prop · GI03230 · 1995-01-01 00:00:00 — Genom en hänvisning i 7 kap. 5 § blir ändringen tillämplig också på förfarandet avseende regionplan. 4 kap. 4 § Ändringarna, som innebär dels ett förtydligande av syftet med samrådet, dels att ett uttryckligt krav på att förslagets konsekvenser skall redovisas vid samrådet, har behandlats i avsnitt 5.1.5. Utredningen har behandlat motsvarande ändringar i betänkandet Miljö och fysisk planering. När det gäller syftet med samrådet framhålls i bestämmelsen dess funktioner att förbättra beslutsunderlaget och att ge möjlighet till insyn och påverkan. Kravet på att förslagets konsekvenser skall redovisas innebär att inverkan på miljön, betydelsen för hälsa och säkerhet och för hushållningen med naturresurser skall belysas. Härutöver kan det bli fråga om olika analyser av sociala och ekonomiska effekter. Genom en hänvisning i 7 kap. 5 § blir ändringarna tillämpliga också på förfarandet avseende regionplan. 4 kap. 5 § Paragrafen reglerar roll vid samrådet avseende översiktsplanen. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.1.6. Utredningen har behandlat motsvarande ändringar i betänkandet Miljö och fysisk planering. åligganden att ta till vara och samordna statens intressen i vid mening - dvs. att företräda den nationella politiken på olika områden - understryks genom tillägget om detta i paragrafens ingress. Därigenom kan hittillsvarande punkten 3 upphävas. Genom ändringen av första punkten klargörs att det åligger att tillhandahålla underlagsmaterial för och ge råd i de delar av arbetet med översiktsplanen där staten ställer krav på redovisningen och innehållet i planen. Bestämmelsen skall således ses mot bakgrund av bestämmelserna i 4 kap. 1 §. Kravet på att skall verka för att riksintressen enligt NRL skall tillgodoses har flyttats till punkten 2. Bestämmelsen om att skall verka för att riksintressen enligt NRL skall tillgodoses har i andra punkten sammanförts med bestämmelsen om att skall verka för en lämplig mellankommunal samordning. Ändringarna i paragrafen innebär att denna fått en tydligare struktur. I första punkten har samlats de bestämmelser som avser rådgivande roll och i andra de som har direkt bäring på möjligheter att hävda statliga intressen genom ingripanden enligt 12 kap. Genom en hänvisning i 7 kap. 5 § blir ändringarna tillämpliga också på förfarandet avseende regionplan. 4 kap. 8 § Ändringen i andra stycket - att det i planbeskrivningen skall lämnas en redogörelse för planens konsekvenser - innebär ett ökat krav på tydlighet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.1.5. Utredningen har behandlat motsvarande bestämmelse i betänkandet Miljö och fysisk planering. Vad som avses med planens konsekvenser har också berörts i kommentaren till 4 §. 4 kap. 14 § Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 5.1.7. Utredningen har behandlat motsvarande bestämmelse i betänkandet Miljö och fysisk planering. Enligt bestämmelsen skall kommunfullmäktige minst en gång ta ställning till översiktsplanens aktualitet. Det innebär att fullmäktige skall ta ställning till om planens intentioner är giltiga. Bestämmelsen innebär således inte något krav på revidering av planen eller ens ett krav på ett ställningstagande till i vilka avseenden den behöver revideras. Bestämmelsen innebär att inför fullmäktiges beslut skall redovisa synpunkter i fråga om statliga intressen som kan vara av betydelse för kommunens beslut. skall också ange hur synpunkterna enligt mening förhåller sig till översiktsplanen. Syftet är att både staten och kommunen skall ha ett aktuellt underlagsmaterial. Det ankommer på kommunen att hos begära den aktuella redovisningen. Det har inte ansetts möjligt att ange någon tidpunkt för när redovisningen skall göras, eftersom kommunen bör ha frihet att själv organisera sitt arbete. Kommunen måste således beakta att får tillräcklig tid för sammanställningen. Det ligger också i kommunens eget intresse att har möjlighet att sammanställa ett bra underlag för kommunens beslut. De synpunkter skall förmedla till kommunen är dels sådana som härrör från underlag från andra statliga myndigheter, dels egna. skall också självständigt bedöma hur de synpunkter som redovisas förhåller sig till den gällande översiktsplanen. Bestämmelsens utformning har ändrats på inrådan av Lagrådet. Den motsvarar i allt väsentligt Lagrådets förslag. 