prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 10 § Mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, kommunikationer, vattenförsörjning eller avfallshantering skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av sådana anläggningar. Områden som är av riksintresse för anläggningar som avses i första stycket skall skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. 11 § Mark- och vattenområden som har betydelse för totalförsvaret skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt motverka totalförsvarets intressen. Områden som är av riksintresse på grund av att de behövs för totalförsvarets anläggningar skall skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. Särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden i landet 1 § De områden som anges i 2-6 §§ är, med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena, i sin helhet av riksintresse. Exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön får komma till stånd i dessa områden endast om hinder inte möter enligt 2-6 §§ och om det kan ske på ett sätt som inte påtagligt skadar områdenas natur- och kulturvärden. Bestämmelserna i detta kapitel utgör inte hinder för att utveckla befintliga tätorter eller det lokala näringslivet eller för att utföra anläggningar som behövs för totalförsvaret. Om det finns särskilda skäl utgör bestämmelserna inte heller hinder för anläggningar för utvinning av sådana fyndigheter av ämnen eller material som avses i 3 kap. 9 § andra stycket. 2 § Inom följande områden skall turismens och friluftslivets, främst det rörliga friluftslivets, intressen särskilt beaktas vid bedömningen av tillåtligheten av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön: Kustområdet och skärgården i från mot till Kustområdet i och med angränsande kustområden Kustområdet i från Örnahusen söder om till Kustområdena och skärgårdarna i och från till Arkösund Kustområdena och skärgårdarna i och från till och Kustområdet och skärgården i från Storfjärden vid till Kustområdet och skärgården i från Bondöfjärden till mot Sjö- och åslandskapet vid Romeleåsen i Åsnen med öar och strandområden och områdena söder därom utmed och vid sjön till och Listerlandet med öar och strandområden med öar och strandområden med områdena vid sjön och sjön samt området utmed mellan och Området - Nordmarken från och sjön vid till sjösystemet från i söder till och Östervallskog i norr från till samt området utmed övre delen av inom med öar och strandområden Området Malingsbo - Kloten mellan , , och Området utmed från till Siljan och med öar och strandområden samt området utmed , sjön och med området söder därom över Gulleråsen och till Området utmed Ljusnan från till Vindelådalen Fjällvärlden från i söder till med undantag för de fjällområden som anges i 5 §. 3 § Inom kustområdena och skärgårdarna i från gränsen mot till , i och från Simpevarp till Arkösund och i från Storfjärden vid till samt på får anläggningar som avses i 5 kap. 1 § första stycket inte komma till stånd. 4 § Inom kustområdena och skärgårdarna från till Simpevarp och från Arkösund till Forsmark, utmed , på Östergarn och Storsudret på samt på får fritidsbebyggelse komma till stånd endast i form av kompletteringar till befintlig bebyggelse. Om det finns särskilda skäl får dock annan fritidsbebyggelse komma till stånd, företrädesvis sådan som tillgodoser det rörliga friluftslivets behov eller avser enkla fritidshus i närheten av de stora tätortsregionerna. Inom områden som avses i första stycket får anläggningar som avses i 5 kap. 1 § första stycket 1-7 och 10-11 komma till stånd endast på platser där anläggningar som skall prövas enligt 5 kap. 1 § första stycket redan finns. 5 § Inom fjällområdena Långfjället-Rogen, Sylarna-Helags, , , , , , , , Sarek-Mavas, , Rostu och Pessinki får bebyggelse och anläggningar komma till stånd endast om det behövs för rennäringen, den bofasta befolkningen, den vetenskapliga forskningen eller det rörliga friluftslivet. Andra åtgärder inom områdena får vidtas endast om det kan ske utan att områdenas karaktär påverkas. 6 § Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte utföras i nationalälvarna , , och med tillhörande vattenområden samt i följande vattenområden: I uppströms Hummelforsen och uppströms Trängslet I Ljusnan uppströms Vallhaga I uppströms samt Gimån uppströms I , Ammerån, Storån-Dammån samt Hårkan I , Storån uppströms Klumpvattnet, , Saxån, Ransarån uppströms Ransarn samt Vojmån uppströms I Tärnaån, Girjesån och Juktån uppströms Fjosoken Sävarån I källflödena uppströms Sädvajaure respektive Riebnes samt Malån I uppströms Akkajaure, uppströms Skalka och Tjaktjajaure samt Bräkneån Fylleån I uppströms till Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte heller utföras i följande älvsträckor: I sträckan mellan och I nedströms samt nedströms bruk I Ljusnan sträckan mellan och samt sträckan mellan Laforsen och I sträckan mellan Havern och samt sträckan nedströms Viforsen I Långan nedströms I mellan och I Tärnaforsen mellan och och andra styckena gäller inte vattenföretag som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. 