prop · GI03135 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1994/95:135 Ändrade ersättningsregler i lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291) Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås ändringar i lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291). Ändringarna innebär att en innehavare av ett tillstånd som meddelats enligt äldre vattenrättslig lagstiftning inte skall ha rätt till ersättning för kostnader med anledning av sådana nya eller ändrade villkor om skadeförebyggande eller skadekompenserande åt-gärder som har föreskrivits vid omprövning av villkoren för tillståndet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3 2 Lagtext.................................. 3 3 Ärendet och dess beredning............... 5 4 Omprövning av villkoren för tillstånd till ett vattenföretag................... 5 4.1 Omprövning av villkoren för nya till- stånd................................ 5 4.2 Omprövning av villkoren för äldre tillstånd............................ 7 5 Tillståndshavarens rätt till ersättning vid omprövning av villkoren för ett till- stånd.................................... 9 5.1 Rätten till ersättning vid omprövning av nya tillstånd..................... 9 5.2 Rätten till ersättning vid omprövning av äldre tillstånd................... 10 6 Kammarkollegiets framställning om ändring i 11 och 12 §§ lagen om införande av vattenlagen.............................. 12 7 Förslag till ny reglering................ 13 8 Kostnadskonsekvenser..................... 17 9 Författningskommentar.................... 17 Bilaga 1 Förteckning över remissinstanserna... 18 Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag.......... 19 Bilaga 3 Lagrådets yttrande................... 21 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........................... 22 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1983:292) ominförande av vattenlagen (1983:291). Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291) Härigenom föreskrivs att 11 och 12 §§ lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 §[1] Medför omprövning enligt Medför omprövning enligt 15 kap. 3, 4, 9 eller 15 kap. 3, 4, 9 eller 11 § 11 § nya vattenlagen av nya vattenlagen av ett ett tillstånd enligt tillstånd enligt vatten- vattenlagen (1918:523) lagen (1918:523) eller eller motsvarande äldre motsvarande äldre bestämmelser skada för bestämmelser förlust av tillståndshavaren utgår vatten eller fallhöjd ersättning till denne, eller inskränkning i om inte annat följer av rätten att reglera 12 § eller fråga är om vattnets avrinning för omprövning för att tillståndshavare som förbättra en vattenan- omfattas av omprövningen läggnings säkerhet. utgår ersättning för förlusten eller in- skränkningen, om inte annat följer av 12 § eller fråga är om omprövning för att förbättra en vattenan- läggnings säkerhet. Medför omprövning enligt nya vattenlagen av tillstånd som avses i första stycket skada för annan än tillståndshavaren utgår ersättning härför. För mottagare av andelskraft eller av ersättning genom överföring av kraft enligt vattenlagen (1918:523) i dess lydelse före gäller dock viss begränsning enligt 15 §. Beträffande ersättning enligt första eller andra stycket äger 9 kap. 1-10 §§ och 13 § nya vattenlagen motsvarande tillämpning. Därvid skall vad som sägs om andelskraft tillämpas även på sådan ersättning genom överföring av kraft varom stadgas i andra stycket. **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1989:514. 