prop · GI03188 · 1995-01-01 00:00:00 — För att inte onödigt arbete skall behöva läggas ner på delgivning med personer som försöker hålla sig undan, finns det alltså enligt regeringens uppfattning nu anledning att överväga om inte i fortsättningen den omständigheten att den sökte vid något tidigare delgivningstillfälle har varit svår att delge skall kunna få användas vid bedömning av om så kan antas vara fallet även vid ett senare delgivningstillfälle. Innan spikning sker bör det även fortsättningsvis först och främst krävas tillräcklig utredning om att den sökte har hemvist på den uppgivna adressen. Vidare måste han ges något tillfälle att själv bekräfta mottagandet av delgivningshandlingen. Detta kan ske brevledes (ordinär delgivning) eller vid besök av stämningsman, eller eventuellt något bud, i hans bostad eller på hans arbetsplats. Något sådant besök krävs också för att konstatera att varken den sökte själv träffas eller någon som kan ta emot surrogatdelgivning. När det sedan gäller rekvisitet om avvikande eller annat undanhållande är rättsläget alltså sådant att rekvisitet måste vara uppfyllt för varje ny handling som skall delges. Bakgrunden är att det inte är säkert att den som håller sig undan delgivning av en handling nödvändigtvis kommer att göra det även beträffande senare delgivningshandlingar. I praktiken är det emellertid tveklöst mycket ofta så att den som målmedvetet försöker hålla sig undan delgivning i ett fall då en myndighet söker honom också försöker undvika att bli delgiven i andra fall. Därför bör det kunna accepteras att en utredning om undanhållande i ett delgivningsfall får användas som en del av underlaget för bedömning av om den sökte håller sig undan delgivning även i ett senare fall. Därmed skulle man kunna begränsa eftersökningsarbetet i åtskilliga delgivningsfall. Särskilt angeläget är det, vilket ett flertal remissinstanser bekräftat, att inte behöva ägna onödigt mycket arbete åt att gång på gång dokumentera undanhållande hos personer som ofta söks för delgivning och som på goda grunder kan påstås ha satt i system att försöka hålla sig undan delgivning. En stor del av stämningsmännens arbete åtgår nämligen till att ofta söka en ganska liten grupp sådana personer. Detta arbete inverkar uppenbarligen menligt på stämningsmannaverksamheten på olika sätt. Ett undanhållanderekvisit finns också i 33 kap. 6 § andra stycket och dit hänvisar även 29 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Sålunda får stämning i tvistemål resp. föreläggande i betalningsföreläggande eller vanlig handräckning inte surrogatdelges enligt 12 § delgivningslagen med mindre det finns anledning att anta att den sökte har avvikit eller annars håller sig undan. Det finns föreskrifter även för ett flertal andra situationer att delgivning enligt 12 § delgivningslagen är underkastad samma begränsning. I dessa fall är det också som regel fråga om att en stämningsman eller ett bud besöker bostaden eller arbetsplatsen. Här finns också ett utrymme att minska på kravet på utredning om undanhållande i det nya ärendet, om det finns tidigare erfarenheter, för att oftare kunna lämna delgivningshandlingen till någon annan än den sökte personligen. Frågan är då vilken sorts utredning som lämpligen bör kunna tilläggas betydelse för bedömningen. Här har framkommit olika synpunkter under remissbehandlingen. Några efterlyser större konkretion än i det remitterade förslaget. Andra menar att det tvärtom är en fördel med en öppen formulering i lagtexten. Regeringen ansluter sig till den senare meningen. Med hänsyn till den stora variation som kan förekomma i fråga om utredningsunderlag och delgivningssituationer skulle en detaljerad lagreglering riskera att bli stelbent och mindre ändamålsenlig. Allt tillgängligt material bör i och för sig få beaktas, men materialets ålder och karaktär i övrigt får avgöra dess värde. Formuleringen i promemorian att tidigare delgivningserfarenheter skall få beaktas "i skälig