prop · GI03212 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringen har utfärdat en ny särskoleförordning (1995:206), som träder i kraft och tillämpas med början i årskurserna 1 - 7 /96. I bilagor till den nya särskoleförordningen finns föreskrifter om utbildningens omfattning (timplaner). har fastställt kursplaner för såväl grundsärskolan som träningsskolan (SKOLFS 1994:56). För grundsärskolan har kursplaner fastställts i ämnena Bild, Engelska, Hemkunskap, Idrott och hälsa, Matematik, Musik, Naturlära, Samhällslära, Slöjd och Svenska. Till skillnad från kursplanerna i anger grundsärskolans kursplaner de mål som eleven, utifrån sina förutsättningar, skall ha uppnått i slutet av det femte respektive det nionde skolåret. Kursplanerna för träningsskolan har ytterligare en annan karaktär. De beskriver eftersträvad utveckling av varje elevs förmåga inom ett antal områden. Dessa områden är Estetisk verksamhet, Kommunikation, Motorik, Vardagsaktiviteter samt Verklighetsuppfattning. Enligt 7 kap. den nya särskoleförordningen skall elever i särskolan efter avslutad skolgång få intyg om den utbildning de har gått igenom. En elev i grundsärskolan har rätt att få betyg om eleven eller dennes vårdnadshavare begär det. I sådana fall skall betyg sättas i timplanens ämnen och, såvitt gäller slutbetyg, i relation till den kravnivå som anges i grundsärskolans kursplaner. Betyg anges i en tregradig skala med beteckningar för Väl godkänd (VG), Godkänd (G) och Otillräckliga kunskaper (O). 6 Ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång Regeringens förslag: Under en fyraårig försöks- period får barn inte tas emot i särskolan utan vårdnadshavarnas medgivande. Arbetsgruppens förslag: Elever, som har rätt till utbildning i särskolan, får inte utan vårdnadshavares samtycke tas emot i särskolan. Undantag får göras dels om det är uppenbart att barnet inte kan gå i , dels om barnet tagits emot i och det senare visar sig att barnet inte klarar av skolgången där. I dessa fall får styrelsen för särskolan besluta att barnet skall tas emot i särskolan även utan vårdnadshavares samtycke. Remissinstanserna: Medan flertalet remissinstanser tillstyrker arbetsgruppens förslag, är bl.a. , och Skola (RHS) samt , Ungdomar och Vuxna (FUB) starkt kritiska till samtliga förslag som gäller tvångsvisa åtgärder vid placering i särskola och inom särskola. De hävdar att föräldrar alltid skall ha rätt att välja den skolform som de anser vara bäst för deras barn. En annan uppfattning har bl.a. , som anser att det inte är möjligt att ge föräldrarna fullständig valfrihet i fråga om barnet skall gå i särskola eller i annan skolform. Skälen för regeringens förslag: Rätt till utbildning i särskolan har endast utvecklingsstörda barn, som på grund av sin utvecklingsstörning inte kan gå i samt barn som enligt 1 kap. 16 § skollagen jämställs med utvecklingsstörda, dvs. barn som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, eller barn med autism eller autismliknande tillstånd. Det är styrelsen för särskolan som avgör om ett barn skall tas emot i särskolan eller inte. Ett beslut om särskoleplacering baseras i regel på pedagogiska, psykologiska och vid behov medicinska utredningar. Skollagen innehåller inte någon bestämmelse om vårdnadshavarens inflytande i frågan, utan styrelsen för särskolan kan mot vårdnadshavarens vilja besluta att ett barn skall tas emot i särskolan. Dock framhölls i specialmotiveringen till 3 kap. 4 § skollagen vikten av att beslut om särskoleplacering föregås av samråd med eleven och dennes vårdnadshavare (prop. 1991/92:94 s. 37). tillsatte dåvarande skolministern en arbetsgrupp för särskolefrågor (U 1992:F), med uppgift att följa utvecklingen vad gäller samverkan mellan hem och skola vid val av skolform. Av arbetsgruppens betänkande Särskolebarn - om samverkan, dialog och föräldrainflytande (Ds 1994:46) framgår, att det är mycket ovanligt att ett barn tas emot i särskolan mot