12 § Om skada som avses i Om förlust eller 11 § första stycket inskränkning som avses i utgörs av förlust av 11 § första stycket vatten eller fallhöjd föranleds av omprövning eller inskränkning till förmån för det allmänna i rätten att reglera fiskeintresset, allmän vattnets avrinning och farled, allmän hamn, omprövningen sker till allmän flottled eller förmån för det allmänna hälsovården eller, vid fiskeintresset, allmän omprövning enligt 15 kap. farled, allmän hamn, 3 § eller 9 § första allmän flottled eller meningen nya hälsovården eller, vid vattenlagen, till förmån omprövning enligt 15 för den allmänna miljövår- kap. 3 § eller 9 § den, är tillståndshavaren första meningen nya skyldig att utan vattenlagen, till förmån ersättning tåla förlusten för den allmänna miljö- eller inskränkningen till vården, är tillstånds- så stor del som, havaren skyldig att utan tillsammans med vad han ersättning tåla skadan tidigare efter den nya till så stor del som, lagens ikraftträdande har jämte vad han tidigare avstått enligt denna efter den nya lagens paragraf eller 14 §, ikraftträdande har motsvarar en tjugondel avstått enligt denna av det produktionsvärde paragraf eller 14 §, eller det värde av motsvarar en tjugondel vattenmängd, fallhöjd av det produktionsvärde eller maga-sinsvolym som eller det värde av avses i 9 kap. 14 § andra vattenmängd, fallhöjd stycket nya vattenlagen. eller magasinsvolym som avses i 9 kap. 14 § andra stycket nya vattenlagen. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser tillämpas i mål i vilka ansökan har gjorts före ikraftträdandet. 3 Ärendet och dess beredning Ett tillstånd till ett vattenföretag som lämnas med stöd av vattenlagen (1983:291) kan omprövas till förmån för allmänna och enskilda intressen. Enligt lagen (1983:292) om införande av vattenlagen kan även tillstånd enligt äldre vattenrättslig lagstiftning omprövas. Tillståndshavaren har i vissa fall rätt till ersättning för den skada han drabbas av med anledning av omprövningen. Medför omprövningen att tillståndshavaren drabbas av nya eller ändrade villkor om produktionsinskränkande åtgärder gäller i princip samma ersättningsregler för nya och gamla tillstånd. Om det i stället som villkor föreskrivs att tillståndshavaren skall utföra skade-förebyggande eller skadekompenserande åtgärder gäller däremot olika ersättningsregler beroende på om tillståndet till vattenföretaget har lämnats enligt vattenlagen eller enligt äldre vattenrättslig lagstiftning. Den tillståndshavare som har fått tillstånd till ett vattenföretag enligt äldre vattenrättslig lagstiftning (äldre tillståndshavare) har rätt till ersättning för skada på grund av sådana nya eller ändrade villkor. Innehavare av tillstånd som meddelats enligt vattenlagen (nya tillstånds-havare) saknar denna ersättningsrätt. Kammarkollegiet har i en framställning till regeringen pekat på skillnaden i ersättningsrätt mellan nya och gamla tillstånd och föreslagit att 11 och 12 §§ lagen om införande av vattenlagen ändras så att även äldre tillståndshavare skall sakna rätt till ersättning för skadeförebyggande och skadekompenserande åtgärder. Kammarkollegiets framställning har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr 92/514). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådet har gjort vissa anmärkningar beträffande tillämpligheten av bestämmelsen i 2 kap. 18 § regeringsformen samt har anfört att lagförslaget i övrigt inte föranleder något uttalande från Lagrådets sida. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Vi återkommer till Lagrådets yttrande i avsnitt 7. I förhållande till lagrådsremissen har det gjorts en redaktionell ändring i övergångsbestämmelserna. 4 Omprövning av villkoren för tillstånd till ett vattenföretag 4.1 Omprövning av villkoren för nya tillstånd En företagare som har fått tillstånd till ett vattenföretag måste för den ekonomiska och tekniska planeringen kunna utgå från att tillståndet normalt sett kommer att gälla oförändrat . Vattenlagen kan i enlighet med detta sägas bygga på principen att en lagakraftvunnen dom om tillstånd till ett vattenföretag gäller (jfr 15 kap. 1 § vattenlagen). Denna princip gäller emellertid inte utan undantag. Det kan nämligen visa sig att tillståndet har utformats olämpligt eller att det har tillkommit nya omständigheter, t.ex. ändringar i vattenförhållanden, ny teknik eller nya samhälleliga värderingar rörande