prop · GI0318 · 1995-01-01 00:00:00 — ÅTERKALLAD GENOM SKRIVELSE 1994/95:108 Regeringens proposition 1994/95:18 Finansiering av myndighetstillsynen för den avreglerade elmarknaden, m.m. Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen läggs fram förslag till avgift (nätavgift) för finansiering av Närings- och teknikutvecklingsverkets verksamhet som nätmyndighet enligt lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen). Enligt beslut om handel med el i konkurrens är innehavare av nätkoncession med stöd av ellagen skyldig att utföra mätning av överförd ström och att rapportera resultaten av dessa mätningar enligt föreskrifter som kommer att meddelas av regeringen. I propositionen läggs fram förslag till lagbestämmelser för fördelningen av nätföretagens kostnader för mätning och därtill hörande verksamhet. Förslag till riksdagsbeslut.................3 2. Lagtext.....................................4 3. Ärendet och dess beredning..................8 4. Avgift för finansiering av nätmyndighetens verksamhet, m.m............................10 5. Fördelningen av nätföretagens kostnader för mätning, m.m...........................13 6. Bilaga 1Sammanfattning av Närings- och tek- nikutvecklingsverkets promemoria För- slag till avgiftsfinansiering av nät- myndigheten...........................19 Bilaga 2Sammanställning av remissyttranden över promemorian Förslag till av- giftsfinansiering av nätmyndigheten...22 1 Förslag till riksdagsbeslut 1.antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 2.antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 3.godkänner det som regeringen förordar om nätavgiftens utformning (avsnitt 4). 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar Härigenom föreskrivs att det i 2 § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall införas ett nytt mom., 2 § 9 mom., av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § 9 mom.[1] Kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och dess installation i leveranspunkten hos en elkonsument skall av innehavaren av nätkon- cessionen debiteras el- konsumenten. Detsamma gäller kostnaden för flyttning av en mätare med tillhörande insamlingsutrustning till en ny leverans- punkt. En elkonsument som är lågspänningskund har rätt att vid flyttning inom koncessionsområdet få sin mätare med tillhörande insamlingsutrustning överförd till denna leve- ranspunkten. En elkonsument som är lågspänningskund och som flyttar från koncessionsområdet har rätt att av koncessionshavaren få tillbaka den del av erlagd kostnad som motsvarar värdet av mätaren med tillhörande insamlingsutrustning med beaktande av dess återstående tekniska livslängd. Belopp behöver dock inte återbetalas till elkonsumenten. Elkonsumenter vars strömförbrukning mäts på annat sätt än enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av 2 § 4 mom. sjunde stycket skall debiteras för mer- kostnaden för denna mätning och för rappor- teringen av mät- resultaten. Andra kostnader för mätning än de som nämns i första, andra och fjärde styckena får inte debiteras enskilda elkonsumenter. Första, andra och fjärde styckena gäller inte elkonsumenter som köper sin ström från innehavaren av leveranskoncession enligt 6 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt detta moment prövas av nätmyndigheten. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Förutvarande 9 mom. upphävd genom 1988:218. 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar Härigenom föreskrivs att 2 § 4 mom. och 31 § lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § 4 mom. Den som har nätkoncession för linje är skyldig att på skäliga villkor ansluta en anläggning till ledningen. Om det finns särskilda skäl kan nätmyndigheten besluta att den som har nätkoncession för linje inte behöver ansluta en anläggning till ledningen. Den som har nätkoncession för område är skyldig att på skäliga villkor ansluta en anläggning inom området till ledningsnätet. Om det finns särskilda skäl kan nätmyndigheten besluta att den som har nätkoncession för område inte behöver ansluta en anläggning till ledningsnätet. Vill någon ansluta en anläggning till en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje i stället för till ett ledningsnät som omfattas av en nätkoncession för område, får den som har nätkoncessionen för linje göra anslutningen endast efter medgivande av den som har nätkoncession för området eller efter tillstånd av nätmyndigheten. Den som har nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor överföra ström åt annan. Innehavare av Innehavare av nätkoncession är skyldig nätkoncession är skyldig att utföra mätning av att utföra mätning av över- överförd ström samt att förd ström samt att rapportera resultaten rapportera resultaten av av dessa mätningar i dessa mätningar i enlighet med de närmare enlighet med de närmare föreskrifter som föreskrifter som regeringen eller, efter regeringen eller, efter regeringens regeringens bemyndigande, nät- bemyndigande, nätmyndig- myndigheten meddelar. om kostnader för mätning finns i 2 § 9 mom. Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt detta moment prövas av nätmyndigheten. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Beslut av nätmyndigheten av nätmyndigheten enligt 2 § 4, 6 eller 7 enligt 2 § 4, 6, 7 eller mom. eller 3 § eller 9 mom. eller 3 § eller beslut om ersättning beslut om ersättning till till den som enligt 15 den som enligt 15 a § a § tredje stycket beor- tredje stycket beordrats drats att öka eller att öka eller minska minska produktionen av produktionen av ström får ström får överklagas hos överklagas hos allmän allmän förvaltnings- förvaltningsdomstol. myndigheten får inträda får inträda som part i som part i målet när målet när myndighetens myndighetens beslut beslut prövas av prövas av domstol. Ändras nät- nätmyndighetens avgörande myndighetens avgörande i i sak genom beslut av sak genom beslut av länsrätt eller kammarrätt, länsrätt eller kammarrätt,får nätmyndigheten får nätmyndigheten överklaga beslutet. Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut enligt 23 §, 24 § första eller andra stycket, 25 § eller 26 § eller med stöd av ett bemyndigande enligt lagen meddelas av regeringen. Föreskrifter om överklagande av ett beslut av en riksprovplats meddelas av regeringen. 3 Ärendet och dess beredning beslöt om ett nytt regelverk för elmarknaden (bet. 1993/94:NU22, rskr. 1993/94:358) i enlighet med de förslag som regeringen hade lagt fram i propositionen Handel med el i konkurrens (prop. 1993/94:162). beslutade om dels ändringar i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen), dels en ny lag, lag (1994:618) om handel med el, m.m. En ny myndighetsfunktion (nätmyndigheten) vid () har i enlighet med beslut inrättats med uppgift att handlägga bl.a. koncessionsärenden och ärenden om koncessionshavarnas skyldigheter samt att utöva tillsyn av ellagens efterlevnad utom i frågor som rör elsäkerhet. har även ansvar för de myndighetsuppgifter som följer av lagen om handel med el, m.m. anslöt sig till principen att nätmyndighetens verksamhet fr.o.m. skall finansieras genom avgifter som tas ut av kon- cessionshavarna. I propositionen informerades om att regeringen avser att återkomma med ett förslag i finansieringsfrågan. har på regeringens uppdrag redovisat ett förslag till avgiftssystem för finansiering av nätmyndighetens verksamhet i promemorian Förslag till avgiftsfinansiering av nätmyndigheten. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian är bifogad som bilaga 1. En sammanställning av remissinstansernas syn-punkter redovisas i bilaga 2. De nya föreskrifterna i ellagen innebär bl.a. att nätägare blir skyldig att, för elkundernas räkning, utföra mätning av levererad ström och att rapportera resultaten av dessa mätningar. Enligt de nya föreskrifterna ingår kostnader för mätare, mätning och rapportering i nätverksamheten, vars kostnader nätägaren får ta ut av elkunderna. I propositionen (1993/94:162) angavs som en huvudprincip att den del av mätkostnaderna som entydigt kan föras till den enskilde kunden skall debiteras denne medan övriga mätkostnader skall slås ut på den gemensamma nättariffen. anförde inga invändningar mot detta. Principerna för denna kostnadsfördelning bör nu preciseras och lagfästas. Föreliggande lagförslag ansluter sig till de principer för kostnadsfördelning som redovisades i propositionen. Någon remissbehandling av förslaget har därför inte genomförts. De framlagda lagförslagen innebär, utöver smärre redaktionella ändringar i två paragrafer, att en ny föreskrift införs i ellagen. Denna föreskrift reglerar bara vilken del av mätkostnaden som en elkund skall betala direkt till nätägaren och vilken del kunden skall betala via den gemensamma nättariffen. Föreskriften att kunden skall betala direkt till nätägaren drabbar enbart de elkunder som inte köper sin ström från den s.k. leveranskoncessionären. Inledningsvis kommer i stort sett alla elkunder att köpa sin ström av leveranskoncessionären. Sedan har varje elkund full frihet att välja mellan att även fortsättningsvis köpa sin ström från leveranskoncessionären och att byta elleverantör. Endast om han väljer det senare alternativet drabbas han av den nya regleringen. Med hänsyn till dessa omständigheter