prop · GI03120 · 1995-01-01 00:00:00 — Programmet om- fattar insatser för kunskapsöverföring och investeringar i VA-sektorn, jord- bruksområdet och industrin. Det svenska stödet t.o.m. /95 uppgår till . Länderna i behöver även i fortsättningen stöd dels finansiellt dels i form av kunskapsöverföring. Bland andra BITS, och disponerar medel för detta ändamål. En viktig komponent i detta arbete utgörs av kommunernas vänortssamarbete. kan därmed bidra till att miljöinveste- ringar, t.ex. inom avloppsreningsverk, genomförs som inte annars vore möjliga för landet att göra inom överskådlig tid. bör i detta sammanhang verka för en samordning med övriga givarländer och med de internationella finansiella institutionerna. Det första partsmötet med klimatkonventionen äger rum i . Vid mötet kommer man bl.a. att behandla frågan om åtagandena för industriländerna är tillräckliga och hur fortsatta förhandlingar skall bedrivas. bör verka för att ett protokoll tas fram som omfattar bindande åtaganden för så många stater som möjligt och som omfattar alla växthusgaser. För industriländernas del bör utsläppen av koldioxid minska . För övriga länder bör målsättningen vara att utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser begränsas. Förhandlingarna bör vara slutförda vid det tredje Partsmötet, dvs. En konvention om biologisk mångfald undertecknades vid om miljö och utveckling i . Konventionens syfte är att bevara den biologiska mångfalden och att åstadkomma ett hållbart nyttjande av de biologiska resurserna samt rättvis fördelning av de vinster som uppstår vid utnyttjande av genetiska resurser. Konventionens första partskonferens har hållits. kommer att verka för att stärka partskonferensens roll som aktiv deltagare i en dialog med de samhällssektorer som påverkar och förvaltar den biologiska mångfalden. Vid nästa partsmöte fokuseras arbetet bl.a. på den biologiska mångfalden i de och kustnära områdenas ekosystem. Resultatet av det arbetet bör påverka markan- vändningen i kustområdena och naturresurs- användningen i bl.a. fiskesektorn. ska vara pådrivande i arbetet att utveckla konventionen som katalysator för sektorernas miljöarbete. Inom för långväga gränsöverskridande luftföroreningar bör ett nytt avtal ha förhandlats fram om ytterligare begränsningar av kväveoxidutsläpp m.m. kommer att verka för att få till stånd en överenskommelse som täcker flera föroreningar och flera miljöeffekter och där åtgärderna fördelas på ett sätt som ger bästa möjliga miljöeffekt till minsta möjliga kostnad. Begreppet kritisk belastning vidareutvecklas för kväve och bör tillämpas som en av utgångspunkterna i förhandlingen om ett nytt kväveprotokoll. kommer förberedelsearbetet med den fjärde att intensifieras. Denna ministerkonferens skall hållas i . Vid den tredje åtog sig alla länder runt att minska utsläppen av närsalter med storleksordningen . visar det sig att inget land kommer att uppfylla detta mål. ligger dock närmast minskning av kväveutsläppen och minskning av fosforutsläppen. Inför förberedelsearbetet kommer att fortsätta driva frågan om reduk- tion av utsläpp av kväve och andra skadliga ämnen. Andra väsentliga frågor är att värna om den biologisk mångfalden och att minska utsläppen från sjöfart. Den framtida utformningen av Nordsjöarbetet kommer att aktualiseras i samband med konferensen. Det är av vikt att ett framtida arbete inriktas mot ett effektivt miljöskyddsarbete. har aktualiserat en diskussion om hur det framtida Nordsjöarbetet skall bedrivas. Från svensk utgångspunkt bör det regionala miljöarbetet i våra närliggande havsområden prioriteras och därför är det angeläget att ett framtida Nordsjöarbete ges såväl politisk tyngd som goda förutsättningar att bedrivas effektivt. är Nordsjöarbetet en del av det arbete som bedrivs inom Oslo- och Pariskonventionerna (OSPARCOM), som förutom även omfattar Nordostatlanten. Då flertalet av OSPARCOM:s medlemsländer även kommer att vara EU-medlemmar är det sannolikt att konventionsarbetet förändras och blir alltmer beroende av utvecklingen inom EU. Inom ramen för verksamhet bör medverka till att ta fram grundläggande säkerhetskriterier s.k. safety fundamentals för kärnavfall. Dessa kommer sedan att utgöra grunden för en planerad internationell konvention om kärnavfall. bör inrikta arbetet mot att en internationell konvention skall kunna föreligga . 