5 kap. Tillåtlighetsprövning av stora anläggningar m.m. 1 § Följande slag av nya anläggningar får inte uppföras utan tillstånd av regeringen: 1. järn- och stålverk, metallverk och ferrolegeringsverk, 2. massafabriker och pappersbruk, 3. fabriker för raffinering av råolja eller för tung petrokemisk produktion, 4. fabriker för framställning av baskemikalier eller gödselmedel, 5. cementfabriker, 6. anläggningar för kärnteknisk verksamhet som prövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samt anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andra ämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle, 7. förbränningsanläggningar om anläggningen har en tillförd effekt om , 8. gruppstationer för vindkraft med tre eller flera vindkraftsaggregat med en sammanlagd uteffekt av , 9. anläggningar för lagring av naturgas, 10. anläggningar för behandling av miljöfarligt avfall om huvuddelen av det avfall som avses bli behandlat i anläggningen härrör från andra inrättningar och miljöfarligt avfall förbränns eller på annat sätt slutligt omhändertas vid anläggningen, 11. anläggningar för att utvinna ämnen eller material inom de områden som anges i 4 kap. 5 §, Tillstånd av regeringen krävs också i fråga om verksamhet eller åtgärd som består i att bygga plattformar som är avsedda att användas vid utvinning av olja eller gas inom havsområden och för att ankra eller förtöja sådana plattformar för reparation, ombyggnad eller av annan anledning. 2 § Om en anläggning, en verksamhet eller annan åtgärd, som inte omfattas av kravet på tillstånd enligt 1 §, kan antas få betydande omfattning eller bli av ingripande beskaffenhet, får regeringen i ett visst fall förbehålla sig prövningen i fråga om tillstånd till anläggningen eller åtgärden. Statliga myndigheter som får kännedom om anläggningar, verksamheter eller åtgärder som avses i första stycket skall underrätta regeringen om detta. 3 § Regeringens beslut i fråga om tillstånd enligt 1 eller 2 § är bindande för andra myndigheters prövning enligt denna balk. Om regeringen vid prövning enligt första stycket lämnar tillstånd till en anläggning, en verksamhet eller en åtgärd kan regeringen meddela särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen samt göra tillståndet beroende av att saken fullföljs genom ansökan om prövning enligt 13 kap. om miljöfarlig verksamhet. 4 § Regeringen får lämna tillstånd till en anläggning, en verksamhet eller en åtgärd som avses i 1 eller 2 § bara om hinder inte möter på grund av de aktsamhetsregler som gäller för verksamheten och föreskrifter i 1, 3, 4 eller 6 kap. samt med hänsyn till att allmänna planeringssynpunkter iakttas och att kommunfullmäktige har tillstyrkt. I fråga om en anläggning som sägs i 1 § första stycket 6, om den avser mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall, eller en anläggning som sägs i 1 § första stycket 7, 8, 9 eller 10 får, om det från nationell synpunkt är synnerligen angeläget att anläggningen kommer till stånd, regeringen lämna tillstånd till anläggningen även om kommunfullmäktige inte har tillstyrkt detta. Vad nu sagts gäller inte, om en lämplig plats för anläggningen anvisats inom annan kommun som kan antas godta en placering där eller, i annat fall, om en annan plats bedöms vara lämpligare. 5 § Om det finns särskilda skäl, får regeringen i ett visst fall medge undantag från kravet på prövning enligt 1 §. 1 § Regeringen får för vissa geografiska områden eller hela landet meddela föreskrifter om kvaliteten på mark, vatten, luft eller naturen i övrigt (miljökvalitetsnormer) om det behövs för att varaktigt skydda människors hälsa eller miljön eller för att avhjälpa skador på eller olägenheter för människors hälsa eller miljön. Regeringen får överlåta till en myndighet att meddela miljökvalitetsnormer i den utsträckning som det behövs med hänsyn till av godkända åtaganden enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2 § Miljökvalitetsnormerna skall utgå från de störningsnivåer som människor kan utsättas för utan fara för olägenheter av betydelse eller som miljön eller naturen kan belastas med utan fara för påtagliga olägenheter. Miljökvalitetsnormer skall ange 1. tillåten förekomst i mark, vatten, luft eller naturen i övrigt av kemiska eller biotekniska produkter, 2. tillåten förekomst i mark, vatten, luft eller naturen i övrigt av någon viss organism som kan tjäna till ledning för bedömningen av tillståndet i miljön, 3. tillåten nivå för buller, skakning, ljus, strålning eller annan sådan störning. 