prop · GI0392 · 1995-01-01 00:00:00 — En annan viktig princip inom uppbördssystemet är att underlaget för beräkning av skatteavdrag, om inte särskilda skäl talar emot det, bör beräknas på samma sätt som underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifterna, eftersom arbetsgivarna är skyldiga att redovisa både gjorda skatteavdrag och arbetsgivaravgifter i en och samma uppbördsdeklaration. Nuvarande avgiftsregler innebär att arbetsgivaravgifter skall betalas på försäkringsersättning för förlorad arbetsinkomst i den mån försäkringen tagits i samband med tjänst men inte i andra fall. Vårt nu framlagda förslag strider mot principen om ett enhetligt underlag. Det är emellertid ett begränsat problem eftersom det endast är ett mindre antal utbetalare som berörs och dessa utbetalare lätt kan nås med information. Med hänsyn till detta anser vi att olägenheterna med vårt förslag mer än väl uppvägs av fördelarna, dvs. genom att vi får en bättre anpassning av den preliminära skatten till den slutliga. 6.2 Skatteavdrag från kontant arbetsmarknadsstöd m.m. Regeringens förslag: Skatteavdrag från kontant arbetsmarknadsstöd skall göras med ledning av särskild skattetabell oavsett om mottagaren har en A-skattesedel eller en F-skattesedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt. Skälen för regeringens förslag: Fr.o.m. gäller nya regler för utbetalning av kontant arbetsmarknadsstöd (KAS). Det har införts en inkomstrelaterad ersättning (dagpenning). Sådan dagpenning skall lämnas med samma belopp och på samma grunder som gäller för dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen. En arbetslös medlem i en arbetslöshetskassa får dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen medan övriga arbetslösa får dagpenning från KAS, om vissa avgifts- och arbetsvillkor är uppfyllda. Ett grundbelopp skall också finnas i KAS och lämnas enligt i huvudsak samma regler som gällde för det tidigare stödbeloppet. Vid utbetalning av dagpenning från KAS skall skatteavdrag göras för betalning av mottagarens preliminära A-skatt enligt samma regler som gäller för skatteavdrag från dagpenning från en arbetslöshetskassa. När det gäller sådan dagpenning är emellertid skyldigheten att göra skatteavdrag mer omfattande. Utbetalaren skall nämligen göra skatteavdrag oberoende av om mottagaren har en A-skattesedel eller en F-skattesedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt (3 § 2 mom. tredje stycket UBL). Reglerna om skatteavdrag bör vara enhetliga även när det gäller de nu aktuella två slagen av dagpenning. Visserligen har regeringen i prop. 1994/95:99 om förändringar i arbetslöshetsersättningen föreslagit en återgång till de regler som gällde före men enligt övergångsbestämmelserna skall den som har påbörjat en ersättningsperiod få fortsätta att uppbära ersättning även efter ikraftträdandet av de nya reglerna, dock längst till . Detta motiverar att reglerna om skatteavdrag ändå ändras. Vi föreslår därför att tillämpningsområdet för reglerna i 3 § 2 mom. tredje stycket UBL skall utsträckas till att gälla också i fråga om dagpenning från KAS. Detsamma gäller reglerna i 4 § 2 mom. UBL om särskild skattetabell. I detta sammanhang vill vi dessutom föreslå ytterligare några justeringar i UBL. Den första gäller 7 §. I paragrafens tredje stycke finns en hänvisning till de inkomster som avses 3 § 2 mom. tredje stycket när det gäller beräkningen av skatteavdragets storlek. När detta stycke arbetades om och även fick gälla dagpenning från arbetslöshetskassa, korttidsstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd (prop. 1991/92:112, bet. 1991/92:SkU29, rskr. 1991/92:292, SFS 1992:680) kom hänvisningen att omfatta även dessa ersättningar. Den särskilda regeln om skatteavdrag beräknat enligt en viss procentsats skall emellertid tillämpas endast på sådan ränta och utdelning som nämns i stycket. Vi föreslår därför en sådan begränsning i hänvisningen. Den andra justeringen gäller 6 § UBL. Genom SFS 1990:1137 (prop. 1990/91:5, bet. 1990/91:SkU3, rskr. 1990/91:57) kom förutvarande tredje stycket att delas upp i två stycken. Det nya fjärde stycket har därefter ändrats genom SFS 1992:680 (prop. 1991/92:112, bet. 1991/92:SkU29, rskr. 1991/92:292). Bestämmelserna i fjärde stycket hör ihop med bestämmelserna i tredje stycket. De bör därför åter föras samman i ett stycke. 