prop · GI03147 · 1995-01-01 00:00:00 — ev. giltiga ursäkter (t.ex. att den försäkrade är för sjuk eller har svårt att få tid hos läkare etc.). Enligt andra stycket får sjukpenning eller förtidspension helt eller delvis innehållas om någon utan giltig anledning vägrar att medverka i sådan behandling eller rehabilitering som kassan begärt. I den nuvarande lydelsen hänvisas till 3 kap. 7 b § och 22 kap. 7 §. I förslaget har lagts till även utredningar som kassan begär med stöd av 3 kap. 8 a §, 7 kap. 3 b § och 22 kap. 4 och 5 §§. En förutsättning för att sanktion enligt detta stycke skall kunna tillgripas är att den försäkrade erinrats om att detta kan bli följden av hans eller hennes vägran. Möjligheten enligt detta stycke att helt eller delvis dra in sjukpenning eller förtidspension bör användas med försiktighet, i första hand som ett påtryckningsmedel för att förmå den försäkrade att medverka. I bedömningen av om indragning skall ske måste även vägas in den princip som råder inom hälso- och sjukvården om den enskildes integritet och möjlighet till medverkan och inflytande när det gäller utredning och behandling. Den avgörande skillnaden mellan de två olika lagstiftningarna är dock att det i ärenden om sjukpenning och förtidspension är fråga om en förmån i form av pengar skall utges eller inte. I syfte att få en tillförlitlig utredning innan ett beslut om ersättning fattas måste därför krav kunna ställas på att den försäkrade medverkar till att sådant underlag tas fram. Enligt punkt 2 skall 7 kap. 3 § i dess äldre lydelse fortfarande gälla vid prövning av rätt till förtidspension eller sjukbidrag om ansökan gjorts före ikaftträdandet av den nya lydelsen av bestämmelsen och den försäkrade fyller före . Om förtidspensionen/sjukbidraget sedan dras in, eller om en sjukbidragsperiod är slut utan att ersättas av en ny sjukbidragsperiod eller av förtidspension i enlighet med punkt 3, och det blir aktuellt att fatta beslut om sådan förmån, skall dock den nya lydelsen av 7 kap 3 § tillämpas. Detsamma gäller om den försäkrade vill utöka omfattningen av sin förtidspension eller sitt sjukbidrag. Syftet med punkt 3 är att man skall kunna pröva om sjukbidrag är tillräckligt utan att för den skull riskera att förlora rätten till de äldre förmånligare kriterierna för förtidspension, om det skulle visa sig att sjukbidrag inte är tillräckligt. Innan den i beslutet bestämda tiden är slut måste man dock ha sökt om sjukbidrag/förtidspension för att de äldre bestämmelserna skall fortsätta att tillämpas. Den tidigare beviljade sjukbidragsperioden måste dock ha lika stor eller större omfattning än den nya ansökan. Fler sjukbidragsperioder än så är det inte möjligt att få bedömda enligt den äldre lydelsen av bestämmelsen. 7 Folkpension för gifta ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Hel folkpension i form av | |ålderspension skall för år räknat utgöra för ogift pensionär| |av basbeloppet och för gift pensionär av | |basbeloppet. Hel folkpension i form av förtidspension| |skall för år räknat utgöra för ogift pensionär av| |basbeloppet och för gift pensionär av basbe- | |loppet. De nya reglerna föreslås gälla fr.o.m. den 1 | |för dem som då uppbär ålders- eller | | | |förtidspension. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande regler om folkpension innebär att folkpension till gift pensionär är högre om maken inte uppbär folkpension än om maken uppbär folkpension. I det förstnämnda fallet är folkpensionen densamma som för ogift pensionär. I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 6) framförde regeringen som sin bedömning att dessa regler speglar förvärvsmönster och förhållanden som är aktuella. Mot bakgrund av detta och det allvarliga statsfinansiella läget anförde regeringen, att folkpensionsbeloppet till gift bör vara oberoende av om maken uppbär folkpension eller inte. Folkpension till gift ålderspensionär bör därför vara av basbeloppet medan folkpension till gift förtidspensionär bör vara av