utsträckning" bör därför utgå, såsom också föreslagits under remissbehandlingen. För att ange några hållpunkter för bedömningen vill regeringen först säga att materialet bör vara någorlunda färskt för att kunna tillmätas någon större vikt. Vi anser att vi bör avstå från försök att närmare precisera några tidsgränser. Vidare bör givetvis inte varje misslyckat delgivningsförsök få betydelse, utan det bör vara fråga om ganska säkra slutsatser om att den sökte medvetet har hållit sig undan. Normalt bör sådant material som i ett tidigare fall har lett fram just till ett beslut om spikning eller surrogatdelgivning med stöd av t.ex. 33 kap. 6 § andra stycket eller 29 § lagen om betalnings- föreläggande och handräckning kunna tillmätas stor betydelse för bedömningen av ett senare fall, om det inte har tillkommit nya faktorer som talar i annan riktning eller om det t.ex. är fråga om en helt annan sorts ärende än vid det tidigare tillfället. Även andra gjorda erfarenheter om den sökte och dennes förhållningssätt i delgivningssammanhang kan vara av betydelse. Här kan särskilt uppmärksammas att polisens stämningsmän ofta har en mycket god kännedom om de eftersökta personernas levnadssätt, personliga förhållanden och inställning till att medverka vid delgivning. Av dessa skäl föreslår regeringen en ny regel av följande innehåll. Om det för användning av ett visst delgivningssätt föreskrivs att det skall finnas anledning att anta att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan, skall bedömningen få grundas även på omständigheter som har framkommit vid andra delgivningsförsök med den sökte. I promemorian föreslogs att en sådan regel skulle tas in som en ny 7 § i 33 kap. . För att kunna tillämpas generellt och inte bara vid de allmänna domstolarna bör regeln emellertid i stället tas in i delgivningslagen, lämpligen som en ny 18 a §. 8 Kärandens ansvar för delgivning Regeringens förslag: Om delgivning av stämning i ett dispositivt tvistemål inte har kunnat ske, får rätten erbjuda käranden att ta över delgivningen vid påföljd att stämningsansökan annars avvisas. Promemorians förslag överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för förslaget: I 30 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning finns en regel som gäller vissa svårare delgivningsfall. Det inträffar givetvis att kronofogdemyndigheten trots upprepade försök inte lyckas delge svaranden föreläggandet i målet. Det kan vara så att kraven för spikning inte är uppfyllda eller att förutsättningar för delgivning genom kungörelse inte finns. I den situationen skall kronofogdemyndigheten pröva om försöken till delgivning skall fortsätta eller om sökanden skall erbjudas att själv ombesörja delgivningen. Om sökanden inte antar erbjudandet, skall ansökan avvisas. Om sökanden antar erbjudandet får han ett föreläggande att ombesörja delgivning vid påföljd att ansökan annars förfaller. När kronofogdemyndigheten gör sin bedömning av denna delgivningsfråga skall hänsyn tas till det arbete och den kostnad som dittills lagts ned på delgivningen i målet, förutsättningarna att fortsatta försök skall lyckas och omständigheterna i övrigt. Enligt uttalande i propositionen till lagen om betalningsföreläggande och handräckning (prop. 1989/90:85 s. 122) bör arbetet och kostnaden sättas i relation till sökandens motprestation, dvs. ansökningsavgiften, och även relationen till vad som yrkas i målet kan vara av betydelse. Regeln i 30 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning har en förebild i 31 c § lagsökningslag, där den infördes . Såväl tidigare hos tingsrätterna som hos kronofogdemyndigheterna har det beskrivna förfarandet kommit till användning i ganska stor utsträckning och har varit ett verksamt instrument i delgivningsarbetet i den summariska processen. I promemorian föreslås att regelns tillämpningsområde utvidgas till delgivning av stämning i de mål vid tingsrätterna som närmast motsvarar målen i den summariska processen hos