7.1 Befrielse från vissa avgifter vid kronofogdemyndigheterna Regeringens förslag: möjlighet att medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala ersättning för förrättningskostnader i ett mål om verkställighet skall regleras i utsökningsbalken. beslut i en sådan fråga skall inte kunna överklagas. Skälen för regeringens förslag: finns i 17 kap. 4 § första stycket utsökningsbalken (UB) en bestämmelse som ger kronofogdemyndigheten möjlighet att helt eller delvis befria sökanden från att ansvara för förrättningskostnaderna, om skyldigheten skulle vara betungande. Ersättning för förrättningskostnader i utsökningsmål tas ut i form av utsökningsavgifter. Bestämmelser om bl.a. dessa avgifter och ansökningsavgift i mål om betalningsföreläggande och handräckning finns i förordningen (1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna. I 18 § förordningen föreskrivs att kronofogdemyndigheten får medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala ansökningsavgift i ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning, eller utsökningsavgift i ett mål om verkställighet, om det finns särskilda skäl. Beslut i en sådan fråga får inte överklagas. Vid överklagande har det i vissa fall inte stått klart om klaganden ansett att han bort befrias från avgift med tillämpning av bestämmelsen i 18 § förordningen eller att avgiften i sig var felaktigt påförd och borde tas bort av det skälet. Vilketdera det är fråga om är avgörande för om överklagandet skall tas upp till prövning eller inte. Något förbud att överklaga gäller nämligen inte i fråga om ett beslut av det sistnämnda slaget och bör enligt regeringens uppfattning inte heller införas. Vidare har det uppkommit frågor om hur överklagandeförbudet i förordningen förhåller sig till bestämmelserna om överklagande i utsökningsbalken. Regleringen av hithörande frågor framstår också som splittrad på det sättet att i mål om verkställighet möjligheten att befria sökanden från ansvar för kostnaderna regleras i utsökningsbalken, medan möjligheten att befria från avgift som sådan, dvs. även svarandens skyldighet att betala avgiften, regleras i förordningen om avgifter vid kronofogdemyndigheterna. Enligt vår mening bör möjligheterna att medge befrielse från att betala ersättning för förrättningskostnaderna i mål om verkställighet regleras enhetligt i utsökningsbalken. Även en bestämmelse om förbud att överklaga beslut i sådana frågor bör tas in i balken. Som redan nämnts gäller bestämmelsen i 18 § förordningen även ansökningsavgift i mål om betalningsföreläggande och handräckning. Något praktiskt behov av att efter en diskretionär prövning kunna medge befrielse helt eller delvis från sådan avgift, som är , torde inte finnas. En sådan möjlighet låter sig för övrigt inte särskilt väl förenas med att det här är fråga om en rättegångskostnad, som omfattas av utslaget i målet. Regeringen avser mot denna bakgrund att upphäva bestämmelsen i 18 § förordningen och någon motsvarighet till den föreslagna bestämmelsen i utsökningsbalken bör således inte tas in i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Bestämmelsen om befrielse är avsedd att användas om det i det enskilda fallet finns omständigheter som gör att det skulle vara särskilt betungande eller på annat sätt oskäligt att låta svaranden eller sökanden svara för den. Exempel på sådana omständigheter är att någon som har liten betalningsförmåga svarar för en avgift som utan hans egen förskyllan har blivit mycket stor. Möjligheten till befrielse eller nedsättning bör utnyttjas bara i undantagsfall. I praktiken blir frågan om befrielse från skyldighet att betala förrättnings- kostnader