prop · GI0375 · 1995-01-01 00:00:00 — Detta med hänsyn till de allvarliga konsekvenser som en spridning av tuberkulos kan få, inte bara för den enskilde djurägaren, jordbruksnäringen och staten utan också för djur och människor i allmänhet. Från ungefär 200 av de svenska hjorthägnen säljs livdjur. Det innebär att ett antal levande djur flyttas inom landet och kanske också exporteras. Det är stor risk för smittspridning när djur flyttas. För att bekämpningen skall bli heltäckande och effektiv måste det därför finnas möjligheter att med stöd av lag förbjuda ägare till sådana besättningar som står utanför kontrollen att flytta levande djur från ett hägn, om inte detta har förklarats fritt från tuberkulos. Ett frivilligt kontrollprogram för bekämpande av tuberkulos hos hjortdjur har utarbetats och började tillämpas . har utsett Djurhälsovården som huvudman för kontrollen. Hjortägarna kan i kontrollprogrammet välja mellan två alternativa anslutningsformer. Antingen ansluter de sig för att snabbt få sina hägn friförklarade från tuberkulos eller också ansluter de sig passivt. Den första anslutningsformen, friförklaringen, kan ske antingen genom tuberkulintestning eller utslaktning av befintliga djur och inköp av nya. Det andra alternativet, den passiva formen, innebär att djurägaren förbinder sig att köttbesiktiga all slakt och obducera alla djur som självdör. De erhållna resultaten måste djurägaren rapportera till Djurhälsovården. För samtliga hägn som är anslutna till kontrollprogrammet gäller att djur inte får föras till hägnet om de inte redan har blivit friförklarade samt att djur heller inte får föras från hägnet innan detta blivit friförklarat. Nötkreatur kan dock få föras ut från ett hägn som varit anslutet , om djuret testas två gånger med negativt resultat avseende tuberkulos. Enligt vad regeringen erfar har ett 100-tal anmälningar skett till kontrollprogrammet, varav ett 40-tal avser tuberkulintestning och ett 20-tal utslaktning. Det svenska kontrollprogrammet är som nämnts utformat så att det skapas garantier för att inte några smittade djur vare sig förs in i ett hjorthägn eller förs ut från hägnet. När det gäller hjortar som inte omfattas av kontrollen kan föreskrifter meddelas till skydd mot att smittade djur förs ut från ett hägn. Däremot finns inte något stöd för att meddela föreskrifter för att förhindra att djur som är smittade förs till ett hägn. Det är möjligt att låta andra djur sambeta med hjortdjur under förutsättning att djuren sedan går direkt till slakt. Denna omständighet kan i sin tur leda till att tuberkulos diagnostiseras på t.ex. nötkreatur vid slakt. Ett antal sådana diagnoser, som visserligen går att förklara, kan få konsekvensen att i EU kan anses vara fritt från tuberkulos på nötkreatur. Detta skulle bl.a. kunna innebära att tvingas bevisa frihet från sjukdomen genom ett omfattande och kostsamt provtagningsarbete. Även från den nu angivna synpunkten är det angeläget att föreskrifter kan meddelas om villkoren för att djur tas in i ett hägn. En reglering av införandet av djur till ett hägn där hjortdjur hålls skulle dessutom förhindra att djur som inte är avsedda för slakt av misstag förs in i hägnet. En anpassning till bestämmelserna om handel med hjortdjur i direktivet 92/65/EEG bör därför följas av en ändring i lagen om kontroll av husdjur m.m. som innebär att föreskrifter meddelas också om vad som skall gälla för att få flytta sådana djur till ett hägn. Regeringens bemyndigande i 5 a § lagen om kontroll av husdjur m.m. att meddela föreskrifter om kronhjortar och dovhjortar som inte omfattas av en hälsokontrollen bör följaktligen vidgas. Föreskrifter bör kunna meddelas också om vad som skall gälla för att få flytta hjortar och sambetande djur till ett hägn. 9.1 Förslag till lag om EG:s förordningar om jordbruksprodukter 1-3 §§ Beträffande dessa paragrafer hänvisas till den allmänna motiveringen. 4 § Av paragrafen följer att det skall ankomma på regeringen att bestämma vilka myndigheter som skall utöva tillsyn enligt lagen. Det skall också vara möjligt för regeringen att utse en tillsynsmyndighet som i sin tur kan överlåta vissa tillsynsuppgifter på någon annan myndighet. 