3 Det lokala och regionala miljöarbetet Regeringens bedömning: Det lokala miljöarbetet ut- gör grunden för en hållbar utveckling. För del är kommunernas arbete med lokala av central betydelse. Kommuninvånare, intresseorganisationer, företag samt övriga lokala aktörer behöver engageras i arbetet och bidra med sina kunskaper. Länsstyrelsernas ansvar att vara pådrivande och samordnande i miljöarbetet bör ut- vecklas ytterligare. Samhällsplaneringen på alla nivåer bör utvecklas mot ett sektorsövergripande och strategiskt syn- sätt för att främja en hållbar utveckling av hela landet. Miljöproblem bör förebyggas bl.a. genom arbete med ett miljöanpassat transportsystem och samordnade insatser i fråga om markanvändning och byggande. Vid om miljö och utveckling i antogs , ett program för hållbar utveckling. Omkring 200 svenska kommuner har tagit ett formellt beslut att följa FN:s rekommendation att ta fram en lokal långsiktig handlingsplan, en lokal , som skall vara klar . Målet är att i dialog med kommuninvånarna skapa en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar utveckling. Lokal kunskap och idérikedom används för att finna metoder för att nå de uppsatta målen. Enskilda människor, intresseorganisationer, folkrörelser och företag deltar aktivt i arbetet med och utbildning om lokala . Många kommuner har anställt en projektledare för 21-arbetet. Vidare utbildas kommunens tjänstemän och politiker för att på bästa sätt kunna integrera miljöfrågorna i det ordinarie arbetet. Projekt pågår kring bl.a. kompostering, våtmarksrening, lokal produktion av ekologiska livsmedel, miljöanpassad offentlig upphandling m.m. Även bevarande och vård av närområden pågår i många kommuner. Många skolor genomför miljötemadagar och kommunerna håller konferenser och seminarier om lokal och hållbar utveckling. Miljövårdsberedningen har fått regeringens uppdrag att utveckla uppföljningen av Rio-besluten och och länsstyrelserna skall stimulera arbetet med i kommunerna. En rapport, Lokal - en vägledning (SOU 1994:128), har tagits fram av miljövårdsberedningen. Vad bör göras? Det är viktigt att det redan påbörjade arbetet med fortsätter och att erfarenheterna sprids. En integrerad syn på miljö, samhälle och ekonomi är nödvändig liksom samarbete mellan kommunala förvaltningar och lokala aktörer. Avsikten är att arbetet skall utmynna i en handlingsplan med målsättningar som anger utvecklingsriktningen för kommunen. Jämställdhetsfrågorna bör belysas kontinuerligt och finnas med i alla skeden av arbetsprocessen. En integrering av mäns och kvinnors skilda erfarenheter kan leda till högre kvalitet i arbetet. Kommunerna bör även känna ansvar för att de nationella miljömålen uppnås och lägga fast strategier för hur detta skall göras. Viktiga områden för kommunernas miljöarbete kan vara markanvändning och transporter, energieffektivisering, naturvård, jordbruk, konsumtion och avfall, miljöanpassad näringslivsutveckling och miljöutbildning. Arbetsmetoder som bör utvecklas och spridas Varje kommun måste finna de arbetsmetoder och lösningar som passar just den egna kommunen. Projekt som har genomförts på andra håll bl.a. inom näringslivet kan tjäna som goda exempel. Några arbetsmetoder som har visat sig vara framgångsrika i Agenda 21-arbetet presenteras nedan. Samhällsplanering kan i större utsträckning användas som verktyg för miljöan- passning och en långsiktigt hållbar markanvändningspolitik i kommunen. Det kan bl.a. innebära planering för minskade transportbehov, bättre förutsättningar för att bevara och återskapa värdefulla miljöer för biologisk mångfald samt skapa möjligheter för