller mer), sammanlagt 3.777.000.000 kr av en total utlåning på 3.845.000.000 kr. Uträknat enligt bestämmelser uppgår de stora exponeringarna till av kapitalbasen. uppgick motsvarande procenttal till 980. De fartyg som belånas i Kassan är i storlek från 3.500 dw till 285.000 dw. Det kan nämnas att priset på en nyproducerad kusttanker på 17 000 dw är cirka 250 milj. kr. Kassan skulle alltså, med de föreslagna reglerna om begränsningar av enhandsengagemang, inte ens kunna ge lån till sådana enheter.