5-6 §§ Genom paragraferna får en tillsynsmyndighet befogenhet att meddela förelägganden och förbud och rätt till tillträde till områden och lokaler. Bestämmelserna har utformats i enlighet med det mönster som vanligen tillämpas i annan offentligrättslig lagstiftning. Enligt 6 § får föreskrivas att avgift får tas ut för tillsynen enligt lagen. Det måste uppmärksammas att EG-rätten kan begränsa möjligheterna att ta ut tillsynsavgifter. har i en rad avgöranden tagit ställning till om avgifter som tas ut av jordbrukare eller på jordbruksprodukter är förenliga med EG-rätten. 7-8 §§ Bestämmelserna har kommenterats i den allmänna motiveringen. 9 § Paragrafen ger regeringen eller en myndighet under regeringen möjlighet att meddela föreskrifter om hur tillsynsuppgifterna skall fördelas mellan olika myn- digheter. Föreskrifterna kan också gälla preciseringar med avseende på undersökningsfrekvens, undersökningsåtgärder och rapporteringsskyldighet. 10 § Vissa EG-förordningar förutsätter nationella bestämmelser om skyldighet att betala ränta. Det är fråga om dels ränta på för sent betalda avgifter som skall betalas enligt förordningen, dels ränta på belopp som har betalats ut felaktigt. Ett exempel på det sistnämnda fallet är bestämmelserna i artikel 14 i kommissio- nens förordning (EEG) nr 3887/92 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade systemet för förvaltning och kontroll av vissa EG-stödprogram. Enligt bestämmelsen skall räntesatsen beräknas enligt bestämmel- serna i nationell lagstiftning och den får inte vara lägre än den räntesats som tillämpas nationellt i motsvarande fall. 11 § Den kompetensfördelning som finns inom EU grundar sig på den legalitetsprincip som finns inskriven i Art. 3 b i . EU:s institutioner kan i princip agera endast när de har en uttrycklig befogenhet enligt fördraget. Om ett sådant positivt stöd saknas ligger beslutsbefogenheten kvar hos den enskilda medlemsstaten. Detta medför att vissa områden i huvudsak faller utanför EU-samarbetet och att det där finns en exklusiv nationell kompetens. Ett exem- pel på ett sådant område är straffrätten. Det åligger medlemsstaterna att försäkra sig om att deras medborgare respek- terar EG-rätten. Medlemsstaten skall beivra överträdelser genom effektiva avskräckande sanktioner som står i rimlig proportion till överträdelsen. Sank- tionerna får inte vara mindre ingripande än sanktionerna mot överträdelser av liknande inhemska regler. Utöver de bestämmelser som finns om allmänna brott som bedrägeri, stöld, urkundsförfalskning, bokföringsbrott m.fl. brott, som regleras i , bör det finnas särskilda regler om brott mot EG:s förordningar om jord- bruksprodukter. I 11 § straffbeläggs överträdelser av föreskrifter som får finnas som komplettering till förordningarna. Exempel på sådana föreskrifter har lämnats i den allmänna motiveringen. Straffbestämmelserna i paragrafen avser också underlåtenhet att föra anteckningar om stöd och avgifter och att bevara sådana anteckningar och andra handlingar. Vidare straffbeläggs i paragrafen överträdelser av EG-förordningarna eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Gärningarna preciseras till att gälla överträdelser av kvalitetsnormer och andra bestämmelser för handeln med jord- bruksprodukter eller villkor i beslut meddelade med stöd av förordningarna eller lagens föreskrifter. 