prop · GI03226 · 1995-01-01 00:00:00 — Andra kyrkolagsutskottet påpekade också i sitt betänkande med anledning av Centralstyrelsens skrivelse till kyrkomöte att det i punkten 9 övergångsbestämmelserna till regeringsformen talas om medlemskap i (2KL 1994:7 s. 11). Utskottet konstaterade att ändringen av uttrycket medlemskap till kyrkotillhörighet inte kan leda till något missförstånd. Regeringen kan instämma i den bedömningen. gäller enligt 6 § andra stycket religionsfrihetslagen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge att även en utom riket bosatt utlänning antas som medlem i kyrkan. Enligt förordningen (1979:931) om prövning av vissa ansökningar om medlemskap i är det i som prövar sådana ansökningar. Kyrkomötets förslag i denna del innebär den ändringen i förhållande till vad som gäller att sådana ärenden i stället skall prövas av . Enligt regeringens mening är detta en lämplig ordning. Centralstyrelsen är den centrala kyrkliga förvaltningsmyndigheten som också ansvarar för kyrkans centrala medlemskapsregister (17 § religionsfrihetslagen). Kyrkomötets förslag bör därför genomföras. 5.2 Huvudregel för kyrkotillhörighet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den som döps i ordning blir| | upptagen i . Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Beredningens förslag får en i det närmaste total uppslutning av de inomkyrkliga remissinstanserna. Av övriga tillstyrker alla remissinstanser utom två eller har inga invändningar mot förslaget. i framhåller att vissa allmänna krav bör ställas på regleringen av medlemskapet så länge är offentligrättsligt reglerad. Ett sådant skulle vara att krav på specificerade religiösa ceremonier inte införs i lagstiftningen. Juridiska fakultetsstyrelsen i är också kritisk och anser att förslaget är en kompromiss mellan alternativen dop och anmälan. kyrkomöte: Kyrkomötets förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Någon regel om dopet som medlemsgrund finns inte i religionsfrihetslagen . Som har redovisats i det föregående (avsnitt 4) blir barn automatiskt medlemmar i , om någon av föräldrarna tillhör kyrkan. Om föräldrarna inte är gifta med varandra blir barnet medlem om modern tillhör kyrkan. Den som blir svensk medborgare och är evangelisk-luthersk trosbekännare blir också automatiskt medlem i kyrkan. I övrigt krävs någon form av ansökan för medlemskap. Den automatiska medlemsanslutningen har kritiserats och strider också mot reglerna om negativ religionsfrihet i 2 kap. 2 § regeringsformen. En regel genom vilken dopet blir medlemsgrundande får anses vara förenlig med reglerna i 2 kap. 2 § regeringsformen. Dopet får anses innefatta en viljeyttring att tillhöra kyrkan. Därutöver kommer den religiösa innebörd som dopet har. Som kommer att framgå senare innebär kyrkomötets förslag att dopet skall vara den normala vägen in i kyrkan, men att även andra möjligheter skall finnas. De innebär någon form av anmälan. Mot denna bakgrund finns det från strikt rättsliga utgångspunkter inte något behov av en regel som anger dopet som grund för kyrkotillhörighet. Enligt regeringens mening är det emellertid i sammanhanget viktigt att framhålla att det här är fråga om lagstiftning som är av grundläggande betydelse för identitet som trossamfund. Det är också av den anledningen som kyrkomötet har getts en grundlagsfäst medbestämmanderätt. Centralstyrelsen har i sin skrivelse till kyrkomötet av principiella teologiska skäl tillbakavisat varje förslag som bygger medlemskapet på ett anmälningsförfarande. Centralstyrelsen framhåller i det sammanhanget följande (CsSkr 1994:4 s. 23): En ordning med anmälan som grund skulle stå i strid med kyrkans karaktär av ett nådessamfund, som grundläggs av de kyrkoskapande faktorerna, dvs. Ordet, dopet och nattvarden . Andra kyrkolagsutskottet har i sitt betänkande med anledning av Centralstyrelsens skrivelse