vårdnadshavares uttalade önskemål. FUB:s representanter i arbetsgruppen rapporterade bl.a., att de inte kände till att något barn skrivits in i särskolan mot vårdnadshavares vilja. I de allra flesta fall är vårdnadshavare och skolhuvudman överens om att barnet tillhör särskolans personkrets och att barnet skall fullgöra skolplikten i särskolan. I de fall vårdnadshavarna motsätter sig särskoleplacering, för skolan i regel en fortlöpande dialog med dem och informerar om särskolan. Det har emellertid blivit vanligare att vårdnadshavare framför önskemål om att barnet med stöd av extra resurser, t.ex. en elevassistent, skall få gå i närmast belägna grundskola tillsammans med sina kamrater från förskoletiden (integrerade elever). Dessa vårdnadshavare inser att barnet inte kommer att nå upp till de kunskapskrav som ställs på elever i . De betonar i stället den sociala samvarons positiva effekter, t.ex. att barnet tillägnar sig andra barns uppträdande och beteende, rörelse- och kontaktmönster. Vårdnadshavare, som övertalas eller känner sig tvingade att acceptera en särskoleplacering, kan uppleva det som kränkande att en myndighet bestämmer vilken skolform barnet skall gå i. är det naturligt att skolhuvudmannen är angelägen om att barnet går i den skolform, som skolhuvudmannen bedömer vara bäst för barnet. Det är svårt att hitta en lösning som helt tillgodoser båda dessa intressen. Remissutfallet visar också på motsättningarna i denna fråga. De flesta kommuner, dvs. skolhuvudmännen, är positiva till att det skall finnas en möjlighet att i uppenbara fall frångå vårdnadshavares önskemål, medan de organisationer som företräder bl.a. föräldrar är mycket kritiska till en sådan lösning. Det är viktigt att vårdnadshavare får ett stärkt inflytande över sina barns skolgång. Ett sådant inflytande är en av förutsättningarna för att barnen skall få en bra skolsituation. Regeringen föreslår därför att barn, som har rätt att fullgöra skolplikten i särskolan, inte får skrivas in i särskolan utan vårdnadshavarens medgivande. Försöksperioden bör omfatta fyra läsår. Att skolplikten fullgörs inom en viss skolform innebär bl.a. att undervisningen skall baseras på de föreskrifter i läroplanen som gäller för skolformen i fråga, att undervisningen skall följa kursplanerna för respektive skolform samt att de bestämmelser om prov och betyg som finns för skolformen skall tillämpas. För att vårdnadshavare skall kunna ta ställning till om barnet skall fullgöra skolplikten i eller särskolan och för att kunna bedöma effekterna av sitt ställningstagande krävs, att skolan fortlöpande för en dialog med dem och bl.a. informerar om de olika skolformerna. Av informationen bör bl.a. framgå vilka krav de olika skolformerna ställer på eleverna, vilka krav vårdnadshavare kan ställa på skolan samt vilka möjligheter skolan har att tillgodose elevens särskilda behov. Vårdnadshavare bör också informeras om att resurser för att utforma undervisningen efter en enskild elevs behov är mindre än särskolans. I detta sammanhang kan nämnas att det av Skolan - Jämförelsetal för skolhuvudmän bl.a. framgår att det genomsnittliga antalet elever i en grundskoleklass var 22 medan motsvarande siffra för en särskoleklass var 5,3. Det genomsnittliga antalet lärare per 100 elever var i 8,3 och i särskolan 31,7. Att utvecklingsstörda barn inte får tas emot i särskolan utan vårdnadshavares medgivande innebär däremot inte att vårdnadshavare ges rätt att välja vilken klass som barnet skall placeras i. Regeringen utgår från att vårdnadshavare, som de viktigaste personerna i barnets liv, vid beslut om placering vid viss skolform har sitt barns bästa för ögonen. Vårdnadshavaren har ju huvudansvaret för barnets utveckling och uppfostran och känner barnets kapacitet väl. Vår uppfattning är att särskolan fyller ett stort behov och även fortsätt- ningsvis kommer att vara en viktig del i det svenska skolväsendet för de barn som, på grund av