5 kap. 7 § Paragrafen har kompletterats så att det dels klart framgår att bestämmelsen i 3 kap. 10 § om varsamhet vid ändring av en byggnad kan preciseras genom bestämmelser i en detaljplan, dels blir möjligt att i en detaljplan meddela skyddsbestämmelser för särskilt värdefulla tomter och allmänna platser. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.3.1 och 5.3.2. Motsvarande ändringar har av utredningen behandlats i betänkandet Miljö och fysisk planering. För att skyddsbestämmelser skall kunna beslutas måste tomten eller den allmänna platsen ha motsvarande kvaliteter som de byggnader som avses i 3 kap. 12 §, dvs. den måste vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Den materiella grunden för skyddsbestämmelserna återfinns i det nya andra stycket i 3 kap. 17 §. Enligt den bestämmelsen får en värdefull tomt inte förvanskas i de avseenden den omfattas av skyddsbestämmelser. Bestämmelsen är genom en hänvisning också tillämplig på allmänna platser. Frågan om ersättning för skada som uppkommer genom att skyddsbestämmelser utfärdas regleras i 14 kap. 8 §. Den nu aktuella paragrafen är så uppbyggd att skyddsbestämmelserna måste behandlas i flera olika punkter beroende på det objekt som skall skyddas. Punkten har kompletterats med dels en bestämmelse som innebär att det är möjligt att i en detaljplan precisera kravet på varsamhet vid ändring av byggnad, dels blir möjligt att meddela skyddsbestämmelser för tomter. Enligt 3 kap. 10 § skall vid ändring av en byggnad beaktas att dess byggnadstekniska, historiska, miljömässiga och konstnärliga värden tas till vara. I varsamhetsbestämmelser kan en värden i dessa avseenden pekas ut och regleras hur de skall tas till vara. Med hänsyn till de olika rättsverkningarna om beslutet avser varsam- hetsbestämmelser eller skyddsbestämmelser måste det, som det framhållits under rubriken mellan varsamhetsbestämmelser och skyddsbestämmelser i avsnitt 5.3.2, tydligt framgå om det är fråga om en varsamhetsbestämmelse eller om det är en skyddsbestämmelse för en sådan byggnad som avses i 3 kap. 12 §. Enligt punkten får bestämmelser meddelas om användning och utformning av allmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvudman. Ändringen innebär att dessa bestämmelser också kan innefatta skyddsbestämmelser för särskilt värdefulla allmänna platser. Punkten är ny. Enligt 5 kap. 3 § andra stycket skall i detaljplan anges användningen och utformningen av sådana platser för vilka kommunen är huvudman. När det gäller andra allmänna platser får motsvarande bestämmelser meddelas enligt den nu aktuella paragrafen första stycket 6. I den nu aktuella punkten ges kommunen möjlighet att utfärda bestämmelser om skydd för värdefulla allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. 5 kap. 16 § Ändringarna i punkten 4 motsvarar ändringarna i 7 § första stycket 4. Ändringen i punkten 5 motsvarar ändringarna i 7 § första stycket 6 och 13. 5 kap. 18 § Ändringen har behandlats i avsnitt 5.2.1. Motsvarande bestämmelse har av utredningen behandlats i betänkandet Miljö och fysisk planering. Ändringen innebär att program för detaljplan i princip skall vara obligatoriskt. Undantag görs endast för de fall programmet är onödigt. Detta avser huvudsakligen de fall där detaljplanen är av sådan beskaffenhet att den skulle kunna behandlats enligt reglerna om enkelt planförfarande. I vissa fall bör det dock vara möjligt att undvara program även om förutsättningarna för enkelt planförfarande inte är uppfyllda. Så kan vara fallet om kommunen i översiktsplan har dragit upp sådana riktlinjer för detaljplanearbetet att innebörd och konsekvenser kan utläsas tillräckligt tydligt. För att ett program skall kunna ersättas av en översiktsplan får det också förutsättas att förslaget till detaljplan har stöd i översiktsplanen och att det är förenligt med granskningsyttrande över översiktsplanen. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.2.2. Motsvarande bestämmelse har av utredningen behandlats i betänkandet Miljö och fysisk planering. I stycket ställs krav på upprättande av en miljökonsekvensbeskrivning. En sådan bör upprättas om planen medger en användning av mark eller av byggnader eller andra anläggningar som innebär betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser. I de hittillsvarande bestämmelserna används uttrycket betydande miljöpåverkan. Den föreslagna kvalifikationsgränsen avses vara densamma, men objektet för påverkan vidgas till att avse inte bara miljön utan även hälsan, och hushållningen med naturresurser. Detta överensstämmer med uppräkningen i 5 kap. 3 § NRL. Begreppet hälsan innefattar också säkerhet (jfr prop. 1990/91:90 s. 457). Begreppet betydande påverkan överensstämmer med det motsvarande begrepp som används i rådets direktiv /337/EEG. Med hänsyn till åtaganden gentemot EU får inte betydelsen av det svenska begreppet ges en snävare tolkning än motsvarande begrepp i rådets direktiv. I övrigt kan översiktsplanen vara till ledning för bedömningen om den medgivna användningen enligt detaljplanen innebär betydande påverkan. Inom områden som i översiktsplanen har redovisats som känsliga för störningar kan således begränsade åtgärder få betydande påverkan, medan samma åtgärd inom andra områden inte får sådan påverkan. 5 kap. 20 § Ändringarna behandlas i avsnitt 5.2.1. Motsvarande bestämmelse har av utredningen behandlats i betänkandet Miljö och fysisk planering. Ändringen innebär att kommunen skall hålla samråd även i programskedet. Den krets som kommunen bör samråda med motsvarar den krets som omfattas av samrådet om förslag till detaljplan. Formerna för samrådet skall även fortsättningsvis vara oreglerade. 5 kap. 21 § Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.2.1. Motsvarande bestämmelser har av utredningen behandlats i betänkandet Miljö och fysisk planering. Ändringen i första meningen innebär, i likhet med vad som föreslås beträffande samråd om översiktsplan, att syftet med samrådet uttrycks något tydligare. Detta kan uttryckas så att syftet med samrådet är att kommunens beslutsunderlag skall förbättras och att medborgarna skall ges möjlighet till insyn och påverkan. Till följd av ändringen i 5 kap. 20 § omfattar bestämmelserna i förevarande paragraf två olika samråd. På Lagrådets inrådan har andra och tredje meningen omarbetats för att klarare uttrycka de nya förutsättningarna. Ändringen innebär att samrådsredogörelsen även skall innefatta det samråd som har hållits under programskedet. Samrådsredogörelsen skall enligt ändringen också innehålla de synpunkter som framförts samt förslag eller kommentarer med anledning av synpunkterna. Härigenom understryks att redogörelsen skall vara fullständig, dvs. att den även skall behandla synpunkter som inte lett till ändringar av förslaget. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 5 kap. 31 § Ändringarna är föranledda av att skrivelser med överklagande av kommunens beslut i fråga om detaljplaner och områdesbestämmelser skall ges in till kommunen i stället för till . Den frågan har behandlats i avsnitt 7.1. Enligt 12 § plan- och byggförordningen (1987:383) skall utfärda ett bevis om laga kraft för beslut om planer och områdesbestämmelser samt anteckna datum för när beslutet vunnit laga kraft på planhandlingarna. Genom ändringarna åläggs kommunen att göra motsvarande anteckning på planhandlingarna och att alltid sända en uppsättning planhandlingar till . 12 § plan- och byggför- ordningen kommer att upphävas i samband med att dessa ändringar träder i kraft. 