för sin del anfört följande (2KL 1994:7 s. 6): Dopet ger tillhörighet till . Eftersom vill manifestera måste kyrkotillhörigheten vara relaterad till dopet. måste särskilda historia beaktas. Det är viktigt att dopet är inkluderande och inte uteslutande. De odöptas möjlighet att tillhöra kyrkan på väg till dopet får inte sättas i fråga. Kyrkomötets förslag i denna del bygger alltså på kyrkans syn på sig själv som trossamfund. Enligt regeringens mening bör staten inte ha några synpunkter på detta, så länge förslagen inte står i strid mot vår konstitution eller grundläggande rättssäkerhetskrav. Kyrkomötets förslag i denna del bör därför genomföras. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Ett barn som inte döps i Svenska| | kyrkans ordning skall tas upp i efter | | meddelande från barnets vårdnadshavare. Den som har fyllt | | skall själv ha samtyckt till det. Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser är positiva till beredningens förslag. Ett par remissinstanser anser att en gräns bör finnas för kyrkotillhörighet utan dop. fria synod och Katolska biskopsämbetet förordar att enbart dopet skall grunda kyrkotillhörighet, men framför som ett alternativ att en tidsgräns sätts för tillhörighet utan dop. i anser att inga vägande teologiska skäl talar för kyrkotillhörighet utan dop. i anser att anmälan ensamt skall vara medlemsgrundande. Juridiska fakultetsstyrelsen i kritiserar förslaget och anser att endera dopet eller anmälan renodlat bör föra med sig kyrkotillhörighet, om en ändring över huvud taget skall genomföras. Några remissinstanser anser att åldersgränsen för samtycke bör sänkas till 12 respektive . församlingsnämnd och Unga ifrågasätter åldersgränsen för inträde genom meddelande från vårdnadshavaren och föreslår att den sätts vid . kyrkomöte: Kyrkomötets förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: gäller för den som är och som inte automatiskt har blivit medlem i att barnet kan vinna inträde i kyrkan efter ansökan. Ansökan skall göras av barnets vårdnadshavare. Om barnet fyllt , krävs samtycke från barnet. Regler om detta finns i 10 och 12 §§ religionsfrihetslagen. Kyrkomötets förslag i denna del ansluter således nära till vad som gäller . I sammanhanget bör nämnas FN:s konvention om barnets rättigheter, till vilken har anslutit sig (SÖ 1990:20 ). Enligt konventionens artikel 14 skall konventionsstaterna respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Vidare skall konventionsstaterna respektera föräldrarnas eller vårdnadshavares rättigheter och skyldigheter att på ett sätt som är förenligt med barnets fortlöpande utveckling ge barnet ledning då det utövar sin rätt. Denna bestämmelse kompletteras av artikel 18, moment 4 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (SÖ 1971:42). I denna artikel förpliktar sig konventionsstaterna att respektera föräldrars frihet att tillförsäkra sina barn den religiösa och moraliska uppfostran som står i överensstämmelse med föräldrarnas egen övertygelse. Motsvarande bestämmelse finns också i artikel 2, första tilläggsprotokollet till den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna (SÖ 1952:35). De nu föreslagna reglerna ger föräldrarna respektive vårdnadshavarna sådana rättigheter som faller inom ramen för de uppgifter som föräldrar tilläggs i de förut nämnda konventionerna. I sammanhanget är det också viktigt att framhålla att förslaget innebär att inträde i kyrkan mellan femton och ålder bara kan ske med barnets samtycke. Några remissinstanser har ansett att den angivna åldersgränsen för samtycke bör sänkas till tolv eller . Regeringen anser för sin del att den frågan bör kunna diskuteras. Regeringen har emellertid beslutat tillkalla en särskild utredare för att se över samtliga åldersgränser som gäller barn och ungdomar (dir. 1995:29). Det ligger inom ramen för utredarens uppdrag att också