prop · GI0316 · 1995-01-01 00:00:00 — - utbildning av konsumentvägledare, lärare, socialsekreterare m.fl. intäktsfinansieras i högre grad; målet bör vara att varje genomförd kurs ger kostnadstäckning (efter i förväg fastställd subventionering). - Den konsumentpolitiska forskningen förstärks inom universitet och högskolor, speciellt inom områdena konsumenträtt och ekonomi. Regeringen bör ta fram ett konsumentpolitiskt forskningsprogram. I avvaktan på ett forskningsprogram bör de medel kvarstå som avsätts för forskning som initieras av . Kommittén har inte kunnat göra någon beräkning av kostnadskonsekvenserna på grund av de stora förändringar som föreslås och osäkra omvärldsfaktorer. Den har prövat möjligheterna att överföra uppgifter från konsumentmyndigheterna till andra aktörer. Kostnaderna för tvisthantering bör långsiktigt kunna minska genom att näringslivet påtar sig ett större ansvar och genom att den lokala verksamheten hanterar flera ärenden som går till . Frivilligorganisationerna är inte beredda att överta uppgifter som staten svarar för. Verksamheten bör renodlas och delas upp i myndighetsuppgifter och verksamheter som bl.a. finansieras externt. Genom att skilja beställar- och utförarfunktioner utsätts verksamheten för ett ökat konkurrenstryck. Externa intäkter från uppdrag, försäljning av tjänster, skrifter och tidningar bedöms successivt öka och efter en treårsperiod uppgå till ca . En delning av ger bättre förutsättningar att öka de externa intäkterna. Departementet bör enligt kommittén tydligare precisera de ekonomiska krav som bör ställas på respektive verksamhet. Statliga subventioner och annat statligt stöd till lokal verksamhet och resurssvaga grupper bör redovisas. Förbättrad ekonomisk redovisning bör införas för verksamheter som skall finansieras med externa intäkter. En ekonomisk redovisning som beaktar samtliga kostnader och intäkter är en förutsättning för att verksamheten bedrivs effektivt och målen för verksamheten uppnås till lägsta möjliga kostnad. Andra departement och myndigheter bör finansiera konsumentpolitiska verksamheter som de har behov av; de kan då välja att köpa tjänster internt eller externt. Kommitténs förslag på det organisatoriska området bör följas upp av en organisationsöversyn och gränsområden mellan konsumentmyndigheterna och andra myndigheter bör tydliggöras. I samband med organisationsöversynen bör en detaljerad genomgång av olika verksamheter göras enligt principen för nollbasbudgetering för en bedömning av den framtida verksamhetens inriktning och omfattning. De effekter som å ena sidan kan nås genom en avveckling av eller förändring av regleringar kan å andra sidan leda till ökade kostnader på det konsumentpolitiska området. En samhällsekonomisk helhetsbedömning måste göras vid planerade samhällsförändringar där effekterna för det totala engagemanget på konsumentområdet måste beaktas. Reservationer och särskilda yttranden Av kommitténs elva ledamöter har följande fyra angivit en gemensam reservation bl.a. mot majoritetens förslag att åstadkomma renodlingen av olika roller genom att dela verket: (), (), () och (). Även () har reserverat sig bl.a. mot detta sätt att få en renodling till stånd. () har i en reservation i stället förordat bl.a. en mera långtgående delning. Särskilda yttranden har avgivits av följande ledamöter i kommittén: () om bl.a. konsumentverksamhet, () om offentliga tjänster och om bl.a. målet för konsumentpolitiken. Dessutom har särskilda yttranden avgivits av sakkunnige Axel om bl.a. mål, organisation och finansiering, experten om bl.a. den centrala och lokala organisationsfrågorna och näringslivets roll, experten om bl.a. konsumentpolitikens mål och innehåll samt experten om bl.a. och frivilligorganisationernas roller i konsumentpolitiken. Efter remiss har yttrande över betänkandet avgetts av: , Kammarrätten i , , , , , , , (), , , , , , , i , (och hushållsvetenskap), vid (rättsvetenskapliga institutionen), (, Statens livsme- delsverk, , (), , , Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC), , (), (tidigare ), i , i , i , i län, , Kemikalieinspektionen, , kom- mun, , , kommun, , , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, (), Akademikers (), i (LO), (), (), (), , , Handikappförbundens samarbetsorgan, och Samhälle, , , , , , , (), , , , (), (tidigare ), och Skola, Standardiseringen i , SIS (tidigare i ), , , , , , Konsumentråd, , , , , Kommittén om översyn av socialtjänstlagen (S 1991:3), Konsumentberedningen (Jo 1991:A). Yttranden har vidare kommit in från: i kommun, kommun, kommun, Centerkvinnorna, , KonsumentGruppen, Neurologiskt , journalistklubb, , , , , 412 (), , , Hantverks- och Småföretag, . Myndigheter med ansvar på konsumentområdet Inom har huvudansvaret för konsument- frågorna. Departementet handlägger t.ex. frågor om budget och verksamhet för och . Inom finns en särskild arbets- och referensgrupp för EG-frågor och departementet deltar i för konsument- skydd. Andra departement som handlägger frågor av konsumentpolitiskt intresse är främst Justitie-, Utrikes-, Social-, Finans-, Jordbruks- och Näringsdepartementen samt Miljö- och naturresursdepartementet. Här följer en uppställning över vilka förvaltningsmyndigheter som sorterar under respektive departement. teknikutvecklings- verket () Kammarkollegiet Styrelsen för teknisk Länsstyrelserna ackreditering (SWEDAC) Standardiseringen i (SIS) () (Fonden för fukt- och Kronofogdemyndigheterna mögelskador) Konsumentberedningen Miljö- och naturresurs- Livsmedelsekonomiska departementet samarbetsnämnden Kemikalieinspektionen Arbetsmarknads- departementet I det följande ges först