prop · GI03131 · 1995-01-01 00:00:00 — Huvudsyftet med förändringen av ersättningssystemet var att stimulera kommunerna att vidta aktiva åtgärder för att flyktingarna snabbare skall kunna bli självförsörjande. Kommunerna förutsätts göra upp individuella planer för flyktingarnas introduktion i det svenska samhället. Planen skall alltid göras i samråd med flyktingen själv och i samverkan med den lokala arbetsförmedlingen. I programmet för aktivt och samordnat flyktingmottagande betonas särskilt att det behövs en helhetssyn och en samordning mellan olika myndigheter i arbetet med flyktingar. Vidare understryks vikten av att de fackliga organisationerna, arbetsgivarna och frivilligorganisationerna får en mer aktiv roll än . Som exempel kan nämnas en treårig försöksverksamhet i föreningsregi. Den bedrivs i av fem frivilligorganisationer i samverkan med och med stöd av projektmedel från . Genom ett särskilt avtal med kommunen överförs viss del av flyktingersättningen till föreningarna för deras insatser. De organisationer som ingår i försöksverksamheten är Röda korsets , KFUM/, Sociala Missionen, Blå Bandets lokalavdelning i /och . En viktig del av introduktionen är svenskundervisningen. Av stor betydelse för flyktingens introduktion är också insatser i övrigt inom utbildningsväsendet samt arbetsmarknadspolitiska insatser. i kommunen får flyktingar som regel sin försörjning tillgodosedd genom socialbidrag. Fr.o.m. har kommunerna, genom lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, getts möjlighet att bevilja introduktionsersättning i stället för socialbidrag till flyktingar och vissa andra utlänningar som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet. Ett villkor för att introduktionsersättning skall kunna beviljas är att flyktingen följer den introduktionsplan som upprättats av kommunen efter samråd med den enskilde flyktingen. Ett 50-tal kommuner har t.o.m. börjat använda sig av den nya introduktionsersättningen. Statlig ersättning/kostnader Kommunerna får statlig ersättning för mottagande av flyktingar och vissa andra utlänningar enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Kommunerna får en schabloniserad ersättning för varje mottagen flykting och annan utlänning som omfattas av flyktingmottagandet. Vid sidan härav lämnas också viss annan ersättning. Den statliga ersättningen består av följande delar: - grundersättning, - schablonersättning, - ersättning för vissa särskilda kostnader, - ersättning för extraordinära kostnader. Grundersättning skall utges till alla kommuner som träffat överenskommelse med om mottagande av flyktingar och är oberoende av hur många flyktingar kommunen tar emot. Grundersättningen utgår som överenskommelsen omfattar med ett belopp som motsvarar schablonersättningen för tre vuxna flyktingar. Schablonersättningen skall täcka kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd till flyktingar och huvuddelen av övriga bidrag som tidigare lämnades till komunerna för flyktingmottagandet. Den skall även inkludera kommunernas kostnader för lagstadgad svenskundervisning för vuxna som omfattas av flyktingmottagandet. är schablonersättningen för flyktingar som fyllt och 90 300 för barn . Beloppen skall justeras med hänsyn till bl.a. kostnadsutvecklingen. Särskilda regler - vilka är avsedda att ge en rättvis ersättning åt såväl den första inflyttningskommunen som den nya - finns för flyktingar som flyttar efter det första mottagandet i en kommun. Dessa regler ändrades så att ersättningen utbetalas vid tre i stället för och utsträcks i tiden. Avsikten med denna ändring var att skapa ökad rättvisa mellan in- och utflyttningskommuner och ge en bättre kompensation än tidigare åt inflyttningskommuner. Ersättning för vissa särskilda kostnader För flyktingar som som inte kan försörja sig på grund av funktionshinder eller hög ålder (och därutöver) får kommunen ersättning för vissa särskilda kostnader. Ersättningen avser ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen, stöd