utvecklingsstörning, inte kan nå upp till kunskapsmål. De vårdnadshavare som väljer att placera sitt barn i särskolan, väljer därmed en skolform med lång erfarenhet av att undervisa utvecklingsstörda och därmed jämställda barn. Personalen har lång erfarenhet av att individualisera undervisningen och låta varje elev arbeta efter sin egen förmåga och i sin egen takt. Med få elever i varje klass och en vuxentäthet som är betydligt högre än i är förutsättningarna större att ge alla elever den hjälp de behöver. Personalen i särskolan har också väl utarbetade rutiner vad gäller kontinuerliga kontakter mellan hem och skola. En av särskolans viktigaste uppgifter är att ge eleverna goda förutsättningar att vara aktiva i det dagliga livet och att förbereda dem för vuxenlivet. Den föreslagna försöksverksamheten bör omfatta de barn som har rätt till utbildning i särskolan, dvs. utvecklingsstörda barn och barn som enligt 1 kap. 16 § skollagen jämställs med utvecklingsstörda. Den bör omfatta såväl barn som skall börja skolan och barn som redan har börjat. Försöksverksamheten bör pågå av fyra läsår och kontinuerligt följas upp och utvärderas. Ansvaret för uppföljning och utvärdering bör ligga på . Liksom i fråga om all annan verksamhet inom det offentliga skolväsendet har också kommunerna ett ansvar för att verksamheten följs upp och utvärderas inom kommunen. Utvärderingen, som bör kunna ligga till grund för ett framtida ställ- ningstagande i frågan, är viktig för att bl.a. ge svar på frågorna i vilken omfattning vårdnadshavare valt att placera sina barn i framför särskolan, hur dessa barn klarat skolgången i samt om ut- vecklingsstörda elevers placering i påverkat situationen för andra grundskoleelever, särskilt de som haft behov av extra stöd. Eftersom den föreslagna försöksverksamheten ansluter till vad som redan är praxis hos skolhuvudmännen, bedömer regeringen att den inte kommer att leda till några merkostnader. Utvärderingen bör emellertid belysa även kostnadsaspekterna. Försöksverksamheten bör regleras i en särskild lag, som bör träda i kraft och tillämpas på utbildning som äger rum fr.o.m. /97. Kommunerna skall ha tagit över ansvaret för särskolan från landstingen (prop. 1991/92:94, bet. 1991/92:28, rskr. 1991/92:285). Från den tidpunkten får elever i och särskolan samma skolhuvudman. Flertalet särskoleklasser är lokalmässigt förlagda till vanliga grundskolor. Med samma skolhuvudman blir det förmodligen lättare för kommunen att hitta mer flexibla lösningar, t.ex. att i vissa ämnen samundervisa barn från såväl som särskolan. Det bör också kunna leda till att personalen i de båda skolformerna får ökade möjligheter att samverka, t.ex. genom att anordna gemensamma friluftsdagar och andra aktiviteter. Förutsättningarna för att kunna integrera särskoleelever i vanliga grundskoleklasser alternativt att anordna samverkansklasser med elever från de båda skolformerna ökar också. Regeringen anser det värdefullt att en elev, som är inskriven i särskolan kan få sin utbildning i (integrerad elev). En sådan föreskrift finns därför i 6 kap. 1 § i den nya särskoleförordningen. Även om vårdnadshavaren måste ge sitt tillstånd för en sådan klassplacering, är det skolhuvudmannen som avgör frågan. Regeringen förutsätter att skolhuvudmannen tar initiativ till integrering när det är lämpligt. Integrerade elever skall följa särskolans styrdokument med de modifieringar som är nödvändiga för att de skall kunna följa klassens arbete. Klassplacering i grundsärskola respektive träningsskola Enligt uttalande skall regeringens översyn avse nu gällande regler såväl vad avser valet mellan och särskolan som valet inom särskolan. Den arbetsgrupp inom som utarbetade betänkandet Rätt att välja skolform framhöll bl.a. att vårdnadshavare har stora möjligheter att välja skola inom den skolform som barnet kommer att tillhöra. Däremot finns inga bestämmelser om skyldighet för skolhuvudmannen att tillgodose önskemål