12 § Tillämpningen av EG:s förordningar om jordbruksprodukter bygger till stor del på uppgifter lämnade av enskilda jordbrukare eller företag. Bland de regler som kommer att beröra en stor del av landets jordbrukare kan särskilt nämnas ansökningar om arealbidrag eller djurbidrag. Båda dessa stöd har karaktär av generella bidrag som lämnas på grundval av de uppgifter om sina förhållanden som den enskilde lämnar i sin ansökan om bidrag. Felaktiga uppgifter, lämnade vårdslöst eller medvetet, leder till att stödet reduceras. Det framgår dock av EG-förordningarna att bestämmelserna om sådana ekonomiska sanktioner inte är tillräckliga. Det förutsätts därutöver nationella regler om straff. Exempel på felaktiga uppgifter är om i en bidragsansökan anges ett högre antal djur än det verkliga antalet eller om vid ansökan om arealstöd en större areal uppges än den verkliga. Även sådana föreskrifter om uppgiftsskyldighet som meddelas med stöd av lagen bör förenas med straffsanktion. Det kan exempelvis gälla uppgifter om priser på jordbruks- och trädgårdsprodukter eller uppgifter om produktionen i olika led. 13 § I paragrafen undantas från lagens straffbestämmelser dels gärningar som omfattas av ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud, dels gärningar som föranleder straff enligt eller lagen om straff för varusmuggling. 14 § Beslut i särskilda fall enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. De beslut som åsyftas är främst olika beslut som en tillsynsmyndighet har anledning att fatta. Vid överklagande till kammarrätt krävs prövningstillstånd. 9.2 Förslag till lag om EG:s förordningar om miljö- och strukturstöd 1 § Beträffande denna paragraf hänvisas till den allmänna motiveringen. 2-6 §§ Beträffande dessa paragrafer hänvisas i tillämpliga delar till specialmotive- ringen till 4-10 §§ lagen om EG:s förordningar om jordbruksprodukter. 7 § Beträffande denna paragraf hänvisas till specialmotiveringen till 14 § lagen om EG:s förordningar om jordbruksprodukter. 9.3 Förslag till lag om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken 1-9 § Beträffande dessa paragrafer hänvisas till den allmänna motiveringen. 10 § Enligt paragrafen får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskriva att ränta skall betalas under vissa förutsättningar. Det gäller vid återbetalning av belopp som skall betalas enligt EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken och belopp som utgått felaktigt och som därför skall återbetalas. 11 § I paragrafens första stycke föreskrivs att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen i fråga om uppgiftsskyldighet skall dömas till böter eller fängelse . Vad som sanktioneras är alla former av brister vad gäller skyldigheten att på olika områden av gemenskapens fiskeripolitik lämna uppgifter. Det gäller bl.a. loggbokföring, upprättande av landningsnotor eller avräkningsnotor och transportdokumentation. Sådana brister i uppgiftslämnandet är sanktionerade vad gäller vår nationella lagstiftning på fiskeområdet. Motsvarande sanktioner kommer att gälla skyldigheter som härrör från EG:s reglering. I första stycket sanktioneras också överträdelser vad gäller kvalitetsnormer och andra bestämmelser om handel med fisk och fiskprodukter. Det kan gälla överträdelser av normerna för klassificering efter kvalitet, storlek och vikt eller bestämmelserna om förpackning, presentation och märkning. Vidare träffar sanktionerna överträdelser av bestämmelserna om producentorganisationer I andra stycket föreskrivs att med böter eller fängelse straffas också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom otillåtet fiske. Begreppet otillåtet fiske inrymmer otillåten användning av fiskefartyg, fiskeredskap eller fiskemetod eller att det sätt på vilket fartyget, metoden eller redskapet används på är otillåtet. Som exempel kan nämnas att ett redskapet inte är märkt eller utmärkt på rätt sätt. I begreppet inryms även att fisket skett på en otillåten plats eller eller att det i övrigt innefattar otillåten fångst av helt eller delvis fredade bestånd. I andra stycket straffsanktioneras vidare att behålla, omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst i strid mot förordningarna. Stycket avser således sanktion mot förfaranden som har att göra med fisket och hanteringen av fångster och överensstämmer i huvudsak med fiskelagens beskrivning av straffbara beteenden i dessa avseenden. I tredje stycket finns en bestämmelse som har sin motsvarighet i 41 § fiske- lagen och som innebär att om överträdelsen enligt andra stycket sker genom ett otillåtet trålfiske så skall påföljden bestämmas till normerade böter eller fängelse. Straffet skall vara böter lägst och högst ett krontal som motsvarar etthundra gånger antalet hästkrafter (DIN) i motorn på det fiskefartyg som använts för bogsering av trålen, eller fängelse . Enligt fjärde stycket skall fiskelagens bestämmelser om förverkande och beslag liksom lagens forumregler tillämpas vid brott enligt andra stycket. 