aktuell först sedan den väckts av någon som kan bli skyldig att betala avgiften, och därmed först sedan det blivit känt vilken avgift myndigheten beslutat ta ut. Det finns alltså i de flesta fall ett tidsglapp mellan beslutet att ta ut en viss avgift, vilket vanligen framgår av ett föreläggande att betala avgift, en underrättelse om sökt utmätning eller någon annan handling som kronofogdemyndigheten skickar ut, och prövningen av frågan om befrielse i det enskilda fallet. För tillämpningen av bestämmelsen om förbud att överklaga är det viktigt att åtgärderna i målet dokumenteras på ett sådant sätt att det i efterhand kan konstateras om myndigheten har fattat ett beslut som gäller fråga om befrielse skall medges eller inte. 7.2 Grundavgift i införselmål Regeringens förslag: I mål om införsel som har kommit in till en kronofogdemyndighet före skall ersättning tas ut för förrättningskostnader som uppkommer efter utgången av 1994. Skälen för regeringens förslag: I införselmål hos kronofogdemyndigheterna togs tidigare inte ut någon ersättning för statens kostnader för förfarandet. En möjlighet för regeringen att ge föreskrifter om ersättning för kostnaderna i sådana mål infördes genom en ändring i 17 kap. 1 § UB som trädde i kraft (SFS 1992:636). Enligt övergångsbestämmelsen skall äldre bestämmelser fortfarande gälla i mål som hade kommit in till kronofogdemyndigheten . Enskilda mål om införsel, som i praktiken nästan uteslutande gäller uttagande av familjerättsliga underhållsbidrag, handläggs ofta hos kronofogdemyndigheten. I extrema fall kan införsel pågå och en handläggningstid är inte ovanlig. Med den utformning som övergångsbestämmelsen har skulle det därför komma att finnas såväl mål där avgift tas ut som äldre mål, där någon avgift inte tas ut. Denna olikhet i behandlingen av gäldenärerna - sökanden ansvarar i införselmålen inte för avgiften - torde av de flesta uppfattas som omotiverad. De skäl som anfördes för att ge möjlighet att ta ut avgift i införselmålen (jfr prop. 1991/92:93 s. 98 ff) har inte mindre bärkraft i fråga om de äldre målen än i fråga om de nyare. Förekomsten av två i avgiftshänseende olika kategorier införselmål komplicerar också rutinerna hos kronofogdemyndigheterna. Vi anser mot den här bakgrunden att övergångsbestämmelsen bör ändras så att avgift som uppkommer efter utgången av 1994 kan tas ut även i de mål som kommit in . 7.3 Verkan av att skuldsanering inletts Regeringens förslag: I skuldsaneringslagen (1994:334) skall uttryckligen anges att rätten till dröjsmålsavgift på en fordran som omfattas av skuldsanering faller bort för tiden efter den dag när beslut meddelats att inleda skuldsanering. Skälen för regeringens förslag: I 6 § första stycket skuldsaneringslagen föreskrivs bl.a. att rätten till ränta på en fordran som omfattas av skuldsanering faller bort för tiden efter den dag när beslut om att inleda skuldsanering meddelats. Den rörliga dröjsmålsavgiften, som ersatt den tidigare fasta restavgiften på skatter och avgifter, fyller i huvudsak samma funktion som en dröjsmålsränta, dvs. att ersätta borgenärens ränteförlust på grund av försenad betalning. Avsikten vid skuldsaneringslagens tillkomst torde också ha varit att i ränta inbegripa även dröjsmålsavgift. I den praktiska tillämpningen har det emellertid visat sig råda tvekan om begreppet ränta kan inses innefatta dröjsmålsavgift. Det bör därför uttryckligen anges att även sådan avgift omfattas av bestämmelsen. 