prop · GI03123 · 1995-01-01 00:00:00 — I den nu gällande marknadsföringslagen finns också en särskild bestämmelse med stöd av vilken en näringsidkare som uppsåtligen använder vilseledande framställningar i samband med marknadsföring av produkter kan straffas (6 §). Den nuvarande straffbestämmelsen har bl.a. kommit till för att direkt med sanktion kunna beivra ett förfarande som en näringsidkare vet är otillåtet, t.ex. genom att någon annan näringsidkare har förbjudits att företa en sådan åtgärd. Syftet med bestämmelsen har också varit att avskräcka näringsidkare från att företa klart otillåtna åtgärder i hopp om att ett förbud inte skall hinna meddelas förrän kampanjen är avslutad. Straffbestämmelsen har kommit till liten användning i praktiken. Däremot har den haft den praktiska betydelsen att den har legat till grund för och bedömningar i fråga om vad som är att bedöma som otillbörliga förfaranden enligt generalklausulen. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen motsvarar den nuvarande straffbestämmelsen. I sak innebär utredningens förslag i princip endast den skillnaden i förhållande till den nuvarande bestämmelsen att den direktverkande straffsanktionen ersätts med en direktverkande sanktionsavgift vid en uppsåtlig eller oaktsam överträdelse av förbudet. Till sanktionsavgiften återkommer regeringen längre fram. I likhet med flertalet remissinstanser som har uttalat sig i frågan anser regeringen att den nya marknadsföringslagen bör innehålla en regel med ett uttryckligt förbud mot vilseledande framställningar vid marknadsföring av produkter. Att den lika lite som den nuvarande straffbestämmelsen innehåller en uttömmande uppräkning av i vilka konkreta fall och i vilka avseenden framställningen inte får vara vilseledande hindrar inte ställningstagandet. Enligt regeringens bedömning kan den också komma att få praktisk betydelse på motsvarande sätt som den nuvarande bestämmelsen. Genom exemplifieringen och det nya sanktionssystemet bör den dock kunna få större genomslagskraft på marknaden. Den av utredningen föreslagna exemplifieringen, till vilken regeringen ansluter sig, avser att fånga upp de i särklass vanligaste fallen där vilseledande påståenden och andra framställningar kan förekomma. Detta bör också ge god vägledning för marknadens aktörer när de lägger upp reklamkampanjer och liknande. Exemplifieringen ansluter också mycket nära till reglerna i EG:s direktiv om vilseledande reklam. I artikel 3 i direktivet räknas upp vilken slags information som särskild hänsyn skall tas till vid bedömningen om reklamen är vilseledande. Direktivet återges i bilaga 7 i utredningens betänkande. har tagit upp frågan om vederhäftigheten vid miljömärkning. Regeringen behandlar den frågan i författningskommentaren längre fram (avsnitt 12.1). 6.3.2 Vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: En regel med förbud mot vilseledande | | geografiska ursprungsbeteckningar på alkoholdrycker införs i | | lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av | | alkoholdrycker. Någon särskild regel med förbud mot sådana | | beteckningar behövs i övrigt inte vid sidan om förbudet mot | | vilseledande framställningar. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit en särskild regel med förbud mot vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte uttalat sig i frågan om ursprungsbeteckningar på alkoholdrycker. , vid och anser att en regel om geografiska ursprungsbeteckningar inte behövs vid sidan av regeln om förbud mot vilseledande reklam. Bakgrund: Med geografiska ursprungsbeteckningar menas vanligtvis varje uttryck eller symbol som används för att ange att en produkt härrör från ett visst land, en trakt eller en ort. I marknadsföringslagen finns ett skydd mot vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar. Det grundar sig bl.a. på internationella överenskommelser som är bundet av. Bestämmelser om oriktiga ursprungsbeteckningar finns dels i