basbeloppet oavsett om maken uppbär folkpension eller inte. I budgetpropositionen aviserades därför förslag till regelförändring i detta avseende. Regeringen återkommer till och föreslår att folkpensionen till gift pensionär bör vara densamma oavsett om maken uppbär folkpension eller ej. Vi föreslår att ändringen träder i kraft och att den då omfattar alla som då uppbär folkpension. Det innebär att alla gifta pensionärer som får folkpension som ogift fr.o.m. får folkpension med det lägre belopp som gäller för gifta. Som redovisades i budgetpropositionen innebär förändringen att folkpensionskostnaderna netto efter skatt minskar med . Om förändringen endast skulle genomföras för gifta pensionärer som beviljas pension fr.o.m. skulle genomslaget av åtgärden inte bli lika stor på kort sikt. Besparingen skulle å andra sidan endast bli ca och det skulle dröja innan besparingen överstiger . Enligt vår bedömning är det också olämpligt med ett system där gifta skulle få olika stor folkpension under åtskilliga år beroende på om pensionen beviljats före eller efter . Ca 75 000 ålderspensionärer och 116 000 förtidspensionärer kommer att beröras av förändringen. För dessa pensionärer minskar folkpensionen med . Förslagen innebär ändringar i 6 kap. 2 § och 7 kap. 4 § AFL. De ekonomiska konsekvenserna av förändringarna rörande folkpension för gifta redovisades i årets budgetpropositon och beaktades vid beräkningarna av aktuella Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 4 § Andra stycket motsvarar fjärde stycket i den nuvarande lydelsen av 8 §. Tredje stycket motsvarar femte stycket i den nuvarande lydelsen av 8 § med viss justering föranledd av bestämmelsens ändrade placering i lagen. 4 a § Den nya 4 a § motsvarar delar av den nuvarande 4 §, närmare bestämt andra, tredje och femte styckena. Vissa justeringar har gjorts med anledning av bestämmelsernas ändrade placering i lagen. 7 § I denna paragraf finns reglerna om rätt till sjukpenning, dvs. de bestämmelser som reglerar grunderna för att sjukpenning skall kunna utges. Första stycket, som föreskriver att sjukpenning utges vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel, innehåller den grundläggande förutsättningen för att sjukpenning överhuvudtaget skall kunna utges. I stycket har tillagts att vid bedömningen enligt detta stycke skall bortses från arbetsmarknadsmässiga, ekonomiska, sociala eller liknande förhållanden. Sådana hänsyn torde i och för sig inte heller få tas enligt styckets nuvarande lydelse. Det skall vara sjukdom och inget annat som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Att även andra hänsyn kan tas när fråga är om man kan begära att den försäkrade skall ta ett annat arbete är en annan sak, se fjärde stycket. Eftersom en glidning skett i tillämpningen behövs dock enligt regeringens mening detta klargörande för att en uppstramning skall ske. Givetvis skall sjukdomstillstånd som kan ha utlösts av något av de nämnda förhållandena kunna ge rätt till sjukpenning. Tillägget i detta stycke är således menat att förtydliga redan gällande sjukdomsbegrepp. Ang. sjukdomsbegreppet se avsnitt 4.2. De nuvarande 3-6 styckena, som handlar om handläggningen av sjuk- penningärenden, har efter vissa ändringar flyttats till 8 §. Tredje stycket i förslaget till 7 § ersätter de två första meningarna i nuvarande 8 § första stycket (sista meningen återfinns i femte stycket i förslaget till 7 §). Begreppet "kortvarig" sjukdom har ersatts med att en bedömning skall göras av om den försäkrade efter en viss sjukdomsperiod antas kunna återgå till sitt vanliga arbete. I så fall skall vid bedömningen av arbetsoförmågan särskilt beaktas om den försäkrade på grund av sjukdomen är ur stånd att utföra sitt vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren erbjuder den anställde. Nytt i förhållande till nuvarande lydelse är förslaget att även annat lämpligt arbete som arbetsgivaren erbjuder den anställde skall ingå i bedömningen av arbetsoförmågan. Det innebär att