och hjälp i boendet och färdtjänst. har i samband med budgetproposi- tionen för /95 beslutat att staten för utlänningar i åldern som tas emot och skall lämna samma ersättning till kommunerna som för utlänningar . I budget- propositionen för /96 föreslås att samma regler också skall gälla för flyktingar i åldern som tas emot i kommunerna . För ensamma flyktingbarn som kommit till utan egen vårdnadshavare beviljas ersättning för faktiska kostnader för bistånd som ges med stöd av socialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Ersättningen avser främst placering i familjehem eller grupphem. Ersättning av extraordinära kostnader kan efter prövning av och inom ramen för anvisade medel lämnas till kommuner som har vissa typer av extraordinära kostnader för flyktingmottagandet. Sådan ersättning kan även lämnas till kommuner som träffar överenskommelser med om att upprätthålla viss beredskap att ta emot flyktingar. har under /95 möjlighet att använda de medel som anvisats för ersättning till kommunerna för extraordinära kostnader även för motsvarande ändamål hos landstingen. Det kan exempelvis avse insatser inom psykiatrin som inte är direkt individrelaterade och som kan vara kostsamma.Vid bedömning av behovet av särskilda sjukvårdsinsatser skall samråda med . Den totala ramen för ersättning av extraordinära kostnader under /95 är . Kostnaderna för ersättning till kommunerna uppgick under /94 till ca . har därutöver efter särskilda beslut av lämnats särskilda bidrag till kommunerna. I det följande beskrivs innehållet i och skälen för dessa särskilda bidrag. Ett väsentligt ökat flyktingmottagande under budgetåren 1993/94 och 1994/95 har ställt stora krav på kommunernas mottagningsresurser. För att minska risken för att många flyktingar skulle behöva bo kvar på förläggning beslutade efter förslag från regeringen (prop. 1993/94:51, bet. 1993/94:SfU6, rskr. 1993/94:76) att införa en särskild statlig ersättning till kommunerna, ett s.k. tillfälligt stimulansbidrag som syftade till att flyktingar och andra utlänningar snabbare skulle kunna tas emot i en kommun. Stimulansbidrag, om totalt per flykting, har lämnats till kommuner som träffat överenskommelse med om ett kraftigt ökat flyktingmottagande . En förutsättning för att kommunen skulle kunna erhålla helt stimulansbidrag har dock varit att kommunen tagit emot överenskomna flyktingar och fram t.o.m. . Bidrag har också lämnats till kommuner som redan haft ett stort mottagande och som ökat detta. har efter förslag från regeringen i (prop. 1994/95:26) Förlängning av tiden för stimulansbidrag till kommuner som ökar sitt flyktingmottagande beslutat att möjligheten för kommuner att få särskild ersättning i form av stimulansbidrag utvidgas till att gälla också för flyktingar som tas emot . För flyktingar som tas emot skall, utöver tidigare överenskommelse som berättigat till stimulansbidrag, lämnas per flykting i stimulansbidrag. beslutade i samband med föregående års budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 12, bet. 1993/94:SfU14, rskr. 1993/94:263) att ett särskilt konjunkturtillägg skall utbetalas för flyktingar mottagna för att ersätta den uppskattade genomsnittliga kommunala merkostnaden för socialbidrag. Konjunktuttillägget, för vuxna och för barn , har utbetalats till den kommun där flyktingen var bosatt . En förutsättning är dock att kommunen tar emot flyktingar enligt överenskommelse med . Regeringen skall i samråd med fortsätta följa socialbidragskostnaderna för flyktingar mottagna för en fortsatt bedömning av om konjunkturtillägget ger avsedd kostnadsfördelning mellan stat och kommun. Vid behov skall en slutlig reglering ske som kan komma att innebära ytterligare statligt bidrag eller att kommunerna får återbetala en del av konjunkturtillägget. Uppföljning/utvärdering av flyktingmottagandet och den statliga ersättningen Resultatet av flyktingmottagandet skall följas upp och avse såväl måluppfyllelse som effekter på kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Uppföljning