prop · GI0334 · 1995-01-01 00:00:00 — Åtal för förseelser enligt tullagen, s.k. tullförseelser, får väckas endast efter medgivande av tullmyndighet och ansvar skall inte ådömas om underlåtenheten är straffbelagd enligt varusmugglingslagen. Straffbestämmelserna i förslaget till ny tullag motsvarar sakligt sett de nuvarande bestämmelserna i 94 § TL. De har dock redigerats om främst med hänsyn till gemenskapens regler. torde höra till den nationella kompetensen. Enligt den nuvarande tullagen skall frågor om utdömande av vite prövas av . Detta är ett avsteg från huvudregeln i 6 § lagen (1985:206) om viten där det stadgas att vite utdöms av länsrätten. Utredningen har föreslagit att frågor om utdömande av vite skall följa huvudregeln. Till skillnad från utredningen anser regeringen dock att det i detta sammanhang inte finns tillräckliga skäl för att ändra den nuvarande ordningen härvidlag. beslut om vitesföreläggande bör, till skillnad från vad som gäller enligt den nuvarande tullagen, kunna överklagas. Detta är nödvändigt för att uppfylla de krav som ställs i artikel 243.1 i tullkodexen. Tulltillägg kan enligt nuvarande regler komma i fråga endast för den som är skyldig att lämna tulldeklaration och endast i samband med tullklareringsformen förtullning. Enligt skall tulldeklaration lämnas inte bara vid överföring av en vara till fri omsättning (förtullning) utan vid varje tullförfarande. De tullförfaranden som tullkodexen tillhandahåller är emellertid inte lika renodlade som våra nuvarande tullklareringsformer. Tullförfarandena aktiv förädling (restitutionssystemet), passiv förädling och bearbetning under tullkontroll innesluter i sig att varor övergår till fri omsättning, dvs. Skyldighet att betala tull kan uppkomma även vid andra tullförfaranden såsom vid temporär import med partiell tullfrihet och export, det senare dock mycket sällsynt förekommande. Det förefaller naturligt att tulltillägg skall kunna komma i fråga vid oriktigt uppgiftslämnande i varje sammanhang där tullskyldighet förekommer utan avseende på vad tullförfarandet kallas i EG-bestämmelserna. De nuvarande bestämmelserna om tulltillägg bör sålunda kunna behållas, dock med den ändringen att tulltillägg på mervärdesskatt, som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) återinförs. beslutade att avskaffa tulltillägg när det gäller avdragsgill mervärdesskatt. Även om den tullskyldige i ett sådant fall inte gör någon definitiv skattevinst, till följd av att den mervärdesskatt som tas ut vid importtillfället vanligen får lyftas av i den följande mervärdesskattedeklarationen, kan han uppnå vissa fördelar i ränte- och likviditetshänseende. Detta medför att den som i tulldeklarationen redovisar korrekta uppgifter hamnar i ett sämre läge än den som uppsåtligen eller genom slarv deklarerar för låga belopp. Ett sådant resultat är inte godtagbart ur rättvisesynpunkt. Tulltillägg bör därför påföras även i dessa fall. Även systemet med förseningsavgift kan behållas med hänsyn till att frågorna hör till nationell kompetens. Enligt de nuvarande bestämmelserna tas förseningsavgift ut om den som tagit hand om en vara med tillämpning av ett förenklat förfarande efter anmälan till förtullning inte har kommit in med tulldeklaration inom föreskriven tid. Enligt förslaget skall förseningsavgift kunna tas ut när en vara övergått till fri omsättning med tillämpning av det förenklade deklarationsförfarandet eller det lokala klareringsförfarandet och deklaranten inte kommit in med kompletterande tulldeklaration inom föreskriven tid. 6.1.7 Ränta och ställande av säkerhet Regeringens förslag: I den nya tullagen införs bestämmelser om ränta på annan skatt än tull samt avgifter som kompletterar tullkodexens och tillämpningskodexens regler om ränta på tull. Vidare föreslås en bestämmelse om möjlighet till nedsättning av eller befrielse från ränta på skatter och avgifter. Nuvarande bestämmelser om ställande av säkerhet skall behållas i sak för annan skatt än tull samt för avgifter. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att ränta skall utgå även på avdragsgill mervärdesskatt som betalats senare än normalt till följd av att kompletterande tulldeklaration inte har lämnats i rätt tid. Sydsvenska Handelskammaren anser att den längsta tid för debitering av ränta som finns i den nuvarande tullagen bör behållas. ifrågasätter om det är försvarligt att ägna så mycket text åt räntefrågan. anför beträffande ställande av säkerhet för betalningsanstånd ifråga om tull bland annat följande. Detta tillämpas inte i i nuvarande tullagstiftning utan företagen kontrolleras beträffande kreditvärdighet. Krav på säkerhet, som helt uppenbart kommer att medföra kostnadsökningar för de enskilda företagen, bör om möjligt undvikas. Skälen för regeringens förslag: I den nuvarande tullagen finns bestämmelser om respitränta på tull och annan skatt. I tullkodexen och tillämpningskodexen finns regler om respitränta på tull. Tullkodexen innehåller däremot inte bestämmelser om ränta på annan skatt än tull samt på avgifter. Detta tillhör den nationella kompetensen. Liksom utredningen anser regeringen det befogat att ränta tas ut på skatt och avgifter i den omfattning som sker . Liksom bör ränta inte beräknas på mervärdesskatt som får dras av vid redovisning av sådan skatt. Enligt dagens utformning av räntebe-stämmelserna gäller detta inte för fall där utfärdande av tullräkning har fördröjts. Detta har blivit följden av att lagstiftningen fått en utformning som lagstiftaren inte synes ha avsett och som kan ge effekter som inte är önskvärda. Därför föreslås att även i detta fall ränta inte skall beräknas på sådan avdragsgill mervärdesskatt. Enligt nuvarande tullag gäller en tvåårsgräns för beräkning av respitränta. Denna begränsningsregel har tagits bort på uppbördsområdet i övrigt. Det finns inte något skäl att behålla denna särregel i den nya tullagen. Vidare bör i likhet med vad som gäller bl.a. avseende punktskatter och mervärdesskatt införas en möjlighet att kunna befria den tullskyldige helt eller delvis från skyldigheten att betala ränta om det finns synnerliga skäl. Denna reglering i den nya tullagen kan naturligtvis endast gälla ränta på skatt och avgift men inte ränta på tull. När det gäller återbetalningsränta är huvudregeln enligt tullkodexen att sådan inte utgår vid återbetalning av tull etc. Ränta kan dock utgå bland annat om nationella bestämmelser föreskriver detta. Eftersom återbetalningsränta utgår vid återbetalning av tull, annan skatt m.m. bör en sådan bestämmelse tas in även i den nya tullagen. Enligt de nuvarande reglerna får regeringen föreskriva att säkerhet skall ställas för tull och annan skatt. Enligt skall krävas att säkerhet för tull ställs i vissa fall. I sådana fall kan den svenska tullen vid ett svensk medlemskap i inte avstå från att kräva säkerhet. Såvitt avser annan skatt än tull samt avgifter hör det till den nationella kompetensen att avgöra om säkerhet skall ställas. Nuvarande bestämmelse i tullagen kan således behållas i sak oförändrad såvitt avser annan skatt än tull samt avgifter. 6.1.8 Omprövning och överklagande Regeringens förslag: Ett omprövningsförfarande motsvarande det som gäller på taxeringsområdet och på den indirekta beskattningens område införs. Den första domstolsprövningen av tullmål skall göras i länsrätt i stället för i kammarrätt. Prövningstillstånd skall gälla för tullmål i ledet länsrätt - kammarrätt. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har dock inte föreslagit en ny instansordning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte något att erinra mot förslaget. framhåller det som väsentligt att det ges möjlig- heter att överklaga i fall då en tullmyndighet inte inom rimlig tid fattar ett beslut. Kammarrätten i anser att det bör övervägas om tullmålen skall prövas av länsrätt och först efter prövningstillstånd i kammarrätten. Skälen för regeringens förslag: har det genomförts regler för omprövning och överklagande på hela området för inrikes beskattning (se proposition 1989/90:74 Ny taxeringslag m.m.). Bl.a. rättssystematiska skäl talar för att en liknande ordning genomförs beträffande tulltaxeringsbeslut i samband med att tullkodexens omprövningsregler blir gällande för tull. Omprövnings- och överklagandeförfarandet bör ändras så att det så långt möjligt liknar det som gäller vid den inrikes beskattningen. Som förebild har använts lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter eftersom den reglerar ett förfarande med ett allmänt ombud. Allmänt ombud bör finnas kvar på tullområdet med hänsyn till roll som besvärsinstans.När det gäller instansordningen pågår ett omfattande arbete med att genomföra (SOU 1991:106) förslag i dessa delar, dvs. att den första domstolsprövningen av ett förvaltningsärende alltid bör ske i länsrätt. En första etapp i genomförandet av förslag om nedflyttning av mål i instanskedjan beslutades av (prop. 1993/94:133, bet. 1993/94:JuU 24, rskr. 1993/94:319). I samma lagstiftningsärende behandlades också frågan om prövningstillstånd i kammarrätt på grundval av förslag i en inom upprättad promemoria. Lagändringarna innebär bl.a. att länsrätt ges allmän behörighet att pröva mål som första domstolsinstans, att generella regler om prövingstillstånd i kammarrätt införs i förvaltningsprocesslagen (1971:291) samt att ett par måltyper flyttas ned från kammarrätt till länsrätt och att det skall krävas prövningstillstånd i kammarrätt för dessa mål. I en andra etapp, Fortsatt reformering av instansordningen m.m. i de allmänna förvaltningsdomstolarna (prop. 1994/95:27), vilken överlämnats till , föreslås bl.a. att ytterligare cirka 90 måltyper flyttas ned från kammarrätt till länsrätt och att det skall krävas prövningstillstånd i kammarrätt. Mot bakgrund härav anser regeringen att även tullmålen bör prövas av länsrätt som första domstolsinstans och att det bör krävas prövningstillstånd i kammarrätten. En konsekvens av att överklagningsförfarandet anpassas till det som gäller på den inrikes beskattningens område är att institutet "överklagande i särskild ordning" försvinner. Några bestämmelser motsvarande 103 och 104 §§ i den nuvarande tullagen föreslås därför inte i den nya lagen. Enligt nuvarande bestämmelser kan ett tulltaxeringsbeslut överklagas av den tullskyldige och det allmänna ombudet. Även för några ytterligare fall anges vem som är besvärsberättigad, medan i övrigt den allmänna bestämmelsen i 22 § förvaltningslagen (1986:223) gäller om att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. I tullkodexen (artikel 243) anges att varje person har rätt att överklaga ett beslut av tullmyndigheterna om det berör denne "direkt och personligen". Mot denna bakgrund kan det inte anses finnas utrymme för någon nationell bestämmelse som närmare anger vem som skall ha rätt att överklaga vissa typer av beslut. Liksom utredningen finner regeringen det inte lämpligt eller nödvändigt att nu särskilt för tullområdet införa rättsfiguren "överklagande av myndighets underlåtelse att fatta beslut". Regeringens förslag: Tullens befogenheter behålls tills vidare vid inre gräns när det gäller att utföra "stickprovskontroll" för att hindra olaga införsel av narkotika, vapen m.m. Utredningens förslag: Innebär att tullens befogenhet att utföra "stickprovskontroll" upphör vid inre gräns. Remissinstanserna: TCO föreslår att tull- och kustbevakningstjänstemän skall kunna ingripa och företa kontroll vid den inre gränsen för eftersökande av allmänfarliga och högbeskattade varor med stöd av tillämpliga delar av den nuvarande tullagen och varusmugglinfgslagen mm. Skälen för regeringens förslag: Tullens befogenheter vid gränskontroll regleras huvvudsakligen