prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — 10.1.30 i : Bevarandet av den biologiska mångfalden. Det föreligger stor osäkerhet om vad detta begrepp står för och vilka kriterier som bör gälla. Om begreppet som sådant skall få någon reell innebörd för politiker och andra beslutsfattare är det angeläget att innebörden konkretiseras och närmare definieras. - - - Motiven för att inrätta naturvårdsområden är som regel sociala dvs. området har intresse för rörligt friluftsliv. Då finns normalt stora behov av att göra det lättare för besökaren att ta sig fram. Försvinner denna möjlighet saknas helt motiv för att behålla instrumentet naturvårdsområde. 10.1.31 i : Det är otillfredsställande att notera att utredningen inte föreslår en fullständig integrering av prövningsreglerna i naturvårdslagen och miljöskyddslagen. - - - tillstyrker de ändrade grunderna för inrättande av naturreservat samt de redaktionella ändringarna beträffande områdesskydd. - - - Däremot ifrågasätter behovet av skyddsformen naturvårdsområde. - - - Påpekas bör även att nationalparksförordnanden kräver sådana föreskrifter om inskränkningar i rätten att förfoga över fastighet som framgår av 4 §. Detta bör anges i balken med bemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. - - - Beträffande reglerna om tillfälliga förbud, interimistiskt naturreservat 10 kap. 6 §, bör dessa ändras till att gälla även när fråga om nationalpark väckts. Det ligger naturligtvis i länsstyrelsernas ansvar att bevaka dessa intressen minst lika väl som i fallet med planerade naturreservat. - - - föreslår vidare att den reglering av skyltar m.m. som finns i 22 § naturvårdslagen också införs i 10 kap. Oavsett om dessa regler införs i balken eller flyttas till exempelvis , bör reglerna även fortsättningsvis vara restriktiva av hänsyn till landskapsbilden. - - - Beträffande 10 kap. 10 § om uppförande av vilthägn, föreslår att detta inte behöver prövas enligt balken om uppförandet sker inom detaljplanelagt område. - - - avstyrker förslaget i balken att slopa samtidig befogenhet för länsstyrelse och kommun att bilda naturreservat. - - - tillstyrker 11 kap. 7 §, som motsvarande ändringar eller tillägg i jakt- och fiskelagarna bör övervägas. - - - 14 kap. Miljöfarlig verksamhet: Tyvärr har höga målsättningar beträffande den biologiska mångfalden inte fått genomslag inför bl.a. val av bästa plats för miljöfarlig verksamhet. Detta bör åtgärdas genom att 5 kap. 3 § ändras till att gälla "Mark- eller vattenområden som har betydelse för den biologiska mångfalden eller är särskilt känsliga från ekologisk synpunkt...". - - - Vidare bör också strandskyddet tillgodoses i samband med val av bästa plats, genom att även 10 kap. 9 § skall beaktas, vid sidan om de i 14 kap. 1 § nämnda 5, 6 och 8 kap. 10.1.32 : Beslutanderätten vad avser naturreservat och naturvårdsområden bör i balken kunna delegeras till en kommun på samma sätt som i nuvarande naturvårdslag. Lokalt skyddsvärda områden bör kommunen kunna skydda med medan har kvar beslutanderätten för regionalt och nationellt skyddsvärda områden. 10.1.33 kommun: 10-12 kapiteln bör omarbetas kraftigt och eventuellt föras över till andra delar i balken, förslagsvis till aktsamhetsdelen (baskapitlen) i balken. Definitioner och begreppsutveckling måste tillkomma. - - - För att undvika att de goda ansatserna endast förblir ansatser krävs utveckling av nya begrepp som nyckelbiotoper, nyckelarter. 10.1.34 : Möjligheter att ge erforderligt skydd och bevara biologisk mångfald begränsas i stor omfattning av nuvarande bestämmelser om intrångsersättning. Det är angeläget att en sådan anpassning i lagstiftningen nu görs. 10.1.35 : Vissa regler i nuvarande naturvårdslagen bör utgå. Det gäller bestämmelser avseende affischering och skyltning m.m. Införlivandet av naturvårdslagen i innebär sannolikt att naturvårdsfrågorna får en större tyngd . Kommunen betonar vikten av en samhällsekonomiskt korrekt avvägning och resursprioritering innan beslut fattas om skydd av geografiska områden. Att införa en allmän princip om kostnadsansvar för skyddande av naturvärden förefaller omöjligt. 