är det framlagda lagförslaget, enligt regeringens uppfattning, av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 4 Avgift för finansiering av nätmyndighetens verksamhet, m.m. Regeringens förslag: verksamhet skall finansieras genom en årlig avgift (nätavgift) som betalas av innehavare av nätkoncession. Nätavgiften skall grundas på antalet högspännings- och lågspänningskunder hos koncessionshavaren enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar förslag eller lämnar det utan invändning. Många remissinstanser, däribland , () och Statskontoret, framhåller att det föreslagna avgiftssystemet, med en enhetlig nätavgift som betalas av innehavare av nätkoncession och där den totala avgiften bestäms av antalet abonnenter, är enkelt ur administrativ synvinkel. och anser att det regelsystem som gäller för den avgift som finansierar verksamhet (elabonnentavgiften) bör tillämpas också för den avgift som skall finansiera nätmyndighetens verksamhet. Enligt bör grunderna för beräkning av årliga avgifter, uppbördssystemet och den verksamhetsperiod avgifterna skall avse överensstämma med bestämmelserna om elabonnentavgift. Vissa remissinstanser, bl.a. och , ifrågasätter om den avgiftsrelation mellan hög- och lågspänningsabonnenter som föreslår är riktig och pekar på den avgiftsrelation som gäller för elabonnentavgiften. Andra remissinstanser, bl.a. RRV och , påpekar att avgifternas kostnadssamband bör utvärderas när resursutnyttjandet i verksamheten är känt. Skälen för regeringens förslag: Enligt beslut om handel med el i konkurrens (prop. 1993/94:162, bet. 1993/94:NU22, rskr. 1993/94:358) skall nätmyndighetens verksamhet finansieras genom en årlig avgift (nätavgift) som betalas av innehavare av nätkoncession. Kostnaderna för verksamheten under /95 beräknades i prop. 1993/94:162 till 20 milj. kr. har som nätmyndighet uppgift att handlägga bl.a. koncessionsärenden och ärenden om koncessionshavarnas skyldigheter samt att utöva tillsyn av ellagens efterlevnad utom i frågor som rör elsäkerhet.NUTEK har även ansvaret för de myndighetsuppgifter som följer av lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Syftet med nätmyndighetens verksamhet är att skapa förutsättningar för låga priser och en hög servicenivå och att säkerställa att näten upplåts på ett sätt som gagnar konkurrensen. I nätmyndighetens uppgifter ingår bl.a. att ge ut allmänna råd samt att utarbeta vissa föreskrifter, bl.a. rörande kraven på särredovisning av nätverksamhet. förslag innebär att innehavaren av nätkoncession i enlighet med vad som anfördes i prop. 1993/94:162 skall vara avgiftsskyldig och att avgiften skall grundas på antalet anslutna lågspännings- respektive högspänningsabonnenter. Med lågspänningsabonnent avses den som är ansluten med en spänningsnivå som är eller lägre. De ansökningsavgifter som tas ut för handläggning av koncessionsärenden bör enligt slopas när nätavgiften införs. Avgiften bör enligt fördelas så att den avspeglar den andel av nätmyndighetens kostnader som kan hänföras till respektive kundkategori.NUTEK:s förslag överenstämmer i stort med det system som gäller för den s.k. elabonnentavgiften som skall täcka kostnaderna för verksamhet. För elabonnentavgiften gäller dock att skyldigheten att betala avgift ligger på elabonnenterna. Även de föreslagna grunderna för beräkning av nätavgiften skiljer sig något från elabonnentavgiften. Remissinstanserna är i huvudsak positiva till den föreslagna av- giftskonstruktionen med en abonnemangsrelaterad avgift. Vissa synpunkter på den föreslagna avgiftskonstruktionen har dock framförts, bl.a. vad gäller bestämmelserna om avgiftsskyldighet. Enligt och bör skyldigheten att betala nätavgiften ligga på elabonnenterna. Vid avgiftsfinansiering av tillsynsverksamhet är det normalt de som tillsynen avser som har att erlägga avgifterna. Det finns därför ingen anledning att, som vissa remissinstanser förordar, frångå den i propositionen föreslagna principen att de som bedriver nätverksamhet skall vara avgiftsskyldiga. Det är angeläget att nätavgiften kan tas ut på ett sådant sätt att uppbörden kan ske enkelt och med låga administrativa kostnader. Nätavgiften bör i huvudsak tas ut enligt samma beräknings-grunder som tillämpas för elabonnentavgiften. Det innebär att avgiften skall baseras på det antal slutförbrukare av el som nätföretaget har anslutit. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får enligt 16 § ellagen meddela föreskrifter om avgifter för myndighets verksamhet som sker med stöd av ellagen. Regeringen avser att, med stöd av bemyndigandet, utfärda föreskrifter om nätavgifter som träder i kraft . Det nuvarande systemet med ansökningsavgifter för koncessionsärenden bör upphöra . Nätavgifterna för har beräknats av till . per lågspänningsabonnent och . De totala avgiftsinkomsterna skulle därigenom uppgå till drygt 20 milj.kr.Intäkterna från nätavgifterna skall tillföras statsbudgeten på särskild inkomsttitel. Effektivitetsskäl talar för att uppbörden av avgiften bör samordnas med elabonnentavgiften som enligt vad regeringen har erfarit fungerar bra. Medel för verksamhet som nätmyndighet skall anvisas över statsbudgeten. Relationen på avgifterna mellan högspännings- och lågspänningsabonnenter bör, som har påpekats av bl.a. RRV, så långt som möjligt återspegla verksamhetens inriktning vid nätmyndigheten. Det är dock svårt att , innan verksamheten har kommit igång i full omfattning, närmare bedöma avgifternas kostnadssamband för lågspännings- respektive högspänningsabonnenterna. Det är därför angeläget att gör en utvärdering av avgiftssystemet med avseende på bl.a. avgifternas kostnadssamband när erfarenhet har vunnits om verksamheten. I det sammanhanget bör även rutinerna för uppbörd och kontroll beaktas samt avgiftskonstruktionens eventuella effekter på konkurrenssi-tuationen utvärderas. Regeringen vill i sammanhanget informera om sina överväganden rörande formerna för ledning av verksamhet som nätmyndighet. är central förvaltningsmyndighet för frågor om näringslivets tillväxt och förnyelse och har uppgifter inom och utom energiområdet. har ansvaret för statens insatser för att främja teknisk forskning och utveckling, etablering och utveckling av små och medelstora företag samt en balanserad regional utveckling. Vidare skall myndigheten svara för statliga insatser som skall främja en effektiv försörjning och användning av energi. leds av en lekmannastyrelse med viss beslutanderätt. Styrelsen skall enligt förordningen (1991:960) med instruktion för besluta om myndighetens anslagsframställning och årsredovisning, om eventuella åtgärder efter genomförd revision och om föreskrifter som riktar sig till enskilda, kommuner och landsting. beslutade om nya riktlinjer för förvaltnings- myndigheternas ledningsformer (prop. 1993/94:185, 1993/94:KU42, rskr. 1993/94:381) för att undanröja de oklarheter som har funnits när det gäller myndighetschefens resp. styrelsens beslutsbefogenheter. Riktlinjerna innebär att förvaltningsmyndigheterna normalt skall ledas av antingen en enrådig chef, som ensam svarar för verksamheten, eller av en styrelse med fullt ansvar för verksamheten inför regeringen. Enligt beslut bör regeringen i första hand välja enrådighetsverk som ledningsform. Vidare anförs att normerings- och tillsynsmyndigheter i regel inte bör ha styrelser, eftersom ledamöterna kan uppfattas som företrädare för dem som skall omfattas av tillsynen. verksamhet som nätmyndighet omfattar främst normgivning och tillsyn och skiljer sig i viktiga avseenden från övriga verksamhetsområden. Frågan om ledningsformer bereds inom mot bakgrund av de antagna riktlinjerna för förvaltningsmyndigheternas ledningsformer. Enligt dessa skall informeras om planerade föränd- ringar. Regeringen avser att senare återkomma till när det gäller frågan om ledningsformer. Mot bakgrund av riktlinjerna för myndigheternas ledningsformer kan redan nu konstateras att inte bör ges några beslutsbefogenheter när det gäller verksamhet som nätmyndighet enligt ellagen. I sammanhanget kan noteras att verksamhet som nätmyndighet utgör ett särskilt verksamhetsområde, vilket är en viktig förutsättning för nätmyndighetens självständighet. Ett råd bör tillsättas vid med insyn i nätmyndighetens arbete som en viktig uppgift. 5 Fördelningen av nätföretagens kostnader för mätning, m.m. Regeringens förslag: Nätföretagen skall debitera den enskilde elabonnenten kostnaden för mätare, insam- lingsutrustning och deras installation. Övriga kostnader för mättjänster skall fördelas över samtliga abonnenter. I de fall en elabonnent begär mätning på annat sätt än vad regeringen föreskriver med stöd av ellagen skall nätägaren även debitera elabonnenten för den ökade kostnad för insamling och rapportering som en mer avancerad utrustning kan medföra. Skälen för regeringens förslag: En öppen elmarknad ställer nya krav på mätning och rapportering av mätresultat. beslut (prop. 1993/94:162, bet. 1993/94:NU22, rskr. 1993/94:358) innebär bl.a. en lagfäst skyldighet för innehavare av nätkoncession att utföra mätning av överförd el och att rapportera mätresultat enligt de föreskrifter som utfärdas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. Enligt propositionen skall före- skrifterna behandla bl.a. kraven på tidsnoggrannhet i