överväga de nu aktuella åldersgränserna. Tills vidare bör därför kyrkomötets förslag i denna del accepteras. Beträffande skälen i övrigt för kyrkomötets förslag i denna del och dess förhållande till dopet som medlemsgrund kan hänvisas vad Centralstyrelsen har anfört i sin skrivelse till kyrkomötet (CsSkr 1994:4 s. 24 f.) och vad andra kyrkolagsutskottet har uttalat i sitt betänkande med anledning av Centralstyrelsens skrivelse (2KL 1994:7 s. 6 f.). -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den som har fyllt och vill inträda i | | i annat fall än genom dop skall efter skriftlig | | anmälan tas upp i kyrkan, om han eller hon | | 1. är döpt i ordning eller någon annan | | evangelisk-luthersk kyrkas ordning, | | 2. är döpt i någon annan kyrkas ordning och begär | | undervisning i tro, bekännelse och lära, eller | | 3. med anmälan begär undervisning i | | tro, bekännelse och lära som förberedelse för dop. Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker beredningens förslag. Kritik framförs dock på flera punkter. Sålunda anser flera remissinstanser att en tidsgräns bör finnas för kyrkotillhörighet utan dop. Några är helt avvisande till att vuxna skall tas upp i kyrkan utan dop. Vidare riktas kritik från flera remissinstanser med anknytning till kyrkan mot utformningen av alternativen för vuxnas inträde (se vidare CsSkr 1994:4 s. 26 f.). kyrkomöte: Kyrkomötets förslag i denna del överensstämmer i sin helhet med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 § religionsfrihetslagen skall en vuxen person som vill vinna inträde i ansöka om det. Om sökanden visar att han är döpt i ordning eller att han tillhör något annat evangeliskt-lutherskt trossamfund, skall han eller hon utan vidare prövning tas upp i kyrkan. Samma sak gäller om sökanden har fått den undervisning i kyrkans lära, som med hänsyn till sökandens ålder och övriga omständigheter bör krävas och sökanden dessutom inför pastor avger en muntlig försäkran att ansökningen är grundad på allvarliga religiösa skäl. Kyrkomötets förslag ansluter delvis till den ordning som gäller för vuxnas inträde i . En nyhet är att det i kyrkomötets förslag ställs upp krav på skriftlig anmälan. Enligt regeringens mening är detta en lämplig ordning. På så sätt garanteras att underlaget för beslutet finns dokumenterat. En annan formell nyhet gäller dem som tillhör något annat evangeliskt- lutherskt trossamfund. räcker det med tillhörigheten till ett sådant trossamfund för att en vuxen person efter ansökan skall tas upp i kyrkan. Kyrkomötets förslag innebär den formella ändringen att förutsättningen i stället skall vara att personen är döpt i den ordning som gäller för en annan evangelisk-luthersk kyrka. I sak torde förslaget inte innebära någon skillnad, eftersom övriga evangelisk-lutherska kyrkor har dopet som medlemsgrund. För andra än dem som är döpta i ordning eller någon annan evangelisk-luthersk kyrkas ordning och som vill träda in i kyrkan skall enligt kyrkomötets förslag gälla helt nya regler. gäller, som har redovisats, att sökanden skall ha fått den undervisning i kyrkans lära, som med hänsyn till sökandens ålder och övriga omständigheter bör krävas, och att sökanden avger en muntlig försäkran om att ansökan är grundad på allvarliga religiösa skäl. I förarbetena till de nuvarande bestämmelserna uttalade föredragande statsrådet i denna del följande (prop. 1951:100 s. 150): I fråga om måttet av den undervisning, som sökanden sålunda skall ha erhållit för att hans ansökan om inträde skall kunna bifallas, måste uppenbarligen hänsyn tagas till sökandens ålder och övriga omständigheter. Utgångspunkt för bedömandet bör vara den undervisning som kyrkans medlemmar i allmänhet under motsvarande omständigheter erhållit, och härvid böra självfallet icke för stränga krav ställas. Syftet med bestämmelsen är nämligen endast att det skall finnas