10.1.36 : Naturreservat, naturvårdsområden och naturminne; det är tveksamt om alla skyddsformer behövs. Eftersom avvikelserna endast består i skillnader i ersättning till markägare och olika arealomfattning borde de tre skyddsformerna kunna samordnas till en, naturreservat. 10.1.37 kommun: Utredningen har fråntagit kommunerna rätt att besluta i frågor om naturreservat m.m. Kommunen anser det synnerligen viktigt att kommunernas rätt bibehålls för att bl.a. tillgodose behovet av tätortsnära rekreationsområden. Några problem med "dubbelkommandot" kan inte vi se då vi har erfarenhet från detta förhållande. 10.1.38 kommun: kommun menar att - - - det är starkt olämpligt att den garanti för allmänhetens tillgång till bad och friluftsliv som finns i NVL 15 och 16 placeras i samma paragrafer som skall ge skydd åt känsliga natur- eller kulturmiljöer. Lämpligt är att överföra nuvarande NVL 15 och 16 till PBL. Kommunerna bör ges möjlighet att genom detaljplan alternativt områdesbestämmelser garantera allmänhetens tillgång till bad och friluftsliv. - - - Kommunerna bör jämväl ges möjlighet att genom reservatsbestämmelser skydda natur- och kulturhistoriskt värdefulla strandområden. 10.1.39 : En grundläggande princip som anges i första kapitlets första paragraf är att biologisk mångfald skall bevaras. Kommunen tror inte detta är möjligt utan en samordning av i vart fall Skogsvårdslagen och Lagen om skötsel av jordbruksmark med . 10.1.40 : Vi anser att , i väsentliga delar, saknar ett helhetsgrepp när det gäller naturvård och biologisk mångfald. Det är omöjligt att uppnå målen i balkens 1 kap. 1 § utan att väva in skogsvårdslag, ädellövskogslag och lagen om skötsel av jordbruksmark. När det gäller skyddet av de hotade arterna är regelverket otillräckligt. - - - Vi föreslår att dels definierar vad som menas med en hotad art, dels ger de hotade arterna och deras biotoper ett automatiskt skydd. Detta måste sedan ges en ekonomisk uppbackning, då det i många fall kan bli nödvändigt med intrångsersättning till berörda markägare. - - - Lagen bör utformas så att både och kommunen kan erhålla befogenheterna enligt balkens kap. 10 i likhet med gällande rätt, trots att detta avviker från "gängse principer". 10.1.41 : 10 kap. 15 §: Även kommunen måste får meddela ordningsföreskrifter. - - - 10 kap. 16 §: Möjligheten att delegera till kommunerna som här ges bör även gälla 11 kap. 1-4 §§. Kommunen ser inga nackdelar med att både stat och kommun ges möjlighet att besluta. Således bör i paragrafen ordet istället ersättas med ordet även. 10.1.42 kommun: Man konstaterar också att naturvårdslagen (NVL) inte klarar av att bevara mångfalden i naturlandskapet, ej heller räcker hänsynsreglerna i skogsvårdslagen och skötsellagen till. En av orsakerna till detta är, enligt kommunens uppfattning, de ersättningsanspråk som finns i NVL. - - - De naturreservat etc. som bildas syftar ofta till att skydda något unikt. Men vad händer egentligen med landets vanligaste naturtyp - den friska blåbärsgranskogen? - - - Den drivs numera så rationellt att man får söka länge innan man finner ett sådant område i naturlig balans, ofta i rasbranter eller i storblockig terräng. Möjligheterna att bilda naturreservat och bedriva ett mera naturanpassat skogsbruk i blåbärsgranskog är mycket små p.g.a. ersättningsreglerna. - - - En blåbärsgranskog har ofta mycket hög bonitet, vilket betyder höga ersättningskostnader. Regeringen har i en lagrådsremiss (se s. 486) angett, att avsättningen av mark till naturreservat bör ökas. Det är bra, men de områden som kommer att skyddas är inte stora sammanhängande blåbärs- granskogar, där en stor del av artutrotningen sker. 10.1.43 kommun: Det är angeläget att kommunen, vid sidan om , har möjlighet att bilda naturreservat, naturvårdsområde och naturminne. Lagtexten bör omformuleras så att även kommunen har dessa befogenheter. 