3 § Föreskrifter enligt 1 § skall beaktas av myndigheter och kommuner vid planering, vid prövning av tillståndsärenden, vid tillsyn och när föreskrifter meddelas. 4 § Om det behövs för att en miljökvalitetsnorm skall uppfyllas skall ett åtgärdsprogram upprättas. Ett åtgärdsprogram skall upprättas 1. av en kommun, om miljökvalitetsnormens räckvidd är begränsad till kommunens område, 2. av , om en miljökvalitetsnorm gäller vissa kommuner i ett län, 3. i övriga fall av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om en miljökvalitetsnorm för ett geografiskt område inte kan uppfyllas, därför att miljön påverkas av en verksamhet som ligger utanför detta område, skall regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer upprätta ett åtgärdsprogram för hela det område där störningar förekommer som påverkar möjligheten att uppfylla . I ett åtgärdsprogram skall anges vilka åtgärder som bör vidtas för att uppfylla en miljökvalitetsnorm. 5 § Om det kan antas att en miljökvalitetsnorm inte kan uppfyllas, är kommunen skyldig att utföra de kontrollmätningar som behövs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om mätmetoder och redovisning av mätresultat. 1 § I ett mål eller ärende enligt denna balk som berör frågor om hushållning med mark och vatten skall den handläggande myndigheten se till att sådana planer enligt (1987:10) och sådant planeringsunderlag som behövs för att belysa hushållningsfrågan finns tillgängliga i målet eller ärendet. Om myndigheten begär det, är kommunen skyldig att tillhandahålla planer enligt samt planeringsunderlaget till dessa. skall ställa samman utredningar, program och annat planeringsunderlag som har betydelse för hushållningen med naturresurser i länet och som finns hos statliga myndigheter. är skyldig att på begäran tillhandahålla sådant planeringsunderlag åt kommuner och myndigheter som skall tillämpa denna balk. 2 § Regeringen får i ett visst fall besluta att en eller flera kommuner skall redovisa till regeringen eller någon annan myndighet hur kommunen i sin planering enligt (1987:10) avser att genomföra ett åtgärdsprogram enligt 6 kap. 4 § eller annars uppfylla miljökvalitetsnormer enligt 6 kap. eller tillgodose ett intresse som rör hushållningen med mark och vatten. Statliga myndigheter skall anmäla till regeringen om det uppkommer behov av sådan redovisning. 1 § En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan för en verksamhet eller annan åtgärd som kräver tillstånd enligt vad som följer av denna balk eller föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Regeringen får genom föreskrifter medge undantag från skyldigheten att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning. 2 § Regeringen får föreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som anges i 2 kap. 1 § skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. Därvid gäller vad som sägs i detta kapitel, om inget annat har föreskrivits. 3 § Den som är skyldig att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning enligt vad som följer av detta kapitel skall på lämpligt sätt samråda med de statliga myndigheter, kommuner, organisationer och enskilda som kan ha ett intresse i saken. 4 § En miljökonsekvensbeskrivning skall möjliggöra en samlad bedömning av den inverkan på människors hälsa, miljön och hushållningen med mark och vatten och annan resurshushållning som den planerade anläggningen, hanteringen eller åtgärden kan medföra. 5 § En miljökonsekvensbeskrivning skall, i den utsträckning det kan behövas, möjliggöra en bedömning enligt 4 § för det fallet att anläggningen, hanteringen eller åtgärden kommer till stånd på annan plats eller i annan utformning än som planeras liksom för det fallet att någon förändring inte genomförs. 6 § En miljökonsekvensbeskrivning skall bekostas av den som ansvarar för anläggningen eller hanteringen eller som skall vidta åtgärden i fråga. 1 § som tillhör staten kan avsättas till nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vård och förvaltning av nationalparker. 3 § Ett naturområde kan av förklaras som naturreservat eller naturvårdsområde för att bevara värdefull natur eller till skydd för växt- och djurlivet, för att tillgodose behoven av områden för friluftsliv eller av andra särkilda skäl. Skyddsformen naturreservat skall väljas om de åtgärder som behövs för att uppnå syftet med skyddet leder till att pågående markanvändning försvåras avsevärt inom ett område. Markägaren har då rätt till ersättning enligt vad som framgår av 23 kap. I övriga fall skall skyddsformen naturvårdsområde väljas. 