prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Första stycket gäller inte 1. täkt i vattenområden som utförs med tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) eller där tillstånd behövs enligt lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 2. täkt av torv för vilken bearbetningskoncession har lämnats enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. 2 § Ett tillstånd till täkt skall förenas med de villkor som behövs för att begränsa eller motverka menlig inverkan på miljön av täkten. Tillstånd får lämnas endast om säkerhet ställs för de villkor som skall gälla för tillståndet. Visar sig säkerheten otillräcklig får besluta att tillståndet skall gälla endast om ytterligare säkerhet ställs. Om det finns särskilda skäl får befria sökanden från kravet på säkerhet. Staten, kommunerna och landstingen behöver inte ställa säkerhet. får återkalla ett tillstånd enligt 1 § eller ändra villkoren när har förflutit från det att tillståndsbeslutet vunnit laga kraft. Om villkor som rör verksamheten inte i den utsträckning som behövs begränsar eller motverkar verksamhetens menliga inverkan på miljön får före utgången av förena tillståndet med de ytterligare villkor som behövs. 3 § När en ansökan om täkttillstånd prövas, skall behovet av täktmaterialet vägas mot de skador på växt- och djurlivet och på naturmiljön i övrigt som täkten kan befaras orsaka och mot intresset av hållbar hushållning med natur- resurser. Om täkten kan befaras försämra livsbetingelserna för någon växt- eller djurart som är sällsynt eller hotad, får tillstånd lämnas endast om det allmänna behovet av täktmaterialet är synnerligen stort. får förelägga sökanden att göra de undersökningar eller utredningar som anser nödvändiga för prövningen eller bedömningen. Följer inte sökanden föreläggandet får ansökningen avvisas. 4 § Innehavaren av marken är skyldig att tåla att sådana åtgärder vidtas som beslutar som villkor för en täktverksamhet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för den som avser bedriva täktverksamhet eller stenbrottsrörelse att lämna de uppgifter om verksamheten som behövs som underlag för planeringen av naturvården. 5 § Kan ett arbetsföretag som inte omfattas av tillståndstvång enligt 1 § eller enligt 10 kap. 1 eller 2 § komma att väsentligt ändra naturmiljön skall anmälan för samråd göras hos den myndighet som regeringen bestämmer. Detta gäller dock inte arbetsföretag för vilka tillstånd har lämnats enligt vattenlagen (1983:291). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att anmälan för samråd alltid skall göras i fråga om särskilda slag av arbetsföretag. Sådana föreskrifter får begränsas till att avse en del av landet. Den myndighet hos vilken anmälan för samråd skall göras har samma befogenheter som en tillsynsmyndighet har enligt 18 kap. 4 §. Spridning av bekämpningsmedel över skogsmark 6 § Det är förbjudet att över skogsmark sprida bekämpningsmedel som är avsedda för att bekämpa lövsly. Inte heller får enskilda trädstammar behandlas med bekämpningsmedel. 7 § Den myndighet som regeringen bestämmer får, om inte annat följer av 8 §, medge undantag från 6 §, om kravet enligt 6 § skogsvårdslagen (1979:429) på återväxt av skog inte rimligen kan tillgodoses genom röjning med mekaniska metoder. Vid bedömningen skall hänsyn tas till skogsmarkens läge och beskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning, spridningens inverkan på livsbetingelserna för växt- och djurlivet och andra allmänna intressen. Ett medgivande om undantag skall förenas med de villkor som behövs till skydd för naturmiljön. 8 § Kommunen kan besluta att undantag enligt 7 § inte får medges i fråga om ett område inom kommunen, om detta framstår som nödvändigt med hänsyn till områdets betydelse för friluftslivet, naturvården, den lokala befolkningens trivsel eller något annat kommunalt intresse. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge undantag från 6 § om det behövs för vetenskaplig prövning. 