10.1.44 : När det gäller bildande av ev naturvårdsområden borde endast kunna ställa krav på samråd. Tillståndskrav borde enbart gälla naturreservat. - - - I kommunala reservat bör kommunen ha samma rätt, enl. 7 §, att upphäva beslut som i 3-6 §§ när synnerliga skäl föreligger. - - - Möjligheterna att föreskriva "gottgöring" av skada är bra. Ett annat värdefullt sätt att gottgöra skadan borde också få vara att skydda, hävda eller restaurera ett likartat område i stället för det som kommer att exploateras. Skador och störningar på ett ställe bör kunna uppvägas av förbättringar på andra ställen. - - - Vilka biotoper som bör skyddas kan inte enbart avgöras från central nivå. Det är först med kunskap om de lokala biotopförhållandena som förslag till effektiva biotopskydd för livskraftiga populationer kan utformas på regional eller central nivå. - - - måste även ge kommunerna rätt och möjlighet att skydda hotade biotoper lokalt, som en del i en större biologisk infrastruktur. - - - I lagtexten, 11 kap. 5 och 6 §§, bör även finnas någon form av skydd för de hotade arternas livsmiljöer. - - - Länsstyrelserna bör inte bara samråda utan även samordna sina eventuella beslut enligt 10-12 kap. med kommunernas översiktsplaner, områdesbestämmelser, program o.dyl. Helst bör kommunerna få ärendena på remiss för politisk behandling och få möjligheter om så erfordras att överklaga. 13 kap. 2 § motsvarar 42 § naturvårdslagen men där tredje styucket utgått. Detta tredje stycke beträffande att minimera skada bör står kvar. 10.1.45 kommun: För att bevaka särskilt hotade arter bör de biotoper, där dessa förekommer skyddas mot avverkning och ingrepp. Det är viktigt att detta klart fastslås i . - - - Många kommuner besitter både ekologisk kompetens och god lokalkännedom. Detta bör betyda att dessa kommuner har mycket att tillföra på naturvårdens område. Dessa bör därför ges både yttranderätt och överklagningsrätt i dikningsfrågor inom kommunen. 10.1.46 kommun: Enligt förvaltningens uppfattning finns inga skäl för den skillnad som görs i förslaget mellan detaljplanelagda områden och områden med områdesbestämmelser. De regler som föreslås för detaljplan bör gälla även för områdesbestämmelser. - - - De lagar som har den största betydelsen för den biologiska mångfalden är ej med i balken. Dessa måste inbearbetas i balken eller omarbetas så att balkens grundprinciper även gäller för dem. 10.1.47 : Det är mycket viktigt att både kommunen och har möjlighet att bilda reservat. Det delade arbetssättet mellan kommun och länsstyrelse kompletterar varandra och fungerar bra. 10.1.48 kommun: 10 kap. 16 §: "Istället" måste ersättas med "även". finns inga praktiska problem med det som lagrådet kallar dubbelkommando, dvs. att både kommuner och staten har formella befogenheter att bilda reservat. Genomförs nuvarande förslag kommer förmodligen inga delegationer att ske och därmed elimineras i praktiken kommunernas möjligheter att bilda naturreservat. Att på detta sätt förhindra kommunala ambitioner strider mot kommittédirektiven och missgynnar miljön och det lokala engagemanget i naturvårdsfrågor. 10.1.49 kommun: Den nuvarande naturvårdslagens 23 och 24 §§ reglerar ansvaret för nedskräpning, tillsammans med 20 § renhållningslagen. Någon motsvarighet finns inte i förslaget till miljöbalk. Behovet av en motsvarighet är dock odiskutabelt. 10.1.50 kommun: finns inga problem med det som lagrådet kallar "dubbelkommando". Miljökontoret anser därför att "istället" skall bytas ut mot "även" (10 kap. 16 §). - - - Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om allmänhetens uppträdande i naturskyddade områden. Vi förutsätter att regeringen kan ge även kommunen möjlighet att meddela sådana föreskrifter. 10.1.51 kommun: Markanvändningen i stort måste anpassas så att förutsättningar för mångfald finns inom ramen för all markanvändning. Andra lagar som påverkar detta måste anpassas eller knytas till och dess ambitioner. - - - I lagtexten 11:7 talas om att införliva konventioner om skydd av vissa arter. Texten bör omarbetas så att även biotoper omfattas, t.ex. . 