en möjlighet att tillse att den som vuxit upp under inflytande av en annan religion eller eljest under sådana förhållanden att han kommit att stå helt främmande för kristendomen, innan han mottages, erhåller undervisning om vad en anslutning till den kristna religionen, och då särskilt till den evangelisk-lutherska formen därav, innebär. Vidare bör det naturligtvis, såsom yngre prästers förbund påpekat, finnas möjlighet att tillfredsställa en önskan om inträde även för den som har en bristfällig intellektuell utrustning och därför har svårigheter att tillägna sig kyrkans lära. Detsamma gäller om minderårig, som ännu icke kunnat få någon undervisning. Beträffande den försäkran som sökanden bör avlägga ha vissa domkapitel anmärkt att ordalagen icke endast böra tala om ett allvarligt uppsåt, såsom kommittén föreslagit, utan också ha en innehållsmässig bestämning. Det kan vara tveksamt, vilken formulering som härvid är den bästa. Mot det förslag som nämnda domkapitel framställa kan invändas att betydelsen därav måhända icke är så tillgänglig för lekmannen. I anslutning till ett förslag som framställts av i yttrande betänkande har jag föredragit ett uttryck som går ut på att ansökningen är grundad på allvarliga religiösa skäl. Sökandens skäl för sin ansökan skola naturligtvis icke bedömas av pastor. I sådant fall då inträde begäres för barn som ej fyllt och står under annans vårdnad torde någon försäkran rörande allvaret i uppsåtet icke böra krävas. Ett stadgande härom har upptagits i 10 §. Kyrkomötets förslag innebär inget krav på att sökanden har fått undervisning i lära, utan i stället att sökanden begär sådan undervisning. För det fall sökanden inte redan är döpt i någon annan kyrkas ordning skall begäran om undervisning ske i avvaktan på dop. Kyrkomötet ställer i sitt förslag inte heller upp något krav på muntlig försäkran att ansökan är grundad på allvarliga religiösa skäl. De föreslagna nya reglerna i denna del skall ses mot bakgrund av kyrkomötets principiella ställningstagande att vägen in i skall vara dopet, som det skall finnas en möjlighet att tillhöra kyrkan i avvaktan på dop. Dopet är den normala förutsättningen för att tillhöra en . Som framhölls vid tillkomsten av religionsfrihetslagen är det felaktigt att betrakta dopet enbart som en inträdesceremoni som hänför sig till ett särskilt kyrkosamfund. Dopet har inte en sådan karaktär. Det upprepas inte; varken när någon som har trätt ur kyrkan åter vill träda in, eller när någon som redan har blivit döpt i ett annat kristet kyrkosamfund vill träda in i (jfr prop. 1951:100 s. 149). Vid remissbehandlingen har kritik riktats mot att en vuxen skall kunna tas upp i kyrkan i avvaktan på dop, om hon eller han begär undervisning. Centralstyrelsen har här framhållit att undervisning inte bara skall begäras utan även delges. Centralstyrelsen har vidare i denna del anfört följande (CcSkr 1994:4 s. 28): Om undervisningen skall ha delgivits före upptagandet finns inte lika stor anledning att acceptera en kyrkotillhörighet för vuxen i avvaktan på att dopet tas emot. Om bestämmelsen ändras i den riktningen, uppstår dessutom teologiska svårigheter. En sådan bestämmelse innebär ju principiellt sett att den som genomgått dopundervisning väljer att tillhöra kyrkan utan att ta emot dopet. Kyrkomötet har för sin del inte uttryckt någon annan åsikt. Regeringen kan för sin del konstatera att kyrkomötets förslag i praktiken kan innebära att den som har fått dopundervisning kan välja att kvarstå i kyrkan utan att ha tagit emot dopet. Sannolikheten för att så blir fallet får emellertid anses som liten. Som Centralstyrelsen framhåller får en begäran om undervisning som förberedelse för dop anses innebära att personen i fråga uttrycker en önskan att träda i nådemedelsgemenskap med kyrkan (CcSkr 1994:4 s. 28). Kyrkomötets förslag i denna del är således motiverade utifrån principiella teologiska skäl mot vilka regeringen inte har anledning att invända. Mot denna bakgrund och då förslaget också är förenligt med regeringsformens regler om religionsfrihet, bör det kunna genomföras. 