1 § Innan fattar beslut om att bilda ett naturreservat eller ett naturvårdsområde eller avgör något annat viktigt ärende enligt 9-11 kap. skall samråda med kommunen. 2 § Innan beslut fattas i ett ärende enligt 9-11 kap. får den beslutande myndigheten utföra förberedande undersökningar av marken om det behövs. Den som har fått i uppdrag av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att i naturvårdssyfte inventera naturresurser har rätt att undersöka den mark som inventeringen avser. Vid sådana undersökningar skall onödigt intrång undvikas. 3 § I samband med beslut om tillstånd enligt 9-11 kap. till bebyggelse, täkt eller annat arbetsföretag får föreskriva att den som utför arbetsföretaget skall bekosta en särskild undersökning av det berörda området eller på annat sätt gottgöra intrånget i naturvårdsintresset. 4 § Tillstånd enligt 9-11 kap. får inte meddelas i strid mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelse göras. 5 § Tillstånd enligt 9-11 kap. får inte ges till den som har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt tidigare tillstånd, om inte särskilda omständigheter föranleder något annat. 6 § Med avseende på kulturmiljön finns bestämmelser också i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. 7 § Vid prövning av frågor som rör naturvård skall skälig hänsyn tas till övriga allmänna och enskilda intressen. Bestämmelserna i 3 och 4 kap. skall härvid tillämpas. Den som bedriver eller ämnar bedriva verksamhet enligt 9 kap. 12 § eller 13 eller 14 §§, 10 kap. 1, 2, eller 4 §§ eller 11. kap. 1 § och 3 § andra stycket skall iaktta aktsamhetsreglerna i 1 kap. 7 §, 8 § första meningen samt 9 och 12 §§. Den som bedriver eller ämnar bedriva verksamhet enligt 11 kap. 7 § skall dessutom iaktta aktsamhetsregeln i 1 kap. 11 §. Skydd för hälsa och miljö 13 kap. Miljöfarlig verksamhet 1 § Med miljöfarlig verksamhet avses i denna balk 1. utsläpp av avloppsvatten, fasta ämnen eller gas från mark, byggnader eller anläggningar i vattendrag, sjöar, vattenområden eller grundvatten, 2. användning av mark, byggnader eller anläggningar på sådant sätt som kan medföra förorening av luft, mark, vattendrag, sjöar, vattenområden eller grundvatten, 3. störning för omgivningen genom buller, skakningar, ljus eller liknande, om störningen inte är rent tillfällig. 2 § I fråga om viss miljöfarlig verksamhet gäller särskilda bestämmelser enligt lagen (1971:850) med anledning av gränsälvsöverenskommelsen d. 1971 mellan och . Föreskrifterna om miljöfarlig verksamhet är inte tillämpliga i fråga om joniserande strålning 3 § Med avloppsvatten avses i denna balk 1. spillvatten eller annan flytande orenlighet, 2. vatten som använts för kylning vid driften av en fabrik, någon annan inrättning eller viss teknisk utrustning, 3. vatten som avleds för sådan avvattning av mark inom en detaljplan som inte görs för viss eller vissa fastigheters räkning, 4. vatten som avleds för avvattning av en begravningsplats. 4 § De allmänna aktsamhetsreglerna som anges i 1 kap. 7-12 §§ skall tillämpas i fråga om miljöfarlig verksamhet. 5 § En miljöfarlig verksamhet som kan leda till skada på människors hälsa eller annan väsentlig olägenhet får inte utövas. Är en miljöfarlig verksamhet som inte skadar människors hälsa av synnerlig betydelse från allmän synpunkt, får regeringen besluta att verksamheten får komma till stånd, om områden som är av riksintresse för natur- och kulturvården inte allvarligt skadas. 6 § Avloppsvatten av följande slag får inte släppas ut i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden 1. avloppsvatten från vattenklosetter eller tätbebyggelse där vattnet inte har varit föremål för längre gående rening än slamavskiljning, 2. pressaft från siloanläggningar, 3. urin från djurstallar, 4. vassle, 5. ytbehandlingsbad i metallindustrier eller koncentrerat sköljvatten från sådana bad. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att avloppsvatten av annat slag inte får släppas ut i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden. 7 § Om det finns särskilda skäl med hänsyn till naturvårdens eller andra allmänna intressen, får regeringen för viss del av landet meddela föreskrifter om förbud mot utsläpp av avloppsvatten, fasta ämnen eller gas från mark, byggnader eller anläggningar i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden eller så att marken eller grundvattnet kan förorenas. 8 § Om det från allmän synpunkt är särskilt angeläget att skydda ett mark- eller vattenområde som är utsatt för påverkan från miljöfarlig verksamhet, får regeringen förklara området och dess närmaste omgivning som miljöskyddsområde. För ett miljöskyddsområde skall regeringen meddela föreskrifter om skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått för verksamheter inom området. 9 § För att motverka utsläpp i luften av svavelföroreningar får regeringen i fråga om bränsle som innehåller svavel meddela föreskrifter som gäller förbränning, handel, överlåtelse eller import och som är påkallade från miljöskyddssynpunkt eller annan allmän synpunkt. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela föreskrifter som avses i första stycket. 10 § För att skydda miljön får regeringen också i andra fall än som avses i 7 - 9 §§ beträffande miljöfarlig verksamhet meddela föreskrifter om förbud, skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått för att 1. uppfylla internationella förpliktelser, 2. förebygga eller avhjälpa skador på eller olägenheter för människors hälsa eller miljön, om sådana föreskrifter är mer ändamålsenliga än individuell prövning, 3. främja en hållbar hushållning med mark och vatten. Om det finns särskilda skäl får regeringen bemyndiga en myndighet att meddela föreskrifter. 11 § kan efter ansökan av den som bedriver eller avser att bedriva en miljöfarlig verksamhet lämna tillstånd till verksamheten. 12 § Regeringen får föreskriva att 1. vissa slag av fabriker, andra inrättningar eller verksamheter inte får anläggas eller bedrivas, 2. avloppsvatten av viss mängd, art eller sammansättning inte får släppas ut, 3. fast avfall eller andra fasta ämnen inte får släppas ut eller läggas upp så att mark, vattendrag, sjöar, vattenområden eller grundvatten kan förorenas, 4. vissa slag av inrättningar eller deras användning eller vissa slag av verksamheter inte får ändras på ett sätt som kan medföra ökade eller andra olägenheter eller som i annat avseende är av betydelse från störningssynpunkt utan att tillstånd lämnats till eller anmälan har gjorts om verksamheten. 13 § Frågor om tillstånd till miljöfarlig verksamhet prövas av eller den myndighet som regeringen bestämmer. Särskilda föreskifter om och om förfarandet hos nämnden finns i lagen (1994:000) om . Frågor om anmälan prövas av kommunen. Om den miljöfarliga verksamheten kan antas ha en begränsad miljöpåverkan, får regeringen föreskriva att en kommun också skall pröva frågor om tillstånd. 14 § Den som avser att utöva miljöfarlig verksamhet för vilken det krävs tillstånd enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av denna balk, skall i skälig omfattning och på lämpligt sätt samråda både med de statliga och kommunala myndigheter som har skyldighet att följa verksamheten och med de organisationer och enskilda som berörs av verksamheten. 