prop · GI0376 · 1995-01-01 00:00:00 — Anställningsskyddslagen innehåller regler om saklig grund för uppsägning. Vid uppsägning av en arbetstagare av skäl som är hänförliga till arbetstagaren personligen innebär reglerna ett skydd mot obefogade uppsägningar. Arbetsgivarens skäl för uppsägningen kan prövas i domstol, och det är arbetsgivarens sak att visa att det finns tillräckliga skäl för åtgärden. Vid en situation då arbetsgivaren vill säga upp arbetstagare på grund av arbetsbrist är förhållandet däremot ett annat. Arbetsgivaren bestämmer ensam om det föreligger arbetsbrist i företaget. Det ställningstagandet kan normalt inte överprövas av domstol. Lagens regler om turordning vid sådana uppsägningar innebär i det läget ett visst skydd mot godtycke för den enskilde arbetstagaren. Arbetsgivaren får inte fritt välja vilka som skall sägas upp. Enligt lagen skall man följa en turordning som följer principen sist in - först ut. Den som är sist anställd får gå först, och den som har längst anställningstid har företräde till fortsatt arbete, under förutsättning att de som blir kvar har tillräckliga kvalifikationer för de arbetsuppgifter som finns kvar. Den som fått sluta har företrädesrätt till återanställning för det fall att arbetsgivaren vill nyanställa personal. Arbetsgivaren och den fackliga organisationen har frihet att avtala om avsteg från turordningen om det behövs. Anställningsskyddslagens regler kan på det sättet sägas innebära en viss balans mellan arbetsgivarens och arbetstagarnas intressen. Genom den regel som ger arbetsgivaren rätt att undanta två arbetstagare innan turordningen görs upp har emellertid denna balans rubbats, särskilt när det gäller de mindre företagen. Anställningsskyddet i de mindre företagen har drastiskt minskat. Den arbetsgivare som vill göra sig av med en arbetstagare utan att öppet redovisa sina skäl kan utnyttja turordningsregeln i det syftet. Det har i debatten anförts exempel på att ett sådant missbruk av reglerna har förekommit. Regeringen ser det därför som en angelägen uppgift att återställa den balans som rådde tidigare i detta hänseende. Om turordningsreglerna skulle leda till verkliga svårigheter för ett företag är det både möjligt och önskvärt att arbetsgivaren och den fackliga organisationen träffar avtal om avsteg från turordningen. Ingrepp i tidigare gällande kollektivavtal I övergångsbestämmelserna till de nya regler som infördes föreskrevs det att kollektivavtal, som hade ingåtts före lagens ikraftträdande, var utan verkan i de delar avtalet innehöll bestämmelser om kortare avtalstider för tidsbegränsad anställning vid arbetsanhopning och provanställning än lagen i sin nya lydelse. Detta gällde dock inte om avtalet tillkommit för att göra avsteg från lagen i sin nya lydelse. Övergångsregeln har utsatts för stark kritik från de fackliga organisationerna. LO, TCO och FFI (Fria fackföreningsinternationalen) har anmält den svenska rege- ringen till den internationella arbetsorganisationen och därvid påstått att bestämmelsen stått i strid mot konvention om tillämpning av principerna för organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten och konvention om främjande av kollektiva förhandlingar. har enhälligt i ett beslut funnit att bestämmelsen utgjorde ett intrång i förhandlingsfriheten. Styrelsen har rekommenderat regeringen att i fortsättningen avstå från lagstiftningsåtgärder som röjer undan tidigare ingångna kollektivavtal. Dessutom har regeringen anmodats att ändra övergångsbe- stämmelsen. Mot denna bakgrund bör övergångsregeln nu upphävas. Ett sådant upphävande får bara verkan för framtiden, och bara för de områden där nya kollektivavtal inte har träffats. Det är en viktig uppgift att bekämpa den osunda konkurrensen från oseriösa företag. Ett sätt att komma åt de oseriösa företagens verksamhet har varit den fackliga vetorätten vid entreprenader och inhyrning av arbetskraft. Det är olyckligt att vetorätten har avskaffats. De skäl som har anförts för detta är enligt regeringens mening inte hållbara. Konkurrensen mellan företag på lika villkor bör i möjligaste mån underlättas. Den fackliga vetorätten bör därför återinföras. Detsamma gäller de regler om förhandling och information som syftar till att göra vetorätten verkningsfull. Blockader mot enmans- eller familjeföretag