i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (VSL) och i tullagen. VSL innehåller regler om ingripanden som grundas på misstanke om brott, exempelvis beslag, husrannsakan och kroppsvisitation. Tullagen innehåller (63 §) föreskrifter om kontroll som företas utan att misstanke om brott behöver åberopas ("stickprovskontroll"). Det finns olika former av "stickprovskontroll". I snäv mening avses med "stickprovskontroll" att kontrollobjekten väljs ut helt slumpvis. Sådan kontroll är inte särskilt effektiv och används inte längre av den svenska tullen. En förfinad och betydligt effektivare metod är s.k. selektiva kontroller, som innebär att objektet väljs ut med utgångspunkt från riskprofiler, tulltjänstemännens yrkeserfarenhet etc. I många fall är därvid omständigheterna sådana att det föreligger en brottsmistanke av sådan styrka att ingripande kan göras med stöd av regler i VSL. I andra fall grundas den selektiva kontrollen på föreskrifterna i 63 § tullagen. Också sådan kontroll benämns i många fall "stickprovskontroll". Den fria rörligheten inom EU bygger bl.a. på principen att det inte skall förekomma någon varukontroll vid inre gränser. Denna princip är dock inte undantagslös och innebär inte utan vidare att all kontroll vid inre gränser försvinner. Sålunda finns i , artikel 36, regler som innebär att EU-länder mellan sig kan upprätthålla in- och utförselrestriktioner som motiveras bl.a. av hänsyn till skyddet för allmän ordning och säkerhet, liv och hälsa, nationella konstskatter m.m. Därav följer att förbudens efterlevnad också får kontrolleras, låt vara att det inte klart framgår av fördragstexten vilka slag av kontroller som därvid kan anses godtagbara. Ett förslag till ny lagstiftning om kontroll vid den inre gränsen har redovisats i betänkande (SOU 1994:131) Skyddet vid den inre gränsen. Förslaget bygger bl.a. på att VSL inte skall gälla såvitt gäller varor som införs från eller utförs till ett annat EU-land. En ny lag föreslås om straff för olovlig införsel eller utförsel över EU-gräns. De varor som där upptas är bl.a. narkotika, injektionssprutor och kanyler, dopningsmedel, vapen och ammunition, springstiletter och andra s.k. gatustridsvapen, krigsmateriel, vissa kulturföremål samt hundar och katter. Lagen innehåller, förutom straffbestämmelser, regler om olika slag av ingripanden på grundval av brottsmisstanke. Det föreslås också liknande regler när det gäller införsel av spritdrycker, vin och starköl samt tobaksvaror för privat bruk. Däremot innehåller den föreslagna lagen ingen motsvarighet till reglerna om "stickprovskontroll" i 63 § tullagen. Det nya kontrollsystemet bygger också på att tullen får tillgång till vissa uppgifter ur transportföretagens bokningsregister och att nya arbetsmetoder utvecklas för kontroll vid den inre gränsen. Betänkandet är föremål för remissbehandling. Ett nytt kontrollsystem vid inre gräns kan inte vara på plats till . I avvaktan på ett nytt kontrollsystem bör givetvis tillses att nuvarande kontrollmöjligheter inte försämras. Tullens nuvarande kontrollbefogenheter bör därför behållas i den utsträckning de inte strider mot . I det anförda ligger bl.a. att VSL tills vidare bör fortsätta att gälla också i fråga om den inre gränsen. Den kan därmed tillämpas i fråga om narkotika, vapen och andra varor beträffande vilka bör behålla in- eller utförselrestriktioner också som EU-medlem. Också reglerna i den nuvarande tullagen om kontroll utan åberopande av brottsmisstanke, dvs. "stickprovskontroll", bör behållas tills vidare. De bör visserligen inte tillämpas så att objekten uttas slumpmässigt, något som inte torde vara tillåtet mellan EU-länder. Däremot ger reglerna i tullagen stöd för sådan selektiv kontroll som inte grundar sig på brottsmisstanke. Det bör vara en uppgift för att se till att kontrollen utövas på ett sätt som inte står i strid med EU-reglerna. Reglerna om "stickprovskontroll" vid inre gräns bör tas in som övergångsbestämmelser till den nya tullagen. Den nu föreslagna ordningen innebär att tullen behåller alla de befogenheter att ingripa mot bl.a. illegal införsel av narkotika och vapen som de tillämpar. 