mätningen. I propositionen konstaterades vidare att en förutsättning för att utnyttja möjligheten att fritt kunna välja leverantör var en förhållandevis avancerad utrustning för mätning. I propositionen redovisades vissa överväganden i fråga om nätföretagens fördelning av kostnaderna för mätning och därtill hörande verksamhet. Det anfördes att mätutrustning, åtminstone , kan vara förhållandevis dyr. Det finns därför anledning att ange principerna för fördelning av kostnaderna för mättjänsten mellan nätägaren och den enskilde kunden. Nätägaren borde enligt propositionen följa principen att de kundspecifika mätkostnaderna skulle debiteras den berörda elkunden medan övriga kostnader skulle kunna slås ut över kundkollektivet. anförde inga invändningar mot detta. Principen om fördelningen av kostnaderna för mättjänster bör preciseras genom föreskrifter i ellagen såvitt avser de kostnader som nätägaren är skyldig att debitera den enskilde kunden. I enlighet med de principer som redovisades i propositionen bör nätägaren vara skyldig att debitera den berörda elkunden de engångskostnader som uppstår i samband med att mätutrustning installeras hos kunden. Det innebär att kunden skall debiteras kostnaderna för mätaren och dess kringutrustning för insamling av mätdata samt kostnaden för installationen.Andra kostnader för mätutrustning än de nämnda bör inte få debiteras enskilda elkunder utan bör fördelas över samtliga abonnenter som anslutits till nätföretaget. Nätägaren får inte heller debi-tera enskilda elkunder kostnaden för de mätare som enbart används för att mäta överföringstjänsten. Enligt lagen (1994:618) om handel med el, m.m. är innehavare av leveranskoncession skyldig att leverera el till alla inom området som inte söker sig till en annan leverantör. Koncessionshavaren får därmed en ensamrätt till elleveranser inom området till de elkunder som inte önskar köpa el på den öppna marknaden. För de kunder som köper sin el från innehavare av leveranskoncession ställs inga krav på tidsnoggrannhet vid mätningen. Nätägaren bör därför inte få debitera enskilda elkunder kostnader för de mätare som används av kunder till leveranskoncessionshavare. En elkund kommer att kunna att begära att få mätning utförd på annat sätt, t.ex. med större tidsnoggrannhet, än de minimikrav som regeringen avser föreskriva med stöd av ellagen. Sådan mätning och insamling kan antas kräva mer avancerad och dyrbar utrustning vilket i sin tur kan ställa nya anspråk på och ökade kostnader för systemen för insamling och rapportering. I dessa fall bör nätägaren - förutom kostnaden för mätare, insamlingsutrustning och installation - även debitera elkunden för de merkostnader som en mer avancerad mätning kan medföra. Nätföretagens kostnader för mättjänster ingår i de nätkostnader vars skälighet skall kunna prövas av nätmyndigheten. Genom skyldigheten för nätföretagen att mäta överförd el och att rapportera mätresultat kommer de att få tillgång till kommersiella uppgifter, t.ex. beträffande kunders förbrukning och elleverantörers försäljning i området. Frågan om tystnadsplikt hos nätföretag bereds i . Regeringen avser vid ett annat tillfälle återkomma till i detta ärende. 6.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 2 § 9 mom. Kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och dess installation i leveranspunkten hos en elkonsument skall av innehavaren av nätkoncessionen debiteras elkonsumenten. Detsamma gäller kostnaden för flyttning av en mätare med tillhörande insamlingsutrustning till en ny leveranspunkt. En elkonsument som är lågspänningskund har rätt att vid flyttning inom koncessionsområdet få sin mätare med tillhörande insamlingsutrustning överförd till den nya leveranspunkten. En elkonsument som är lågspänningskund och som flyttar från koncessionsområdet har rätt att av koncessionshavaren få tillbaka den del av erlagd kostnad som motsvarar värdet av mätaren med tillhörande insamlingsutrustning med beaktande av dess återstående tekniska livslängd. Belopp behöver dock inte återbetalas till elkonsumenten. Elkonsumenter vars strömförbrukning mäts på annat sätt än enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av 2 § 4 mom. sjunde stycket skall debiteras för merkostnaden för denna mätning och för rapporteringen av mätresultaten. Andra kostnader för mätning än de som nämns i första, andra och fjärde styckena får inte debiteras enskilda elkonsumenter. Första, andra och fjärde styckena gäller inte elkonsumenter som köper sin ström från innehavaren av leveranskoncession enligt 6 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt detta moment prövas av nätmyndigheten.