närskalig produktion. Många kommuner integererar hållbar utveck- ling i arbetet med revideringen av översiktsplanen. Centrala myndigheter måste vara lyhörda och i möjligaste mån undanröja de hinder som kan försvåra kommuner- nas arbete. Kommunen kan uppmuntra miljöprofilering av näringslivet i syfte att skapa långsiktigt hållbara arbetstillfällen. Miljöanpassningen av samhället ökar efterfrågan på energi- och materialeffektiva produkter, varor och material som kan återanvändas och återvinnas. Samarbete mellan kommunen, näringslivet och högskola/universitet gynnar kunskapsutveckling kring miljöanpassade lösningar. Arbetsmarknadsåtgärder i form av utbildning och bidrag kan inriktas på miljöre- laterade arbeten. I exempelvis kommun finns Företagar- Center, ett projekt med syfte att stötta och stimulera miljöteknikföretag. Företag en får hjälp med försäljning både i och utomlands. Lokala marknader minskar behovet av transporter och gynnar lokal cirkulation av näringsämnen. Det kan också ha positiva effekter på sysselsättningen. Flera kommuner prövar nya VA-system med bl.a. våtmarksrening som är en kostnadseffek- tiv teknik för kväverening. Kommunen kan även uppmuntra utvecklingen av lokala marknader för återvunnet material, ekologiska livsmedel, biobränslen m.m. I kommun pågår ett projekt kring lokal produktion och konsumtion (PROKO), där man kopplar ekologiska odlare till konsumenter i trakten. Man vänder sig speciellt till storkök och daghem. Miljöanpassad offentlig upphandling av varor och tjänster är ett viktigt instrument för att skynda på utvecklingen av nya produkter samt fasa ut användningen av miljöskadliga ämnen. Exempelvis ställer långtgående miljökvalitetskrav vid sin upphandling. Teknik- och varuupphandling i samarbete med andra kommuner är viktiga verktyg som kan utvecklas. Kommunen kan vidare underlätta en miljöanpassad livsstil genom att arbeta aktivt för att ge konsumenter ökade möjligheter att välja miljöanpassade alternativ. Detta kan till exempel gälla transporter, energi från förnybara källor och bostäder. kommun har i samarbete med byggföretag tagit fram Miljömanualen - råd om hur miljöfrågorna kan behandlas i byggprocessen. Den kan användas som styrmedel för att miljöanpassa byggprojekt och vara ett underlag för miljöklassning av byggnader. Ekonomiska styrmedel i form av servicetaxor som gynnar resurssparande och ger incitament för effektivisering används i flera kommuner. Differentierade avfallstaxor där hämtning ger lägre avgift blir allt vanligare. Information om goda exempel har visat sig vara en effektiv metod för att sprida ett aktivt miljöarbete till andra kommuner och organisationer. Former behöver utvecklas för spridning av information om arbetsmetoder och framgångs- rika projekt. kommer om boende och bebyggelsefrågor, Habitat II, att äga rum. Konferensen, som har kallats kommunernas världstoppmöte, kommer bland annat att följa upp beslut om att den lokala nivån utformar sina lokala och förväntas även bli det forum där det lokala Agenda 21-arbetet i världens kommuner redovisas. Den svenska förberedelse- gruppen, Boplats 96, arbetar för att knyta samman boende och stadsplanerings- frågorna med det arbete som pågår i kommunerna för att forma lokala . Den svenska nationalrapporten som skall utarbetas är tänkt att bygga vidare på den rapport som har tagits fram av Miljövårdsberedningen och den skall innehålla erfarenheter från kommunernas arbete med lokal . har en nyckelroll i miljöarbetet på regional nivå. bör föra ut innehållet i den nationella miljöpolitiken i länet, samordna insat- serna inom olika sektorer samt successivt följa upp och utvärdera resultatet. Även om tyngdpunkten i arbete har legat vid prövning av mål och ärenden enligt miljö- och markanvändningslagstiftningen, pågår en omställning mot en mer aktiv rådgivning och kunskapsförmedling. förutsätts i ökad utsträckning verka för att nationella mål omsätts till regionala och lokala förhållanden. Decentraliseringen av