det kan bli fråga om annat arbete än det ordinarie, eller därmed jämförligt arbete, som den försäkrade måste acceptera han eller hon inte kan utföra sina ordinarie arbetsuppgifter. Anledningen är det förstahandsansvar för rehabilitering som arbetsgivaren har och de signaler som framkommit om vikten av att behålla kon- takten med sin arbetsgivare . Bestämmelsen innebär inte någon skyldighet för arbetsgivaren att erbjuda annat arbete. Endast om arbetsgi- varen erbjuder den försäkrade annat lämpligt arbete, som denne kan utföra, kan det bli fråga om att tillämpa möjligheten i denna paragraf. De skyldigheter som arbetsgivaren har enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) för anpassning av arbetsförhållandena till den enskilde arbetstagarens förutsättningar, samt arbetsgivarens rehabiliteringsansvar enligt 22 kap. AFL, kvarstår dock oinskränkt. Fjärde stycket motsvarar nuvarande 8 § andra stycket. Begreppet långvarig sjukdom föreslås dock bli utmönstrat och ersatt med en bedömning av om den försäkrade inte kan antas kunna återgå till sitt vanliga arbete. En sådan undersökning som föreskrivs i denna paragraf är ett led i en sådan bedömning som avses i 8 a § första stycket. Femte och sjätte styckena motsvarar sista meningen i nuvarande 8 § första stycket respektive tredje stycket i samma paragraf. 7 a § I första stycket har ordet skäligt lagts till med anledning av att belopps- gränsen i tredje stycket föreslås borttagen. Beloppsgränsen i tredje stycket föreslås således upphävd. I prövning av om möjligheten enligt första stycket skall utnyttjas ingår i stället en bedömning av om resekostnaden är skälig i förhållande till fördelarna med denna lösning. Fjärde stycket har upphävts. Det innebär att det är ensam som avgör om den försäkrade i stället för sjukpenning skall få ersättning för merutgifter för resor till och från arbetet. Den försäkrades samtycke krävs inte längre. Resor till och från arbetet bör således ingå i den bedömning som skall göra av den försäkrades arbetsförmåga. 8 § Denna paragraf innehåller regler om det underlag för bedömning som den försäkrade skall ge in till kassan i samband med ett sjukskrivningsärende. Första och andra styckena ersätter nuvarande 7 § tredje stycket. I första stycket har tagits in, och gjorts obligatoriskt, det som föreskrivs om försäkran i föreskrifter (RFFS 1988:2) om kontroll i sjukpenningärenden m.m. Vidare har preciserats något vad försäkran skall innehålla för uppgifter. Försäkran skall vara skriftlig och innehålla uppgifter om sjukdomen, en beskrivning av den försäkrades arbetsuppgifter och den försäkrades egen bedömning av arbetsförmågan. Försäkran skall undertecknas på heder och samvete. Försäkran skall avse hela den hittillsvarande sjukpenningperioden. I andra stycket har läkarintyg för att styrka nedsättning av arbetsförmåga på grund av sjukdom från och med den sjunde dagen gjorts obligatoriskt. Tredje stycket ersätter nuvarande 7 § fjärde stycket. Enligt den föreslagna lydelsen skall den försäkrade till kassan inge läkarutlåtande och en särskild försäkran att gälla senast fr.o.m. den efter sjukanmälningsdagen. kan efter bemyndigande av regeringen, enligt fjärde styc- ket, förskjuta tidpunkten framåt eller bakåt. I uppräkningen av vad ett sådant läkarutlåtande skall innehålla har i förhållande till nuvarande regler tillagts läkarens bedömning av i vilken grad den nedsatta funktionen påverkar arbetsförmågan. En särskild försäkran skall enligt förslaget innehålla en utförligare arbetsbeskrivning och egen bedömning av arbetsförmåga än den första försäkran. Det skall framgå på vilket sätt den försäkrade anser att uppgiven sjukdom påverkar arbetsförmågan. Givetvis krävs inte någon omfattande beskriv- ning i de fall det av diagnosen klart framgår att arbetsoförmågan är helt nedsatt på grund av sådana sjukdomar som sätter ned arbetsförmågan oavsett arbetsuppgifter, t.ex. vid svåra infektioner. Även den särskilda försäkran skall avges på heder och samvete. Fjärde stycket ger möjlighet till undantag i särskilda situationer från skyldighet att lämna läkarintyg, läkarutlåtande, försäkran och särskild försäkran. Vidare kan föreskrivas att skyldigheten skall avse annan tid än vad som anges i 8 §. Framför allt avses här anpassningar som kan behövas för dem som omfattas av sjuklönesystemet. De särskilda föreskrifterna kan då exempelvis innebära att den första försäkran inte behöver lämnas alls men att den särskilda försäkran i stället tidigareläggs. 