för industriellt rättsskydd (SÖ 1970:60), dels i Madridöverenskommelsen angående undertryckande av oriktiga eller vilseledande ursprungsbeteckningar på handelsvaror (SÖ 1969:77). Konventionen och överenskommelsen finns intagna som bilaga 8 respektive 9 i utredningens betänkande. Enligt artikel 10.1 i skall bestämmelserna i konventionens artikel 9 tillämpas i fall av direkt eller indirekt användning av en falsk angivelse om varans ursprung eller producentens, fabrikantens eller handlandens identitet. Artikel 9 innehåller regler om varor på vilka det lovligen finns ett varumärke eller en firma. En sådan vara skall tas i beslag vid införseln till ett land som är anslutet till konventionen där märket eller firman har rätt till laga skydd. Beslag skall också kunna verkställas inom det land där den olovliga beteckningen har anbragts eller inom det land till vilket varan har blivit införd. Beslag skall ske på begäran av allmän åklagare, annan behörig myndighet eller av målsägande i enlighet med varje lands lagstiftning. Myndigheterna är inte skyldiga att verkställa beslag av transitogods. Om lagstiftningen i något land inte medger beslag vid införseln skall beslag ersättas med införselförbud eller beslag inom landet. Om lagstiftningen i något land inte medger vare sig beslag vid införseln eller införselförbud eller beslag inom landet skall sådana åtgärder, till dess lagstiftningen har ändrats i enlighet härmed, ersättas med de rättsmedel som landets lagstiftning i jämförliga fall tillförsäkrar dess egna medborgare. Madridöverenskommelsen innehåller regler om åtgärder mot varor vilka är försedda med oriktiga eller vilseledande ursprungsbeteckningar som hänför sig till fördragsslutande stat. För sådana varor gäller bestämmelser motsvarande dem som finns i artikel 9 i (artikel 1). Det är enligt överenskommelsen förbjudet att vid försäljning, skyltning eller utbjudande av varor använda beteckningar som är ägnade att vilseleda allmänheten angående varors ursprung. Beteckningar får därvid inte förekomma på skyltar, annonser, räkningar, vinlistor, affärsbrev eller andra affärsmeddelanden (artikel 3 bis). Domstolarna i varje land får bedöma vilka beteckningar som på grund av sin generiska karaktär inte är underkastade bestämmelserna i överenskommelsen, dvs. om en beteckning kan anses ha blivit en allmän beteckning,. Detta gäller dock inte ursprungsbeteckningar för vinodlingsprodukter (artikel 4). Som redan har antytts innehåller marknadsföringslagen bestämmelser om skydd mot användning av vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar. Vid reglernas tillkomst (prop. 1970:57 s. 110-111) framhölls att det är ett allmänt intresse att det finns rättsliga möjligheter att motverka vilseledande uppgifter om varors geografiska ursprung. Önskemålet att motverka vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar kunde därvid anses tillgodosett av möjligheten att med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring vid vite förbjuda en näringsidkare att använda sådana beteckningar vid marknadsföring av varor och av att den särskilda straffbestämmelsen om vilseledande framställningar kan tillämpas mot den som uppsåtligen lämnar vilseledande uppgifter om en varas geografiska ursprung. Vid utdömande av vite eller straff kan domstol förordna att den vilseledande beteckningen skall utplånas eller ändras så att den är vilseledande och i avvaktan på ett sådant förordnande kan varan tas i beslag. Bestämmelser om detta återfinns i 2, 6 och 18 §§ marknadsföringslagen. Inför bestämmelsernas tillkomst menade departementschefen (prop. 1970:57 s. 111) -- mot bakgrund av anslutning till och Madridöverenskommelsen -- att det var tillräckligt med de ovan nämnda lagbestämmelserna vilka skulle ge samma skydd åt utländska som åt inhemska intressen. När det gäller frågan om själva förutsättningarna för när ett ingripande mot vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar skall kunna