15 § En ansökan om tillstånd skall vara skriftlig. Den skall innehålla 1. ritningar och beskrivningar över verksamheten och dess omfattning, 2. förslag till de skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått som behövs för att förebygga eller avhjälpa olägenheter från verksamheten, 3. förslag till hur verksamheten bör kontrolleras, 4. en redogörelse för det samråd som har ägt rum enligt 14 § och vad som därvid har kommit fram. I 8 kap. finns föreskrifter om en miljökonsekvensbeskrivning. Om en ansökan är bristfällig eller om den inte har getts in i tillräckligt antal exemplar, skall tillståndsmyndigheten förelägga sökanden att avhjälpa bristen . Detsamma gäller om samråd enligt 14 § inte har skett i tillräcklig omfattning. Ett föreläggande får förenas med vite. Om sökanden inte följer föreläggandet, får tillståndsmyndigheten besluta att bristen skall avhjälpas på sökandens bekostnad eller avvisa ansökningen, om bristen är så väsentlig att ansökningen inte kan ligga till grund för prövning av ärendet. En kommun som prövar ärenden om tillstånd får medge undantag från vad som föreskrivs i första stycket. 16 § skall se till att varje ärende ges den utredning som behövs med hänsyn till balkens bestämmelser och föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Myndigheter, organisationer och enskilda som kan beröras av den avsedda verksamheten skall på lämpligt sätt beredas tillfälle att yttra sig. I den utsträckning det behövs för utredningen skall hållas besiktning på platsen och sammanträde. Till sammanträden har också allmänheten tillträde. Den som är närvarande vid ett sammanträde har rätt att i skälig omfattning yttra sig över innehållet i ansökan och den där beskrivna verksamhetens verkningar samt de ytterligare uppgifter som sökanden kan ha lämnat om verksamheten. Till sammanträde skall kallas genom kungörelse i ortstidningen eller på annat lämpligt sätt. 17 § har rätt att anlita sakkunnig för att utreda särskilda frågor. Ersättning till sakkunnig och för kungörelse enligt 16 § tredje stycket betalas av sökanden. 18 § skall med eget yttrande överlämna frågor om tillstånd till regeringen, om det vid prövningen av en ansökan visar sig att verksamheten är av sådan art som avses i 5 § andra stycket. 19 § Tillståndshavaren är skyldig att vid prövning av frågor om återkallelse av tillstånd och ändring av villkor enligt 31 - 33 §§ ge in den utredning som behövs för prövningen. I ett sådant ärende får tillståndsmyndigheten vid vite förelägga tillståndshavaren att ge in den utredning som behövs. 20 § Ett beslut om tillstånd skall innehålla villkor, som noggrant beskriver vad tillståndet omfattar. Ett tillstånd skall alltid även innehålla de villkor som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan eller andra olägenheter från verksamheten. Villkor får när det behövs också avse hanteringen av kemiska produkter vid tillverkning och i processindustri, om hanteringen kan föranleda olägenheter för den yttre miljön, och sådana frågor som rör hushållningen med mark, vatten och andra naturresurser. . Om det finns särskilda skäl, får ett tillstånd till miljöfarlig verksamhet begränsas till . I tillståndsbeslutet skall anges , högst , inom vilken tillståndet skall ha tagits i anspråk. Tillståndet upphör att gälla om den med tillståndet avsedda verksamheten inte har satts i gång inom den angivna tiden. Ett tillstånd som har meddelats av en kommun gäller . Tillståndet upphör dock att gälla om det inte har tagits i anspråk . 21 § Ett tillstånd som gäller får för sin giltighet göras beroende av att säkerhet ställs för verksamheten. Staten, kommunerna och landstingen behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att säkerheten inte är tillräcklig får den myndighet som prövar frågan om tillstånd besluta om ytterligare säkerhet. 22 § Den som utövar eller avser att utöva miljöfarlig verksamhet får tillåtas att gemensamt med någon annan vidta åtgärder för att förebygga eller motverka olägenheter för människor eller miljön, om det medför ökade möjligheter att uppfylla miljökvalitetsnormer enligt 6 kap., eller om det på något annat sätt innebär fördelar från hälso- eller miljösynpunkt. Ärendet får avgöras genom beslut om tillstånd som innehåller gemensamma villkor för verksamheterna. Vad som sägs i 20 och 21 §§ gäller också för de beslut som innehålelr gemensamma villkor. 