bör ske i varje kommun. Som central myndighet för flyktingmottagandet har Invandrar- verket ett samlat uppföljningsansvar på riksnivå. Uppföljning av verksamhet och resultat har också skett i särskild ordning av och . redovisade en studie av kostnaderna för flyktingar mottagna i ett mindre antal kommuner. Av de verksamhetsmässiga uppföljningar som genomförts av och på den statliga sidan och framkommer bl.a. att samarbetet mellan olika myndigheter som samverkar i flyktingmottagandet klart har förbättrats sedan det nya ersättningssystemet infördes . har dock funnit att det finns vissa brister i introduktionsplanernas kvalitet, vilket kan innebära en försenad introduktion med ökade kostnader för stat och kommun som följd. saknas särskilda introduktionsplaner för barn och överhuvudtaget saknas ofta långsiktiga mål i introduktionsplanerna. har vidare funnit att av de kommunmottagna har flyttat efter mottagandet i en kommun. Hälften av flytt- ningarna har skett från det första mottagandet i en kommun och i regel från norr till söder och från mindre orter till i synnerhet de tre storstäderna. har gjort en undersökning av alla flyktingar mottagna och som studerat svenska för invandrare /92. Av undersökningen framkommer att det är alltför långa väntetider i kommunerna för att få påbörja sfi-studier, alltför många studieavbrott och att alltför få avslutar studierna med godkänt resultat. Även kunskaperna hos dem som klarat kursen verkar i många fall bristfälliga. Vid sidan av resultatuppföljningen skall en central uppföljning ske av kostnadsutvecklingen för stat och kommun. Av de verksamhetsmässiga uppföljningar som gjorts och den studie som redovisade av kostnader för flyktingar mottagna , har det varit svårt att få en god överblick av kostnaderna i kommunen. Det har inte gått att av uppföljningarna dra några generella slutsatser om i vilken utsträckning schablonersättningen täcker de kostnader den är avsedd att täcka. I budgetpropositionen 1994 uttalades att det behövs en intensifierad uppföljning av såväl kostnadsfördel- ningen mellan stat och kommun som kvalitet och innehåll i flyktingmottagandet. Resultatet av en sådan uppföljning skall syfta till att ge ett bättre besluts- underlag för såväl utformning av och nivå på den statliga ersättningen som innehåll i verksamheten. Regeringen har , bl.a. av dessa skäl, tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att följa upp den statliga ersättningen för flyktingmottagandet m.m. I arbetsgruppen ingår representanter för , , och . Arbetsgruppen har genomfört en urvalsundersökning i 41 kommuner. De utvalda kommunerna har bl.a. ombetts redovisa de kostnader de haft och som schablonersättningen avser täcka för flyktingar som tagits emot . Resultatet av urvalsundersökningen har redovisats i rapporten täcker den statliga ersättningen kommunens kostnader för flyktingmottagandet? (Ds 1994:136). Arbetsgruppen har, med utgångspunkt från urvalsundersökningen och med reservation för den osäkerhet som kan finnas i kommunernas redovisningar, funnit att grundersättningen och schablonersättningen, inkl. konjunkturtillägg, i flertalet kommuner täckt de kostnader som ersättningarna varit avsedda att täcka för flyktingar mottagna i en kommun . En fortsatt uppföljning av kostnaderna under resterande del av bör dock göras av dessa flyktingar innan en slutlig reglering kan ske mellan stat och kommun. För flyktingar mottagna i en kommun framkommer av urvalsundersökningen att de flesta kommunerna redovisar en bidragsutnyttjandegrad som ligger under eller omkring den förväntade bidragsutnyttjandegraden. Arbetsgruppen gör därför bedömningen att för flyktingar mottagna i en kommun har den statliga ersättningen i flertalet kommuner täckt de kostnader den varit avsedd att täcka t.o.m. . Arbetsgruppen har också sökt finna om det kan vara några speciella förhållanden i en kommun som gör att kommunen har höga respektive låga värden på bidragsutnyttjandegraden. De variabler som