prop · GI03147 · 1995-01-01 00:00:00 — AMS påpekar emellertid att blanketter och frågor till den försäkrade bör utarbetas på ett sätt som stimulerar till fullödiga svar. Styrelsen menar att av avsnittet i rapporten att döma föreligger här ett utvecklingsområde om tankarna skall omsättas i praktiskt arbete. vill peka på de skillnader som finns mellan olika individer och deras förmåga att göra dessa beskrivningar på ett tillfredsställande sätt. Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation föreslår med tanke på att många personer har svårt att formulera sig skriftligt att åläggs skyldighet att biträda den försäkrade vid upprättandet av beskrivning av arbetsoförmågan. och påpekar att kravet att den försäkrade skall ange arbetsförmågan vid sjukersättning är ett omöjligt krav för personer som sjukskrivits på grund av synskada eller dövhet. Det krävs en näst intill orimlig kunskap om hela arbetsmarkanden och möjligheterna i den nya situationen för att kunna göra en sådan bedömning. Den spontana reaktionen när någon synskada eller hörselskada uppkommit är för flertalet att man kan någonting påpekar förbunden. 6 Den behandlande läkarens bedömning Utredningen föreslår att det skall klargöras vilket medicinskt beslutsunderlag som krävs för att rätt till sjukpenning skall föreligga. Reglerna skall tydligt ange att läkarens roll i första hand är att uttala sig om den försäkrades medicinska status och i vad mån och på vilket sätt detta påverkar funktionsförmågan. Den behandlande läkarens skyldighet att på intyget/utlåtandet ange den försäkrades arbetsuppgifter och arbetsförmågans nedsättning i relation till dessa skall regleras i lagen. Det skall klargöras i lagstiftningen att det är uppgift att ta ställning till läkarens bedömning av arbetsförmågan liksom graden av nedsättning och därmed rätten till ersättning. får genom detta både en tydligare roll när det gäller den försäkringsmässiga bedömningen och ett större ansvar för att utreda den försäkrades arbetsförhållanden jämfört med tidigare. Dessa regler föreslås tas in i en ny utformning av 3 kap 8 § AFL. Majoriteten av remissinstanserna är positiva till förslaget. Det gäller FÖD, Länsrätten i län, RFV, CSN, , , och . Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation och Handikappförbundens samarbetsorgan framför särskilda synpunkter. Länsrätten i län delar arbetsgruppens uppfattning att det medicinska beslutsunderlaget behöver förbättras. De läkarutlåtanden som förekommer i sjukpenningärenden är ofta diffusa och otydliga men godtas av försäkringskassorna i brist på annat. För att på ett riktigt sätt skall kunna bedöma rätten till sjukpenning krävs ett utförligt och bra läkarutlåtande som inhämtas tidigt i sjukdomsfallet. RFV anser att det är angeläget att kvaliteten på det medicinska besluts- underlaget förbättras. Det är enligt verket rimligt att läkaren uttalar sig om arbetsförmågan främst i korta fall. Vid långa sjukfall är detta en försäkringsbedömning. CSN tror att förslaget ökar reella underlag för ställ- ningstagande av den försäkrades studieoförmåga. ser positivt på förslaget men påpekar att en lagändring inte löser problemet med ofullständiga läkarutlåtanden. Inte minst därför kan det vara av stort värde för att rätten att kunna begära medbedömning i oklara ärenden lagregleras. Många försäkringskassor framhåller på förekommen anledning behovet av ökade utbildningsinsatser och undervisning för läkarna under deras grundutbildning och AT-tjänstgöring vad gäller utfärdande av intyg och utlåtande om sjukskrivning. anser att det är bra att försäkringskassorna får en tydligare roll i bedömningen. Förbundet bedömer dock att det fodras ett förtydligande av behandlande läkares ansvar. förtydligande uppgift får inte leda till att frita den behandlande läkarens ansvar från att ta ställning till funktionsförmågan när intyg/utlåtande om arbetförmågan och graden av denna skall utfärdas. Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation påpekar att av skrivningen i avsnittet framgår att läkarna brister i kompetens vad gäller att korrekt utfärda de intyg som skall ligga till grund för bedömning av rätten till sjukpenning/förtidspension. Det är av stor vikt att denna inkompetens inte läggs den försäkrade till last vid bedömningen av hans fall framhåller organisationen. Det måste vara skyldighet att, i fall då den medicinska bedömningen framstår som tveksam, genom remittering till annan läkare/inrättning skaffa sig en alternativ bedömning av fallet. I de fall som också beskrivs i avsnittet, då läkare missbrukar sin ställning och "översjukskriver", bör det vara möjligt att ifrågasätta dessa läkares rätt att sjukskriva sina patienter. I fall då rent fusk kan styrkas bör läkarens legitimation ifrågasättas. Handikappförbundens samarbetsorgan vill understryka behovet av personalutbildning inom kassan. är en god administratör, men när det gäller bedömnings- och rehabiliteringsfrågor för människor med funktionsnedsättningar finns stora brister. 