23 § Om regeringen lämnar tillstånd, får regeringen överlåta åt en tillståndsmyndighet att fastställa villkor för verksamheten. En tillståndsmyndighet får överlåta till en tillsynsmyndighet att fastställa villkor av mindre betydelse. 24 § Om det vid prövningen av en miljöfarlig verksamhet inte tillräckligt säkert kan bedömas vilka villkor som bör gälla i ett visst avseende, får avgörandet i denna del skjutas upp, om det kan ske utan olägenhet för miljön. Detsamma gäller vid omprövning av villkor enligt 31 - 35 §§. I samband med uppskov enligt första stycket skall tillfälliga villkor om skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått beslutas. En fråga som har skjutits upp skall avgöras så snart det kan ske. 25 § I ärenden om tillstånd till en verksamhet får tillståndsmyndigheten på ansökan besluta att vissa arbeten får påbörjas trots att tillståndsfrågan inte har blivit slutligt avgjord. Ett sådant beslut (igångsättningsmedgivande) får meddelas endast om det finns särskilda skäl och det är uppenbart att tillstånd kommer att lämnas. I ärenden där regeringen prövar frågan om tillstånd får medgivande enligt första stycket inte lämnas innan denna fråga avgjorts. I ett igångsättningsmedgivande skall noggrant anges de villkor som skall gälla i avvaktan på den slutliga prövningen. Vid prövningen av ett igångsättningsmedgivande gäller samma regler som för tillståndsprövning. 26 § Ett beslut i fråga om att bedriva miljöfarlig verksamhet blir gällande när beslutet har vunnit laga kraft. Om det finns särskilda skäl, får prövningsmyndigheten förordna att beslutet skall gälla . 27 § Tillstånd till miljöfarlig verksamhet får inte meddelas i strid mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. 28 § Tillstånd får inte ges till den som har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt tidigare tillstånd, om inte särskilda omständigheter föranleder annat. 29 § Tillstånd får inte beviljas för verksamhet som föranleder att en miljökvalitetsnorm inte kan följas. Om det finns hinder mot att meddela tillstånd till en miljöfarlig verksamhet enligt vad som sägs i första stycket och vidtar den som utövar eller ämnar utöva verksamheten sådana åtgärder att olägenheterna från annan miljöfarlig verksamhet upphör eller minskar i avsevärd mån, får verksamheten komma till stånd, om miljökvalitetsnormen på grund av de vidtagna åtgärderna kan följas. 30 § Ett tillstånd får återkallas helt eller delvis av tillståndsmyndigheten 1. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för tillståndet, 2. om tillstånd som gäller för verksamheten i något väsentligt avseende har åsidosatts, 3. om det genom den miljöfarliga verksamheten uppkommit olägenheter av sådan art som avses i 5 § och som inte kan avhjälpas genom en ändring av villkoren för verksamheten, 4. om den tillståndsgivna verksamheten medverkar till att gränsvärdena i en miljökvalitetsnorm inte kan följas och ändrade villkor inte kan antas vara tillräckliga eller om sådana fördelar ur miljösynpunkt som avses i 26 § inte har kunnat erhållas, 5. om den tillståndsgivna verksamheten slutligt har upphört, 6. om ett nytt tillstånd ersätter ett tidigare tillstånd. 31 § får ändra, upphäva eller meddela nya villkor för en verksamhet 1. när eller den som följer av internationella förpliktelser har förflutit från det att tillståndsbeslutet vann laga kraft, 2. om verksamheten påtagligt medverkar till att gränsvärdena i en miljökvalitetsnorm inte kan följas, 3. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för prövningen och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 4. om villkor som rör verksamheten inte har följts och ett återkallande av tillståndet framstår som en alltför ingripande åtgärd, 5. om det genom verksamheten uppkommit någon olägenhet som inte förutsågs när tillståndet meddelades, 6. om förhållandena i omgivningen har ändrats väsentligt, 7. om verksamheten är förlagd inom ett sådant område där förbud råder enligt föreskrift med stöd av 7 § eller där särskilda föreskrifter gäller enligt 8 §, 8. om en från hälso- och miljöskyddssynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av annan teknik, 9. om användningen av en ny teknik för mätning eller uppskattning av förorening eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten. 32 § Ett tillstånd att släppa ut avloppsvatten i ett visst vattenområde får, om det finns särskilda skäl, omprövas av tillståndsmyndigheten när förflutit från det att tillståndsbeslutet vann laga kraft. 