kronofogdemyndigheterna, nämligen de dispositiva tvistemålen. De flesta remissinstanser som uttalat sig i frågan menar att förslaget är bra och kommer att påskynda handläggningen av målen. anser dock att det primärt är samhällets uppgift att tillhandahålla ett välfungerande delgivningssystem och pekar på en risk att parter som inte har resurser och kunskaper att överta delgivningen kommer att drabbas. anför liknande synpunkter. Enligt regeringens mening kan ett genomförande av promemorians förslag bidra till effektiviteten och genomströmningstakten för tvistemål vid tingsrätterna. När det gäller och tingsrätts invändningar vill vi framhålla att huvudregeln fortfarande skall vara att tingsrätterna sköter delgivningen och att den föreslagna formen av partsdelgivning bara skall komma till användning när tingsrätten har gjort aktningsvärda delgivningsförsök men misslyckats. Inför en eventuell tillämpning av regeln är det också lämpligt att beakta just det som samfundet tar upp, nämligen parternas processuella styrke- förhållanden. Regeringen biträder promemorians ståndpunkt att förfarandet av praktiska skäl bör gälla bara delgivning av stämning i de aktuella tvistemålen, inte ett eventuellt fortsatt förfarande. Det bör inte vara något hinder att stämningen innehåller även kallelse till förhandling i målet, men det finns anledning att tro att regeln kan komma till användning särskilt i sådana mål där svaranden i stämningen föreläggs att avge skriftligt svaromål vid påföljd av tredskodom. Givetvis skall det inte heller möta något hinder att bifoga andra handlingar till en stämning som käranden skall delge, såsom - förutom stämningsansökan - information om förenklad delgivning. Enligt vissa hovrättsavgöranden som gällde lagsökningsmål har tingsrätten inte varit behörig att avvisa en ansökan utan att först ha prövat om förutsättningar för delgivning genom kungörelse har funnits. Detta bör också gälla för tvistemålen. Innan tingsrätten avvisar en ansökan om stämning därför att käranden inte har antagit ett erbjudande att överta delgivningen, måste tingsrätten alltså pröva om den kan delge stämningen genom kungörelse. Regeln om kärandens delgivningsansvar bör tas in som ett nytt tredje stycke i 6 § i 33 kap. . I promemorians förslag till lagtext anges att erbjudandet får sändas med post till käranden under hans i målet uppgivna adress eller förmedlas på annat lämpligt sätt. Formuleringen är hämtad från 30 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Enligt regeringens mening behövs det inte något sådant förtydligande i . Delgivning av erbjudandet bör som regel kunna underlåtas med stöd av reglerna i 33 kap. 2 § första stycket . Av 32 kap. 2 § följer att kärandens talan förfaller, om denne antar erbjudandet att ombesörja delgivning av stämningen men inte inkommer med bevis om att delgivning skett. Detta bör därför inte, såsom i promemorians förslag, sägas även i 33 kap. 6 §. Enligt 32 kap. 2 § gäller vidare att ett föreläggande - som ibland i stället utformas som ett medgivande - för en part att ömbesörja delgivning skall innehålla en erinran om att talan förfaller om bevis om delgivning inte inkommer i rätt tid. Avlutningsvis vill vi understryka att en tillämpning av den föreslagna regeln kan leda till att kärandens talan förfaller eller avvisas, men aldrig till att den ogillas. Käranden har alltså alltid möjlighet att återkomma med en ny stämningsansökan. De föreslagna lagändringarna leder till att polisens stämningsmannaorganisation avlastas betydligt. Även andra myndigheter, särskilt domstolarna, kommer att avlastas en del arbete med delgivning. De nya reglerna kommer att bidra till effektivare och snabbare handläggning av många mål och ärenden. Häri ligger viktiga besparingar som medför att resurser hos myndigheterna frigörs för andra angelägnare uppgifter där. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft , lämpligen . Några övergångsbestämmelser är inte påkallade. 