särskilt följts upp är kommunindelning, invånarantal, antal mottagna flyktingar i kommunen, andelen barn, väntetid till svenska för invandrare och tidigt eller sent mottagande under mottagningsåret. Av dessa uppföljningar har endast framkommit att kommuner med invånarantal under 25 000, glesbygds- och landsbygdskommuner har en låg bidragsutnyttjandgrad i förhållande till den förväntade bidragsutnyttjandegraden för respektive kontingent. En orsak till detta kan vara att många flyktingar flyttar från mindre till större kommuner. Dessa kommuner kan därför antas bli överkompenserade av det nuvarande statsbidragssystemet. En ändring av reglerna för utbetalning av schablonersättningen har emellertid gjorts vilket innebär att det tar för en kommun att erhålla hela schablonersättningen. Denna ändring bör till viss del kompensera inflyttningskommuner och minska överkompensationen till kommuner med stor utflyttning. Lån till hemutrustning för flyktingar erbjuds flyktingar ett lån till hemutrustning. erhöll flertalet flyktingar socialbidrag till hemutrustning vid bosättning i en kommun. Lånet administreras av . Lån kan beviljas till flyktingar m.fl. som fyllt , som tas emot i en kommun efter att ha varit registrerade vid en förläggning för asylsökande eller som i övrigt omfattas av flyktingmottagandet. Lånebeloppet fastställs i procent av gällande basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Beloppet för ett enpersonshushåll är högst och för en familj med två barn . Från beviljat belopp avräknas en uppläggningsavgift på i samband med utbetalningen. Lånen är amorteringsfria efter utbetalningen. Ränta utgår med en räntesats som fastställs av regeringen. Amorteringstidens längd bestäms med utgångspunkt från lånens storlek. Låntagare med låga inkomster kan få anstånd med återbetalning eller nedsättning av det belopp som skall betalas. Vid långvarig oförmåga att betala tillbaka lånet skall detta kunna avskrivas. Med de relativt förmånliga villkor som gäller för lån till hemutrustning bör det normalt sett inte finnas något behov av socialbidrag till möbler och annat bohag. Återbetalning av lån beviljade började . Under /94 inbetalades nära inkl. ränta från lån- tagarna. Drygt 12 000 personer har beviljats anstånd med återbetalning av lånen. har drygt 300 beslut om avskrivning fattats som avser ungefär 5,3 milj.kr. V Invandrarpolitiken (integrationsfrågor) 1. Inledning Invandrarpolitiken syftar till att underlätta invandrares integration i det svenska samhället. Målen för invandrarpolitiken är jämlikhet, valfrihet och samverkan. Målen gäller såväl flyktingar som andra invandrare. Långsiktig invandrarpolitik sammanfaller i stora delar med allmän väl- färdspolitik. Den förstärks och kompletteras med de särskilda insatser som riktas enbart mot invandrare för att ge dessa likvärdiga villkor. Invandrarpolitiken bygger på att varje myndighet har samma ansvar för invandrare som för den övriga befolkningen. Myndigheterna har därutöver ett ansvar för att särskilda åtgärder vidtas för invandrare när det behövs. Ansvaret för det praktiska genomförandet ligger i betydande utsträckning på kommuner och landsting. ansvarar för att bevaka åtgärder och samordna de statliga myndigheternas arbete inom området. Under senare årtionden har invandringen till kraftigt förändrats, både till antal och sammansättning. Under några få decennier har utvecklats från ett samhälle med ett fåtal etniska grupper till ett samhälle med över hundratalet språk och nationaliteter samt många religioner. Detta har ställt nya och annorlunda krav på mottagande och integration i det svenska samhället. Möjligheterna att ta emot invandrare på ett bra sätt och att integrera dem i det svenska samhället är beroende av samhällets ekonomiska förutsättningar, särskilt vad gäller förhållandena på arbetsmarknaden. Det finns anledning att känna en växande och allvarlig oro inför de allt mer påtagliga svårigheter som många invandrare har att komma in i det svenska samhället. Invandrare