10.1.52 kommun: I den av undertecknade tar landet på sig ett ansvar för bevarandet av alla hotade arter samt deras livsmiljöer (biotoper). Vid antogs ytterligare avtal om bevarande av den biologiska mångfalden. Portalparagraferna i balken lägger fast dessa principer, men de kommer ej till uttryck i aktsamhetsreglerna i 10 kap. - - - Beslutanderätten vad avser naturreservat och naturvårdsområden bör i balken kunna delegeras till en kommun på samma sätt som i nuvarande naturvårdslag. befogenheter enl. 10 kap. bör fortsättningsvis kunna tillkomma både och efter delegation en kommun. Paragrafen bör ändras så att "istället" byts mot "även". 10.1.53 : anser att flera av de "naturvårdsregler" som föreslås ingå i med fördel skulle kunna infogas i en ny samlad mark- och vattenanvändningslag. - - - Ett mer generellt verkande och administrativt enkelt biotopskydd behöver tillskapas. Eventuellt kan ett mer generellt verkande biotopskydd av "strandskyddstyp" vara en tänkbar möjlighet om det hålls åtskilt från de regler som tillkommit för att slå vakt om friluftslivets intressen. 10.1.54 : Biotopskyddsparagrafen i det 11 kap. är olyckligt formulerad. Det bör bl.a. klart framgå att skyddet avser typer av biotoper och inte enskilda biotoper. 10.1.55 , LRF: I den föreslagna lydelsen av 10 kap. 3 § , som motsvarar 7 § och 19 § första stycket naturvårdslagen, har kommittén ändrat det nämnda avgränsningsbegreppet på så sätt att uttrycket "inom berörd del" utmönstrats. Kommittén karaktäriserar ändringen som endast redaktionell. LRF kan inte instämma i detta. Eftersom kommittén inte föreslår någon ändring i den nuvarande regeln i naturvårdslagen om avgränsningen av rätten till ersättning, uppkommer en skillnad mellan denna regel och regeln om avgränsningen mellan naturreservat och naturvårdsområde. Enligt LRFs uppfattning bör även de båda avgränsningssituationerna styras av samma regel som . LRF avstyrker därför ändringsförslaget. 10.1.56 Akademikers , /SR: Även en kommun bör ges rätt att meddela föreskrifter enligt 10 kap. 15 §. - - -10 kap. 16 §. "I stället" måste ersättas med "även". finns inga praktiska problem med det som lagrådet kallar dubbelkommando, dvs att både kommunen och staten har formella befogenheter att bilda reservat. -- - Delar i allt väsentligt resonemangen och förslagen i betänkandet. 10.1.57 : Vi instämmer i utredningens resonemang om vikten av allmänhetens stöd för att långsiktigt kunna driva frågan om biologisk mångfald. Friluftsliv är, som utredningen så riktigt påpekar, generellt sett inte något hot mot den biologiska mångfalden. 10.1.58 : De lagar som har den största betydelsen för den biologiska mångfalden är ej med i balken. Dessa måste alltså inbearbetas i balken eller omarbetas så att balkens grundprinciper även gäller för dem. 10.1.59 , : delar helt den uppfattning som framförs av kommittén om att den biologiska mångfalden måste bevaras och att åtgärder som medför att mångfalden minskar skall förhindras. 10.1.60 : delar i princip kommitténs uppfattning att den biologiska mångfalden har ett stort värde och att den även av etiska skäl bör bevaras. Förbundet anser dock att kommittén på ett tydligare sätt borde ha redovisat vilka förutsättningar som verkligen gäller för att bevara den biologiska mångfalden. Kravet på biologisk mångfald kan inte bli ett självändamål. Det måste vägas mot bl.a. ekonomiska mål. 10.2.1 Överbefälhavaren, : 11 § angående strandskydd bör inte gälla anläggningar som behövs för totalförsvaret. 10.2.2 : Strandskyddet ges utökat användningsområde, vilket är bra med tanke på den värdefulla funktion stranden har i flera biologiska avseenden. Det hade emellertid varit värdefullt att tydliggöra nyheten genom att ge denna grund en egen paragraf. - - - Det är bra att förenkla förfarandet för strandskyddsdispens vid planläggning. Det är viktigt att ambitionsnivån inte sänkts utan snarare höjts med tanke på den tillagda grunden för skydd. Det är också viktigt att regeln återfinns i balken, som den förbudsdispens det är, för att inte riskera en feltolkning med innebörd att avvägning mellan olika motstående intressen är tillåten. - - - roll blir betydelsefull och en ändring i 12 kap. PBL kan vara lämplig. 