miljöarbetet har ökat ansvar för samordning och uppföljning av de kommunala myndigheternas verksamheter. ansvar att vara pådrivande och samordnande i miljöarbetet bör utvecklas ytterligare. bör verka för att de miljöpolitiska instru- menten - särskilt miljökonsekvensbeskrivningar och samhällsplanering - utvecklas i det förebyggande miljöarbetet. Dialogen med statliga och kommunala myndigheter samt med övriga aktörer i länet behöver förstärkas ytterligare. Kunskaperna från myndighetsutövningen kan bidra till ett aktivt utvecklingsarbete mot en hållbar utveckling, t.ex. genom att stimulera affärsidéer med miljöprofil. Det är angeläget att den strategiska inriktningen i miljöarbete förstärks. Det pågående arbetet med strategier för regionala miljöanalyser (STRAM), som utformas i dialog med aktörerna inom länet, kan utgöra ett viktigt stöd för det lokala miljöarbetet. Arbetet med underlag för ett miljöanpassat transportsystem (RES) kan utgöra grunden för diskussioner om en långsiktigt hållbar utveckling av tätorter och landsbygd i länet. Stöd för detta finns bl.a. i rapporten 2009, som utarbetats av , och . samlade miljöarbete kommer även att påverkas av Europasamar- betet, framför allt genom ett utökat gränsöverskridande samarbete och behovet av utredningsinsatser som stöd för det nationella arbetet. 3.2 Samverkan för en hållbar tätortsutveckling Nästan nio av tio svenskar bor i städer och tätorter, som dock är förhållandevis små och glesa i ett europeiskt perspektiv. Den byggda miljön - d.v.s. bebyggelse med bostäder och andra anläggningar, parker och grönområden, trafikleder, kommunikationsanläggningar samt det tekniska försörjningssystemet - är grunden för välfärdssamhället och för människors vardagsliv. är det uppenbart att användningen av mark- och vattenområden för bebyggelse och anläggningar har påtagliga effekter för miljön i vid mening. Som övergripande mål för samhällsbyggandet inför 2000-talet bör gälla: Att främja en långsiktigt bärkraftig bebyggelsestruktur Jämfört med andra europeiska länder utmärks av en låg befolkningstäthet, av långa avstånd mellan ett antal små och medelstora tätorter samt av ett glest kommunikationsnät. Denna bebyggelsestruktur bör förnyas och kompletteras så att en hushållning med mark- och vattenområden, kulturmiljöns värden, en ekonomisk utveckling och en god livsmiljö främjas. Stor vikt bör därvid läggas vid att hitta en balans mellan den byggda miljön och omgivande landskap. Att skapa en rik och levande vardagsmiljö Bebyggelsemiljön måste utvecklas med stor hänsyn till dess värden och kvalite- ter, så att både särart och mångfald främjas. Utformningen av bostadsområden och närmiljöer med tillgång till naturupplevelser, möjligheter till social samvaro och ett varierat utbud av arbetsplatser, kultur och service är grundläggande faktorer för en god livsmiljö. Att anpassa den tekniska infrastrukturen Utbyggnaden och förnyelsen av den tekniska infrastrukturen - för kommunikatio- ner, vatten, avlopp etc. - måste ske med hänsyn både till önskemålen om att skapa en samhällsekonomisk effektiv struktur och att minimera och förebygga miljökonsekvenserna av ingreppen. På grund av miljöproblemen i städer och tätor- ter bör nya tekniska lösningar som bygger på ett kretsloppstänkande främjas. Särskild tyngdpunkt bör läggas vid möjligheterna att utnyttja naturområden och omgivande odlingslandskap. Bestämmelserna i lagen(1987:12) om hushållning med naturresurser samt (1987:10), PBL, ger stöd för långsiktiga och samlade bedömningar av användningen av marken, vattnet och den byggda miljön. Lagarna bygger på en långt gående decentralisering av beslutsfattandet där kommunerna har huvudansvaret. Planerings- och beslutsformerna behöver emellertid utvecklas för att svara mot de ovan nämnda övergripande målen samt för att medverka till att lösa de viktigaste miljöuppgifterna inför 2000-talet: Förstärkning av den kommunala översiktsplaneringen Den kommunala översiktsplanen enligt PBL behöver stärkas för