1 Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Härigenom föreskrivs att 3 a § delgivningslagen (1970:428) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 a §[5] Om det inte är olämpligt med hänsyn till omständigheterna, får ordinär delgivning med den som är part eller som har liknande ställning i ett mål eller ärende ske genom att myndigheten sänder handlingen med post till den sökte under hans senast kända adress och minst senare skickar ett meddelande om att handlingen har sänts (förenklad delgivning). Förenklad delgivning Förenklad delgivning får inte avse får användas bara om den stämningsansökningar sökte har delgivits eller andra handlingar upplysning om att varigenom mål eller förenklad delgivning ärenden anhängiggörs och kan komma att användas får användas bara om den i målet eller ärendet. sökte har delgivits Delgivning av sådan upplysning om att upplysning behöver dock förenklad delgivning inte ske med den som kan komma att användas har inlett målet eller i målet eller ärendet. ärendet eller som har Delgivning av sådan gett in en skrivelse i upplysning med den som ett pågående mål eller inlett målet eller ärende, om upplysningen ärendet behöver dock lämnas i nära anslutning inte ske, om upp- till att dennes ansökan lysningen lämnas i nära eller skrivelse har anslutning till att kommit in till myn- dennes ansökan kommit digheten. in till myndigheten. Förenklad delgivning får inte avse stämningsansökningar eller andra handlingar genom vilka mål eller ärenden anhängiggörs. I mål om betalningsföre- läggande eller vanlig handräckning får dock svaranden i föreläggan- det delges upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas vid tingsrätten, Arbetsdomstolen eller , om målet efter bestridande överlämnas dit. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [5] Senaste lydelse 1993:1688. 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 28 kap. 2, 4 och 5 §§ samt 33 kap. 6 § skall ha följande lydelse, dels att det i 33 kap. skall införas en ny paragraf, 7 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 §[1] För eftersökande av den För eftersökande av den som skall gripas, som skall gripas, anhållas eller häktas, anhållas eller häktas, hämtas till förhör eller hämtas till förhör eller till inställelse vid till inställelse vid rätten, delges stämning rätten, delges stämning i brottmål eller i brottmål eller underkastas kropps- kallelse till visitation eller förhandling som kroppsbesiktning får tilltalad i sådant mål husrannsakan företas eller underkastas hos honom, så ock hos kroppsvisitation eller annan, om synnerlig kroppsbesiktning får anledning förekommer, husrannsakan företas att den sökte uppehåller hos honom, eller hos sig där. Husrannsakan någon annan om det för delgivning av finns synnerlig stämning i brottmål får anledning att anta att företas endast om det den sökte uppehåller sig för brottet är stadgat där. 4 §[2] Förordnande om Förordnande om husrannsakan meddelas, husrannsakan meddelas, utom i fall som avses utom i fall som avses i tredje stycket, av i tredje stycket, av undersökningsledaren, undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. åklagaren eller rätten. Förordnande om hus- Förordnande om hus- rannsakan för delgiv- rannsakan för delgiv- ning av stämning i ning i brottmål skall brottmål skall alltid alltid meddelas av meddelas av rätten. Kan i annat i annat fall fall husrannsakan husrannsakan antas bli antas bli av stor av stor omfattning omfattning eller eller medföra synnerlig medföra synnerlig olägenhet för den hos olägenhet för den hos vilken åtgärden företas, vilken åtgärden företas, bör, om ej fara är i bör, om det inte är fara dröjsmål, åtgärden inte i dröjsmål, åtgärden inte vidtas utan rättens vidtas utan rättens förordnande. Fråga om husrannsakan Fråga om husrannsakan får rätten ta upp på får rätten ta upp på yrkande av yrkande av undersökningsledaren undersökningsledaren eller åklagaren. Efter eller åklagaren. Efter åtalet får rätten även på åtalet