Förbudet mot blockader mot enmans- eller familjeföretag innebär en inskränkning i den grundlagsfästa rätten att vidta fackliga stridsåtgärder. För att ett sådant förbud skall vara försvarligt krävs att det är ägnat att råda bot på allvarliga problem eller brott mot viktiga principer. Några sådana problem eller principer finns dock inte. För den allra största delen av arbetsmarknaden förekommer inte stridsåtgärder av angivet slag. De är otillåtna enligt huvudavtalet mellan LO och SAF. Det är inom det området bara , och som inte har undertecknat huvudavtalet. I de fall som förekommer i praktiken vidtar fackföreningarna stridsåtgärder för att förmå företag som brukar ha anställda att teckna kollektivavtal. Det ligger i sådana fall i regel i de anställdas intresse att skyddas av kollektivavtalets bestämmelser. Eftersom det inte har påvisats några allvarliga olägenheter bör konflikträtten inte inskränkas på detta område. Stridsåtgärdsförbudet bör således upphävas. Det är viktigt att snabbt återupprätta anställningstryggheten för att löntagarna förtroendefullt skall kunna medverka i de strukturförändringar som omdaningen av det svenska näringslivet nödvändiggör. Återställningen av arbetsrätten bör därför träda i kraft . 5.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Ändringarna i 5 § innebär att paragrafen får den lydelse den hade före . I fråga om paragrafens innehåll hänvisas till tidigare kommentarer (se prop. 1981/82:71, bet. 1981/82:AU 11 och prop. 1990/91:25 Bilaga 6, bet. 1990/91:AU 15). Paragrafen återställs till den lydelse den hade före , bortsett från en mindre språklig ändring i andra stycket. Innehållet finns kommenterat i tidigare lagförarbeten (prop. 1981/82:71, bet. 1981/82:AU 11). Liksom beträffande de övriga paragraferna i anställningsskyddslagen innebär ändringarna i 22 § i huvudsak att paragrafen återfår sin tidigare lydelse. Den omredigering som gjordes genom lagändringen behålls dock. Beträffande innehållet hänvisas också här till tidigare lagförarbeten (prop. 1981/82:71, bet. 1981/82:AU 11 och prop. 1984/85:62, bet. 1984/85:AU 4). Vissa frågor i samband med upphävandet av den övergångsregel som gjorde ingrepp i gällande kollektivavtal har behandlats under avsnitt 4. De äldre reglerna får tillämpas på uppsägningsärenden som pågår när lagen träder i kraft. Har det inletts förhandlingar om driftsinskränkningar får dessa slutföras, utan att de nya reglerna blir tillämpliga. 5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Ändringen innebär endast att de återinförda vetorättsreglerna i 38-40 §§ åter har tagits med i uppräkningen i andra stycket av de lagregler som det är tillåtet att avvika från genom kollektivavtal. Hänvisningen i tredje stycket till 41 b § har tagits bort. Vetorättsreglerna i 38 och 39 §§ har åter tagits med i uppräkningen i andra stycket av de regler som skall tillämpas även när kollektivavtal tillfälligt inte gäller. Paragrafen återinförs i den lydelse den hade före , med några justeringar av språklig natur. Innehållet behandlas i tidigare förarbeten (prop. 1975/76:105 Bilaga 1, bet. 1975/76:InU 45, prop. 1990/91:124, bet. 1990/91:AU 20 och prop. 1992/93:218, bet. 1992/93:AU 16). Paragrafen återställs i sin tidigare lydelse med en viss språklig justering. Beträffande innehållet hänvisas till tidigare lagförarbeten (prop. 1975/76:105 Bilaga 1, bet. 1975/76:InU 45). Även denna paragraf återinförs i sin helhet, och dess innehåll har tidigare kommenterats (prop. 1975/76:105 Bilaga 1, bet. 1975/76:InU 45). Ändringen innebär att den tidigare gällande bestämmelsen i första stycket om arbetstagarorganisationens ansvar vid en vetoförklaring enligt 39 § utan fog åter införs. Innehållet finns kommenterat i tidigare lagförarbeten (prop. 1975/76:105 Bilaga 1, bet. 1975/76:InU 45). Ändringen innebär att 39 § åter har lagts till uppräkningen av de föreskrifter som enligt paragrafen inte utgör något hinder mot beslut enligt 15 kap. . 5.3 Förslaget till lag om ändring i arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262) Till följd av ändringarna i anställningsskyddslagen och medbestämmandelagen har även ändringar gjorts i arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262). Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:76 Förändring av vissa arbetsrättsliga regler.