att kunna utgöra ett lokalt instrument för en hållbar utveckling. Det handlar främst om att bättre belysa miljöförhållanden och miljömål, analysera samband mellan olika verksamheter, underlag för sektorsövergripande konsekvensbedömningar samt arbeta för en ökad mellankommunal samverkan i planeringen. Utveckling av formerna för samverkan i planeringen Önskemålen om en långsiktig hållbar bebyggelsestruktur ställer krav på en ökad samordning mellan planeringen på olika nivåer och inom olika sektorer. I arbetet med översiktsplanen behövs en bättre dialog både mellan kommun och stat, men även mellan kommunen och dess medborgare, intresseorganisationer, företag och företrädare för regionala myndigheter. Tvärsektoriellt behövs en bättre inbördes samordning av investeringar dels inom kommunikationssektorn, dels mellan planeringen av bebyggelsen och planeringen för infrastruktur och tekniska försörjningssystem. En förstärkt översiktsplanering kan i hög grad lägga grunden för en sådan samordning. Fysisk planering och internationellt samarbete I likhet med vad som sker inom miljöarbetet i övrigt behöver en allt större uppmärksamhet ägnas åt det internationella samarbetet i frågor som rör den byggda miljön. Inriktningen av arbetet kommer i hög grad att präglas av EU:s insatser på området, åt samverkan med våra grannländer samt åt samverkan med och kompetensöverföring till och Östersjöstaterna. Inom EU ställs nya krav på miljökonsekvensbeskrivningar. Vidare läggs ökad tyngd vid att diskutera olika förändringar utifrån ett övergripande, regionalt och geografiskt perspektiv, bl.a. i samband med utbyggnaden av infrastruktur och bidrag ur . 4 Biologisk mångfald och naturskydd Regeringens bedömning: Den biologiska mångfalden, artrikedomen och den genetiska variationen är en förutsättning för varaktigt liv. Aktionsplaner som syftar till en mer naturvårdsanpassad verksamhet utarbetas nu inom bl.a. skogsbruket, jordbruket, fisket och rennäringen. Allemansrätten och strandskyddet är viktiga förut- sättningar för friluftslivet. Landets fjällområden bör värnas mot alltför hårt nyttjande och slitage. Den biologiska mångfalden, artrikedomen och den genetiska variationen, är en förutsättning för varaktigt liv. Genom olika anspråk på mark och vatten och genom ökad belastning av näringsämnen, försurande och giftiga ämnen hotas många arter och hela ekosystem. Den svenska strategin för bevarande av biologisk mångfald och hållbart nytt- jande av biologiska resurser innebär att miljömålen bör ges samma vikt som de ekonomiska och produktionsinriktade målen inom olika samhällssektorer i syfte att bygga mänsklig verksamhet på ekologisk grund. Den av beslutade strategin omfattar dels en miljöanpassning av olika samhällsverksamheter, dels skydd av värdefulla naturområden. 4.1 Ett hållbart skogsbruk Det svenska skogsbruket genomgår en påtaglig naturvårdsanpassning. skogspolitiska beslut som jämställer ett nytt miljömål med det befintliga uthålliga produktionsmålet har fått en bred uppslutning inom skogsbruket och skogsindustrin. Omfattande utbildningsinsatser har gjorts och pågår. De avser skogsvård och ekologi och riktar sig till både skogsägare och tjänstemän inom företag och myndigheter. om miljö och utveckling i har starkt bidragit till denna utveckling men har både före och efter konferensen varit pådrivande i dessa frågor. I samband med vårt nationella arbete inom ramen för konventionen för biologisk mångfald pågår ett arbete inom skogsvårdsorganisationen med en aktionsplan för skogs- bruket. Aktiva miljöorganisationer, både nationellt och internationellt, har också i dialog med näringen konstruktivt bidragit till ett mer naturvårdsan- passat skogsbruk. Naturvårdens intressen i skogsbruket inklusive bevarandet av en biologisk mångfald bör i första hand tillgodoses genom att skogsägarna i sin löpande verksamhet tar grundläggande hänsyn. Det finns dessutom numera möjlighet för skogsvårdsmyndigheten att föreskriva om skydd för särskilt värdefulla