får rätten även på yrkande av målsägande yrkande av målsägande eller självmant ta upp eller självmant ta upp en sådan fråga. Fråga en sådan fråga. Fråga om husrannsakan för om husrannsakan för delgivning av stämning delgivning i brottmål i brottmål tas upp av tas upp av rätten rätten självmant eller självmant eller på på yrkande av yrkande av polismyndighet eller polismyndighet eller åklagaren. Förordnande om husrannsakan för eftersökande av den som skall häktas enligt beslut som avses i 24 kap. 17 § tredje stycket eller hämtas till inställelse vid rätten meddelas av polismyndighet eller polisman enligt bestämmelser i polislagen (1984:387). 5 §[3] Utan förordnande, som Utan förordnande, som sägs i 4 §, får polisman sägs i 4 §, får polisman företa husrannsakan, om företa husrannsakan, om fara är i dröjsmål. Vad det är fara i dröjsmål. som sagts nu gäller ej Vad som sagts nu gäller husrannsakan för inte husrannsakan för delgivning av stämning delgivning i brottmål. 33 kap. 6 §[4] Vad i 5, 12 och 15 §§ Vad som föreskrivs i delgivningslagen 5, 12 och 15 §§ (1970:428) är stadgat delgivningslagen gälle ej delgivning av (1970:428) gäller inte stämning i brottmål. delgivning av stämning Stämning i tvistemål må i brottmål. ej delgivas enligt 12 § Stämning i tvistemål får delgivningslagen med delges enligt 12 § mindre anledning delgivningslagen bara förekommer att den sökte om det finns anledning avvikit eller eljest att anta att den sökte håller sig undan. har avvikit eller annars håller sig undan. Har delgivning av stämning i tvistemål där förlikning om saken är tillåten inte kunnat ske, skall rätten pröva om försöken till delgivning skall fortsätta eller om käranden skall erbjudas att själv ombesörja delgivningen. Hänsyn skall därvid tas till det arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på delgivningen, förutsättningarna för att fortsätta försök skall lyckas samt omständigheterna i övrigt. Erbjudandet får sändas med post till käranden under hans i målet uppgivna adress eller förmedlas på annat lämpligt sätt. käranden erbjudandet, tillämpas 32 kap. 2 § . I annat fall skall ansökan avvisas. 7 §[5] Om det är av betydelse för en fråga om delgivning huruvida det finns anledning att anta att den sökte har avvikit eller annars håller sig undan, får det i skälig utsträckning beaktas vad som i detta av- seende har framkommit vid tidigare delgiv- ningsförsök med den sökte. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1985:267. [2] Senaste lydelse 1990:443. [3] Senaste lydelse 1990:443. [4] Senaste lydelse 1970:429. [5] Förutvarande 7 § upphävd genom 1992:1511. Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över departementspromemorian Vissa effektiviseringar på delgivningsområdet (Ds 1994:129) Remissyttranden över departementspromemorian har avgetts av ombudsmän, för , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i , , Riksåklagaren, , , , i , i , i , i , i , i , Krono- fogdemyndigheten i , Arbetsdomstolen, , , , akademikers centralorganisation, i , och . 1 Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Härigenom föreskrivs i fråga om delgivningslagen (1970:428) dels att 3 a § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 18 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 a §[6] Om det inte är olämpligt med hänsyn till omständigheterna, får ordinär delgivning med den som är part eller som har liknande ställning i ett mål eller ärende ske genom att myndigheten sänder handlingen med post till den sökte under hans senast kända adress och minst senare skickar ett meddelande om att handlingen har sänts (förenklad delgivning). Förenklad delgivning Förenklad delgivning får inte avse får användas bara om den stämningsansökningar sökte har delgetts eller andra handlingar upplysning om att för- varigenom mål eller enklad delgivning kan ärenden anhängiggörs och komma att användas i får användas bara om den målet eller ärendet. sökte har delgivits Sådan upplysning behöver