förhållandet mellan utbyggnadsintresset och miljöintresset. Mot denna bakgrund finns det en möjlighet till omprövning av villkoren för tillståndet - och i en situation även en möjlighet till omprövning av själva tillståndet - enligt bestämmelserna i 15 kap. vattenlagen. Bestämmelserna är tillämpliga på alla vattenföretag, oavsett storlek och belägenhet. Omprövning av villkoren för ett tillstånd kan ske till förmån för både enskilda och allmänna intressen. Den grundläggande bestämmelsen om omprövning av villkoren till förmån för allmänna intressen finns intagen i 15 kap. 3 §. Som exempel på allmänna intressen kan nämnas den allmänna miljövården. I 15 kap. 4 § finns en särskild bestämmelse om omprövning av villkoren till skydd för fisket. Vidare finns bestäm-melser i 15 kap. 8 § om omprövning av villkoren efter ansökan av tillståndshavaren och i 15 kap. 9 § om ändrade eller nya bestämmelser om innehållande och tappning av vatten efter ansökan av en kommun eller ett vattenförbund eller en annan strömfallsinnehavare än tillstånds-havaren. Enligt 15 kap. 11 § kan själva tillståndet omprövas efter ansökan av den som driver en annan vattentäkt som är beroende av samma vattentillgång eller av den som söker tillstånd till en sådan vattentäkt. Till förmån för en vattentäkt skall alltså begränsning kunna göras i det vattenuttag som medgetts vid prövning av en annan vattentäkt. Vid en omprövning kan tillståndshavaren förpliktas att avstå vatten eller att acceptera förlust av fallhöjd, ändrade tappningsbestämmelser eller begränsning av tidigare regleringstillstånd. Dessa åtgärder har det gemensamt att de är produktionsinskränkande. Tillståndshavaren kan också i vissa fall, beroende på omprövningsregelns utformning, förpliktas att vidta skadeförebyggande åtgärder, som anläggande av spegeldammar (dammar som ger en vackrare landskapsbild), erosionsskydd och fisktrappor, eller skadekompenserande åtgärder, t.ex. genom utsättning av fisk eller fiskodling. Det finns inte några begränsningar när det gäller arten av de förpliktelser som en tillståndshavare kan åläggas vid en omprövning av villkoren enligt 15 kap. 3 och 4 §§, dvs. i fall där omprövningen sker till förmån för ett allmänt intresse, t.ex. fiskeintresset. Tillståndshavaren kan alltså vid en sådan omprövning åläggas att utföra de förpliktelser som anses lämpligast för att tillgodose det allmänna intresse som har föranlett omprövningen. Vid omprövning av villkoren för ett tillstånd enligt 15 kap. 3, 4, 8 eller 9 § gäller de vanliga reglerna i vattenlagen om förutsättningarna för utförande av ett vattenföretag, t.ex. tillåtlighetsreglerna i 3 kap., om inte annat är särskilt föreskrivet (se 15 kap. 10 § första stycket). Av bestämmelserna i 3 kap. kan särskilt nämnas 7 § som anger att den som utför ett vattenföretag är skyldig att vidta åtgärder som är ägnade att förebygga eller minska skador av företaget, om inte kostnadsökningen därigenom blir oskäligt hög. Denna begränsning av de förpliktelser som kan läggas på tillståndshavaren har inte ansetts vara tillräcklig när det gäller omprövning av villkoren till förmån för allmänna intressen. I 15 kap. 10 § andra stycket har därför tagits in särskilda föreskrifter beträffande omfattningen av de förpliktelser som tillståndshavaren kan åläggas vid omprövning enligt 15 kap. 3 eller 4 §. Det är framför allt ekonomiska skäl som har gjort att man har begränsat de nya förpliktelser som kan läggas på tillståndshavaren (prop. 1981/82:130 s. 111 f.). Begränsningen innebär att det vid en sådan omprövning inte får föreskrivas nya eller ändrade villkor som medför att ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för företaget rubbas avsevärt. Villkoren får inte heller medföra att tillståndshavaren, mottagare av andelskraft eller annan som har inrättat sig efter företaget drabbas av kostnader som står i missförhållande till de fördelar från allmän synpunkt som kan vinnas. Dessutom skall hänsyn tas till de förpliktelser och inskränkningar som tillståndshavaren i samband med tidigare omprövningar har fått underkasta sig till förmån för allmänna intressen. En omprövning som sker med stöd av 15 kap. 3 § får i regel inte äga rum förrän efter utgången av den tid som domstolen bestämt vid meddelandet av tillståndet, och högst från det att tillståndsdomen vunnit laga kraft (se 15 kap. 3 § första stycket). Ansökan om omprövning enligt 15 kap. 3 eller 4 § görs av Kammarkollegiet (se 15 kap. 7 §). 