ske uppmärksammade Lagrådet vid bestämmelsernas tillkomst (prop. 1970:57 s. 136-137) att nämner direkt eller indirekt användning av en falsk angivelse om varans ursprung. Madridöverenskommelsens formulering talar om en vara på vilken det finns en oriktig eller vilseledande beteckning varigenom ett av de länder på vilka överenskommelsen är tillämplig eller en plats, belägen inom något av dessa, direkt eller indirekt anges som ursprungsort. Enligt Lagrådet skiljde sig marknadsföringslagens nämnda bestämmelser i viss mån härifrån, eftersom det i lagen ställs upp ytterligare förutsättningar för att ingripande skall få ske; nämligen att angiven handling skall strida mot god affärssed eller annars vara otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare. Med hänsyn till att det för ingripanden enligt marknadsföringslagen fordras ytterligare förutsättningar utöver vad som anges i och Madridöverenskommelsen förordade Lagrådet att en uttrycklig bestämmelse skulle tas in i marknadsföringslagen som möjliggjorde att det med avseende på främmande stat kunde bestämmas bl.a. att förordnanden enligt 18 § marknadsföringslagen, dvs. utplåning, ändring etc. och att varorna skulle kunna tas i beslag, kunde ges för en vara som är försedd med en oriktig ursprungsbeteckning. I propositio- nen följde departementschefen påpekanden (prop. 1970:57 s. 193). En särskild regel som tar sikte på detta finns nu i 20 § marknadsföringslagen. Madridöverenskommelsens särskilda skydd för ursprungsbeteckningar på vinodlingsprodukter (artikel 4 i överenskommelsen) ansågs vid tillkomsten av marknadsföringslagens bestämmelser inte kräva särskild lagstiftning. Som skäl anfördes att distributionen i av sådana varor handhas och kontrolleras av statliga företag och organ och att dessa strikt följer internationella förpliktelser i fråga om ursprungsbeteckningar (prop. 1970:57 s. 111 och, 137). Skälen för regeringens förslag: Det måste alltjämt sägas vara ett allmänt intresse att det finns rättsliga möjligheter att motverka vilseledande uppgifter om produkters geografiska ursprung. Dessutom har till följd av redan ingångna avtal en skyldighet att upprätthålla ett skydd mot vilseledande ursprungsbeteckningar. Till det kommer att skyddet för geografiska ursprungsbeteckningar numera uppmärksammas allt oftare i internationella sammanhang. Här skall särskilt uppmärksammas att de förhandlingar som har förts inom det Allmänna tull- och handelsavtalet () i den s.k. Uruguayrundan och som har resulterat i ett avtal om att upprätta världshandelsorganisationen (WTO) som innefattar ett avtal om skydd för immateriella rättigheter (Avtalet om handelsrelaterade immaterialrättigheter, TRIPs). innehåller ett särskilt avsnitt om skydd för geografiska ursprungsbeteckningar på varor (artiklarna 22 - 24). Enligt avtalet skall en stat i sin lagstiftning se till att det finns rättsliga möjligheter för en person att förhindra användning av vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar (artikel 22.2). För ursprungsbeteckningar på vin- och spritprodukter skall enligt gälla ett i viss mån längre gående skydd som innebär att de skall skyddas mot tillägnande eller efterbildning. Detta gäller även om det äkta ursprunget är angivet eller om beteckningen åtföljs av ett uttryck som "sort", "typ", "stil", "efterbildning" eller liknande (artikel 23.1). Inom pågår förberedelser inför ett svenskt godkännande av överenskommelsen om världshandelsorganisationen och därtill knutna avtal. väntas få verkan för från . Hur bör skyddet mot vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar utformas i en ny marknadsföringslag? Begreppet framställning i den nu av regeringen föreslagna bestämmelsen om förbud mot vilseledande framställning har en vidsträckt innebörd och omfattar varje form genom vilken man meddelar sig med andra, vare sig det sker i skrift eller tal, genom bild eller annan särskild anordning (jfr prop. 1970:57 s. 94). Begreppet