prop · GI037 · 1995-01-01 00:00:00 — En bestämmelse som delvis upprepar vad som sägs i 9 § första stycket finns i 11 § första stycket. Där föreskrivs nämligen att den som utför sådana byggnadsåtgärder som anges i 8 § skall bygga och utrusta sådant skyddsrum som enligt föreläggande av kommunen skall finnas i byggnaden eller anläggningen. Enligt Lagrådets mening bör erforderliga bestämmelser av det slag som avses i 9 § första stycket och 11 § första stycket tas in enbart i 11 §. Detföreslagna första stycket i 9 § bör alltså utgå. I fråga om det föreslagna första stycket i 11 § har Lagrådet i och för sig ingen erinran. Det bör emellertid kompletteras med en andra mening som motsvarar en del av innehållet i 9 § första stycket enligt förslaget. Denna andra mening bör ges följande lydelse: "Han skall därvid se till att skyddsrummet stämmer överens med föreläggandet enligt 8 § samt med vad som sägs i 6 § och vad som bestämts med stöd av 7 §." 22 och 23 §§ Lagrådet har vid granskningen av lagförslaget noterat att det i bestämmelserna om rätt till ersättning ibland används uttrycket "skälig ersättning" och ibland enbart "ersättning". Lagrådet förordrar att uttrycket "ersättning" används endast när avsikten är att i princip full ersättning skall utgå. Är syftet med ersättningsbestämmelsen att ersättning skall utgå efter en skälighetsbedömning bör i lagtexten anges "skälig ersättning". Av förevarande paragrafer framgår att staten är skyldig att utge skälig ersättning för kostnader som föranletts av vissa angivna åtgärder. Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen är syftet med bestämmelserna att den som drabbats av kostnaderna skall få full ersättning. Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att i 22 § första stycket och andra styckena samt i 23 § första stycket ordet "skälig" får utgå. 7 kap. 2 § Denna paragraf innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om "hur varning och mörkläggning skall ske under höjd beredskap." I författningskommentaren anges att bestämmelsen ger regeringen eller vederbörande myndighet möjlighet att bl.a. ålägga den som helt eller delvis disponerar en byggnad eller annan anläggning "att verkställa mörkläggning." Lagrådet ifrågasätter om ett sådant åläggande har stöd i lagtexten. Bemyndigandet bör därför lämpligen, på sätt kommittén föreslog, även omfatta att "se till att mörkläggning genomförs." 8 kap. 5 § Paragrafen innehåller bestämmelser om möjlighet för kommun att under höjd beredskap förelägga innehavaren av en byggnad eller bostadslägenhet att upplåta inkvarteringsbostad åt någon som på grund av bl.a. beslut om utrymning tvingats lämna sin ordinarie bostad. I 8 § finns vissa bestämmelser om rätt till ersättning i fall då bostaden "eller dess utrustning" skadats när den använts som inkvarteringsbostad. Lagrådet ifrågasätter på grund av det anförda om inte det remitterade förslaget lämpligen bör kompletteras med en motsvarighet till 11 kap. 1 § andra stycket i förslag. 7 § I paragrafen anges att inkvarteringsvärden har rätt till ersättning av kommunen för inkvarteringskostnaden. Enligt lag om skyldighet att upplåta inkvarteringsbostad i krig m.m. är inkvarteringsvärden berättigad till skälig ersättning för upplåtelsen. Av författningskommentaren framgår att någon ändring beträffande ersättningsgrunden inte varit avsedd. Med hänvisning till vad Lagrådet anfört i anslutning till 6 kap. 22 och 23 §§ förordar Lagrådet att mellan orden "till" och "ersättning" skjuts in ordet "skälig". 