prop · GI0356 · 1995-01-01 00:00:00 — Den första "automatiska" uppräkningen av skattesatserna kommer således att göras för skatteuttaget som skall gälla . Lagrådet har påekat att skatten på cigaretter aldrig kommer att tas ut enligt 2 § . Paragrafens första stycke har utformats i enlighet härmed. Vad gäller skatten på cigaretter enligt 2 § skall uppräkningen avse styckeskatten men inte den värdebestämda delen av skatten. 16.2 Förslag till lag om alkoholskatt Alla artikelhänvisningar i det följande avser rådets direktiv /83/EEG av om harmoniserad skattestruktur för alkohol och alkoholdrycker, om inget annat anges. I direktivet anges det skattepliktiga området för alkoholdrycker delvis med utgångspunkt i EG:s tulltaxa (CN = Combined Nomenklature). Den nuvarande svenska tulltaxelagen (1987:1068) är, i likhet med EG:s tulltaxa, utarbetad på grundval av en internationell konvention rörande ett system för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (, . Den svenska tulltaxans kapitelrubriker och tulltaxenummer överensstämmer med EG:s tulltaxa. Dessutom har dock EG:s tulltaxa, där varorna benämns i enlighet med en s.k. Kombinerad Nomenklatur kod (CN codes), flera led av underrubriker som saknar motsvarighet i den nuvarande svenska tulltaxan. Vid ett medlemskap kommer dock EG:s tulltaxa att införlivas med svensk rätt. I föreliggande lagförslag har därför ändring gjorts på så sätt att "tulltaxenr" ändrats till nr i Kombinerade Nomenklaturen enligt förordningen EEG 2658/87. De nuvarande svenska skattereglerna finns i lagen (1977:306) om dryckesskatt (LDS). 1 § Här regleras vilka varor som skall omfattas av alkoholskatten. Skattepliktens omfattning för de olika produkterna preciseras närmare i följande paragrafer. Till skillnad mot nuvarande dryckesskattelag finns inga hänvisningar till den nya alkohollag som regeringen lämnar förslag om till under innevarande höst (prop. 1994/95:000). Det är nödvändigt att en direkt koppling sker till skattepliktsbestämmelserna sådana de uttrycks i direktivet, dvs. med anknytning till EG:s tulltaxa. 2 § Enligt artikel 2 i EG direktivet förstås med begreppet öl alla varor som är hänförliga till KN-nr 2203 (öl gjort av malt) eller andra varor som innehåller en blandning av öl och icke-alkoholhaltiga drycker hänförliga till KN-nr 2206 och som i båda fallen har en verkligt alkoholhalt som överstiger 0,5 volymprocent. Detta innebär att det nuvarande lättölet (högst 2,25 volympro- cent), som inte är skattepliktigt, i princip skall föras in under skat- teplikten. Skatten skall enligt artikel 3 beräknas med ledning av antingen dryckens stam- vörtstyrka uttryckt i måttenheten grader eller verklig alkoholhalt uttryckt i volymprocent per hektoliter färdig produkt. Hänsyn behöver inte (men får) tas till delar av hela procent. Om skatten beräknas på grundval av stam- vörtstyrkan uttryckt i grader är det tillåtet att indela dryckerna i vissa kategorier och ha samma skattesats inom samma kategori. Enligt artikel 4 i rådets direktiv /84/EEG av om till- närmning av skattesatserna på alkohol och alkoholdrycker, uppgår minimiskat- tesatsen på öl till 1,87 ECU per hektoliter och volymprocent alkohol. Reducerad skattesats får tillämpas för öl som tillverkas av mindre, fristående bryggerier. Skattesatsen får reduceras med högst (artikel 4). Några reduktioner för mindre bryggerier föreslås inte. Reducerade skattesatser får vidare användas för öl med en verklig alkoholhalt om högst 2,8 volymprocent (artikel 5). Enligt ett uttalande av ECOFIN i samband med att direktivet antogs kan detta förstås så att även en 0-skattesats får tillämpas. För del innebär detta att en 0-skattesats kan tillämpas på det nuvarande lättölet som har en alkoholstyrka på högst 2,25 volymprocent. Även sådant öl, med alkoholstyrka överstigande 0,5 volymprocent, skall dock omfattas av skatteförfarandet. Till följd av direktivets bestämmelser kan skatten inte bestämmas efter de indelningar som tillämpas, dvs. lättöl, öl och svagt respektive starkt