7 fördjupade prövning av sjukpenningrättenPromemorian Arbetsgruppen föreslår att i alla ärenden skall en fördjupad bedömning ske relativt tidigt och i samtliga sjukpenningfall. Varje sjukskrivningsärende skall senast diskuteras och bedömas av den enskilde handläggaren tillsammans med annan tjänsteman, t.ex. sektionschef, föredragande eller annan tjänsteman som med hänsyn till särskild erfarenhet och tjänsteställning är lämplig att medverka vid en fördjupad bedömning. Det är då av stor vikt att förtroendeläkare medverkar. Det skall i handläggningsjournal noteras att en fördjupad bedömning har gjorts och att även tagit ställning till sjukpenningrätten. En sådan fördjupad bedömning bör gi- vetvis vid behov kunna göras även tidigare än i ett sjukpenningärende. Regler om detta skall tas in i en ny utformning av 3 kap 8 § De remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget. Det gäller FÖD, Länsrätten i län, RFV, RRV, , , , , Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation, och . RFV, och är emellertid tveksamma till detaljeringsgraden i förslaget. FÖD har konfunderats av skrivningen (s 8), att bedömningen skall utföras av hanläggande tjänsteman, en tjänsteman med särskild erfarenhet samt förtroendeläkaren, men att beslutet fattas av den handläggande tjänstemannen. Rimligen bör beslutet fattas i den förstärkta sammansättningen men ansvaret för själva beslutsmeddelandet ligga på handläggaren anser domstolen. Länsrätten i län anser att det är nödvändigt att en medicinsk sakkunnig biträder vid den fördjupade bedömningen. RFV anser det motiverat att kassan tidigt i ärendet gör en fördjupad bedömning där fler än den enskilde handläggaren medverkar. Verket anser däremot att den närmare utformningen av en sådan bedömning, t.ex. vilka som skall delta eller höras, inte bör regleras i lagtext eller låsas fast på annat sätt. Det bör ankomma på RFV att ge ut erforderliga allmänna råd eller föreskrifter. Verket påpekar också att många kassor arbetar på det sätt som föreslås och har god erfarenhet av det. Det är därför angeläget att arbetsmetoden sprids. RFV anser det också angeläget ur internkontrollsynpunkt att sjukpenningärendena och bedömningen av rätten till sjukpenning skärps och systematiseras. kan lämpligen ske genom att alla ärenden vid minst ett tillfälle, men helst vid flera, granskas av flera olika tjänstemän. RRV påpekar att de brister som utredningen anser finns i försäkringskassornas beslutsunderlag har en gemensam nämnare i fråga om kompetensen hos och utbildning av handläggarna. RRV vill peka på betydelsen av kompetens och utbildning såsom en del i implementeringen av regelsystemets tillämpning. Det gäller både identifierade problem såväl som utredningens förslag. Verket menar att frågan om kompetens och utbildningsbehov är särskilt viktig då utredningen föreslår en tydligare fördelning mellan läkarens roll och (och därmed handläggarens uppgift) att ta ställning till graden av nedsättning i arbetsförmågan och därmed rätten till t.ex. sjukpenning. är positivt till förslaget men är tveksamt till detaljeringsgraden då man i promemorian uttalar exakt vilka tjänstemän som skall göra denna bedömning, vilket dessutom medför fördyrad administration. Förbundet anser att det bör vara varje försäkringskassas rätt att själv bestämma hur den fördjupande prövningen skall gå till. Av yttrandena från försäkringskassorna framgår att många arbetar på det föreslagna sättet med en fördjupad bedömning tillsammans med en erfaren kollega eller chef. Förslagen kan uppfattas som ett sätt att byråkratisera handläggningen och som dessutom leder till ökade administrativa kostnader. har inget att invända mot förslaget men är däremot mycket tveksamt till detaljeringsgraden. Hur försäkringskassorna väljer att administrativt hantera olika prövningar måste vara en ren kassaangelägenhet. framhåller att deras erfarenheter av för- säkringskassornas sätt att handlägga sjukbidrags- och förtidspensions-ärenden för reumatiker tyvärr visar på stora brister i kunskaper både vad gäller handikappkännedom och bedömning av helhetssynen på konsekvenserna av att drabbas av en kronisk sjukdom. Förbundet förutsätter därför att en stor satsning görs på utbildningssidan av handläggare. 