biotoper och att förbjuda arbetsföretag. Skogsdikning har förbjudits helt i stora delar av landet. På skogsmarksimpediment är det inte längre tillåtet att kalavverka. De flesta stora skogsbolagen prövar landskapsövergripande planeringssystem för sina åtgärder i syfte att säkra, sprida och öka förekomsten av livskraftiga, för naturliga växt- och djurpopulationer. Hur motsvarande inriktning av verksamheten bör kunna åstadkommas inom det starkt uppdelade skogsinnehavet i enskild ägo undersöks . Utöver dessa åtgärder måste vi i likhet med andra länder avsätta större reservatområden som är helt skyddade. Det sker genom förordnanden som naturreservat och nationalparker. Hur stort behovet av sådana är beror av utfallet av den nya skogspolitiken. och har i uppgift att följa upp denna fråga. Enligt det skogspolitiska beslutet kan det inte uteslutas att storleksordningen av den produktiva skogsmarken nedanför skogsodlingsgränsen kan vara ett riktvärde för reservatsbildningen. har i aktionsprogrammet Ett miljöanpassat samhälle, Miljö 93, angett att av den produktiva skogsarealen nedanför det fjällnära området bör vara helt undantagen från skogsbruk. För finansiering av statens kostnader för avsättning av naturreservat finns det för innevarande budgetår anvisat . Anslaget höjdes med i samband med skogspolitiska beslut för att möjliggöra ökade avsättningar av skogsreservat. Regeringen har för avsikt att analysera möjligheten att införa en naturvårdsavgift eler skatt som skulle kunna bidra till att finansiera inköp av mark och övriga naturvårdsåtgärder inom skogsbruket. Skogsföretagens konkurrenskraft skall därvid beaktas. I samband med att (M1993:04), (tidigare Miljöorganisa- tionsutredningen) skall utveckla det tidigare förslaget om en miljöbalk har den även fått i uppdrag att överväga om skogsvårdslagen bör infogas i balken eller på annat sätt samordnas med balken. Övervägandena kan ta sin utgångspunkt i betänkande Miljöbalk (SOU 1993:27)och remissyttrandena över detta. 4.2 Ett hållbart jordbruk 1993/94:30 (bet. 1993/94: JoU 9, rskr. 1993/94:87) anges att "jordbruket skall bedrivas så att det bidrar till att bevara värdefulla delar av flora och fauna i odlingslandskapet." Det skall ske bl.a. genom att långsiktigt behålla de naturtyper som har en rik och varierad flora. Denna inriktning av arbetet bör ses mot bakgrund av att de ekologiska systemen står i ständig förändring av naturliga såväl som antropogena orsaker. Ett statiskt tillstånd eftersträvas inte, annat än där det erfordras för bevarandet av specifika biotoper och arter. Arbetet bör inriktas på naturtyper, så att förutsättningarna för arters överlevnad inte äventyras av människans verksamheter. Jordbrukslandskapet är till stor del ett av människan format landskap, som för sitt fortbestånd är beroende av att hävden upprättshålls. Motivet till att bevara den biologiska mångfalden i odlingslandskapet är att stor variation av naturtyper, arter och gener ger långsiktiga förutsättningar för att behålla ett produktivt jordbrukslandskap. Det traditionella odlingslandskapet är också en viktig del av vårt kulturarv. Ett i alla avseenden mer miljöanpassat svenskt jordbruk kan utvecklas till ett viktigt konkurrensmedel för svenska jordbruksföretag på den gemensamma europeiska marknaden. I regeringens proposition Vissa livsmedelspolitiska åtgärder vid ett medlemskap i (prop. 1994/95:75) anförs att en satsning på ekologisk odling och på utveckling av nya kvalitetsprodukter med miljöanpassade odlingsmetoder snarare än bulkproduktion kommer att bli viktigt . Regeringen avser att tillsammans med näringen ta initiativ till att utveckla en särskild strategi för produktutveckling och marknadsföring av ett svenskt miljöanpassat jordbruk. Utveckling inom jordbruket mot allt större arealer av monokulturer innebär att återstående områden med hög biologisk och landskapsmässig variation och kulturlämningar måste bevaras. I biologiskt utarmade områden måste återställningsåtgärder vidtas.