5.5 Utträde ur kyrkan -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den som tillhör får utträda | | ur kyrkan genom anmälan. Anmälan skall göras personligen hos | | kyrkoherden eller enskilt genom en egenhändigt undertecknad | | handling som bevittnats av två personer. | | För barn skall anmälan göras av barnets vårdnadsha-| | vare. Den som har fyllt skall själv ha samtyckt till | | utträdet. Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De allra flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot beredningens förslag. Ett par remissinstanser har dock synpunkter på de föreslagna åldersgränserna för beslut eller samtycke och vill sänka dem till 15 respektive . kyrkomöte: Kyrkomötets förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Regler om utträde ur finns i 11 § religionsfrihetslagen. Om en medlem av inte längre vill tillhöra kyrkan, skall hon eller han göra anmälan om utträde hos pastor i den församling där hon eller han är folkbokförd. Anmälan skall göras personligen eller enskilt i en egenhändigt undertecknad och av två personer bevittnad handling. Kyrkomötets förslag överensstämmer i sak med den ordning för utträde som gäller . Regeringen anser i likhet med de flesta remissinstanserna att förslaget bör godtas. Beträffande frågan om vilka åldersgränser som skall gälla för beslut och samtycke för barn , kan hänvisas till vad som har sagts i det föregående (avsnitt 5.3). 5.6 Beslut om kyrkotillhörighet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Frågor om kyrkotillhörighet prövas av | | kyrkoherden i den församling där den som ärendet rör är | | folkbokförd Kyrkoherden får förordna en annan präst i pastoratet| | att pröva sådana frågor. | | I fråga om den som inte är folkbokförd i prövas ärendet| | av . Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot beredningens förslag. kyrkomöte: Kyrkomötets förslag överensstämmer i sin helhet med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Enligt den ordning som gäller prövas frågor om medlemskap i av pastor i den församling där sökanden är folkbokförd. I fråga om den som inte är folkbokförd i prövas frågorna av pastor i den församling inom landet där sökanden vistas. Begreppet pastor definieras i 16 § religionsfrihetslagen. Med pastor avses i lagen kyrkoherde i en församling i eller någon annan präst som har förordnat att sköta de uppgifter som pastor har enligt lagen. får också förordna någon annan att handlägga ärenden som pastor har enligt lagen. Regeringen får också uppdra åt en svensk diplomatisk eller konsulär ämbetsman att handlägga frågor som enligt religionsfrihetslagen ankommer på pastor. Kyrkomötets förslag skiljer sig delvis från vad som gäller . Kyrkomötet använder inte begreppet pastor och möjligheten att delegera pastors uppgifter till andra än präster slopas. Vidare övertar uppgiften att pröva frågor om kyrkotillhörighet i fråga om dem som inte är folkbokförda i . Ansvaret när det gäller beslut om kyrkotillhörighet läggs enligt kyrkomötets förslag uttryckligen på kyrkoherden i stället för på pastor. Som skäl anförs att det är rimligt att huvudansvaret för hela pastoratet läggs på kyrkoherden, eftersom de nya bestämmelserna förutsätter ett gemensamt pastoralt program. Om någon annan präst behöver anlitas för att fullgöra uppgifterna, får kyrkoherden delegera till en annan präst i pastoratet (CsSkr 1994:4 s. 29 f.). Kyrkomötets förslag ansluter nära till vad som gäller i fråga om dem som är folkbokförda i . Enligt regeringens mening är det en rimlig ordning att beslutanderätten i frågor om kyrkotillhörighet läggs på kyrkoherden eller på den präst i pastoratet som kyrkoherden