starköl. Skatten uttrycks i ett visst belopp per liter och volymprocent alkohol, varvid även delar av en hel volymprocent beaktas. Den föreslagna skattesatsen på öl av kategorin starköl, alkoholhalt över 3,5 volymprocent, har beräknats så att statens skatteintäkter från försäljning av sådant öl blir oförändrad, vartill läggs uppräkningen med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen. Skattesatsen för öl sådant öl blir då per liter och volymprocent alkohol. har i förhandlingarna om ett medlemskap i utverkat att under en övergångstid få tillämpa en reducerad skattesats för öl med en alkoholhalt som inte överstiger 3,5 volymprocent, folköl. Tills vidare behöver således en beskattning av folkölet inte stå i proportion till alkoholstyrkan. Därför föreslås i paragrafens tredje stycke att för öl med en alkoholhalt över 2,25 men inte över 3,5 volymprocent tas skatt ut med för varje volymprocent alkohol. Detta innebär att folkölets beskattning tills vidare blir oförändrad. I paragrafens sista stycke anges att 0-skattesats gäller för lättöl. Skatt på vin, andra jästa drycker än vin eller öl samt mellanklassprodukter 3-5 §§ Den nuvarande svenska vindefinitionen finns i 3 § lagen (1977:292) om till- verkning av drycker, m.m. (LDT) och där anges att med vin förstås dryck som är framställd genom jäsning av saft från druvor, bär, frukt eller rabarber och som innehåller mer än 1,8 viktprocent men högst 22 volymprocent alkohol. Motsvarande definition finns i regeringens förslag till ny alkohollag. I andra länder är det mycket vanligt att vinbegreppet är mer preciserat, man skiljer ofta på vin som framställs genom jäsning av färska druvor (druvvin) och vin från russin, andra bär, frukt, rabarber m.m. (fruktvin). I skall dock enligt förordningen (1933:78) angående beteckning för vissa slag av vin vid marknadsföring av vin som är framställt av annat än saft från färska druvor användas beteckningen fruktvin e.d. Vid tillverkning av druvvin behövs normalt inte någon tillsats av socker, och sådan tillsats är i de vinproducerande länderna antingen förbjuden eller regle- rad. Svenska frukter och bär innehåller däremot så lite socker att det normalt inte är möjligt att framställa vin av saft härav utan att tillsätta socker. Den svenska lagstiftningen innehåller dock ingen reglering av sockeranvändningen. Den skattepliktiga omfattningen av vin m.m. i EG-direktivet är i första hand knutet till framställningssättet. Enligt direktivet (artikel 8) förstås med begreppet vin varor som hänförs till KN-nr 2204 (vin av färska druvor, druvmust, annan än sådan enl. nr. 2009) och 2205 (vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen) med en alkoholhalt om 1,2 - 15 volymprocent förutsatt att alkoholhalten uteslutande har uppkommit genom jäsning. Även på samma sätt framställda drycker med en alkoholhalt på över 15 men inte över 18 volymprocent omfattas, under förutsättning att drycken inte innehåller några tillsatser (så- dana drycker är enligt uppgift från mycket ovanliga). Dessutom görs en uppdelning i mousserande vin och icke-mousserande vin. Det vin som omfattas av artikel 8 är således i huvudsak vita viner, rödviner och roséviner, aperitifer samt vermut; allt under förutsättning att alkohol- halten inte överstiger 15 volymprocent (eller 18 volymprocent om inga tillsatser gjorts). Med begreppet andra jästa drycker än vin och öl förstås, enligt artikel 12, varor som hänförs till KN-nr 2204 och 2205 men som inte omfattas av begreppet vin enligt artikel 8, och drycker som hänförs till KN-nr 2206 (t.ex. äppelvin, päronvin och mjöd). Alkoholhalten skall överstiga 1,2 men inte 10 volymprocent eller ha en alkoholhalt på över 10 men inte över 15 volymprocent om alkohol- styrkan uteslutande har uppkommit genom jäsning. Även beträffande andra jästa drycker gör direktivet en uppdelning mellan icke-mousserande och mousserande drycker. Som exempel på drycker som omfattas av artikel 12 kan nämnas cider, päronvin, russinvin, risvin, palmvin och