om klassplacering. Arbetsgruppen ansåg att det bör ankomma på de professionella i skolan att avgöra hur eleverna inom respektive skolform skall grupperas. Arbetsgruppen gjorde därför bedömningen att det inte finns skäl att införa någon föreskrift om att vårdnadshavare som väljer särskolan för sitt barn också skall ha rätt att välja placering i grundsärskola alternativt träningsskola. Majoriteten av remissinstanserna delar arbetsgruppens bedömning. Många remissinstanser framhåller emellertid betydelsen av att klassplaceringen föregås av samråd mellan hem och skola. FUB, RHS, RBU, samt och kommuner anser däremot, att vårdnadshavare skall ha rätt att välja mellan grundsärskolan och träningsskolan. Däremot anser att fördelningen av elever på grundsärskolan och träningsskolan bör ses som en metodfråga där valet av klassplacering blir beroende av barnets funktionshinder och särskolans möjlighet att koncentrera erforderliga resurser och kompetens för barn med likartade behov. Enligt förbundets uppfattning finns det inte anledning att lagstifta i denna fråga. Regeringen har ingen annan uppfattning. Regeringens förslag: Vanlig respektive särskild skolplikt benämns i fortsättningen enbart skol- plikt. Avgränsningen av vilka utvecklingsstörda barn som skall tas emot i särskolan preciseras. Arbetsgruppens förslag: Vanlig respektive särskild skolplikt ersätts med begreppet skolplikt. För elever i specialskolan införs nioårig skolplikt och rätt till ett frivil- ligt tionde skolår. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har motsatt sig förslaget att vanlig respektive särskild skolplikt ersätts med benämningen skolplikt. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig över förslaget att införa nioårig skolplikt även för specialskolans elever har tillstyrkt. Negativa till förslaget ställer sig bl.a. i skolan (), samtliga specialskolor som yttrat sig över betänkandet, och . Även avvisar förslaget, men föreslår att de elever som vill skall ha rätt att sluta efter nioårig skolgång. Skälen till regeringens förslag: Enligt 3 kap. 1 § skollagen har alla barn, med vissa undantag, som är bosatta i landet skolplikt. Skolplikten motsvaras av en rätt att få utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Barn i allmänhet har vanlig skolplikt. Den är nioårig och fullgörs normalt i . Särskild skolplikt har barn som inte kan gå i därför att de är utvecklingsstörda, synskadade, döva, hörselskadade eller talskadade. Barn med utvecklingsstörning tas normalt emot i särskolan och övriga i specialskolan. Elever i särskolan har nioårig skolplikt med rätt till ett frivilligt tionde skolår. Elever i specialskolan har tioårig skolplikt. Skolpliktiga barn kan också fullgöra sin skolgång i fristående skolor som är godkända för ändamålet. Regeringen delar arbetsgruppens uppfattning att det inte längre finns något behov av att ha två olika benämningar för skolplikt. Vi föreslår därför att uppdelningen i vanlig respektive särskild skolplikt ersätts med benämningen skolplikt. Att en enhetlig skolpliktsbenämning införs innebär inte att särskolan och specialskolan avvecklas som egna skolformer. Frågor om förlängd skolgång och sänkt skolplikt har behandlats i betänkandet Grunden för livslångt lärande. En barnmogen skola (SOU 1994:45). Regeringen kommer att ta ställning till de frågeställningar som betänkandet och remissbehandlingen ger upphov till. Regeringen anser därför att det inte finns skäl att ändra skolpliktstiden för specialskolans elever. Enligt 3 kap. 3 § skollagen har barn som inte kan gå i därför att de är utvecklingsstörda särskild skolplikt. De skall i regel tas emot i särskolan. Som framgått under avsnitt 6 baseras ett beslut om särskoleplacering i regel på pedagogiska, psykologiska och vid behov medicinska utredningar. När det gäller bedömningen om ett barn kan gå i måste man givetvis beakta de olika kunskapsmål som enligt den nya läroplanen och de nya kursplanerna gäller