8 a § Denna paragraf, som är ny, föreskriver vilka olika åtgärder vid behov skall vidta i samband med ett sjukskrivningsärende. begäran om en utredningsåtgärd enligt denna paragraf kan inte överklagas särskilt av den försäkrade utan kan endast prövas av domstol vid ett eventuellt överklagande av kassans beslut angående om sjukpenning skall utges eller inte. Första stycket innebär en nyhet i det att kassan, senast när den särskilda försäkran och läkarutlåtandet inkommit, skall höra försäkringsläkaren (se förslag till 18 kap. 12 §) angående vad som framkommit i försäkringsärendet och sedan själv bedöma om arbetsoförmåga fortfarande föreligger samt om ytterligare utredningsåtgärder eller rehabilitering är erforderliga. En undersökning och bedömning i enlighet med 7 § blir därvid aktuell om den försäkrade antas inte kunna återgå till sitt vanliga arbete. Kassan skall, enligt andra stycket, om det är nödvändigt för att den skall kunna göra en sådan bedömning, begära att den försäkrade genomgår utredning för bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmågan och behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Det behöver inte betyda att det läkarintyg eller läkarutlåtande som den försäkrade gett in brister i något avseende eller på annat sätt ifrågasätts som sådant. Kassan skall ändå kunna göra den bedömningen att det behöver kompletteras för att en riktig försäkringsmässig bedömning skall kunna göras. Det är i första hand för den enskilde mindre ingripande utredningar som det kan begäras att han eller hon deltar i. Det kan vara undersökningar av specialistläkare, sjukgymnaster, arbetsterapeuter eller liknande. Ju mer ingripande utredningen är för den enskilde ju mer måste beakta principerna inom hälso- och sjukvården om den enskildes integritet och möjlighet till medverkan och inflytande när det gäller utredning och behandling, se även kommentaren under 20 kap. 3 §. måste även beakta andra faktorer än ekonomiska som kan innebära svårigheter för den enskilde att t.ex. vara borta från hemorten . Med stöd av denna paragraf kan det exempelvis inte bli fråga om att mot den enskildes önskan föreskriva att denne skall vara intagen på visst sjukhus , såsom 16 kap. 2 § ger möjlighet till i ärenden om bl.a. förtidspension. Ordet "skall" har genomgående i denna paragraf valts för att göra be- stämmelserna mer uppfordrande i förhållande till kassan och inte enbart ge kassan en möjlighet. I Tredje stycket anges att , när skäl därtill föreligger, skall undersöka om den försäkrade efter sådan åtgärd som avses i 7 b § eller 22 kap. helt eller delvis kan försörja sig själv genom arbete. Kassan skall vidare enligt fjärde stycket, under hela sjukperioden, när det är nödvändigt för bedömningen av rätt till sjukpenning eller åtgärder enligt 7 b § eller 22 kap., även vidta där i tre punkter uppräknade åtgärder. Enligt punkt 1 skall kassan kunna infordra utlåtande av viss läkare eller annan sakkunnig. I vissa fall kan läkarens åtgärd begränsas till att skriva ett utlåtande därför att läkaren känner till patienten redan eller kan göra sin bedömning på skriftligt material. I andra fall kan bestämmelsen dock innebära att den försäkrade även måste genomgå undersökning av en av kassan utvald läkare eller annan sakkunnig för att fortsättningsvis kunna få sjukpenning. Den möjligheten finns enligt 16 kap. 2 § ifråga om förtidspension, handikappersättning, vårdbidrag och efterlevandepension. Enligt punkt 2 skall kassan kunna göra förfrågan hos den försäkrade, hans