8 möjlighet att införskaffa kompletterande utredningPromemorian För att utreda i vilken omfattning arbetsförmågan är nedsatt, föreslår arbetsgruppen att vid tveksamhet om en viss diagnos när som helst i ett sjukfall skall ges rätt att remittera en försäkrad för kompletterande undersökning och utredning hos t.ex. annan sjukvårdsenhet. Detta kan bli aktuellt då läkarutlåtandet från den försäkrades behandlande läkare inte innehåller uppgift om behovet av rehabilitering, pågående och planerad behandling eller rehabiliteringsåtgärd, beräknad återstående sjukdomstid etc. eller då kassan av något annat skäl anser att det medicinska underlaget är otillräckligt för att beslut skall kunna fattas i den aktuella ersättningsfrågan. Kassans rätt att remittera en försäkrad för kompletterande undersökning och utredning skall regleras i 3 kap 8 § AFL. Regeln skall även kunna åberopas vid efterkontroll av förtidspensionsärenden. Om den försäkrade inte medverkar i en kompletterande undersökning föreslår arbetsgruppen att rätt till sjukpenning inte längre skall föreligga. Detta kräver ändringar i 20 kap 3 § AFL. Arbetsgruppen föreslår vidare att bedömning om behovet av kompletterande utredning samt valet av sjukvårdsenhetet eller liknande inte skall kunna överklagas av den försäkrade eftersom bedömningen är ett led i den utredning gör för att kunna besluta om rätt till ersättning. Först när beslutat om indragning eller nedsättning av sjukpenningen skall den försäkrade ges möjlighet att få detta beslut överprövat. Majoriteten av de instanser som yttrat sig är positiva till förslaget om rätt att begära kompletterande utredning. Det gäller RFV, , , , , Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation och . och Neurologiskt är emellertid tveksamma. De är oroliga för konsekvenserna för de försäkrade. Vad gäller den del av förslaget som avser möjligheten för den försäkrade att överklaga bedömning om behov av kompletterande utredning, instämmer FÖD och Länsrätten i län i arbetsgruppens resonemang. TCO, och vänder sig emellertid mot förslaget i denna del. RFV tillstyrker arbetsgruppens förslag som innebär värdefulla förtydliganden och förstärkningar av försäkringskassornas möjligheter att begära kompletterande utredning. Viss möjlighet till medbedömning finns i princip men används inte i särskilt stor omfattning. Eftersom en kompletterande utredning för den enskilde ofta känns som ett ifrågasättande är det viktigt att kassans handlande ges stöd genom en tydlig reglering i lagstiftningen. menar att förslagen om fördjupad bedömning och kompletterande utredning är bra initiativ. Den enskildes ansvar betonas i lagreglerna om rehabilitering och det är följdriktigt att det också betonas genom en särskild försäkran om rätt till sjukpenning efter fyra veckors sjukskrivning. instämmer men påpekar att arbetsgruppens förslag om hänvisning till annan läkare eller annan sjukvårdsenhet inte har visat sig särskilt verkningsfulla. Förbundet tror att den problembild som oftast är ganska komplicerad vid tveksamhet om diagnos bäst tas om hand vid diagnostiska centra eller så kallande bedömningscentra där förutom läkare även bör finnas sjukgymnaster, arbetsteurapeuter, beteendevetare och arbetsvägledare och kanske även tillgång till funktionsprövning. Förbundet anser att en upprustning av dessa resurser är nödvändig för att åstadkomma resultat som är någorlunda objektivt för såväl den enskilde som för försäkringen. Förbundet tror att en utbyggnad av diagnostiska centra är ett verkningsfullt medel mot långa passiva sjukskrivningar. tycker att förslaget är bra och att det ger kassorna en större möjlighet än vad som står till buds. Möjligheten till kompletterande undersökning bör dock användas med viss försiktighet. Förbundet undrar om det finns resurser inom sjukvården för denna typ av undersökningar. Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation tillstyrker att medbedömning kan begäras genom förtroendeläkarens försorg. menar att den enskilde förefaller få en ovillkorlig skyldighet att underkasta sig de undersökningar som bedömer nödvändiga. Den enskilde får i detta sammanhang ingen möjlighet att överklaga beslut om ytterligare utredning. Enligt mening är det självfallet viktigt att utförligt underlag för bedömning av sjukskrivningsbehov tas fram. Det saknas dock en belysning av de problem som kan uppstå utifrån den enskildes integritet och möjlighet till medverkan och inflytande när det gäller utredning och behandling. Neurologiskt är oroliga för vad de föreslagna reglerna kan få för konsekvenser. Förbundet påpekar att det bland neurologiska sjukdomar och skador finns många som är ovanliga och som är svåra att diagnosticera. Om den försäkrade redan varit hos en specialist är det knappast någon mening med att han remitteras till en annan läkare, även om det inte varit möjligt att ställa en säker diagnos. Förbundet oroas också av risken för att den försäkrade mot sin vilja skickas till och blir undersökt av en viss läkare. En person kan tvingas tillbringa på annan ort utan att hänsyn tas till familjesituation och den sociala situationen i övrigt. Detta strider enligt i hälso- och sjukvårdslagen och är ett förfarande som man inte kan acceptera. FÖD har inget att erinra mot arbetsgruppens resonemang och förslag i den del som rör den försäkrades möjlighet att överklaga beslut om kompletterande bedömning. Domstolen framhåller dock att sanktioner mot en försäkrad som ställer sig avvisande till att medverka i en kompletterande undersökning måste hanteras med varsamhet. Den försäkrade befinner sig ofta i en utsatt situation och det bör därför ankomma på att verka för att den försäkrade frivilligt ställer upp för undersökning. Sanktionsmöjligheten bör i första hand användas som ett yttersta påtryckningsmedel för att förmå den försäkrade att medverka och i andra hand som en ekonomisk påföljd. Länsrätten i län menar att åtgärderna ingår i handläggning av ärendet och bör vara överklagbara först i samband med beslut i ärendet. Länsrätten har emellertid vissa synpunkter på lagreglernas utformning i detta avsnitt. TCO anser att den försäkrade skall ges rätt att begära omprövning redan vid kommuniceringen om indragning av sjukpenningen. Att denna rättighet skall inträda först när beslutet är fattat kan leda till inkomstavbrott i avvaktan på omprövningen som den enskilde inte kan bära. och anser att förslaget ger försäkringstjänstemännen större makt . Man förutsätter att den enskilde är stark och kan hävda sin rätt. Om den enskilde inte skall kunna överklaga så måste en funktion som patientombudsman finnas som kan hjälpa den enskilde under ärendets gång hävdar förbunden. Arbetsgruppen föreslår att benämningen förtroendeläkare byts ut mot Endast några få instanser yttrar sig, nämligen RFV, , och . De är alla positiva till förslaget. framför att benämningen försäkringsmedicinsk rådgivare respektive konsultläkare är alternativ som nämns bland PromemorianArbetsgruppen föreslår att de nuvarande särreglerna för personer som är eller äldre vad gäller förtidspension avvecklas. Majoriteten av yttrande instanser är negativa eller tveksamma till äldre- reglernas avskaffande. Det gäller FÖD, , , , , PRO och LRF. Två instanser är positiva till förslaget: Länsrätten i län och RFV. AMS framför särskilda synpunkter. Enligt FÖD kräver avskaffande av de s.k. äldrereglerna en ytterligare analys av konsekvenserna för berörda försäkrade och av de alternativ till försörjning som står dessa till buds. Innan ställning kan tas till förslaget måste det också utredas hur övergångsreglerna skall utformas. anser att äldrereglerna skall användas/bestå i avvaktan på att ett nytt regelverk för förtidspensioneringen beslutats med anledning av reformeringen av ålderspensioneringen och de förslag som kommer att läggas av sjuk- och arbetsskadeberedningen. LO avvisar helt förslaget, dels utifrån ett arbetsmarknadspolitiskt och ett ekonomiskt perspektiv, dels utifrån ett mänskligt perspektiv. LO anser att ett slopande av äldrereglerna mycket hårt skulle drabba den försäkrade. Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation invänder mot denna del av förslaget. De anser det befängt att kräva att den som har den allra största delen av sitt arbetsliv bakom sig skall utsättas för samma krav på yrkesmässig och geografisk rörlighet som yngre arbetstagare. TCO menar att det är orimligt att den som är och som har i stort sett ett helt förvärvsliv bakom sig skall avkrävas skyldighet till flyttning till andra delar av landet där arbete finns eller till omfattande rehabiliterings- /omskolningsaktiviteter för att kunna fortsätta på arbetsmarknaden. TCO anser att äldrereglerna med svagare medicinska och därmed jämförliga krav för den som är alltjämt skall gälla. anser att det inte går att ställa samma krav på äldre personer när