33 § Har villkor fastställts för två eller flera miljöfarliga verksamheter med tillämpning av 22 § och upphör en av verksamheterna eller omprövas villkoren för en av dem, får villkoren för övriga verksamheter omprövas. 34 § Efter ansökan från tillståndshavaren får tillståndsmyndigheten meddela ändrade villkor i tillståndsbeslut. Villkor får dock upphävas eller mildras endast om det är uppenbart att villkoret inte längre behövs eller är strängare än nödvändigt eller om ändringen påkallas av omständigheter som inte förutsågs när tillståndet meddelades. 35 § Vid prövning av frågor som avses i 31 § 1 eller 32 - 34 §§ får tillståndsmyndigheten också ompröva beslut varigenom villkor har ändrats, upphävts eller tillkommit enligt 31 § 2-8 eller 33 eller 34 §§, även inte har förflutit från det att beslutet vann laga kraft. 36 § Villkor som fastställts enligt 31 - 35 §§ har samma verkan som villkor i tillståndsbeslut. 37 § Beslut om återkallelse av tillstånd eller ändring eller upphävande av villkor liksom beslut om nya villkor meddelas av tillståndsmyndigheten. Framställning om sådant beslut som avses i första stycket görs av tillsynsmyndigheten. Är denna tillståndsmyndighet får frågan tas upp utan särskild framställning. och har också den rätt som en tillsynsmyndighet har enligt andra stycket. får dock inte begära omprövning av verksamhet som bedrivs av Försvarsmakten, eller . 38 § Även i andra fall än vad som anges i 29 - 34 §§ får, för en verksamhet som omfattas av tillstånd som har lämnats av kommunen, ytterligare villkor eller förbud beslutas av kommunen. Verksamhetsutövarens undersökningar och kontroll 39 § Den som utövar en verksamhet som kan befaras vara miljöfarlig är skyldig att fortlöpande kontrollera verksamheten och att utföra sådana undersökningar av verksamheten och dess verkningar som behövs för att motverka eller förebygga skador eller andra olägenheter på omgivningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om kontrollen. 40 § Om en miljöfarlig verksamhet är av sådant slag att den omfattas av tillståndsplikt enligt vad som föreskrivs med stöd av 12 §, skall den som utövar verksamheten lämna en miljörapport till den myndighet som utövar den närmare tillsynen över verksamheten. I skall de åtgärder redovisas som vidtagits för att uppfylla villkoren i ett tillståndsbeslut och resultaten av dessa åtgärder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att en miljörapport skall innehålla en redovisning av anläggningens miljöpåverkan även i annat avseende än vad som omfattas av villkor i ett tillståndsbeslut. Även om verksamheten inte har tillståndsprövats, får en sådan föreskrift meddelas. 41 § Skyldigheten att avge en miljörapport gäller inte för verksamhet som har tillståndsprövats av en nämnd. 14 kap. Kemiska produkter 1 § Med kemiska produkter avses i denna balk kemiska ämnen och beredningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter att balkens bestämmelser om kemiska produkter skall tillämpas på varor som innehåller eller har behandlats med en en kemisk produkt, om den varan på grund av sina egenskaper kan befaras medföra skador på människor och miljön eller andra intressen som skall skyddas genom denna balk. 2 § Föreskrifter enligt denna balk om hantering av kemiska produkter avser tillverkning, bearbetning, behandling, förpackning, förvaring, transport, användning, omhändertagande, destruktion, konvertering, saluförande, överlåtelse och jämförliga förfaranden.