6 kap. 13 § Ändringarna i andra stycket motsvarar ändringarna i 5 kap. 31 §. Tillägget i fjärde stycket är föranlett av samma ändring av förfarandet vid överklagande av kommunens beslut. Den nya bestämmelsen motsvarar åligganden enligt 12 § tredje stycket plan- och byggförordningen. När fastighetsplanen avviker från detaljplanen, och detaljplanen därför skall anses ha den utformning som framgår av fastighetsplanen, skall kommunen sedan avvikelsen angivits på detaljplanen också sända ett exemplar av detaljplanen till . 7 kap. 4 § Ändringen är en följdändring på grund av att bestämmelsen i 4 kap. 2 § första stycket flyttats till 4 kap. 1 § tredje stycket. 8 kap. 4 § Ändringen innebär att hänvisningen i fråga om uteplatser rättas. Av uppenbart förbiseende ändrades inte hänvisningen när punkterna i stycket omnumrerades i samband med den senaste ändringen av paragrafens lydelse. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.2. 8 kap. 5 § Stycket reglerar kommunens möjligheter att genom beslut i detaljplan befria vissa åtgärder från krav på bygglov. Bestämmelsen kompletteras med de åtgärder som avses i 3 §. Den innebär att kommunen genom beslut i detaljplan helt kan befria åtgärder inom planområdet från bygglovsplikt. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.2. Punkten har upphävts eftersom den hänvisar till en bestämmelse som endast är tillämplig inom områden med detaljplan. 9 kap. 1 § Stycket är nytt. Det har behandlats i avsnitt 5.3.4. Utredningen har behandlat bestämmelsen i betänkandet Miljö och fysisk planering. Bestämmelsen avser de fall då rivningsplan skall finnas enligt den nya bestämmelsen i 4 § och innebär att rivningen skall utföras så att olika material kan tas omhand var för sig enligt planen. 9 kap. 2 § Ändringen har behandlats i avsnitt 5.3.4. Den innebär att punkten 7 upphävs. Ändringen är föranledd av att anmälan om rivning skall benämnas rivningsanmälan. Bestämmelsen om anmälningsplikt för rivning har därför flyttats till det nya fjärde stycket i paragrafen. Stycket är nytt. Det har behandlats i avsnitt 7.2. Den nya bestämmelsen enligt vilken bygganmälan upphör att gälla om arbetena inte påbörjas för anmälan kan närmast ses som ett förtydligande. Enligt 11 § upphör beslut om byggsamråd och kontrollplan att gälla om byggnadsarbetena inte påbörjats för bygganmälan. För att få till stånd nya beslut i dessa frågor måste en ny bygganmälan göras. Stycket är nytt. Det har behandlats i avsnitt 5.3.4. Bestämmelsen innebär att bygganmälan avseende rivning, som tidigare behandlades i första stycket 7, skall benämnas rivningsanmälan. Vidare utvidgas kravet på rivningsanmälan från att ha avsett rivningar för vilka krävs rivningslov till att omfatta alla byggnader utom komplementbyggnader, bygglovsfria ekonomibyggnader och totalförsvarets hemliga byggnader. Kravet på rivningsanmälan innebär enligt huvudregeln i 4 § också ett krav på rivningsplan. Genom en hänvisning till övriga stycken i paragrafen blir motsvarande bestämmelser för bygganmälan om vem som skall göra anmälan, när den skall göras och när den upphör att gälla, tillämpliga också i fråga om rivning. 9 kap. 4 § Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.3.4. De motsvarar ändringen i 9 kap. 3 § i utredningens betänkande Miljö och fysisk planering. Paragrafen, som kompletterats med anledning av att begreppet rivningsanmälan införs i 2 § fjärde stycket, innehåller de krav som ställs på en bygg- eller rivningsanmälan. Genom ett tillägg införs ett krav på rivningsplan vid rivningsarbeten, som innebär att det skall redovisas hur arbetena skall utföras för att rivningsmaterialet skall kunna omhändertas. En ändring i 1 § uppställer krav på att rivning, i de fall rivningsplan skall finnas, skall utföras så att olika material skall kunna tas omhand var för sig. får i enskilda fall besluta att rivningsplan inte behöver ges in. Beslut om undantag kan gälla t.ex. mindre objekt, men kan - i vart fall - också grundas på att kommunen känner till att det inte finns möjlighet att på ett tillfredsställande sätt omhänderta sorterat material. 