6.2 Lagen om frihet från skatt vid import, m.m. Regeringens förslag: Lagen (1987:1066) om frihet från skatt eller avgift vid införsel och förordningen (1987:1072) om rätt för resande m.fl. att införa varor tull- och skattefritt skall upphävas och en ny lag införas genom vilken om skattefrihet vid import genomförs. I den föreslagna lagen finns även vissa bestämmelser om tullfrihet för resande och om beräkning av tull och skatt vid resandeinförsel och för gåvoförsändelser i vissa fall. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Har i huvudsak inte haft någon erinran mot förslaget. anser att det bör prövas om den skattefria införselkvantiteten för starköl kan behållas på nuvarande nivå om , om åldersgränsen för införsel av alkohol fortfarande kan vara och om 24-timmarsregeln kan vara kvar. har framhållit att bl.a. alkoholpolitiska synpunkter talar för ett bibehållande av en strikt 20-årsgräns. har hemställt att bl.a. 24-timmarsregeln liberaliseras och anpassas till vad som gäller bland EU-länderna. Skälen för regeringens förslag: Enligt skall mervärdesskatt, alkoholskatt, mineraloljeskatt och tobaksskatt tas ut vid import. Med import avses därvid att en vara förs in till det område inom vilket EG:s rättsakt i fråga är tillämpligt (skatteområdet). Sådan skatt skall uppbäras av tullmyndigheten. EG:s direktiv på mervärdesskatte- och punktskatteområdet innehåller vissa bestämmelser om skattefrihet vid import. Sådana bestämmelser finns i 1. direktivet 77/388/EEG (sjätte mervärdesskattedirektivet), 2. direktivet 92/12/EEG om hanteringsordningen för punktskatter, 3. direktivet 83/181/EEG som utgör ett förtydligande av punkten 1 d i sjätte mervärdesskattedirektivets artikel 14 och avser frihet från mervärdesskatt vid import i vissa fall, 4. direktivet 78/1035/EEG som behandlar frihet från indirekta skatter avseende gåvoförsändelser och 5. direktivet 69/169/EEG som gäller frihet från indirekta skatter för resandes varor. De bestämmelser som behövs för att genomföra direktivens bestämmelser om skattefrihet vid import i vissa fall föreslås införas i en ny lag. Där så är möjligt föreslås att detta görs genom en hänvisning till vad som gäller för frihet från tull i motsvarande fall. Friheten från skatt skall även gälla i fråga om varor som förs in i landet från ett område som ligger inom gemenskapens tullområde men utanför dess skatteområde. Med gemenskapens skatteområde avses det område inom vilket gemenskapens bestämmelser avseende den berörda skatten är tillämplig. Förutom frågor om skattefrihet behandlas i den föreslagna lagen frihet från tull avseende resande. Detta utgör ett avsteg från systematiken i övrigt. Grunden för detta är att frågan om tullfrihet för resande handläggs vid till skillnad från andra tullfrihetsgrunder som handläggs vid . Den föreslagna lagen kommer vidare att innehålla bestämmelser om schablonberäkning av tull och skatt i vissa fall avseende resande och gåvopaket. Regeringen avser att föreslå att i en ny alkohollag införs en restriktion för privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl som innebär att sådana drycker inte får föras in i landet av den som inte fyllt . ger inte utrymme för att behålla 24-timmarsregeln såsom den är utformad vid införsel från tredje land. Möjligheter finns till särskilda restriktioner för personer som bor nära en gräns eller arbetar nära en gräns. Utredningen har inte funnit att de möjligheter som bestämmelserna ger kan utnyttjas för att i införa några praktiskt hanterbara regler som kan ersätta 24-timmarsregeln. Regeringen avser däremot att i fråga om beskattning av privatinförsel av alkohol och tobak från annat