4.2 Omprövning av villkoren för äldre tillstånd Även den äldre vattenrättsliga lagstiftningen innehöll regler som inskränkte rättskraften hos givna tillstånd. Villkoren för ett tillstånd till ett vattenföretag kunde således omprövas till förmån för allmänna och enskilda intressen. Som exempel kan nämnas att det enligt vattenlag (äldre vattenlagen) fanns en möjlighet att ompröva villkoren för ett vattenföretag i enlighet med kungsådre- och ny-prövningsinstituten. Dessa institut avsåg att göra det lättare för nya allmänna intressen att göra sig gällande. huvudsakliga syfte var att tillgodose de intressen som kräver fritt rinnande vatten. Reglerna om kungsådra innebar i huvudsak att den som ägde strömfall eller annat område i vissa större vattendrag var skyldig att utan ersättning avstå upp till en tredjedel av vattenmängden eller vattenkraften till förmån för vissa allmänna intressen, bl.a. fiskeintresset (se 1 kap. 5-13 §§ äldre vattenlagen). I en särskild kungörelse angavs de vattendrag i vilka det fanns kungsådra. Bestämmelserna om kungsådra ansågs emellertid inte ge tillräckliga möjligheter att anpassa villkoren för större kraftverk till samhälls-utvecklingens krav. I äldre vattenlagen fanns därför bestämmelser om nyprövning, som var tillämpliga på vissa större vattenkraftanläggningar och regleringsföretag (se 4 kap. 5-8 och 16 §§ äldre vattenlagen). Bestämmelserna om nyprövning innebar att villkoren för vissa kraftverk och vattenregleringar kunde omprövas med hänsyn till allmänna intressen förflutit efter utgången av den för företaget fastställda byggnadstiden och därefter . Vid nyprövning kunde det föreskrivas nya villkor som innebar inskränkning i till-ståndshavarens rätt (produktionsinskränkande åtgärder) eller utvidgning av de skyldigheter som ålåg honom (skadeförebyggande eller skade-kompenserande åtgärder). Tillståndshavaren hade rätt till ersättning av det allmänna endast om den ekonomiska förlusten med anledning av de vid nyprövningen föreskrivna åtgärderna översteg en fjärdedel av produktionsvärdet vid anläggningen. De anläggningar som inte omfattades av kungsådre- eller nyprövningsbestämmel- serna var helt fredade från omprövning. Vattenlagens omprövningsbestämmelser är som tidigare nämnts tillämpliga på alla vattenföretag, oavsett storlek eller belägenhet. Bestämmelserna har gjorts tillämpliga även på tillstånd som har meddelats med stöd av äldre vattenrättslig lagstiftning (19 § lagen om införande av vattenlagen). Det innebär att omprövningsmöjligheterna för dessa äldre vattenföretag har utvidgats i förhållande till vad som gällde enligt äldre vattenlagen. konstaterade i sitt slutbetänkande att behovet av nya omprövningsmöjligheter var särskilt uttalat när det gäller äldre tillstånd som tillkommit då nödvändigheten av naturvård och miljöskydd inte var lika uppenbar som (se SOU 1977:27 s. 191). I förarbetena till vattenlagen uttalade departementschefen att ett införande av en utvidgad omprövningsmöjlig- het beträffande äldre vattenföretag strider mot grundsatsen att en företagare i förväg skall kunna bedöma de rättsliga konsekvenserna av sitt handlande. Depar- tementschefen uttalade vidare att det är ett rättssäkerhetsintresse att en lagstiftning som gör det möjligt att ompröva ett vattenrättsligt tillstånd inte utan starka skäl görs tillämplig på äldre tillstånd. Sådana starka skäl ansågs emellertid föreligga i detta fall. Anledningen var att utredningen, enligt