körsbärsvin. Vid tillämpning av direktiven /84/EEG (skattesatser) och 92/12/EEG om den generella ordningen för punktskattepliktiga varor och om lagring, omsättning samt kontroll över dessa varor (cirkulationsdirektivet) skall hänvisningar till begreppet "vin" även omfatta begreppet "andra jästa drycker" såsom de här har definierats (artikel 15). Enligt direktivet (artikel 17) förstås med begreppet mellanklassprodukter (intermediate products) drycker med ett alkoholinnehåll på över 1,2 men inte över 22 volymprocent och som hänförs till KN-nr 2204, 2205 eller 2206 men som inte omfattas av de tidigare definierade dryckerna i artikel 2, 8 eller 12. Som "mellanklassprodukt" kan dock även behandlas dels alla "andra icke-mousserande jästa drycker" (artikel 12.1) som har ett alkoholinnehåll över 5,5 volymprocent om alkoholstyrkan inte uteslutande har uppkommit genom jäsning, dels alla "andra mousserande jästa drycker" (artikel 12.2) som har ett alkoholinnehåll på över 8,5 volymprocent om alkoholstyrkan inte uteslutande har uppkommit genom jäsning. Inom begreppet "mellanklassprodukt" ryms således i huvudsak drycker med en alkoholhalt överstigande 15 men högst 22 volymprocent, dvs. drycker som på grund av alkoholstyrkan inte omfattas av definitionen av vin och andra jästa drycker. Som exempel på sådana mellanklassprodukter kan nämnas , , sherry och vermut. Även drycker som är alkoholsvagare omfattas när alkoholhalten inte uteslutande har uppkommit genom jäsning, t.ex. som är en blandning av vitt vin och likör (). Skatt på vin och andra jästa drycker skall utgå med ett fast belopp per hekto- liter färdig dryck (artikel 9 resp. 13). Det är tillåtet att tillämpa samma eller olika skattesatser på mousserande och icke-mousserande vin, liksom för mousserande och icke-mousserande andra jästa drycker. Reducerade skattesatser får tillämpas om alkoholhalten inte överstiger 8,5 volymprocent. Det är tillåtet att ha flera reducerade skattesatser. Medlemsländer som till- ämpade en högre skattesats på icke-mousserande viner med en alkoholhalt över- stigande 15 men inte högre än 18 volymprocent får fortsätta att göra så. Den högre skattesatsen får dock inte vara högre än den skattesats som tillämpas för "mellanklassprodukter" (se nedan). Mot denna bakgrund är det inget som hindrar att en 0-skattesats tillämpas för vin och andra jästa drycker med ett alkoholinnehåll om högst 2,25 volymprocent så att bl.a. cider med låg alkoholhalt även fortsättningsvis kan vara skatte- fritt i . Minimiskattesatsen för både mousserande och icke-mousserande vin är 0 ECU (artikel 5 i direktiv /84/EEG). Beträffande skatt på "mellanklassprodukter" skall även den utgå med fast belopp per hektoliter färdig dryck (artikel 18). En reducerad skattesats får tillämpas om alkoholhalten inte överstiger 15 volymprocent. Den ordinarie skattesatsen får då reduceras med högst och den reducerade skattesatsen får inte vara lägre än den ordinarie skattesatsen för "icke-mousserande vin" och "andra icke-mousserade jästa drycker". Minimiskattesatsen för "mellanklassprodukter" är 45 ECU per hektoliter (artikel 4 i direktiv /84/EEG), vilket motsvarar per liter vid en ECU-kurs om . Den nuvarande svenska skatteskalan innehåller ingen differentiering av vinprodukterna efter om de är mousserande eller icke-mousserande. Det föreslås inte heller nu någon sådan differentiering. Den nuvarande svenska alkoholbeskattningen har inordnat alla alkoholdrycker, oavsett dryckesslag, i ett enhetligt skattesystem. Skatten relateras till dryckernas alkoholhalt och tas ut efter en progressiv skatteskala, dvs. den rena alkoholen beskattas hårdare ju högre alkoholhalt drycken har. Skatten är sam- mansatt av ett grundbelopp och - för drycker med en alkoholhalt som överstiger 19 volymprocent - ett tilläggsbelopp. För drycker vars alkoholhalt understiger 7 volymprocent har skattesatserna utformats utifrån de traditionella alkoholgrän- serna för maltdrycker och tillämpas även för andra drycker, t.ex. lågalkoholvin och cider. För