förordnar. Detta i synnerhet som man inom planerar ett offensivt pastoralt program som skall fastställas av biskopen och i varje stift med anledning av de föreslagna nya reglerna (jfr CsSkr 1994:4 s. 35 f.). I sammanhanget kan påpekas att kyrkoher- den, liksom pastor , i sin beslutsfunktion när det gäller frågor om kyrkotillhörighet utgör en statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. Kyrkomötet föreslår att frågor om kyrkotillhörighet i fråga om dem som inte är folkbokförda i skall prövas av . Motsvarande uppgifter ankommer på pastor i den församling där den person som ansökan eller anmälan avser vistas eller på svensk diplomat eller konsul som har fått regeringens förordnande. är en central förvaltningsmyndighet inom och ansvarar i den egenskapen också för kyrkans centrala medlemskapsregister. Det är därför naturligt och även en lämplig ordning att Centralstyrelsen beslutar i dessa frågor. Regeringen finner sammanfattningsvis att kyrkomötets förslag i dessa delar bör genomföras. 5.7 Tidpunkten för inträde och utträde -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Kyrkotillhörigheten för den som blir | | upptagen i gäller från och med | | 1. dopdagen, eller | | 2. den dag då meddelande eller anmälan om upptagande kom in | | till kyrkoherden. | | Kyrkotillhörigheten upphör från och med den dag då anmälan om| | utträde kom in till kyrkoherden. Kyrkotillhörighetsberedningens förslag: Beredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt beredningens förslag skall tidpunkten för inträde knytas till den dag då meddelande eller anmälan kom in. Beredningen har således inte i sitt förslag angett till vem anmälan skall ha kommit in. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslaget. kyrkomöte: Kyrkomötets förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Medlemskapet i för med sig en rad rättsverkningar. Den som är medlem i är skyldig att betala full församlingsskatt. Med medlemskapet följer också rösträtt och valbarhet vid kyrkliga val. Bortsett från reglerna om barn som vid födseln blir medlemmar i och evangelisk-lutherska trosbekännare som vid förvärv av svenskt medborgarskap automatiskt blir medlemmar i kyrkan, saknas uttryckliga regler i religionsfrihetslagen om tidpunkten för inträde respektive utträde ur kyrkan. I avsaknad av uttryckliga regler om detta får anses gälla att sökanden blir medlem respektive icke-medlem när ett lagakraftvunnet beslut i frågan föreligger. I allmänhet torde ansökningar om inträde respektive utträde bifallas. I dessa fall finns inte någon som kan överklaga beslutet. Det vinner därför laga kraft om- edelbart. Eftersom rättsverkningar är knutna till medlemskapet i är det enligt regeringens mening lämpligt att - såsom kyrkomötet har föreslagit - tidpunkten för inträdet respektive utträdet uttryckligen regleras. De nu föreslagna reglerna för kyrkotillhörighet bygger på dopet och i vissa fall meddelande eller anmälan, dvs. någon form av viljeyttring. Den som låter döpa sig eller anmäler sig för inträde eller utträde kan förutsättas vilja träda in eller ut ur kyrkan . Med hänsyn till detta är det en rimlig utgångspunkt att rättsverkningarna av medlemskapet knyts till dagen för dopet eller dagen för meddelande eller anmälan om inträde. Detsamma bör gälla för utträde. Detta förutsätter naturligtvis att åtgärden också leder till beslut om inträde eller utträde, dvs. att övriga krav också är uppfyllda. Enligt kyrkomötets förslag skall kyrkotillhörigheten gälla eller upphöra från och med den dag då anmälan kom in till kyrkoherden. Denna ordning fungerar i fråga om dem som är folkbokförda i . Beträffande andra skall anmälan göras till och prövas av . Någon regel om när kyrkotillhöriget gäller eller upphör att gälla i dessa fall har inte antagits eller föreslagits av kyrkomötet. För dessa fall får i stället allmänna regler tillämpas, dvs.