12 § Kommuner och landsting, som befolkningen lämnar på grund av beslut om utrymning eller på grund av utomordentliga förhållanden som orsakats av krig eller krigsfara, är enligt denna paragraf skyldiga att i skälig omfattning lämna hjälp till de kommuner och landsting som i större omfattning får ta emot befolkningen. Bestämmelsen motsvaras i gällande lag av 5 § första stycket lagen om beredskap. Såvitt framgår av författningskommentaren är det - med visst angivet undantag - inte avsett att den nya bestämmelsen skall medföra någon saklig ändring. På några punkter innebär den föreslagna avfattningen vissa ändringar i gällande ordning. Eftersom dessa ändringar inte synes avsedda förordar Lagrådet att avfattningen ändras. Paragrafen kan lämpligen ges följande lydelse: "Kommuner och landsting, som befolkningen lämnar på grund av utrymning, är under höjd beredskap skyldiga att i skälig omfattning lämna hjälp till de kommuner och landsting som i större omfattning får ta emot befolkningen." 9 kap. 2 § I paragrafen fastslås ett krav på svenskt medborgarskap när det gäller befattningshavare som i inte obetydlig omfattning får del av sekretessbelagda uppgifter av betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet. Bestämmelsen har ingen motsvarighet i gällande lagstiftning. Vad som avses med den angivna sekretessen är sådan sekretess som nämns i 2 kap. 2 § sekretesslagen. För undvikande av missförstånd bör i förevarande paragraf därför i stället göra en direkt hänvisning till det nämnda lagrummet. Lagrådet förordar att orden "av betydelse för totalförsvaret och rikets säkerhet i övrigt" får utgå och ersättas av orden "enligt 2 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100). 10 kap. 1 § Denna paragraf innehåller vissa straffbestämmelser. Enligt Lagrådets mening bör punkt 3 kompletteras för fall då någon visserligen fullgör angivna skyldigheter men därvid lämnar oriktiga uppgifter. En sådan ordning kan lämpligen åstadkommas genom att till punkten fogas följande beskrivning: "eller vid fullgörande därav lämnar oriktiga uppgifter." Vad beträffar punkt 5 ifrågasätter Lagrådet om inte det straffbara området enligt förslaget däremot blir onödigt omfattande. Tänkbara alternativ för att åstadkomma en något mindre långtgående kriminalisering kan vara att antingen, efter mönster från punkt 3, kräva en oaktsamhet "som inte är ringa" eller att generellt undanta "ringa fall" från det straffbara området. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om vite. I första styckets uppräkning av de lagrum angående förelägganden som skall kunna förenas med vite ingår 7 kap. 3 §. Den paragrafen avser ett föreläggande att hålla viss byggnad eller anläggning tillgänglig för besiktning eller kontroll. Förevarande paragrafs andra stycke anger att i fall då ett föreläggande inte följs den aktuella åtgärden får vidtas på den försumliges bekostnad. Det är till en början inte helt klart vilka förelägganden som andra stycket avser. Med tanke på bestämmelsens placering ligger det således närmast till hands anta att reglerna bara avser förelägganden som enligt första stycket har förenats med ett vite. Författningskommentaren ger emellertid det beskedet att stycket gäller föreläggande "enligt denna lag." Med tanke på respektive föreläggandes innehåll kan vidare ifrågasättas om den föreslagna befogenheten, nämligen att vidta viss åtgärd på den försumliges bekostnad, alltid är den adekvata. Lagrådet kan här hänvisa till den tidigare nämnda föreskriften i 7 kap. 3 §, vilken borde kunna aktualisera någon handräckningsåtgärd. 11 kap. 3 § Enligt paragrafens första stycke får beslut i frågor som avses i vissa bestämmelser i lagen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. De aktuella bestämmelserna anges genom en uppräkning av paragrafer. I anslutning till varje paragraf eller grupp av paragrafer anges mycket kortfattat vad bestämmelserna där avser. Lagrådet har vid genomgången av uppräkningen konstaterat att beskrivningarna av paragrafernas ämnesområden i flera fall är oprecisa eller otillräckliga. Som de är utformade kan de vålla tillämpningsvårigheter. Lagrådet förordar mot denna bakgrund att samtliga beskrivningar i anslutning till uppräkningen får utgå. Bland de paragrafer som tas upp i uppräkningen finns inte 6 kap. 20 och 22 §§. Det synes emellertid vara avsett att beslut enligt dessa paragrafer skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Uppräkningen bör därför kompletteras med de båda nämnda paragraferna. 