drycker vars alkoholhalt överstiger 7 men inte 19 volymprocent utgår beskattningen från intervaller om 3 volymprocentenheter. Drycker med alkoholhalt överstigande 19 volymprocent har en skattesats för varje hel vo- lymprocent. För drycker med en alkoholhalt mellan 19 och 39 volymprocent tas tilläggsbelopp ut som ökar vid var femte volymprocent. Drycker med alkoholhalt överstigande 39 volymprocent har en proportionell beskattning. I det första intervallet, 7-10 volymprocent återfinns framför allt de tyska vita lättvinerna. I nästa intervall, 10-13 volymprocent, finns återstoden av lättvinerna, dvs. övriga vita viner, rött lättvin, rosévin och mousserande vin. I det följande intervallet, 13-16 volymprocent, finns de flesta lättvinsaperiti- ferna (t.ex. Dubonnet, och ). I intervallet 16-19 volymprocent finns den större andelen av de s.k. starkvinerna (sherry, vermut, m.fl.). För att anpassa skattebasen enligt EG-direktivet föreslås följande skatteskalor per liter färdig dryck. - För vin och andra jästa drycker än vin eller öl med en alkoholhalt om högst 2,25 volymprocent föreslås 0-skattesats, dvs. - För vin och andra jästa drycker än vin eller öl med en alkoholhalt över- stigande 2,25 men inte över 4,5 volymprocent blir skatten per liter, vilket innebär en sammanslagning av "skattesatserna" 2,25-3,5 resp. 3,5-4,5 volymprocent. - För vin och andra jästa drycker än vin eller öl med en alkoholhalt över- stigande 4,5 men inte över 7 volymprocent blir skatten per liter. - För vin och andra jästa drycker än vin eller öl med en alkoholhalt över- stigande 7 men inte över 8,5 volymprocent blir skatten per liter. - För vin, andra jästa drycker än vin eller öl med en alkoholhalt överstigande 8,5 men inte 15 volymprocent och för mellanklassprodukter med en alkoholhalt om högst 15 volymprocent blir skatten per liter. Skatten varierar mellan per liter och per liter. - För vin med en alkoholhalt överstigande 15 men inte över 18 volymprocent och för mellanklassprodukter med en alkoholhalt överstigande 15 men högst 22 volymprocent blir skatten per liter. Här har skattesatsen beräknats på så sätt att skatten för mellanklassprodukter med ett alkoholinnehåll om högst 15 volymprocent dels inte får vara lägre än den ordinarie skattesatsen för "icke-mousserande vin" och "andra icke-mousserande jästa drycker", dvs. i förslaget , dels får den reducerade skattesatsen inte vara reducerad med . Av tabell i avsnitt 10 framgår skatteeffekterna för olika vindrycker. 6 § Enligt direktivet (artikel 20) avses med begreppet "etylalkohol" följande: A. Produkter med en alkoholstyrka överstigande 1,2 volymprocent och som hänförs till KN-nr 2207 (odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av minst 80 volymp- rocent; etylalkohol och annan sprit, denaturerade, oavsett alkoholhalt) och 2208 (odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av mindre än 80 volymprocent; sprit, likör och andra spritdrycker; sammansatta alkoholhaltiga beredningar av sådana slag som används för framställningar av drycker), även om alkoholen ingår i en vara som hänförs till ett annat KN kapitel. Sålunda innefattar denna punkt principiellt även etylalkohol som ingår i parfym, färg m.m. Vidare kan här som exempel nämnas att det vid tulltaxering av s.k. varusatser - konsumentförpack- ningar innehållande olika varor - skall tulltaxeras såsom den beståndsdel som ger varusatsen dess huvudsakliga karaktär. Varusatser som innehåller alkohol förekommer inte i men finns utomlands i form av t.ex för- packning för ostfondue med bl.a. ost och viss sorts alkohol som skall blandas i ostsmeten. Produkter som hänförs till KN-nr 2204, 2205 och 2206 och som har en alkoholstyrka på över 22 volymprocent. Det är här alltså fråga om vin, vermut och andra jästa drycker där alkoholhalten överstiger 22 volymprocent. C. Drickbar sprit med innehåll av andra produkter, antingen produkterna är upplösta i spriten eller ej. Som exempel kan här nämnas päronlikör i en flaska som även innehåller ett