får därmed sägas omfatta också t.ex. produkt- eller förpackningsutformning som sådan och affärsmeddelanden. Förslaget om förbud mot vilseledande framställningar fångar därför upp också förfaranden som innebär vilseledande användning av geografiska ursprungsbeteckningar. Som flera remissinstanser har påpekat behövs därför inte någon särskild regel för dessa fall. Utredningens förslag i denna del bör således inte genomföras. När det så gäller frågan om själva förutsättningarna för när ett ingripande mot vilseledande geografiska ursprungsbeteckningar skall kunna ske, skall märkas att det även enligt den nu föreslagna marknadsföringslagen kommer att krävas uppsåt eller oaktsamhet för att marknadsstörningsavgift skall kunna dömas ut. I andra fall kommer förbud mot fortsatt marknadsföring att kunna meddelas bara om åtgärden strider mot god marknadsföringssed eller på något annat sätt är otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare. Vidare skall det för att en vilseledande framställning som finns på en vara, förpackning etc. skall kunna utplånas eller ändras krävas att regler om vilseledande reklam eller vitesförbudet överträds. Som Lagrådet påpekade vid tillkomsten av motsvarande regler i den gällande marknadsföringslagen innebär detta att det även enligt den föreslagna marknadsföringslagen ställs upp vissa ytterligare förutsättningar för att ingripande skall få ske än enligt och Madridöverenskommelsen. Med hänsyn härtill bör också den nya lagen innehålla en uttrycklig bestämmelse som gör det möjligt att med avseende på främmande stat kunna bestämma att förordnanden om utplånande etc. av vilseledande framställningar skall kunna ges för en vara som är försedd med oriktig ursprungsbeteckning. Ett sådant förordnande kommer då -- i enlighet med vad som gäller enligt 5 § förordningen (1970:495) om utländska varumärken m.m. -- att behöva ges med avseende på främmande stater som är anslutna till och Madridöverenskommelsen samt för framtiden även för stater som är anslutna till Överenskommelsen om världshandelsorganisationen (WTO) och därmed till . När det härefter gäller skyddet för ursprungsbeteckningar på vin- och spritdrycker måste uppmärksammas att den lösning som valdes vid marknadsföringslagens tillkomst för att efterkomma det särskilda skyddet för beteckningar på vinodlingsprodukter enligt Madridöverenskommelsen kan sägas innebära ett fullgott konventionsåtagande. Till detta kommer att innebär särskilda åtaganden i detta avseende som måste garantera genom rättsliga möjligheter. Regeringen anser därför, i anslutning till vad utredningen har föreslagit, att det för att ställa svensk lagstiftning i överensstämmelse med såväl Madridöverenskommelsen som åtagandena enligt är nödvändigt att ett särskilt skydd införs för geografiska ursprungsbeteckningar på vin- och spritdrycker. Denna reglering bör lämpligen, som utredningen också har föreslagit, kunna fogas in i lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: En näringsidkare skall vid marknadsföringen| | inte få använda förpackningar som genom sin storlek eller yttre | | utformning i övrigt är vilseledande i fråga om produktens mängd,| | storlek eller form. | | Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens | |förslag. Utredningen har föreslagit att förbudet skall omfatta | |förpackningar som genom sin storlek, utformning eller på annat sätt är| |vilseledande i fråga om produktens mängd eller beskaffenhet. | | Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att | |erinra mot utredningens förslag i denna del. vid | |och saknar dock uttrycken| |bild respektive förpackningsdekor i lagtexten, eftersom det är | |vanliga sätt att vilseleda. | | Skälen för regeringens förslag: Förutom sin funktion att skydda en| |vara är förpackningar ett viktigt medel vid marknadsföring av produk-| |ter. Attraktiva förpackningar är avsättningsfrämjande. Förpackningar| |används också för att lämna