departementschefens uppfattning, hade visat att behovet av omprövning är särskilt stort i fråga om äldre vattenföretag som kan ha fått tillstånd utan att det tagits sådana hänsyn till motstående allmänna intressen som skulle ha gjorts vid en senare bedömning av vattenföretaget (prop. 1981/82:130 s. 118 f.). Det ansågs emellertid vara nödvändigt att ta särskild hänsyn till tillståndshavarna och kreditgivarna. Därför gäller vissa övergångstider innan omprövning får begäras av äldre tillstånd. På så sätt har tillståndshavarna fått rimliga möjligheter att vidta de tekniska förändringar och finansiella omdispositioner som de nya förhållandena kan föranleda, som de berörda kreditgivarna har fått skäligt rådrum för att säkerställa sina intressen. Begränsningarna i fråga om möjligheterna att ompröva äldre tillstånd följer av bestämmelserna i 20 § lagen om införande av vattenlagen, vilka innebär följande. Om en omprövning görs för att tillgodose allmänna intressen med stöd av 15 kap. 3 § första stycket första meningen vattenlagen gäller särskilda bestämmelser om omprövningen tidigast kan ske. En sådan omprövning får göras först efter utgången av . Dessutom gäller att omprövning av tillstånd till vattenkraftverk eller vattenreglering för kraftändamål får ske tidigast från den dag då företaget skall vara fullbordat eller, om nyprövning enligt äldre vattenlagen ägt rum, tidigast från den dag då domen om nyprövning vann laga kraft. Om företaget skulle ha kunnat underkastas nyprövning efter vattenlagens ikraftträdande, får omprövning ske så snart den för nyprövning gällande tiden gått ut. Om omprövningen görs för att tillgodose sådana allmänna intressen som berörs av väsentliga ändringar i vattenförhållandena, får omprövningen ske endast om vatten-förhållandena har ändrats efter vattenlagens ikraftträdande. 5 Tillståndshavarens rätt till ersättning vid omprövning av villkoren för ett tillstånd 5.1 Rätten till ersättning vid omprövning av nya tillstånd Som framgår av det föregående kan en tillståndshavare vid omprövning av villkoren förpliktas att vidta produktionsinskränkande åtgärder och/eller att utföra skadeförebyggande eller skadekompenserande åtgärder. Normalt sett medför sådana åtgärder inkomstbortfall eller kostnader för tillståndshavaren. Huvudprincipen i vattenlagen är att tillståndshavaren har rätt till full ersättning från den som har begärt omprövningen för förluster eller inskränkningar som uppstår på grund av nya eller ändrade villkor om produktionsinskränkande åtgärder (9 kap. 12 § första stycket). Denna princip gäller vid omprövningar enligt 15 kap. 3, 4, 9 eller 11 §, dvs. omprövningar till förmån för både enskilda och allmänna intressen. Ersättning utgår dock inte till den del förlusten eller inskränkningen är att hänföra till förbättring av en vattenanläggnings säkerhet. Från denna princip görs undantag för det fall omprövningen sker till förmån för vissa kvalificerade allmänna intressen, nämligen det allmänna fiskeintresset, allmän farled, allmän hamn, allmän flottled eller hälsovården eller, vid omprövning enligt 15 kap. 3 § eller 9 § första meningen, den allmänna miljövården. Tillståndshavaren har i dessa fall en skyldighet att utan ersättning från det allmänna tåla viss del av förlusten eller inskränkningen (se 9 kap. 14 § första stycket). Den del som inte ersätts av det allmänna avser den sammanlagda förlusten eller inskränkningen till följd av skilda omprövningar eller nya vattenföretag till förmån för de nämnda kvalificerade allmänna intressena. Den ersättningsfria delen fastställs av i sam-band med tillståndsbeslutet och utgör högst en femtedel och lägst en tjugondel av produktionsvärdet respektive värdet av vattenmängden, fallhöjden eller magasinsvolymen vid anläggningen. Kvotdelen är gemensam för samtliga omprövningar av tillståndet (se 9 kap. 14 § andra stycket). Skälet till begränsningen i ersättningsrätt när omprövningen sker till förmån för vissa kvalificerade