päron. Det skattepliktiga området beträffande etylalkohol enl. direktivet är således mer omfattande än det svenska som enbart omfattar "spritdryck" (sprit som är avsedd att förtäras som dryck) över 2,25 volymprocent alkohol. Skatt skall utgå per hektoliter ren alkohol och beräknas på grundval av antalet hektoliter ren alkohol (artikel 21). Minimiskattesatsen för etylalkohol uppgår till 550 ECU per hektoliter ren alkohol (artikel 3 i direktiv /84/EEG), vilket motsvarar ca per liter ren alkohol som i sin tur in- nebär att en liter 40-procentig sprit skall beskattas med . Vidare sägs att medlemsstater som tillämpat en skattesats på högst 1 000 ECU inte får sänka skattesatsen. Inte heller får de länder som tillämpat en högre skattesats än 1 000 ECU sänka den till under 1 000 ECU. Den föreslagna skattesatsen har, efter att hänsyn tagits till förändringarna i det allmänna prisläget, beräknats så att statens totala intäkter av skatt på starksprit är oförändrade. Detta uppnås vid en skattesats på per liter ren alkohol (ca 5 077 ECU per hektoliter ren alkohol). EG-reglerna medger en lägre skattenivå för spritdrycker med alkoholstyrka om högst 10 volymprocent. Någon sådan särskild låg skattenivå föreslås inte. Tabell över exempel på skatteeffekter för några produkter med olika alkohol- styrkor finns i avsnitt 11. 7 § Etylalkohol används - förutom som dryck - för en rad tekniska, industriella, medicinska, vetenskapliga och likartade ändamål. Vanligtvis nyttjas alkoholen som lösnings- eller rengöringsmedel i outspätt eller utspätt skick, med eller utan denaturering, men den används också som råvara för tillverkning av andra varor. Den gällande svenska skatteplikten för alkohol omfattar spritdrycker, vin, öl och starköl. Med spritdryck menas sprit som är avsedd att förtäras som dryck. Sprit som är avsedd att användas för annat ändamål än som dryck faller då utanför definitionen på spritdryck. Teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat eller alkoholhaltiga läkemedel är således inte spritdrycker och faller utanför det nuvarande skattepliktiga området. Undantag från skatteplikt skall enligt artikel 27.1 i direktivet göras för vissa särskilt uppräknade varor och enligt 27.2 får vissa andra varor undantas från det skattepliktiga området under vissa villkor. Undantagen kan genomföras på så sätt att medlemsländerna kan återbetala de erlagda punktskatterna (artikel 22.6). De varor som enligt direktivet skall undantas är sådana där distribution sker av alkohol som har blivit fullständigt denaturerat i överensstämmelse med landets föreskrifter. Detta undantag är villkorat av att bestämmelserna i direktiv /12/EEG (cirkulationsdirektivet) följs vid handeln med fullständigt denaturerad alkohol. Ett förenklat ledsagardokument skall, enligt artikel 5 i kommissionens förordning (EEG) nr 3649/92 av om ett förenk- lat ledsagardokument vid omsättning av punktskattepliktiga varor som har blivit tillgängliga för konsumtion i avsändarlandet, användas vid omsättning inom EG av fullständigt denaturerad alkohol. Vidare skall undantag göras för alkohol som denaturerats och används för framställning av varor som inte utgör livsmedel, alkohol som används för att framställa vinäger, för att framställa vissa läkemedel, framställa smakämnen för tillverkning av livsmedel och icke-alkoholhaltiga drycker med en alkoholhalt som inte överstiger 1,2 volymprocent eller alkohol som används för framställning av livsmedel eller som fyllning, dvs. de i 20 § uppställda punkterna e)-h) samt regeln om undantag för tillverkningsprocesser där ingående alkohol är denaturerad i punkten i). De varor som enligt direktivet får undantas är varor som används som analys- prover, till nödvändiga produktionstester eller till vetenskapligt ändamål, varor som används för vetenskaplig forskning, för medicinskt bruk på sjukhus eller apotek, i tillverkningsprocesser, förutsatt att den färdiga produkten inte innehåller alkohol, samt för tillverkning av en delprodukt som inte är föremål