produktinformation. Förpackningar kan | |emellertid också genom sin storlek och yttre utformning i övrigt | |vara vilseledande när det gäller den marknadsförda produkten som | |sådan. | | Som en allmän princip gäller att en förpackning inte skall ges större| |dimensioner än vad innehållet kräver. Denna princip slogs fast av | |i fallet MD 1971:8 och har tillämpats av Marknads- | |domstolen (jfr MD 1981:14). I vissa särskilda fall måste| |emellertid en förpackning av främst distributionstekniska eller | |förvaringstekniska skäl ges en utformning som avviker från innehållets| |form. För sådana fall uttalade att det måste vara| |ett berättigat konsumentkrav att det vilseledande intryck som en | |förpackning under sådana förhållanden kan förmedla motverkas genom att| |innehållets kvantitet och form på ett tydligt och lättförståeligt sätt| |anges på förpackningen. | | Att en vilseledande förpackningsstorlek inte kan neutraliseras | |genom upplysningar på förpackningen när förpackningsstorleken lika| |gärna kan anpassas till innehållet har slagits fast av | |i fallet MD 1981:14. Fallet rörde försäljning av| |400 gr spagetti i en kartongförpackning som rymde 500 gr. | |Förfarandet ansågs inte bara otillbörligt mot konsumenter, utan även| |mot andra näringsidkare som säljer spagetti i förpackningar som är| |anpassade till innehållet. | | Den sålunda fastlagda principen bör som utredningen har föreslagit| |lagfästas. | | Förpackningar kan vara vilseledande genom texten på förpackningen| |eller genom bild- och andra förpackningsdekorer, det vill säga genom| |framställningar på förpackningen. Sådana vilseledande framställningar| |omfattas av det i det föregående föreslagna förbudet mot vilseledande| |reklam. Regeringen anser därför, till skillnad mot utredningen, att| |det nu aktuella förbudet bör omfatta sådana förpackningar som genom| |sin storlek eller yttre utformning i övrigt är vilseledande i fråga| |om den marknadsförda produktens mängd, storlek eller form. | | | | | -------------------------------------------------------------------- |6.3.4Vilseledande efterbildningar | | O | Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag innefattar ett förbud för näringsidkare att genom efterbildning av annans kommersiellt särpräglade varor eller tjänster framkalla risk för förväxling som är ägnad att vilseleda konsumenter eller andra förbrukare beträffande kvalitet eller ursprung. En efterbildning skall dock enligt utredningens förslag inte anses otillåten, om utformningen huvudsakligen tjänar till att göra varan funktionell (12 § utredningens lagförslag). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig över förslaget i denna del ser positivt på att skyddet för efterbildningar stärks. Flera anser att förslaget borde utformas så att skyddet utvidgas ytterligare. En remissinstans anser att det bör betonas ytterligare att det är konsumenterna som skall skyddas. Bara en remissinstans avstyrker förslaget. understryker det angelägna i att ett förbud enligt förslagets 12 § införs. anser att konceptskyddet inte är tillfredsställande i , att förslagets 12 § är godtagbar samt att det finns skäl att skärpa motiveringen till lagtexten så att det klarare framgår att efterbildning av koncept inte får förekomma. , , och menar att bestämmelsen har förutsättningar att ligga till grund för en tillfredsställande rättsutveckling som inte leder till oacceptabla konkurrensbegränsningar. konstaterar med viss tillfredsställelse att förslaget innebär ett förstärkt skydd mot efterbildning och finner det önskvärt att även andra otillbörliga plagiat förbjuds. Förbundet inser dock att en utvidgning av förbudet medför konkurrensrättsliga problem och bedömer mot denna bakgrund utredningens förslag som acceptabelt. Annonsörför- eningen anför att förbudet borde utvidgas till att omfatta även vilseledande efterbildning av annans kommersiella särpräglade förpackning samt skyddade kännetecken samt att konkurrensrättsliga