10.2.3 : tillstyrker att motiven för strandskyddet i 10 kap. 11 § utökas med växt- och djurlivet och noterar att reglerna inte omfattar åtgärder som behövs för skogsskötseln. 10.2.4 : Man har i föreslagit att strandområden, som uppenbarligen saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften, ej skall omfattas av strandskydd. Ur fiskets synvinkel är detta oroväckande, då fritidsfiskets förutsättningar kan påverkas negativt om tillgängligheten till stränder försvåras. Vidare har strandskyddet, även om detta inte är det formella syftet, i praktiken också gynnat fisket genom att skapa ett skydd för stränderna och därmed också för strandnära vattenområden av värde för fiskfaunan. avstyrker bestämt denna urholkning av strandskyddet. 10.2.5 Kammarkollegiet: Kollegiet tillstyrker förslaget om ett utökat strandskydd till att omfatta inte bara skydd för friluftslivet utan även skydd för växt- och djurlivet. Kollegiet tillstyrker även den föreslagna ordningen för reglering av strandskyddet inom detaljplaneområde. Med den föreslagna ordningen stärks strandskyddsintressena som en osäkerhetsfaktor för enskilda undanröjes. Dessutom faller den nuvarande dubbelprövningen av kommun och länsstyrelse bort. 10.2.6 : delar kommitténs uppfattning om strandskyddets betydelse. tillstyrker kommitténs förslag om att strandskyddet skall kunna tillämpas för att hävda livsbetingelserna för växt- och djurlivet. Det är också bra att "bad" inte bibehålls som en grund för strandskyddet. - - - Verket biträder även kommitténs lösning vad gäller strandskydd i detaljplan. Verket vill dock understryka vikten av att strandskyddet tas in som en självständig prövningsgrund i 12 kap. 1 § PBL. - - - 10 kap. 16 § om delegation till kommun bör flyttas till 20 kap. om prövningsmyndigheter, där det systematiskt bättre hör hemma. 10.2.7 : Ändringsförslaget som innebär att strandskyddets geografiska omfattning kan regleras genom en planbestämmelse tillstyrks. - - - Ersättningsfrågorna bör kunna hanteras inom ramen av en förrättning. 10.2.8 Kammarrätten i : 10 kap. 11 § första stycket p. 4 och 5 i balken avseende strandskydd utgör behövliga kompletteringar i förhållande till nuvarande lagstiftning. Förslaget fyller här ett praktiskt behov. - - - 11 kap. 1 § - I andra stycket sista meningen bör uttrycket "något slag" preciseras. 10.2.9 : Utvidgandet av strandskyddets syfte till det ekologiska är synnerligen viktigt och innebär att det inte gärna kan överlåtas till en kommun att utan statlig överprövning häva strandskyddet eller ge dispens från detta. Ordalagen måste förbättras i strandskyddsparagraferna. Förutsättningarna för dispens måste kopplas till balkens regler i övrigt. 10.2.10 , SLU: SLU stödjer förslaget till att strandskyddet skall finnas till även som skydd för växt- och djurlivet. Eftersom motsatta intressen lätt kan uppstå mellan strandskyddet som skydd för växt- och djurlivet och andra intressen, torde det även vara förenat med en viss fara för strändernas långsiktiga skydd om strandskyddet helt kan upphävas inom detaljplanerat område av samma myndighet som är satt att besluta i planfrågor. Risken är att det skapas detaljplan över områden enbart med avsikt att därigenom kunna kringgå reglerna om strandskydd. 10.2.11 : tillstyrker att motiven för strandskyddet förstärks och utökas med ekologiska motiv. - - - Skogs- vårdsstyrelsen anser det också nödvändigt att länsstyrelserna ges möjlighet till överprövning av en kommuns beslut om minskat eller upphört strandskydd inom detaljplan. 10.2.12 i : Ändringarna i strandskyddet och dess tillämpning tillstyrks. - - - Det bör i förarbetena påpekas att biotopskyddet (11:3) även gäller vatten- och strandområden och att undantaget i 10:11 inte gäller för det exklusiva biotopskyddet. 