det gäller omskolning, byte av arbetsgivare, flyttning till annan ort osv. Om man fullföljer förslaget skapar man en situation där lagstiftning och verklighet inte stämmer överens. PRO avvisar bestämt förslaget. Enligt organisationen är en förutsättning för att kunna diskutera ett avskaffande av äldrereglerna att det utarbetas förslag till konkreta arbetmarknadspolitiska åtgärder för äldre som också kan genomföras och som på ett tillfreddställande sätt kan hjälpa äldre förvärvsarbetande på arbetsmarknaden. LRF menar att omskolning av en sextioåring kan ifrågasättas ur såväl den enskildes som ur samhällets synvinkel. Förbundet finner att kravet att behöva flytta till annan ort är orimligt i synnerhet för äldre och företagare. Ett sådant förslag slår väsentligt hårdare mot glesbygdsboende än mot dem som bor på orter med större arbetsmarknad. RFV anser att förslaget ligger i linje med renodlingen av sjukförsäkringen och förtidspensioneringen. AMS påpekar att om äldrereglerna avskaffas kan ytterligare ansvarsområden inte läggas på arbetsmarknadspolitiken i den rådande ekonomiska situationen. 11 Utredning om rätt till förtidspension PromemorianSom villkor för rätt till förtidspension får föreskrivas att den försäkrade skall genomgå undersökning av viss läkare eller vid viss sjukvårdsenhet eller genomgå annan utredning såsom arbetsprövning eller arbetsträning för bedömning av arbetförmågan och behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Vid beslut om förtidspension skall be- sluta om behov finns av förnyad utredning av arbetsförmågan . skall löpande även i övrigt införskaffa den utredning som i varje särskilt fall kan anses nödvändig för bedömning av rätten till Majoriteten av remissinstanserna är positiva till förslaget. Det gäller FÖD, RFV, RRV, , , och . AMS och är däremot tveksamma till utformningen av förslaget. FÖD ifrågasätter om kontrollen behöver detaljregleras i den omfattning som föreslås i 7 kap 3 § AFL. En mer generell utformning av bestämmelsen skulle ge kassorna friare händer att anpassa sin verksamhet efter omständigheterna i det särskilda fallet. RFV instämmer men föreslår vissa kompletteringar i lagtexten. RRV påpekar att försäkringskassorna har möjligheter att kontinuerligt följa upp och pröva om rätten till beviljad förtidspension eller sjukpension kvarstår. Insatser med denna innebörd har dock varit begränsade. RRV stödjer en utveckling i riktning mot fördjupad prövning och efterkontroll. En förutsättning för att försäkringskassorna skall kunna öka inslaget av efterkontroller är dock att ändamålsenliga metoder utvecklas. Utredningens förslag till lagtekniska förändringar kan innebära att antalet efterkontroller kan komma att öka. Det innebär emellertid inte automatiskt att träffsäkerheten och kvaliteten hos dessa ökar påpekar verket. Därtill fordras metodutveckling. I detta avseende har RFV en viktig uppgift som består i att både utveckla metoder och sprida erfarenheter från goda exempel. anser att man endast i undantagsfall bör pensionera ungdomar. En sådan pensionering får inte betraktas som definitiv, varför styrelsen välkomnar arbetsgruppens förslag om efterkontroll. Enligt bör utgångspunkten vara att den enskildes förutsättningar och möjligheter på arbetsmarknaden alltid kan förändras över tiden. anser därför att det bör fastslås att alltid med vissa intervaller har att ompröva rätten till förtidspension. AMS menar att förtidspensionärer bör erbjudas förnyat tillfälle att med experthjälp bedöma sin möjlighet att återgå i arbete. Detta bör enligt AMS inte ske i form av den efterkontroll som utredningen beskriver. En "uppföljning av beviljad förtidspension" ger större incitament för den försäkrade att ev. omvärdera sina möjligheter till arbete. är mycket tveksamt till förslaget. Om tveksamhet finns om varaktigheten av arbetsoförmågan i samband med en pensionsprövning bör sjukbidragsinstitutet användas eftersom den enskildes anställning upphör i samband med att en förtidspension beviljas. Förbundet är dock positivt till en löpande efterkontroll av utgående förtidspensioner. Detta är en trovärdighetsfråga för förtidspensionssystemet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:147 Rätten till förtidspension och sjukpenning samt folkpension för gifta. ------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, upp- bakomliggande häver eller upp- EG- repar ett regler normgiv- ningsbemyndigande ------------------------------------------------------- Lagen (1962:381) 8 § om allmän försäkring