4 § I ett beslut om att bilda naturreservat eller naturvårdsområde skall grunden för beslutet anges. I en skötselplan, som skall fogas till beslutet, skall anges de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå syftet med skyddet. I beslutet skall också anges de inskränkningar i rätten att förfoga över eller nyttja fastigheter som behövs för att uppnå syftet med skyddet. Om det senare visar sig behövas nya grunder eller ytterligare inskränkningar får meddela beslut om detta. 5 § Om det behövs för att tillgodose ändamålet med ett naturreservat, får förplikta ägaren att tåla sådana intrång som att det inom området 1. anläggs vägar, parkeringsplatser, vandringsleder, raststugor, tältplatser, badplatser, sanitära inrättningar eller liknande anordningar, 2. företas gallring, röjning, slåtter, plantering, avspärrning eller liknande åtgärder, 3. bereds tillträde till mark för allmänheten där den annars inte skulle ha rätt att vistas, 4. genomförs undersökningar av djur- och växtarter samt mark- och vattenförhållanden. 6 § När en fråga om att bilda en nationalpark, ett naturreservat eller ett naturvårdsområde har väckts, får för , högst , meddela förbud mot att utan tillstånd vidta sådana åtgärder som berör det tilltänkta skyddsområdet och strider mot syftet med det tilltänkta skyddet. Om det finns särskilda skäl får förbudet förlängas till att gälla i ytterligare högst . 7 § får helt eller delvis upphäva beslut enligt 3-6 §§, om det finns synnerliga skäl. får i särskilda fall medge undantag från föreskrifter som har meddelats för ett naturreservat eller ett naturvårdsområde. Om ett beslut enligt första eller andra stycket meddelas för att lämna rum för ett arbetsföretag, får också besluta att den som utför arbetsföretaget skall bekosta en särskild undersökning av det skyddade området eller särskilda åtgärder för att bevara detta eller på annat sätt gottgöra intrånget. 8 § Bestämmelserna i 3-7 §§ får tillämpas också för att bevara värdefulla kulturmiljöer om de inte skyddas enligt lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Dessa områden benämns kulturreservat eller kulturvårdsområde. 9 § Ett särpräglat naturföremål, som behöver skyddas eller vårdas särskilt, får av förklaras som naturminne. Förklaringen får omfatta även det område på marken som krävs för att bevara naturföremålet och ge det behövligt utrymme, allt efter föremålets art och betydelse. Vad som i 4-7 §§ har föreskrivits om naturreservat skall gälla även för naturminne. 10 § Strandskydd råder vid havet och vid insjöar och vattendrag. Syftet med strandskyddet är att trygga tillgången till platser för bad och friluftsliv. Strandskyddet omfattar land- och vattenområdet intill från strandlinjen vid normalt medelvattenstånd (strandskyddsområde). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utvidga det till högst från strandlinjen när det behövs för att tillgodose strandskyddets syften. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får förordna att ett strandområde som uppenbart saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften inte skall omfattas av strandskydd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får förordna att ett strandområde som avses ingå i en detaljplan enligt (1987:10) eller omfattas av områdesbestämmelser enligt samma lag inte skall omfattas av strandskydd om det finns särskilda skäl. 11 § Inom ett område som omfattas av strandskydd gäller att 1. ny byggnad får inte uppföras, 2. befintlig byggnad får inte ändras för att tillgodose ett väsentligt annat ändamål än det den har använts till, 3. grävningsarbeten eller andra förberedelsearbeten får inte utföras för bebyggelse som avses i 1 och 2. Inte heller andra anläggningar eller anordningar får utföras inom strand- skyddsområde på sådant sätt att mark tas i anspråk som tomt eller att allmänheten på annat sätt hindras eller avhålls från att beträda område där den annars skulle ha kunnat färdas fritt. 12 § Bestämmelserna i 11 § gäller inte 1. anläggningar eller åtgärder som behövs för jordbruket, fisket, skogsskötseln eller renskötseln och inte tillgodoser bostadsändamål, 2. företag till vilka tillstånd har lämnats enligt denna balk eller enligt vattenlagen (1983:291), 3. vilthägn som har prövats enligt 14 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att bestämmelserna i 11 § inte skall gälla sådana byggnader, anläggningar eller anordningar som utgör komplement till befintlig bebyggelse på en tomtplats och som förläggs längre från stranden än huvudbyggnaden. 