arbetsgivare eller annan som kan antas kunna lämna uppgifter. Kassan kan t.ex. gå till arbetsgivaren direkt och ställa kompletterande frågor, utan att gå via den försäkrade. Enligt 20 kap. 9 § är statliga och kommunala myndigheter liksom arbetsgivare skyldiga att lämna uppgift för namngiven person rörande förhållande som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Bestämmelsen i den här punkten är inte avsedd att föreskriva uppgiftsskyldighet i vidare ut- sträckning än 20 kap. 9 §. Slutligen skall kassan enligt punkt 3 kunna besöka den försäkrade i hemmet eller på arbetsplatsen. Femte stycket ersätter nuvarande 7 § femte stycket. Av bestämmelsen framgår att kostnader som den enskilde har med anledning av begäran enligt andra eller fjärde stycket skall ersättas i enlighet med vad regeringen eller föreskriver. 6 kap. 2 § Ändringen innebär att ålderspension till gift försäkrad blir lika stor oavsett om maken har folkpension eller inte. Hel ålderspension till gift försäkrad utgör således . 7 kap. 3 § Den s.k. äldreregeln i den näst sista meningen i första stycket har tagits bort. Det innebär att den generella regeln i första meningen skall tillämpas även på den som fyllt . 3 b § Paragrafen är ny. Den reglerar de olika åtgärder som kan eller skall vidta i samband med ett ärende om förtidspensionering. Bestämmelsen motsvarar till stor del vad som föreskrivs i fråga om sjukpenning, se 3 kap. 8 a §. Första stycket innebär att kassan, om utredningen från sjukskrivningsärendet inte skulle ge tillräckligt underlag för bedömning av om rätt till förtidspension föreligger, skall begära att den försäkrade genomgår undersökning av viss läkare eller annan utredning, såsom arbetsprövning eller arbetsträning, för bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmågan och behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Angående i vilken omfattning man med stöd av denna bestämmelse kan kräva att den försäkrade genomgår en utredning mot sin egen önskan, se kommentaren till 3 kap. 8 a §. En mer ingripande åtgärd kan tillgripas enligt 16 kap. 2 §. Enligt den bestämmelsen kan kassan som villkor för bl.a. förtidspension också föreskriva att den försäkrade under skall vara intagen på visst sjukhus. Andra stycket föreskriver i princip samma utredningsskyldighet som 3 kap. 8 a § tredje och fjärde styckena. Enligt tredje stycket skall kassan i samband med beslut om förtidspension också bedöma om förnyad utredning av arbetsförmågan (efterkontroll) skall göras . Fjärde stycket förtydligar att åtgärder enligt första och andra styckena kan vidtas även efter det att rätt till pension en gång bedömts föreligga och pension börjat utbetalas. Efterkontroller skall således kunna göras när skäl därtill föreligger. Vidare föreskrivs att försäkringsläkare skall höras innan beslut fattas om medicinsk utredning. Av 16 kap. 7 § framgår att förtidspensionen skall dras in eller minskas om arbetsförmågan väsentligt förbättras. Den försäkrade är då enligt 16 kap. 8 § skyldig att utan oskäligt dröjsmål göra anmälan om det hos . Av femte stycket framgår att kostnader som den enskilde har med anledning av begäran enligt denna paragraf skall ersättas i enlighet med vad regeringen eller föreskriver. 4 § Ändringen innebär att förtidspension till gift försäkrad blir lika stor oavsett om maken har folkpension eller inte. Hel förtidspension till gift försäkrad utgör således . 16 kap. 2 § I ett nytt andra stycke har tillagts att det även finns vissa bestämmelser om utredning i ärenden om förtidspension i 7 kap. 3 b §. 13 kap. 1 § I tredje stycket har endast 7 kap. 3 b § lagts till för att den paragrafen även skall gälla för tilläggspension. 18 kap. 12 § Begreppet förtroendeläkare och förtroendetandläkare har bytts ut mot försäkringsläkare och försäkringstandläkare som bättre beskriver funktionen. 