8 Utbetalning av skatt vid ändring i kommunindelningen Regeringens förslag: Vid sådan ändring i kommunindelningen som avses i 2 § lagen (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar skall preliminära kommunalskattemedel och omräknade preliminära kommunalskattemedel i första hand beräknas med hänsyn tagen till den förändring av skatteunderlaget som indelningsändringen medfört. Saknas uppgift om hur indelningsändringen påverkat skatteunderlaget, skall beräkningen som göras med hänsyn tagen till förändringen av invånarantalet. Skälen för regeringens förslag: Statens utbetalning av kommunalskattemedel grundas på det senast kända skatteunderlaget i kommunen resp. . Skatteunderlaget uppräknas sedan med uppräkningsfaktorer som motsvarar den beräknade ökningen av skatteunderlaget i landet de två efterföljande åren. Under beskattningsåret betalas på detta sätt beräknade preliminära kommunalskattemedel och efter beskattningsåret omräknade preliminära kommunalskattemedel ut. När taxeringsutfallet är känt görs, andra året efter beskattningsåret, en slutavräkning. I fråga om de kyrkliga kommunerna görs inte någon sådan uppräkning eller omräkning som har nämnts. Till dessa kommuner betalas endast ut preliminära kommunalskattemedel under beskattningsåret och därefter slutavräkningslikvid efter beskattningsåret. I 2 § lagen om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar föreskrivs att utbetalning av preliminära och omräknade preliminära kommunalskattemedel vid en ändring i kommunindelningen skall göras med hänsyn tagen till den ändring av invånarantalet i kommunen som indelningsändringen medfört. RSV har i en skrivelse till föreslagit att man, när det är möjligt, vid utbetalningen skall ta hänsyn till förändringen av skatteunderlaget, och inte förändringen av invånarantalet. På det sättet torde man uppnå en bättre överensstämmelse med de skattemedel som kommunen slutligt kommer att visa sig vara berättigad till. I vissa fall kan beräkningen inte göras med hänsyn tagen till förändringen av skatteunderlaget, eftersom denna inte är känd. Det gäller bl.a. när indelningsändringen berör en del av en församling. I dessa fall bör beräkningen liksom göras med hänsyn tagen till förändringen av invånarantalet. Vi instämmer i RSV:s bedömning och föreslår att bestämmelsen ändras i enlighet med vad som har sagts. 9.1 Ränteeffekter för staten Ränteeffekterna för staten av tidigareläggningen av betalningstidpunkter för vissa skatter och avgifter kan, med en kalkylränta på , beräknas uppgå till ca . Ränteeffekten av höjningen av preliminärskatteuttaget beräknas uppgå till . Till detta kommer ränteeffekterna av förtydligandet beträffande hur skatteavdrag m.m. skall göras vid förskottsbetalning av lön. Preliminär A-skatt och socialavgifter som betalas av arbetsgivare betalade arbetsgivare in ca 432 mdkr i preliminär A-skatt, socialavgifter och särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Näringslivets andel av detta belopp kan uppskattas till ca 240 mdkr. I beloppen ingår särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. En tidigareläggning av betalningstidpunkten från den 18 till den 10 i samma månad, dvs. ger en beräknad räntevinst på ca . För januari föreslås en tidigareläggning från den 18 till den 15, dvs. Det ger en räntevinst på ca . Den sammanlagda räntevinsten kan alltså uppskattas till ca . betalades in ca 42 mdkr avseende debiterad preliminär skatt, dvs. F-skatt och särskild A-skatt, som med hänsyn till att månadsuppbörd införts kan fördelas med ca /månad. En tidigareläggning av betalningstidpunkten ger en beräknad räntevinst på ca , och under en månad en beräknad räntevinst på ca . Den sammanlagda räntevinsten kan alltså uppskattas till ca . Preliminär skatt på ränta och utdelning betalades ca 13 mdkr i preliminär skatt på ränta och utdelning. Av beloppet betalades och resterande del , dvs. Det innebär att ca 10 mdkr betalades och ca i . Om man bortser från effekterna av att vissa utdelningar numera inte är skattepliktiga kan räntevinsten av en tidigareläggning beräknas till ca , och av en tidigareläggning till ca . Den sammanlagda räntevinsten kan alltså uppskattas till ca . Fyllnadsinbetalning av preliminär skatt Tidpunkten för fyllnadsinbetalning av preliminär skatt utan att kvarskatteavgift tas ut föreslås tidigarelagd från till den 10 i samma månad. betalades 10,5 mdkr som fyllnadsinbetalning av preliminär skatt. Räntevinsten av en tidigareläggning kan beräknas till ca . När det gäller storleken av fyllnadsinbetalningar av preliminär