7 § Av paragrafen framgår ett beslut som en kommun eller myndighet under höjd beredskap meddelar med stöd av lagen skall verkställas om inte annat bestämts i beslutet. Detsamma anges gälla beträffande beslut av allmän förvaltningsdomstol i fråga om skyldighet att upplåta inkvarteringsbostad. Som paragrafen utformats omfattar den inte beslut som allmän för- valtningsdomstol under höjd beredskap fattar sedan kommuns eller myndighets beslut överklagats. Samma behov av omedelbar verkställighet synes emellertid föreligga i dessa fall. Paragrafen bör därför kompletteras så att omedelbar verkställighet kan ske i fråga om alla beslut av allmän förvaltningsdomstol. Lagrådet förordar att paragrafen ges följande lydelse: "Ett beslut som en kommun, en statlig myndighet eller en allmän förvaltningsdomstol under höjd beredskap meddelar enligt denna lag eller enligt föreskrift som utfärdats med stöd av lagen skall gälla om inte annat bestäms i beslutet." 8 § Enligt denna paragraf får beslut i frågor som avses i vissa uppräknande bestämmelser inte överklagas. Liksom i 3 § anges i anslutning till de uppräknade paragraferna vad bestämmelserna avser. Även här är beskrivningarna av paragrafernas ämnesområden sådana att tillämpningsvårigheter kan uppstå. Lagrådet förordar därför att beskrivningarna får utgå. Förslaget till lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102) 68 § Denna paragraf anger att beslut som meddelats med stöd av föregående paragraf inte får överklagas. 67 § är uppdelad på två stycken som berör olika typer av beslut. Med hänvisning till att det under föredragningen inför Lagrådet upplysts att fullföljdsförbudet inte avsetts gälla för sådan ersättningsbeslut som andra stycket kan aktualisera, förordar Lagrådet att det i förvarande paragraf anges att det är fråga om beslut enligt 67 § första stycket. Lagrådet föreslår att punkt 2 ges följande avfattning: "De kompletteringar av kommuners räddningstjänstplaner som behövs enligt 21 § i dess nya lydelse skall ha genomförts ." Förslaget till lag om ändring i lagen (1923:116) om hundskatt 1 § I fråga om förslaget till ändring i 1 mom. c) har Lagrådet ingen erinran. Enligt 1 mom. d) föreligger inte skatteplikt för en hund som enligt 12 § lagen (1944:219) om djurskydd används för vetenskapligt eller därmed jämförligt ändamål. I remissen föreslås ingen ändring i 1 mom. d). Med hänsyn till att lag numera ersatts av djurskyddslagen (1988:534) föreslår emellertid Lagrådet att hänvisningen i 1 mom. d) till lag ersätts med en hänvisning till den nya lagen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål. Förslaget föranleder ingen erinran i sak. Vid granskning av den remitterade lagtexten har Lagrådet emellertid noterat att en tidigare lagändring redovisats på ett sätt som avviker från det normala. Det gäller punkterna 2,3 och 10 i den berörda paragrafen. Där sägs efter respektive punkt "har upphävts genom lag (1987:440)." Ifrågavarande punkter har emellertid genom den angivna lagändringen inte getts nämnda lydelser. Ändringen innebar i dessa delar endast att punkterna upphävdes, dvs. uteslöts ut paragrafen. Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att nämnda punkter får utgå ur den föreslagna lagtexten. Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter. Den föreslagna ändringen i 2 kap. 4 § avses innebära att punkt 7 i paragrafen skall upphävas. Med hänvisning till vad Lagrådet anfört i anslutning till förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål förordar Lagrådet att förevarande förslag ges den utformning som normalt används i liknade sammanhang, dvs. ersätts med enkel föreskrift om att punkt 7 i paragrafen upphävs. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , P. , Regeringen beslutar proposition 1994/95:7 Lag om civilt försvar Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, upp-bakomliggande EG- häver eller regler upprepar ett normgivningsbe- myndigande