13 § får medge dispens från bestämmelserna i 11 § när det finns särskilda skäl. Om dispens medges, skall bestämma i vilken utsträckning mark får tas i anspråk som tomt eller på annat sätt användas för det avsedda ändamålet. Ett beslut om dispens upphör att gälla om den åtgärd som avses med dispensen inte har påbörjats eller avslutats från den dag då beslutet vunnit laga kraft. 14 § Vilthägn får inte utan tillstånd av uppföras på områden där allmänheten får färdas fritt. Vid tillståndsprövningen skall behovet av skydd för friluftslivet och naturmiljön beaktas. Ett tillstånd skall förenas med de villkor som behövs till skydd för dessa intressen. Tillstånd till vilthägn inom strandskyddsområde får meddelas endast om det finns särskilda skäl. 15 § Om det genom ett vilthägn uppkommer någon olägenhet som inte förutsågs när tillståndet gavs, får besluta nya eller ändrade villkor för att avhjälpa olägenheten. Kan olägenheten inte avhjälpas och är den betydande, får tillståndet återkallas. Tillståndet får även återkallas om behov av vilthägn, som avses med tillståndet, inte längre finns. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter om allmänhetens uppträdande som behövs för att trygga ändamålet med skydd av områden och platser som föreskrivs med stöd av detta kapitel. 17 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att de befogenheter som enligt detta kapitel har skall även en myndighet ha. Skydd för växt- och djurlivet 1 § Åtgärder får inte vidtas utan tillstånd av för att avvattna mark, för att sänka eller tappa ur en sjö eller för att skydda mot vatten, om syftet är att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål (markavvattning). Ett tillstånd till markavvattning skall förenas med de villkor som behövs för att begränsa eller motverka menlig inverkan på naturmiljön av företaget. I tillståndet skall anges inom vilken tid åtgärderna skall vara utförda. Vid tillståndsprövningen skall beaktas om åtgärderna leder till vattenföroreningar. 2 § För detaljdränering genom täckdikning krävs tillstånd endast om det är sannolikt att dräneringen medför menlig inverkan på naturmiljön. Tillstånd behövs inte för markavvattning i samband med en torvtäkt i enlighet med tillstånd enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter m.m. eller för att utföra rensningar för att bibehålla vattnets djup eller läge. Om markavvattning inte skulle medföra någon menlig inverkan på naturmiljön inom ett område, får regeringen eller efter regeringens bemyndigande besluta att tillstånd enligt 1 § inte behövs för området. 3 § Regeringen får beträffande områden, där det är särskilt angeläget att vårmarkerna bevaras, förbjuda markavvattning som skulle kräva tillstånd enligt 1 eller 2 §. Skydd för vissa biotoper 4 § Arbetsföretag som kan skada naturmiljön får inte utföras inom sådana mindre mark- eller vattenområden (biotoper) som utgör livsmiljö för utrotningshotade djur- eller växtarter eller som annars är särskilt skyddsvärda. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer vilka biotoper som skall omfattas av första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får vidta de åtgärder som behövs för att vårda biotoper som avses i första stycket. Innan en åtgärd vidtas skall den som äger eller har särskild rätt till området underrättas särskilt. Fredande av växt- och djurarter 5 § Finns det risk för att en växtart kan komma att försvinna eller utsättas för plundring, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela förbud att inom hela eller en del av landet ta bort eller skada en växt av den arten, där den växer vilt. 6 § Finns det risk för att en djurart kan komma att försvinna, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela förbud att inom hela eller en del av landet döda, skada eller fånga vilt levande djur av den arten, om det inte sker till försvar mot angrepp på person eller egendom, samt att ta bort eller skada sådana djurs ägg, rom eller bon. Särskilda bestämmelser gäller för att döda eller fånga vissa djur, om åtgärden är att hänföra till jakt eller fiske. 7 § Behövs utöver förbud enligt 5 eller 6 § eller fredning enligt jaktlag- stiftningen särskilt skydd för en djur- eller växtart inom ett visst område, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter som inskränker rätten till jakt eller fiske eller allmänhetens eller markägarens rätt att uppehålla sig inom området. 1 § För täkt av berg, sten, grus, sand, lera, jord, torv eller andra jordarter krävs tillstånd av . För husbehov får dock markinnehavare utföra sådana täkter utan tillstånd.