hänsyn inte bör kunna hindra förbud mot dessa avarter av efterbildning. anser att bestämmelsen inte utgör en tillräckligt klar markering mot hittillsvarande praxis som ger ett otillräckligt skydd vad gäller efterbildning av varuutstyrslar. bedömer att stadgandet inte täcker andra förfaranden vid efterbildning, t.ex. där det plagierade objektet saknar immaterialrättsligt skydd (såvida det inte har karaktären av renommésnyltning). Det bör enligt föreningen övervägas möjligheter att skapa visst skydd för dessa situationer, åtminstone flagrant utnyttjande av annan näringsidkares marknadsinsatser. föreslår att undantaget från skydd p.g.a. funktionell utformning av en vara inskränks, bl.a. med beaktande av EG-direktivet 89/104/EEG och med hänsyn till att det ofta inte går att särskilja vad som är en funktionell utformning. Också bedömer att undantaget i andra meningen har blivit för vidsträckt och påpekar att den teoretiska distinktionen mellan formgivningens estetiska och funktionella sida är föråldrad. menar beträffande andra stycket att vilseledande rörande kommersiellt ursprung även borde omfatta förväxlingsbara firmanamn. i anför att praxis uppställer kriteriet "inarbetad" (väl känd i omsättningskretsen), vilket saknas i lagtexten. saknar ett kriterium i lagtexten; förutsättningen att ett kännetecken skall vara känt på marknaden på ett sådant sätt att det förknippas med exempelvis en viss tillverkare bör framgå av lagtexten. uttalar, i samma riktning, att det bör övervägas om förutsättningen att det kännetecken med vilket förväxling kan ske är känt bör komma till uttryck i lagtexten. menar att det tydligare bör betonas att det främst är konsumenterna och hushållen som skall skyddas. Angående förväxlingsrisk anför att det bara är en produkts funktion och kvalitet som bör beaktas då man bedömer om konsumenterna vilseleds. Förbudet bör vidare inte utformas så att det motverkar en effektiv priskonkurrens mellan olika företag som marknadsför produkter med samma funktion och kvalitet. avstyrker förslaget helt eftersom det innebär ett skärpt synsätt jämfört med praxis och ett sådant mer långtgående skydd innebär att balansen mellan konkurrensintresset och övriga intressen som marknadsföringslagen har att tillgodose rubbas. Dylika frågor bör enligt även fortsättningsvis behandlas under generalklausulen i förslagets 4 § alternativt under den föreslagna 5 §, i linje med rådande praxis. bedöm- ning är att förslaget skyddar etablerade företag från konkurrens samt att om en bestämmelse angående efterbildningsskydd alls skall införas i marknadsföringslagen bör andra meningen, som inskränker regelns tillämpningsområde, ges en vidsträckt tolkning. Det är tveksamt om funktionellt betingade efterbildningar skall kunna bli föremål för ingripande enligt 12 §, åtminstone i dessa fall bör generalklausulen i 4 § vara tillräckligt. Skälen för regeringens förslag: Det är enligt svensk rätt i princip tillåtet att efterbilda en annan näringsidkares prestationer, kännetecken eller andra objekt när det efterbildade objektet inte är skyddat enligt den immaterialrättsliga speciallagstiftningen. Att använda en sådan efterbildning vid marknadsföring kan emellertid utgöra otillbörlig marknadsföring. Redan i motiven till marknadsföringslagen (prop. 1970:57 s.76) uttalades att ett förbud med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring kan riktas mot en näringsidkare som i sin marknadsföring utnyttjar en efterbildning på ett sätt som är ägnat att vilseleda genom att framkalla förväxling med någon annan näringsidkares vara eller verksamhet. I propositionen uttalade departementschefen vidare (s. 90): "Frågor om varumärkesintrång prövas av domstol enligt reglerna i varumärkeslagen. bör i princip inte ge sig in på sådana frågor. Som en grund för förbud enligt generalklausulen bör alltså inte kunna åberopas att åtgärden innebär ett intrång i en rätt till registrerat eller inarbetat varukännetecken.