9 kap. 12 § Ändringen, som innebär att det till paragrafen har fogats ett nytt andra stycke, har behandlats i avsnitt 5.3.4. Det nya stycket innehåller en bestämmelse som innebär att rivningsarbete som omfattas av ett krav på rivningsplan inte får påbörjas förrän godkänt planen. Bedömningen av planen skall således mynna ut i ett beslut. Ett sådant beslut kan överklagas av byggherren. Beslut om rivningsplan kan vara föremål för delegation till tjänsteman. Bestämmelsen i 1 kap. 5 § om att både allmänna och enskilda intressen skall beaktas vid prövning av frågor enligt PBL gäller även bedömningen av en rivningsplan. Detta innebär att också kostnaden för att genomföra rivningsplanen måste beaktas. Frågan har utförligare behandlats i det nämnda avsnittet. 9 kap. 13 § Ändringen, som behandlats i avsnitt 5.3.4, innebär att kravet på kvalitetsansvarig har utsträckts till att också omfatta sådana rivningar som skall följa en rivningsplan. Den kvalitetsansvarige skall då se till att planen följs på samma sätt som en kvalitetsansvarig vid byggnadsarbeten skall se till att kontrollplanen följs. Andra stycket har ändrats efter lagförslagens behandling i Lagrådet, eftersom det uppmärksammats att den ursprungliga lydelsen fått en utformning som inte varit avsedd. Den kvalitetsansvarige skall se till att kontroller som avses i 8 § första stycket 2 utförs oavsett om det finns kontrollplan eller inte. I avsnitt 3 har framhållits att ändringens beskaffenhet är sådan att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 10 kap. 3 § Ändringen, som innebär att det har förts in ett nytt tredje stycke, har behandlats i avsnitt 5.3.4. Det nya stycket innehåller en bestämmelse som gör det möjligt för att stoppa en rivning, om byggherren i något väsentligt avseende avviker från en rivningsplan. Rivningen får fortsättas först sedan byggherren visat att det finns förutsättningar för att rivningsplanen följs i fortsättningen. Detta kan visas t. ex. genom att platser anvisas för de olika material som skall tas om hand var för sig. Genom ändringen av hänvisningen i det stycke som blir fjärde stycket, blir det möjligt att förena förbudet att fortsätta rivningen med vite. 10 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om särskild avgift för vissa överträdelser av bestämmelser i . Första stycket 2 har kompletterats så att avgift också skall tas ut om någon underlåter att inkomma med rivningsanmälan. Ändringen är således föranledd av ändringar i 9 kap. 2 §. 11 kap. 5 § Paragrafen innehåller bestämmelser om avgifter som får ta ut för sitt arbete. Ändringen innebär att första stycket kompletterats med anledning av att rivningsanmälan införts som ett begrepp i 9 kap. 2 §. 13 kap. 2 § Ändringen är föranledd av att beteckningen besvär utmönstrats. 13 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om förfarandet vid överklagande av kommunens beslut i förvaltningsärenden till . Den har av utredningen behandlats i betänkandet Överprövning av beslut i plan- och byggärenden. Ändringarna, som har behandlats i avsnitt 7.1, innebär en anpassning till bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223). En erinran om bestämmelserna i förvaltningslagen om överklagande av beslut ersätter de hittillsvarande bestämmelserna. Bestämmelserna om överklagande i förvaltningslagen blir således tillämpliga på förvaltningsärenden enligt PBL, med de undantag som anges i andra stycket. Stycket innehåller undantag från förvaltningslagens bestämmelser om hur beslut överklagas. Det första undantaget gäller tiden för överklagande av beslut enligt 2 § första stycket avseende planer. Den ändringen är närmast av redaktionell art. Tiden skall således för dessa beslut även i fortsättningen räknas från den dag då justeringen av protokollet tillkännagetts på kommunens anslagstavla. I enlighet med huvudregeln skall beslut enligt PBL fortsättningsvis överklagas genom att skrivelsen med överklagandet ges in till den som meddelat beslutet. Eftersom uppgiften att företa prövningen av om överklagandet kommit in i rätt tid inte lämpar sig för behandling i kommunfullmäktige, har uppgiften i stället lagts på kommunstyrelsen. Denna har i motsats till fullmäktige möjlighet att delegera sina befogenheter till en tjänsteman. 