EU-land införa en bestämmelse med samma verkan som 24-timmars-regeln för sådan införsel. Det är förenligt med det undantag som förhandlats fram på det området. Det förslaget behandlas närmare i annat sammanhang. Det undantag som förhandlat sig till avseende beskattning av införsel av starköl innebär även en skyldighet och rättighet att införa motsvarande be- gränsning vid den yttre gränsen. Något uttrymme för att vid yttre gränsen begränsa möjligheten till tull- och skattefri införsel ytterligare finns dock inte. 6.3 Lagen om tullkontroll av varumärkesintrång Regeringens förslag: I en ny lag införs kompletterande regler till rådets förordning (EEG) nr 3842/86 av om fastställande av åtgärd för att förbjuda övergång till fri omsättning av förfalaskade varor. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak inte haft någon erinran mot utredningens förslag. har föreslagit att det införs en bestämmelse som innebär att om det uppstår kostnader för en tullmyndighet att ändra en vara enligt beslut av domstol skall denna kostnad betalas av den som har rätten till varan. Skälen för regeringens förslag: I rådets förordning (EEG) nr 3842/86 av med bestämmelser för att förhindra att förfalskade märkesvaror övergår till fri omsättning, ges bestämmelser om att varor som kan misstänkas utgöra varumärkesförfalskningar i vissa fall skall kvarhållas av en tullmyndighet för att en prövning i sak skall kunna genomföras. Förordningen blir vid ett svenskt medlemskap i gällande rätt i . Till förordningen behövs dock vissa utfyllande bestämmelser. Vissa sådana bestämmelser bör ges i form av lag, vissa andra kan ges i form av nationell förordning. Regeringen delar uppfattning att den som har rätten till varan skall bekosta en sådan ändring av en vara som kan beslutas av domstol enligt den föreslagna lagen. Förordningen (EEG) nr 3842/86 kan komma att ersättas med en ny förordning med ett något vidare tillämpningsområde. När och om detta inträffar behöver den föreslagna lagen ändras som en följd av detta. Lagförslaget har utformats för att göra en sådan ändring så enkel som möjligt. Regeringens förslag: Lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker ändras så att kommersiell införsel och privatinförsel inom den s.k. indikativa gränsen medges av spritdrycker till svenskt territorium även med fartyg av mindre bruttodräktighet än 850. Bestämmelser föreslås för genomförande av rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utveck- lings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter. Lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag görs till- ämplig även på bistånd enligt rådets förordning (EEG) nr 1468/81 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen. Lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. görs tillämplig endast på nationella införselrestriktioner vid införsel från tredje land. I tullregisterlagen (1990:137) föreslås en ändring som följer av att beskatt- ningsavdelning överförts till skattemyndigheten i samt några hänvisningar till EG-bestämmelser. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Har i huvudsak inte haft någon erinran mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande lydelsen av lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker får spritdrycker inte införas från internationellt eller utländskt område till det svenska territorialhavet med fartyg av mindre bruttodräktighet än 850. Från förbudet medges vissa undantag. För införsel från tredje land kan bestämmelsen behållas i oförändrat skick. För införsel från annat EU-land torde däremot bestämmelsen inte kunna behållas avseende legal införsel för kommersiellt eller privat bruk. Om en privatperson för med sig alkoholdrycker är presumtionen att införseln utgör legal privatinförsel så länge införseln avser en kvantitet som inte överstiger den s.k. indikativa gränsen. För spritdrycker är denna kvantitet .