skatt och därmed ränteeffektens storlek bör beaktas att nya bestämmelser om skatteavdrag på biinkomster nu gäller. Denna reglering kan förväntas leda till en minskad kvarstående skatt på grund av taxering och således även till minskade fyllnadsinbetalningar. Vid taxering debiterades 12 mdkr i kvarstående skatt och 1,5 mdkr i kvarskatteavgift, dvs. sammanlagt 13,5 mdkr. Av beloppet kan 6,4 mdkr hänföras till skattskyldiga med A-skatt. Om det antas att hälften av de skattskyldiga med A-skatt kommer att betala kvarstående skatt under taxeringsåret ger en tidigareläggning från till den 10 i samma månad, dvs. , en beräknad räntevinst på ca . Även här bör beaktas att den kvarstående skatten kan förväntas minska vid taxering för skattskyldiga med A-skatt med hänsyn till de nya bestämmelserna om skatteavdrag på biinkomster som tillämpas fr.o.m. . Tillkommande skatt betalades med i genomsnitt ca . Det har föreslagits att betalningar av tillkommande skatt i stället för senast den 18 skall ske senast den 10 i den uppbördsmånad som skattemyndigheten bestämmer (den 15). Dessutom föreslås att den tidigaste tidpunkten för betalning av tillkommande skatt, året efter taxeringsåret, ändras till den 10 i samma månad. Dessa tidigareläggningar torde få vissa begränsade statsfinansiella effekter. Om det antas att betalas kan den årliga räntevinsten av en tidigare betalningsdag uppskattas till ca . Det förutsätter emellertid att skattemyndigheterna fortfarande bestämmer betalningsdag för tillkommande skatt i samma uppbördsmånad som hade bestämts enligt nuvarande ordning. Detta är en av flera omständigheter som gör att en uppskattning av räntevinsterna på grund av en ändrad betalningstidpunkt för tillkommande skatt är svår att göra. Räntevinsten av en tidigareläggning av inbetalningen av punktskatterna på tobak, alkohol, energi och lotterier kan beräknas till ca . Debitering av preliminär skatt De finansiella effekterna av de föreslagna reglerna för schablonberäkning av preliminär F-skatt och särskild A-skatt utgörs av den positiva ränteeffekt som uppkommer för det offentliga genom att skatten betalas in tidigare. Denna uppgår till . Utöver redovisade ekonomiska konsekvenser kan vissa begränsade ränteeffekter för staten antas följa av i första hand den tidigareläggning som föreslås av betalningstidpunkten för särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. Detsamma gäller beträffande tidigareläggningen av den tidpunkt för betalning av preliminär skatt som innebär att ö-skatteränta antingen inte utgår eller beräknas efter en lägre räntesats (69 § 1 mom. UBL). En tidigareläggning av tidpunkten för betalning av skatter och avgifter till den 15 och den 10 ger enligt vad som redovisats årliga ökade intäkter för staten om . Emellertid motsvaras en stor del av dessa intäkter för staten av ökade kostnader för näringslivet. Den varaktiga inkomstförstärkningen kan därför beräknas till . Den varaktiga inkomstförstärkningen för staten till följd av tidigareläggningen av inbetalningen av punktskatterna på tobak, alkohol, energi och lotterier samt de nya reglerna för schablondebitering av preliminär F-skatt och särskild A-skatt kan beräknas till ca respektive . 9.3 Konsekvenser för de skatt- och avgiftsskyldiga Betalningstidpunkter för skatter och avgifter För de skatt- och avgiftsskyldiga medför förslagen om nya tidpunkter för betalning av skatter och avgifter både kostnads- och likviditetseffekter. Kostnadsökningen för de skatt- och avgiftsskyldiga framgår av det föregående (avsnitt 9.1). Eftersom förslagen, såvitt anser tidigareläggningen av betalningstidpunkt för inkomstskatt och avgifter, innebär att ca 24 mdkr skall betalas och under en månad, påverkas även näringslivets likviditet. Vilka likviditetseffekter som uppstår i det enskilda fallet är emellertid svårt att bedöma. Det beror bl.a. på om anpassningen till de nya betalningstidpunkterna sker genom ett ökat utnyttjande av annan kreditgivare än staten eller genom minskade egna behållningar. Den