tycks på de flesta samhällsområden vara mer utsatta och oftare hamna i sämre läge än befolkningen i övrigt. Denna oro förstärks av det faktum att invandrarnas situation har försämrats då högkonjunktur har rått. I första hand gäller oron invandrares situation på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland invandrare är väsentligt högre än bland svenskar och den årliga per capita-inkomsten är väsentligt lägre. Andra tecken på utsatthet och svårigheter finns i studier som gjorts av sjukskrivningar och förtids- pensioneringar. Särskilt oroväckande är att så många unga invandrare, av vilka många har vuxit upp i , möter större svårigheter i än vad andra ungdomar gör. I Social Rapport (1994:10) ger en bild av människors materiella villkor (arbete, boende och ekonomi) och hur dessa villkor förändrats . Slutsatsen är, att "vissa invandrarkategorier" - tillsammans med ungdomar och ensamstående föräldrar - har svaga resurser på så gott som samtliga undersökta områden. Situationen för dessa grupper försämrades , delvis redan innan den ekonomiska krisen. Man måste alltså söka förklaringarna till denna utveckling delvis på andra områden än de rent ekonomiska. I undersökningen påpekas vidare, att problem med arbete, boende eller ekonomi delvis hänger samman med problem också inom andra välfärdsområden. Den dåvarande regeringen beslöt att göra en översyn av invandrar-, invandrings- och flyktingpolitiken. En kommitté tillsattes . Kommittén tog namnet Invandrar- och flyktingkommittén (IFK). Bl.a. mot bakgrund av invandrares ovan beskrivna ökande svårigheter att integreras i det svenska samhället beslutade den nya regeringen att det fort- satta översynsarbetet av invandrings- och flyktingpolitiken samt invandrar- politiken skall bedrivas i två separata kommittéer, en för invandrings- och flyktingpolitiken och en för invandrarpolitiken. Regeringen har därigenom velat markera nödvändigheten att ge ökad vikt åt frågor rörande invandrares integration. Med utgångspunkt i en analys av den nuvarande invandrarpolitiken skall kommittén överväga hur den framtida invandrarpolitiken skall utformas. Kommittén skall ägna särskild uppmärksamhet åt frågor om invandrares situation på arbetsmarknaden och hur invandrares svenskkunskaper påverkar deras förutsättningar i arbetslivet och delaktighet i samhället i övrigt. Bland övriga frågor har kommittén vidare att överväga särskilda åtgärder i s.k. invandrartäta bostadsområden och att analysera drivkrafterna bakom och eventuella olägenheter med koncentrationen av invandringen till vissa kommuner samt överväga hur sådana olägenheter kan motverkas. Kommittén skall även överväga hur flyttningar i skall kunna minskas utan sådana inskränkningar i den enskildes rörlighet som innebär negativ särbehandling i jämförelse med andra. Kommittén har vidare att överväga hur de positiva företeelserna i ett mång- kulturellt samhälle skall kunna tas till vara utan att de risker för segregering och intolerans som kan finnas i ett sådant samhälle skall förverkligas. En annan viktig fråga, som kommittén har att ta ställning till, är om invandrarpolitiken bör omfatta samma grupp "invandrare" som eller om invandrarpolitiken bör begränsas till nyanlända. I samband med detta skall kommittén belysa vilka särskilda åtgärder som kan vara aktuella för den sverigefinska gruppen. I utredningsuppdraget ingår även att ta fram ett handlingsprogram med angivande av prioriteringar. Utredningsarbetet skall vara avslutat . Särskilda insatser i invandrartäta områden En del bostadsområden, främst i storstäderna, har en mycket hög andel invandrare, vilket kan försvåra integrationen i det svenska samhället avsevärt. Bl.a. påverkas möjligheterna att lära sig det svenska språket. Den redan höga koncentrationen av invandrare till vissa bostadsområden i storstadsregionerna har ökat än mer genom de senaste årens stora flykting- och anhöriginvandring. I storstäderna har sysselsättningen för invandrare utvecklats mer negativt än i övriga