för och särskolan. Mot den bakgrunden bör uttrycket inte kan gå i preciseras. Regeringen föreslår därför att det i 3 kap. 3 § skollagen föreskrivs att barn som bedöms inte kunna nå upp till kunskapsmål därför att de är utvecklingsstörda skall tas emot i särskolan. Vid bedömningen måste självfallet beaktas det stöd som skall ges till grundskoleelever som har svårigheter i skolarbetet. Bestämmelserna i 9 kap. skollagen om fristående skolor för skolpliktiga barn är utformade med utgångspunkt i benämningarna vanlig respektive särskild skolplikt. Arbetsgruppens förslag innebar en redaktionell omarbetning av bestämmelserna om fristående skolor. Eftersom regeringen har beslutat att låta frågor om fristående skolor bli föremål för en parlamentarisk utredning (dir. 1995:16) bör i princip endast sådana ändringar göras, som är nödvändiga med anledning av slopandet av benämningarna vanlig respektive särskild skolplikt. De olika slags fristående skolor som finns bör i stället jämföras med motsvarande skolform inom det offentliga skolväsendet. Som villkor för fullgörande av skolplikt bör det därför i fortsättningen inte anges att den fristående skolan skall vara godkänd för vanlig respektive särskild skolplikt utan att den skall vara godkänd som en fristående skola som motsvarar , särskolan eller specialskolan. Kriterierna för godkännande behålls emellertid oförändrade. Mot den bakgrunden och då det redan av gällande reglering framgår att utbildningen vid en fristående skola skall vara jämförbar med utbildning i , särskolan eller specialskolan får ett beslut som fattats före ikraftträdandet anses gälla även därefter. Någon särskild övergångsbestämmelse av den innebörden kan inte anses erforderlig. Bestämmelsen i 9 kap. 5 § om internationella skolor bör omarbetas så att den blir tydligare. Någon ändring av vad som avses med en internationell skola eller av den elevgrupp som får fullgöra skolplikten i en sådan skola är inte avsedd. 8.1 Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 2 och 3 §§ Bestämmelserna har fått en annan utformning med anledning av att benämningarna vanlig skolplikt och särskild skolplikt slopats. Enligt 1 § har - med vissa undantag - alla barn som är bosatta i landet skolplikt. I 2 § anges inom vilka skolformer skolplikten skall fullgöras. Det finns också en hänvisning till bestämmelserna om skolpliktens fullgörande på annat sätt än inom , särskolan eller specialskolan. Därmed avses möjligheten att fullgöra skolplikten i sameskolan, i en fristående skola eller i en sådan särskild utbildningsform som anges i 10 kap. I 3 § anges vilka barn som skall tas emot inom de olika skolformerna. I 3 § andra stycket avgränsas särskolans elevgrupp genom uttrycket barn som bedöms inte kunna nå upp till kunskapsmål därför att de är utvecklingsstörda. Bakgrunden till ändringen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 7). Någon förändring av personkretsen är inte avsedd. kunskapsmål finns angivna i läroplanen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) och i kursplanerna. De mål som främst utgör grunden vid bedömningen är de mål som i läroplanen benämns Mål att uppnå i . Ändringen i paragrafen är en följd av att benämningen särskild skolplikt slopas. Första stycket har korrigerats så att det överensstämmer med lydelsen enligt SFS 1992:598. 1 och 2 §§ Ändringarna innebär att en fristående skola i stället för att godkännas för vanlig respektive särskild skolplikt godkänns att motsvara , särskolan respektive specialskolan. Kriterierna för godkännande har inte ändrats. 3 och 4 §§ I bestämmelserna anges vilka barn som får fullgöra skolplikten i fristående skolor som motsvarar särskolan respektive specialskolan. Elevgrupperna är desamma som de som enligt 3 kap. 3 § skall tas emot i särskolan och specialskolan. Förutom ändringar som är en följd av slopandet av benämningen vanlig skolplikt har bestämmelsen omarbetats för att den skall bli tydligare. 