12 § I paragrafens första stycke föreskrivs att den som överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud inte skall dömas till ansvar enligt denna lag för gärningar som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Motsvarande bestämmelse finns i 44 § fiskelagen och i 12 § andra och tredje styckena lagen om marknadsreglering. I andra stycket sägs att det inte heller skall dömas till ansvar om gärningen är ringa eller är belagd med straff enligt eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Bestämmelsen har i huvudsak sin motsvarighet i 12 § tredje stycket lagen (1993:649) om marknadsreglering på fiskets område. 13 § I paragrafen föreskrivs att beslut av myndighet i ett särskilt fall skall överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. länsrätt, och att det skall krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. 10 Anslagsfrågor för /95 Principer för budgetering på statsbudgeten m.m. I den tidigare överlämnade prop. 1994/95:40 redovisar regeringen utförligt principerna för bl.a. budgetering och redovisning på statsbudgeten av medel med anknytning till stöd från EG:s budget. Samtliga stöd som helt eller till någon del finansieras med medel från EG:s budget och fördelas av statliga myndigheter skall enligt dessa principer budgeteras brutto på statsbudgeten. Detta innebär att bidrag och ersättningar från EG:s fonder förs upp och redovisas på för ändamålet uppförda inkomsttitlar på statsbudgetens inkomstsida som medel motsvarande bidraget till mottagaren budgeteras och redovisas på utgiftssidan. Även utgifter och inkomster i form av kursdifferenser bör avräknas mot berört stödanslag. I de fall stöd och bidrag från EG:s budget skall förskotteras av medlemslandet bör medel för de räntekostnader som uppstår av förskottsgivningen anvisas under ett särskilt anslag. Medel för förvaltningsmyndigheternas kostnader för att administrera återflödet bör anvisas inom ramen för ordinarie förvaltningskostnadsanslag. Genom att redovisa återflödet från EG brutto på statsbudgeten och med tilllämpning av räntekontokredit i ges en tydlig bild av såväl omfattningen av återflödet som de svenska statliga åtagandena. Nytt anslag (förslag)525 000 000 Regeringen har i det föregående redogjort för för intervention och exportbidrag samt för den risk för kostnader för kursförändringar som föreligger. Vid ett svenskt medlemskap i är det nödvändigt att tillämpar dessa regler. Regeringen beräknar utgifterna för detta till . Utgifterna skall särredovisas. EG:s garantisektion finansierar utgiften i efterhand. För ändamålet bör ett nytt förslagsanslag, Intervention m.m., föras upp på statsbudgeten. Räntekostnader för förskotterade bidrag, m.m. Nytt anslag (förslag)20 000 000 Regeringen har i det föregående redogjort för de betalningsströmmar som uppkommer vid ett svenskt EU-medlemskap i samband med utbetalning av stöd m.m. Regeringen beräknar utgifterna för detta till . För ändamålet bör ett nytt förslagsanslag, Räntekostnader för förskotterade bidrag m.m., föras upp på statsbudgeten. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1994/95:75 Vissa livsmedelspolitiska åtgärder vid ett medlemskap i unionen. Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, bakomliggande upphäver eller EG-regler upprepar ett normgivnings- bemyndigande Lag om EG:s 2-4, 6, 8-10 §§ 392R1765 m.fl. förordningar om jordbruksprodukter Lag om EG:s 2, 3, 5, 6 §§ 392R2078 m.fl. förordningar om miljö- och strukturstöd Lag om EG:s 2-4, 6, 8-10 §§ 392R3759 m.fl. förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken Lag om ändring i 5 a § lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m.