allmänna intressen är att det allmänna utan en viss ersättningsfrihet skulle ha svårt att hävda sina intressen. Dessutom är många vattenföretag, särskilt vattenkraftverk för vilka anläggningskostnaderna har hunnit avskrivas, mycket vinstgivande. Det innebär att ett sådant vattenföretag väl kan bära en del av förlusten på grund av en omprövning (prop. 1981/82:130 s. 116). En omprövning av villkoren kan i vissa fall även resultera i att tillståndshavaren förpliktas att vidta skadeförebyggande eller skade-kompenserande åtgärder. Ersättningsbestämmelsen i 9 kap. 12 § omfattar inte sådana åtgärder, vilket innebär att en tillståndshavare inte har rätt till ersättning för kostnader med anledning av nya eller ändrade villkor om skadeförebyggande eller skadekompenserande åtgärder. Det har ansetts att tillståndshavaren själv bör bekosta dessa åtgärder, eftersom kostnaderna bedöms bli förhållandevis måttliga (prop. 1981/82:130 s. 118). Vid omprövningar enligt 15 kap. 3 eller 4 § finns dock, som nämnts ovan, en särskild tillåtlighetsregel beträffande omfattningen av de villkor som kan föreskrivas i samband med omprövningen av villkoren (15 kap. 10 § andra stycket). 5.2 Rätten till ersättning vid omprövning av äldre tillstånd I propositionen med förslag till vattenlag angavs att det var ett rättssäkerhetsintresse att frågan om skyldighet att avstå vatten etc. utan ersättning gjordes beroende av om det företag som omprövades var underkastat inskränkningarna i ersättningsrätt enligt reglerna om kungsådra och nyprövning. Det föreslogs därför att de företagare med äldre tillstånd som inte var underkastade kungsådre- eller nyprövnings-bestämmelserna alltid skulle ha rätt till ersättning för förlust eller kostnad till följd av en omprövning, oavsett om omprövningen gjordes till förmån för kvalificerade allmänna intressen eller inte. När det däremot gällde företagare som var underkastade kungsådre- eller nyprövningsbestämmelserna borde en viss ersättningsfrihet gälla för det allmänna vid omprövning till förmån för kvalificerade allmänna intressen. För att inte ersättningsbestämmelserna skulle kompliceras alltför mycket föreslogs att ersättningsfriheten för det allmänna skulle schabloniseras till en tjugondel av produktionsvärdet för vattenkraft-företag och i övriga fall till en tjugondel av värdet av fallhöjden, vattenmängden eller magasinsvolymen. Förslaget innebar att en tillståndshavare i vissa enstaka fall fick en försämrad ersättningsrätt (prop. 1981/82:130 s. 120). Vid beredningen av vattenlagen i jordbruksutskottet väcktes en motion om att även äldre vattenföretag som inte omfattades av kungsådre- eller nyprövningsbestämmelserna borde omfattas av skyldigheten att utan ersättning från det allmänna avstå vatten med en tjugondel av produktionsvärdet, fallhöjden osv. vid omprövning till förmån för kvalificerade allmänna intressen. Enligt motionären torde ersättningsfrihet för det allmänna ofta utgöra en förutsättning för ytterst angelägna restaureringar av havsöringsåar m.m. (bet. 1982/83:JoU30 s. 49). yttrade sig över propositionens och motionens förslag med utgångspunkt i bestämmelsen i 2 kap. 18 § regeringsformen om rätt till ersättning för enskild vid vissa ingrepp av expropriativ natur. ansåg att 2 kap. 18 § regeringsformen endast är tillämplig när egendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådant förfogande. Den drabbade skall då ha rätt till ersättning för förlusten. Enligt utgjorde den aktuella bestämmelsen inte något hinder mot de begränsningar i ersättningsrätten som föreslogs i propositionen och motionen (bet. 1982/83:JoU30 s. 49).Jordbruksutskottet anslöt sig till konstitutions- utskottets bedömning och uttalade att den grundlagsfästa ersättningsrätten inte omfattar ingripanden i form av s.k. användningsreglering, som endast begränsar ägarens möjligheter att utnyttja egendomen. Exempel på sådana inskränkningar finns bl.a. i plan- och byggnadslagstiftningen.