tidigareläggning av betalningstidpunkterna som föreslås kräver särskilda anpassningar av arbetsrutiner och datasystem. Om redovisnings- och betalningsskyldigheten skall kunna fullgöras i rätt tid, måste beräkningen av de skatter och avgifter som skall betalas ske med större framförhållning än . Det gäller då inte bara för arbetsgivare utan även beträffande exempelvis kreditinstitut m.fl. som betalar innehållen preliminär skatt på ränta och utdelningar. De skatt- och avgiftsskyldiga som utnyttjar förfarandet med förskottsbetalning för att förlänga kredittiderna i uppbördssystemet behöver också vidta anpassningsåtgärder. I regel blir det fråga om att anpassa de administrativa rutinerna för bl.a. beräkning av skatteavdrag till de som används vid löneutbetalningar som inte är kopplade till förskottsbetalningar. Även de administrativa kostnader som följer av förslagen om ändrade betalningstidpunkter kan antas variera mellan olika skatt- och avgiftsskyldiga. De påverkas av exempelvis antalet anställda och vilka rutiner - eller datoriserade - som används vid skatte- och avgiftsredovisningen. De sammantagna kostnaderna för de administrativa anpassningar som förslagen kräver är därför svåra att ange. Vad som sagts nu gäller också i fråga om de som är skyldiga att betala någon av punktskatterna på tobak, alkohol, energi och lotterier. 9.4 Konsekvenser för skatteförvaltningen Genomförandet av en tidigareläggning av betalningstidpunkterna för inkomstskatt och avgifter samt vissa punktskatter kräver ändringar av de administrativa rutinerna m.m. inom skatteförvaltningen. Till detta kommer behovet av särskilda informationsinsatser beträffande både de ändrade betalningstidpunkterna och klarläggandet i fråga om förskottsbetalning av lön. Det kan vidare antas att ett antal skatt- och avgiftsskyldiga kommer att redovisa och betala enligt nuvarande ordning. Detta kommer i ett inledande skede att ta vissa begränsade resurser i anspråk för skatteförvaltningen. De merkostnader för skatteförvaltningen som genomförandet av förslagen för med sig har av RSV såvitt avser ändrade administrativa rutiner och omställning av tekniska system uppskattats till ca . Kostnaderna för informationsinsatser och därmed sammanhängande frågor har RSV uppskattat till ca för vart och ett av budgetåren 1994/95 och 1995/96. Regeringen gör bedömningen att de nu angivna kostnaderna ryms inom skatteförvaltningens befintliga resursramar. 10.1 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) 3 § 2 mom. Andra stycket punkt 3 som gällt endast sådan skattepliktig ersättning som avses i 32 § 1 mom. första stycket e kommunalskattelagen har utvidgats till att också gälla sådana ersättningar som avses i samma stycke g och tredje stycket samma paragraf. Bestämmelserna i tredje stycket om skatteavdrag oberoende av mottagarens skattsedel på preliminär skatt har utvidgats till att gälla också kontant arbetsmarknadsstöd. I förhållande till det lagförslag som remitterades till Lagrådet har den ändringen gjorts att som nuvarande lydelse har tagits den lydelse av paragrafen som föreslås i prop. 1994/95:61. 4 § 2 mom. Även skatteavdrag från kontant arbetsmarknadsstöd skall beräknas med ledning av särskild skattetabell. En bestämmelse om detta har tagits in i första stycket. I förhållande till det lagförslag som remitterades till Lagrådet har den ändringen gjorts att som nuvarande lydelse har tagits den lydelse av paragrafen som föreslås i prop. 1994/95:61. Ändringen är av redaktionell natur. Bestämmelserna i nuvarande fjärde stycket har flyttats till tredje stycket. Den nya paragrafen motiveras av förtydligandet i 39 § 1 mom. första stycket att som ersättning för arbete anses också förskott på sådan ersättning. Föreskrifterna kompletterar regleringen i 6 § i fråga om hur preliminär A-skatt skall beräknas vid förskottsbetalning av lön. Bestämmelsen avser det fallet att en del av ersättningen för arbete betalas ut i förskott under en månad och resterande del under en annan månad.