för alkoholbeskattning enligt direktivet. Det är för skattefrihet således i flertalet fall förutsatt att EG:s krav på denaturering följs. Direktivets artikel 27.3 ställer också krav på notificering av använda denatureringsämnen. Kommissionen har i förordning (EEG) nr 3199/93 av om ömsesidigt erkännande av förfaringssätt för fullständigt denaturering av alkohol i syfte av undantag från punktskatt, angett de olika medlemsländernas tillåtna denatureringsämnen. En sådan notificering förutsätts ske även för svensk del vid ett medlemskap. Undantaget i denna punkt avseende denaturerade varor har utformats som undantag från skatteplikten. Övriga undantag enligt EG-direktivet har reglerats i 20 och 30 §§. I paragrafen anges att vid försäljning av denaturerad alkohol till ett annat skall ett förenklat ledsagardokument upprättas av avsändaren, dokumentet skall åtfölja varorna under transporten. Bestämmelser om sådant förenklat ledsagardokument finns i 25 §. Oavsett om den som försäljer denaturerad alkohol är skattskyldig eller inte enligt denna lag, skall ledsagardokument upprättas enligt förslaget. 8 § Se kommentaren till 9 § tobaksskattelagen. Dessutom har i punkt 7 angetts att den som annars i tillverkar etylalkohol är skattskyldig. Regeln avser den tillverkning av etylalkohol som inte är yrkesmässig dvs. Enligt gällande 7 och 8 §§ LDT får tillverkning av sprit endast ske efter tillstånd. Spritdrycker får endast tillverkas av . 1993/94:000 föreslås emellertid ett nytt tillståndssystem för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker. Enligt gällande lag kan den som tillverkar sprit utan tillstånd straffas med upp till fängelse (27 § LDT). Dessutom skall enligt 37 § LDT "straffskatt" med sjuttiofem kr per liter betalas. Dessa regler om "straffskatt" återfinns inte i förslaget till ny alkohollag i prop. 1993/94:000. Enligt EG-reglerna skall alltid full alkoholskatt betalas för all tillverkad etylalkohol. Något undantag från skatteplikt för tillverkning för privat bruk finns inte beträffande etylalkohol. Däremot kan tillverkning av öl, vin och andra jästa drycker få tillverkas i hemmet för privat bruk utan att varorna blir skattepliktiga. 9-19 §§ Se kommentarerna till 10-20 §§ tobaksskattelagen. 20 § Beträffande reglerna om att skattskyldighet inte inträder för upplagshavare under förutsättningar som anges i a)-c), se kommentaren till 21 § tobaksskattelagen. Några regler om undantag för skatt på etylalkohol som förstörts under myndighetstillsyn eller varor som återanvänts vid tillverkning, b)-c), kan inte återfinnas i alkoholskattedirektivet. Det bör emellertid vara lämpligt att även införa bestämmelserna på alkoholområdet. Bestämmelserna om övriga undantag från skatteplikt avser i dessa fall viss användning av vara vid tillverkning etc. enligt de EG-regler som angivits under 7 §. Så länge användningen sker inom ett godkänt skatteupplag (se vidare 9 och 11 §§) torde undantagen inte förorsaka några problem. Skattskyldighet bör då inte inträda vid användningen. Detta anges i förevarande paragraf. Denna skattefrihet bör utsträckas till att omfatta alkohol som levereras för vetenskapligt ändamål utanför skatteupplaget, eller till apotek eller sjukhus för medicinskt ändamål (punkten j). Närmare föreskrifter om sådana leveranser bör kunna utfärdas som tillämpningsföreskrifter. bör kunna ställa krav på den dokumentation om användningen m.m. som måste finnas för att skattefri leverans skall kunna tillåtas. Om varor som levereras skattefritt för vetenskapligt ändamål eller för medicinskt bruk etc, används för annat ändamål, skall beskattning ske i särskild ordning. En sådan regel har införts i tredje stycket. Om annars en skattepliktig vara används för de angivna ändamålen (tillverkning m.m.) utanför skatteupplag måste emellertid en särskild ordning tillskapas för att åstadkomma en skattefrihet enligt paragrafen. För näringsverksamhet där alkohol lagras i större omfattning, kan ett godkännande som upplagshavare meddelas enligt 9 § 3.