6, 6 a och 17 §§ Ändringarna är en följd av ändringarna i 1 och 2 §§. Ändringen är en följd av att benämningen särskild skolplikt slopas. 8.2 Förslaget till lag om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång Den nya lagen omfattar en försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande i fråga om utvecklingsstörda barns skolgång. Försöksverksamheten är begränsad tidsmässigt. Den sker inom ramen för det offentliga skolväsendet och lagen innehåller endast den avvikelse från skollagen som är nödvändig för att försöksverksamheten skall kunna genomföras. I övrigt gäller skollagens bestämmelser för utbildningen. För att försöksverksamheten skall kunna genomföras krävs avvikelse från bestämmelsen i 3 kap. 3 § andra stycket skollagen, som anger att barn som bedöms inte kunna nå upp till kunskapsmål därför att de är utvecklingsstörda skall tas emot i särskolan. försöksverksamheten pågår får kommunen inte ta emot ett barn i särskolan utan vårdnadshavarens medgivande. Personkretsen är densamma som anges i 3 kap. 3 § andra stycket skollagen. Uttrycket tas emot avser inte endast det tillfälle då ett barn börjar skolan utan avser hela den tid barnet fullgör sin skolplikt i särskolan. Om vård- nadshavaren återtar medgivandet finns förutsättningar för att ta emot barnet i särskolan. Frågan om ett barn skall tas emot i särskolan prövas enligt 3 kap. 4 § första stycket skollagen av styrelsen för särskolan i barnets hemkommun. I överensstämmelse med vad Lagrådet har föreslagit har paragrafen omformulerats så att det uttryckligen framgår hur utvecklingsstörda barn skall fullgöra sin skolplikt, om inte vårdnadshavarna lämnar sitt medgivande till att barnet tas emot i särskolan. I de fall barnet tas emot i är de bestämmelser som gäller för den skolformen tillämpliga, exempelvis timplaner, kursplaner och bestämmelserna om nationella prov och betyg. Detta till skillnad mot vad som gäller s.k. integrerade elever. Dessa elever, som är inskrivna i särskolan, skall följa särskolans styrdokument, trots att de är placerade i en grundskoleklass. Av 3 § följer att försöksverksamheten också omfattar vissa barn som inte är utvecklingsstörda. Den grupp som anges är densamma som enligt 1 kap. 16 § skollagen jämställs med utvecklingsstörda. Försöksverksamheten skall pågå under fyra läsår med början /97. Den gäller både för barn som skall börja skolan och barn som redan har börjat fullgöra skolplikten. Sammanfattning av förslagen och sammanställning av remissyttranden över betänkandet (Ds 1994:89) Rätt att välja skolform Remissyttranden har kommit in från , , i skolan (), Birgittaskolan, Åsbackaskolan, Östervångsskolan, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Falu, , , , och kommuner, , , samt , , , (), Akademikers (), och Skola (RHS), (), (), och Ungdomar (RBU), , Ungdomar och Vuxna (FUB) samt (). Yttranden har dessutom inkommit från , , , , , , , , , , , , och kommuner, vid , , (), , , , hörselskadade och språkstörda barn (DHB), Kristinaskolan, Manillaskolan, , Särskolans skolledargrupp i samt Unga hörselskadade (UH). 2 Nioårig skolplikt för alla barn i den obligatoriska skolan I betänkandet föreslås att begreppen vanlig respektive särskild skolplikt ersätts med begreppet skolplikt. För specialskolans elever föreslås nioårig skolplikt med rätt till ett frivilligt tionde skolår. Enligt nuvarande bestämmelser i 3 kap. skollagen (1985:1100) har barn i allmänhet vanlig skolplikt. Den är nioårig och fullgörs normalt i . Särskild skolplikt har barn som inte kan gå i därför att de är utvecklingsstörda, synskadade, hörselskadade eller talskadade. De utvecklingsstörda tas normalt emot i särskolan och övriga i specialskolan. Vad som sägs om utvecklingsstörda barn gäller även dem som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande tillstånd. Elever i särskolan har nioårig skolplikt med rätt till ett frivilligt tionde skolår. Elever i specialskolan har tioårig skolplikt.