landet. Socialbidragsberoendet bland utländska medborgare är mycket stort i storstäderna och kostnaderna för socialbidrag har ökat drastiskt. Regeringen har tillsatt en särskild utredning om Levnadsvillkor i storstads- områden (S 1994:68) som skall belysa och analysera den sociala utvecklingen i ett antal bostadsområden i storstadsregionerna. Att överväga särskilda åtgärder i invandrartäta bostadsområden och hur eventuella olägenheter med koncentra- tionen av invandringen till vissa kommuner kan motverkas är som nämnts också en central uppgift för den parlamentariska kommitté som skall se över invandrarpolitiken. Dessa båda utredningar arbetar med att bryta den negativa utvecklingen i ett långsiktigt perspektiv. Det krävs emellertid också omedelbara åtgärder för att ge invandrare och andra som bor i segregerade områden likvärdiga förutsättningar vad gäller t.ex. arbete och utbildning. Här har såväl kommunerna som arbetsmarknadsmyndigheterna ett stort ansvar och insatser i dessa områden måste ges hög prioritet inom olika verksamhetsområden. Det krävs också en ökad och djupgående samverkan mellan olika myndigheter och en stor flexibilitet i insatserna. Lokalt finns på många håll projektidéer som kan vara svåra att förverkliga inom ramen för ordinarie regelsystem, organisation och resurser. Mot denna bakgrund föreslår regeringen i budgetpropositionen att nu avsätts till en nytt anslag på statsbudgeten för /96 för särskilda insatser i invandrartäta storstadsområden. Syftet med insatserna bör vara att stärka kompetensen och öka arbetskraftsdeltagandet bland de boende i dessa områden samt att konkret bidra till en god social utveckling och för- hindra utanförskap. Finansiering av de nya anslagsmedlen sker genom omfördelning från anslaget för ersättning till kommunerna för flyktingmottagandet. Regeringen har för avsikt att föreslå ytterligare särskilda insatser i invand- rartäta områden i det program för använding av medel från Europeiska socialfonden som skall överlämnas till före . tillsattes en arbetsgrupp med representanter för Utbildnings- departementet och för att stärka det finska språkets ställ- ning. Den redovisade sitt arbete Finska i - Ett inhemskt språk (Ds 1994:97) och konstaterade att det finska språket av hävd har minoritetsstatus i delar av . Arbetsgruppen har bl.a. föreslagit att regeringen i en särskild skrivelse till anmäler och därmed bekräftar den särställning som det finska språket åtnjuter i det svenska samhället. Vidare förs fram att särställningen måste komma till uttryck i den dagliga verksamheten, t.ex. inom skolan samt att förutsättningar ges för att skapa en kulturbärande finsk befolkningsgrupp i genom att bygga upp egna institutioner. Den föregående regeringen redovisade i en skrivelse till (skr 1994/95:1) sin bedömning och sina ställningstaganden i fråga om det finska språkets ställning i . har beslutat att lägga skrivelsen till handlingarna. Därvid uttalade att kommunerna har det yttersta ansvaret för de finskspråkiga elevernas språkliga och kunskapsmässiga utveckling. Åtgärder för att främja goda etniska relationer Flera uttryck för främlingsfientlighet och rasism har förekommit i . Det har t.ex. varit fråga om attacker mot och skadegörelse på flyktingförläggningar och lokaler där invandrare samlas. Attentat riktade direkt mot invandrare har också förekommit. Även om dessa handlingar är begränsade till sitt antal ser regeringen med allvar på dem. Främlingsfientlig- het, rasism och antisemitism hotar respekten för alla människors lika värde och i slutändan det demokratiska samhället. Kampen mot dessa företeelser är därför en viktig del i försvaret av vår demokrati med grundsynen att alla människor skall behandlas med samma hänsyn och respekt. Under vart och ett av de två föregående budgetåren har anvisat till regeringens disposition för åtgärder mot främlingsfientlighet, rasism och antisemitism. Pengarna skall huvudsakligen användas för att på påverka normer, attityder och förhållningssätt hos ungdomar.