10.2.13 i : Förslaget att vidga grunden för strandskyddet att omfatta strändernas värden för växt- och djurlivet är synnerligen angeläget och tillstyrks. Kommittén föreslår också att kommunerna skall få bestämma om strandskyddet inom fastställd detaljplan. Enligt gällande bestämmelser är det som har denna befogenhet. Förslaget bör utvärderas tillsammans med det förslag till differentierad tillämpning av strandskyddsbestämmelserna som upprättat och som remissbehandlas som . - - - Länsstyrelserna bör ha möjlighet att ingripa om kommunerna inskränker strandskyddet i områden av riksintresse för naturvård, kulturvård eller det rörliga friluftslivet. 10.2.14 i : delar kommitténs uppfattning att frågan om att bevara stränderna skall ses i ett långsiktigt perspektiv, och att planeringsinsatser inte aktivt skall styra bebyggelse till stränderna. - - - Bebyggelseintresset bör ses som ett legitimt allmänt intresse. Att ge bebyggelseintresset en vikt som allmänt intresse, som i det konkreta fallet skall vägas mot andra intressen med stöd av översiktsplanens överväganden och fördjupade kunskapsunderlag anser vara en logisk följd av PBL-NRL-systemet och den utvecklade översiktsplanering vi har. - - - Det borde vara möjligt att åstadkomma en något mer flexibel tillämpning av strandskyddsbestämmelserna inom ramen för nuvarande regler i 15 och 16a §§ NVL. En förutsättning för detta är att strandområdenas värde och bebyggelsetrycket är tillfredsställande belyst i översiktsplaner. - - - delar kommitténs uppfattning att kommunerna kan besluta om strandskyddets omfattning inom detaljplanelagt område. En fungerande kontrollstation i planprocessen bör dock finnas på länsnivå, liksom för riksintressen m.m. föreslår därför att strandskyddet tas in som en självständig prövningsgrund i 12 kap. 1 § PBL. Detta skulle även förtydliga roll och ansvar för strandskyddets behandling i glesbygdsområden. 10.2.15 i : tillstyrker de föreslagna förändringarna beträffande strandskyddet med vissa förbehåll. - - - förordar att både och kommunen skall ha rätt att besluta med ömsesidig samrådsplikt. - - - Av 10 kap. 11 § första stycket bör det klart framgå att det även är förbjudet att inom strandskyddsområde uppföra anläggning. Detta skulle bringa bestämmelsen i bättre överensstämmelse med . 10.2.16 i : tillstyrker att grunden för strandskyddet utvidgas till att innefatta inte bara skydd för friluftslivet utan även skydd för växt- och djurlivet. Det är angeläget att dessa förhållanden förs in som starkt motiv för ett bevarat strandskydd. - - - tillstyrker förslaget att överlåta till kommunen att i vissa fall besluta om strandskyddet för att lösa vissa samordningsproblem mellan gällande regler enligt nuvarande naturvårdslag och plan- och bygglag. Samma bestämmelser bör dock gälla oavsett om ett område omfattas av detaljplan eller områdesbestämmelser under förutsättning att föreslagna förändringar i genomförs. 10.2.17 i län: hälsar med tillfredsställelse förslaget i § 9 enligt vilket syftet med strandskyddet utvidgas till att bevara goda livsbetingelser på land och i vatten för växt- och djurliv. 10.2.18 i : vill också tillstyrka förslaget att direkt i lagen ange att strandskyddet även har till syfte att bevara livsbetingelserna för det biologiska livet. Med hänvisning till de speciella förutsättningarna i länet, kan dock inte i övrigt tillstyrka den föreslagna förändringen av strandskyddsbestämmelserna. Det finns ett starkt behov av att skydda våra stränder i landet. I sydvästra är det som beslutade om fullt motiverat med ett byggnadsförbud utefter våra stränder i form av ett generellt strandskydd. - - - I de starkt uppodlade delarna av södra och västra är stränderna praktiskt taget de enda allemansrättsligt tillgängliga områdena på nära håll utanför tätorterna. - - - Genom ändrade tillämpningsföreskrifter i strandskyddsbestämmelserna kan regionala anpassningar göras i riket.