upplysning om att dock inte delges med förenklad delgivning den som har inlett kan komma att användas förfarandet vid i målet eller ärendet. myndigheten eller som Delgivning av sådan har gett in en upplysning med den som skrivelse i målet eller inlett målet eller ärendet, om ärendet behöver dock upplysningen lämnas i inte ske, om nära anslutning till upplysningen lämnas i att dennes ansökan nära anslutning till eller skrivelse har att dennes ansökan kommit in till myn- kommit in till myn- digheten. Förenklad delgivning får inte avse stämningsansökningar eller andra handlingar varigenom mål eller ärenden anhängiggörs. Har ett mål om betalnings- föreläggande eller vanlig handräckning efter bestridande över- lämnats till tingsrätt, Arbetsdomstolen eller får dock svaranden delges skrivelsen med begäran om överlämnande och andra handlingar i målet genom förenklad delgivning, om svaran- den hos kronofogdemyn- digheten har delgetts upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet hos tingsrätten, Arbetsdomstolen eller . 18 a § Om det för att ett visst delgivningssätt skall få användas föreskrivs att det skall finnas anledning att anta att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan, får bedömningen grundas även på omstän- digheter som har fram- kommit vid andra delgivningsförsök med den sökte. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [6] Senaste lydelse 1993:1688. 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 28 kap. 2, 4 och 5 §§ samt 33 kap. 6 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 28 kap. 2 §[1] För eftersökande av den För eftersökande av den som skall gripas, som skall gripas, anhållas eller häktas, anhållas eller häktas, hämtas till förhör eller hämtas till förhör eller till inställelse vid till inställelse vid rätten, delges stämning rätten eller i brottmål eller under- underkastas kastas kropps- kroppsvisitation eller visitation eller kroppsbesiktning får kroppsbesiktning får husrannsakan företas husrannsakan företas hos honom, eller hos hos honom, så ock hos någon annan om det annan, om synnerlig finns synnerlig anled- anledning förekommer, ning att anta att den att den sökte uppehåller sökte uppehåller sig där. Husrannsakan Detsamma gäller i fråga för delgivning av om en tilltalad som stämning i brottmål får söks för delgivning av företas endast om det stämning eller kallelse för brottet är stadgat till förhandling, om fängelse. försök till delgivning har misslyckats eller bedöms som utsiktslösa. 4 §[2] Förordnande om Förordnande om husrannsakan meddelas, husrannsakan meddelas, utom i fall som avses utom i fall som avses i tredje stycket, av i tredje stycket, av undersökningsledaren, undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. åklagaren eller rätten. Förordnande om hus- Förordnande om hus- rannsakan för delgiv- rannsakan för delgiv- ning av stämning i ning skall alltid brottmål skall alltid meddelas av rätten. Kan meddelas av rätten. Kan i annat fall i annat fall husrannsakan antas bli husrannsakan antas bli av stor omfattning av stor omfattning eller medföra synnerlig eller medföra synnerlig olägenhet för den hos olägenhet för den hos vilken åtgärden företas, vilken åtgärden företas, bör, om det inte är fara bör, om ej fara är i i dröjsmål, åtgärden inte dröjsmål, åtgärden inte vidtas utan rättens vidtas utan rättens förordnande. Fråga om husrannsakan Fråga om husrannsakan får rätten ta upp på får rätten ta upp på yrkande av yrkande av undersökningsledaren undersökningsledaren eller åklagaren. Efter eller åklagaren. Efter åtalet får rätten även på åtalet får rätten även på yrkande av målsägande yrkande av målsägande eller självmant ta upp eller självmant ta upp en sådan fråga. Fråga en sådan fråga. Fråga om husrannsakan för om husrannsakan för delgivning av stämning delgivning tas upp av i brottmål tas upp av rätten självmant eller rätten självmant eller på yrkande av på yrkande av polismyndighet eller polismyndighet eller åklagaren.