13 kap. 4 § Ändringarna är föranledda av att beteckningen besvär utmönstrats. 13 kap. 8 § Ändringarna är föranledda av att beteckningen besvär utmönstrats. 14 kap. 8 § Ändringen är en följd av att skyddsbestämmelser enligt tilläggen i 5 kap. 7 § och 5 kap. 16 § samt ändringen i 3 kap. 17 § också kan omfatta tomter och allmänna platser. Ändringen innebär således inte att det skulle vara möjligt att utfärda skyddsbestämmelser för andra byggnader än sådana som omfattas av bestämmelsen i 3 kap. 12 §. Detta framgår också direkt av bestämmelserna om utfärdande av skyddsbestämmelser i 5 kap. 7 och 16 §§. 11.2Förslaget till ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. 2 kap. 6 § Ändringen har behandlats i avsnitt 5.3.1. Utredningen har behandlat motsvarande ändring i betänkandet Miljö och fysisk planering. I den hittillsvarande lydelsen av första stycket stadgas att behovet av områden för friluftsliv i närheten av tätorter särskilt skall beaktas. Bestämmelsen ändras så att behovet av grönområden i tätorter och i närheten av tätorter särskilt skall beaktas. Bestämmelsen innebär inte någon ändring vad gäller dess inverkan på områden av betydelse för friluftslivet. Syftet med ändringen är att vidga bestämmelsen till att omfatta s.k. gröna bälten och gröna kilar kring och i bebyggelsekoncentrationer. Sådana områden får anses vara av stort allmänintresse. 11.3Förslaget till ändring i naturvårdslagen (1964:822) Ändringen är en följdändring på grund av att bestämmelsen i 8 kap. 5 § andra stycket 7 PBL upphävs. Sammanfattning av betänkandet Miljö och fysisk planering (SOU 1994:36) Enligt direktiven är min uppgift att göra en bred översyn av plan- och bygglagstiftningen mot bakgrund av vunna erfarenheter av PBL-reform och de nya förutsättningar som samhällsutvecklingen inneburit för planeringen av mark- och vattenområden och byggandet. I ett första delbetänkande (SOU 1993:94) Anpassad kontroll av byggandet behandlade jag frågor om bygglov och byggnadsteknisk kontroll, inklusive samordningen med den nya bygg-produktlagen som är en följd av . I detta delbetänkande lämnar jag förslag som rör ökad miljöhänsyn i fysisk planering och byggande, reglering i detaljplaner och detaljplaneprocessen, medborgarinflytandet i fysisk planering samt tillgängligheten i den fysiska miljön för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Ökad miljöhänsyn i planering och byggande I mina direktiv pekas på att det inom den fysiska planeringen och stadsbyggandet nu ställs nya och ökade krav på miljöhänsyn, på aktsamhet med kulturvärden och på resurshushållning. I tilläggsdirektiv har särskilt pekats på behovet av att skydda park- och grönområdena i våra städer och tätorter (den s.k. grönstrukturen). Vid i om miljö och utveckling antogs bl.a. den s.k. , ett handlingsprogram för nationellt och internationellt miljöarbete för att uppnå en långsiktigt hållbar utveckling. En grundläggande princip i är att miljöhänsynen skall integreras i olika verksamheter och sektorer, med tonvikt på lokala insatser. Programmet betonar även att en förutseende samhällsplanering har stor betydelse för att främja målet om en långsiktigt hållbar utveckling. Hänsyn till naturens kretslopp, resurshushållningsaspekter och ett även i övrigt ekologiskt synsätt bör genomsyra arbetet. Principerna i förutsätts som nämnts omsättas bl.a. i ett lokalt arbete. kommuner förutsätts ha påbörjat ett arbete med lokala hand-lingsprogram för miljöarbetet, s.k. lokala , . Förutsättningarna för att kunna skapa en långsiktigt hållbar livsmiljö bestäms givetvis i hög grad av hur den byggda miljön - bebyggelse, trafikanläggningar, övrig teknisk infrastruktur samt den s.k. grönstrukturen - utvecklas och bevaras. Kommunerna har genom PBL fått det huvudsakliga ansvaret för denna fysiska planering.