20 kap. 3 § Första stycket punkt c) avser sådant underlag för bedömning i ett sjukskrivningsärende som den försäkrade självmant skall ge in enligt 3 kap. 8 §. Självfallet skall man innan ett beslut om indragning fattas göra ordentliga anträngningar att få in intyg etc. och beakta ev. giltiga ursäkter (t.ex. att den försäkrade är för sjuk eller har svårt att få tid hos läkare etc.). Enligt andra stycket får sjukpenning eller förtidspension helt eller delvis innehållas om någon utan giltig anledning vägrar att medverka i sådan behandling eller rehabilitering som kassan begärt. I den nuvarande lydelsen hänvisas till 3 kap. 7 b § och 22 kap. 7 §. I förslaget har lagts till även utredningar som kassan begär med stöd av 3 kap. 8 a §, 7 kap. 3 b § och 22 kap. 4 och 5 §§. En förutsättning för att sanktion enligt detta stycke skall kunna tillgripas är att den försäkrade erinrats om att detta kan bli följden av hans eller hennes vägran. Möjligheten enligt detta stycke att helt eller delvis dra in sjukpenning eller förtidspension bör användas med försiktighet, i första hand som ett påtryckningsmedel för att förmå den försäkrade att medverka. I bedömningen av om indragning skall ske måste även vägas in den princip som råder inom hälso- och sjukvården om den enskildes integritet och möjlighet till medverkan och inflytande när det gäller utredning och behandling. Den avgörande skillnaden mellan de två olika lagstiftningarna är dock att det i ärenden om sjukpenning och förtidspension är fråga om en förmån i form av pengar skall utges eller inte. I syfte att få en tillförlitlig utredning innan ett beslut om ersättning fattas måste därför krav kunna ställas på att den försäkrade medverkar till att sådant underlag tas fram. Enligt punkt 2 skall 7 kap. 3 § i dess äldre lydelse fortfarande gälla vid prövning av rätt till förtidspension eller sjukbidrag om ansökan gjorts före ikaftträdandet av den nya lydelsen av bestämmelsen och den försäkrade fyller före . Om förtidspensionen/sjukbidraget sedan dras in, eller om en sjukbidragsperiod är slut utan att ersättas av en ny sjukbidragsperiod eller av förtidspension i enlighet med punkt 3, och det blir aktuellt att fatta beslut om sådan förmån, skall dock den nya lydelsen av 7 kap 3 § tillämpas. Detsamma gäller om den försäkrade vill utöka omfattningen av sin förtidspension eller sitt sjukbidrag. Syftet med punkt 3 är att man skall kunna pröva om sjukbidrag är tillräckligt utan att för den skull riskera att förlora rätten till de äldre förmånligare kriterierna för förtidspension, om det skulle visa sig att sjukbidrag inte är tillräckligt. Innan den i beslutet bestämda tiden är slut måste man dock ha sökt om sjukbidrag/förtidspension för att de äldre bestämmelserna skall fortsätta att tillämpas. Den tidigare beviljade sjukbidragsperioden måste dock ha lika stor eller större omfattning än den nya ansökan. Fler sjukbidragsperioder än så är det inte möjligt att få bedömda enligt den äldre lydelsen av bestämmelsen. Sammanställning av remissyttranden över departementspromemorian (Ds 1994:91) Rätten till förtidspension och sjukpenning Följande remissinstanser har anmodats avge yttrande: Försäkringsöverdomstolen (FÖD), Kammarätten i , Länsrätten i län, Statens löne- och pensionsverk (SPV), , (), , (), (), Statskontoret, (), , , , . Därtill har följande remissinstanser beretts tillfälle att avge yttrande: , , , (), , i (LO), (), akademikers centralorganisation (), , , Arbetslöshetskassornas samarbetsorganisation, Handikappförbundens samarbetsorgan, , , , SIOS - Samarbetsorgan för invandrar- och flyktingorganisa- tioner i , , Sjuk- och arbetsskade- beredningen, (), , , pensionärsgemenskap. Av dessa har yttrande inte inkommit från och Statspensionärerna. Därutöver har på eget initiativ inkommit yttrande från Stiftelsen house, , , Neurologiskt , (), , samt Pingstskolornas handikappverksamhet. Totalt har svar inkommit från 43 instanser. I promemorian föreslås åtgärder för att förtydliga regelsystemet för aktörerna inom socialförsäkringssystemet och att förbättra det medicinska underlag som ligger till grund för beslut om förtidspension och sjukpenning.