en kort beskrivning av , , och . Efter detta följer i bokstavsordning en kort kommentar till de övriga förvaltningsmyndigheterna enligt förteckningen ovan. 2 Förvaltningsmyndigheter och liknande () är den centrala förvaltningsmyndigheten för kon- sumentfrågor. Verket skall stödja hushållen i deras strävan att effektivt utnyttja sina resurser och stärka konsumenternas ställning på marknaden. Chef för verket är en generaldirektör som också är (). Verket skall se till att reklamen är vederhäftig och ger tillräcklig informa- tion, att säljvillkoren inte är oskäliga och att farliga eller odugliga varor och tjänster inte säljs. /KO handlägger ärenden enligt marknadsföringslagen, produkt- säkerhetslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen). De flesta problemen löses genom förhandlingar med företagen. I sista hand kan KO föra ett ärende till prövning i . Vidare har tillsynsansvar för lagen om leksakers säkerhet, lagen om farliga livsmedelsimitationer, lagen om paketresor, lagen om märkning av hushållsapparater, lagen om märkning av textilier och lagen om personlig skyddsutrustning för privat bruk. Verket fullgör också uppgifter enligt prisin- formationslagen, konsumentkreditlagen och konsumentförsäkringslagen. () har sin verksamhet uppdelad i två grenar. Den egentliga nämndverksamheten omfattar prövningen av tvister mellan konsumenter och näringsidkare (s.k. konsumenttvister) och yttrande i sådana tvister på begäran av domstol. Den andra grenen omfattar stödet till kommunernas medling i konsumenttvister och information till konsumenter och näringsidkare om nämndens praxis. Nämndens beslut är inte bindande för parterna utan är endast en rekommendation om hur tvisten bör lösas. Vanligen följer dock parterna besluten. är central myndighet för konkurrensfrågor. Verkets uppgift är att arbeta för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenten. lades Statens pris- och konkurrensverk (SPK) och () ned. arbete är inriktat på fem verksamhetsgrenar: ² Konkurrenslagstiftning: verket skall ingripa mot konkurrens- begränsningar som skadar konsumenterna, med stöd av den nya konkurrenslagen som trädde i kraft . ² Avreglering: verket skall uppmärksamma offentliga regleringar som kan snedvrida konkurrensen och ge förslag till åtgärder som leder till ökad kon- kurrens. ² Offentlig sektor: verket skall lämna förslag till konkurrenslösningar som bidrar till att effektivisera den offentliga sektorn. ² Information: verket skall sprida kunskap om konkurrensreglerna och verka för ett konkurrensinriktat synsätt i samhället. ² Forskning: verket skall stimulera forskningen på konkurrensområdet. I publiceras föreskrifter och allmänna råd som ger vägledning om hur lagen skall tolkas. Tidskriften beslut, domar som rör kon- kurrensområdet och avgöranden från , och missionen. () är en specialdomstol för bl.a. mål om kon- kurrensbegränsning, marknadsföring och produktsäkerhet. Domstolen är i dessa frågor den enda eller sista dömande instansen. I domstolen sitter yrkesdomare och ekonomiska experter. Domstolen tillämpar i första hand konkurrenslagen, marknadsföringslagen, lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och produktsäkerhetslagen. De nämnda lagarna har s.k. generalklausuler. Dessa innehåller inte preciserade regler om vad som är otillåtet utan detta anges i allmänna ordalag. Vilka handlingar som är otillåtna fastställs efter hand genom MD:s praxis; domstolen har en rättsskapande funktion. Om ett företag har handlat i strid med en generalklausul förbjuder , i regel vid vite, att göra något liknande igen. Förbudet betyder att företaget får betala vitesbeloppet om det upprepar sitt handlande. Vitesbeloppet är vanligen . Andra företag är inte direkt berörda av förbudet men förväntas ändå följa de principer som MD slår fast. 3 Andra centrala konsumentorgan Här redovisas kortfattat några av de övriga myndigheter och liknande som har uppgifter på konsumentområdet. () har som uppgift att bevaka barns och ungdomars rättigheter. FN:s konvention om barnets rättigheter är grunden för verksamheten. Uppgifterna hos det tidigare om säkerhet för barn och ungdomar har överförts till BO. är central förvaltningsmyndighet för frågor om byggd miljö och hushållning med naturresurser, fysisk planering, byggande och boende. Verket svarar också för den centrala administrationen av statligt bostadsstöd i form av bidrag för finansiering av bostäder. skall meddela föreskrifter, utöva tillsyn och handlägga förvaltningsärenden inom området. Det skall vidare följa tillämpningen av lagar och förordningar, utvärdera effekterna och verka för samordning av myndig- heternas arbete. fördelar anslag till byggforskning. Rådets verksamhet är inriktad på forskning, utveckling och experiment kring förändringen och utformningen av den bebyggda miljön. Rådet följer upp och utvärderar forskningsresultat som sedan dokumenteras och ges spridning. Datainspektionen har till uppgift att pröva frågor om tillstånd och utöva tillsyn enligt datalagen, kreditupplysningslagen och inkassolagen. Inspektionen skall verka för att automatiskt databehandling av personuppgifter inte leder till otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet och att god sed iakttas i kreditupplysnings- och inkassoverksamhet. är central förvaltningsmyndighet för bl.a. de allmänna domstolarna, hyresnämnderna, och de allmänna advokatbyråerna. har som mål att förebygga skador som orsakas av elektricitet. Det gäller att upprätthålla och förbättra den goda säkerhetsnivån i , både när det gäller elmateriel och elanläggningar. Ett nära samarbete med företag och organisationer är viktigt liksom ett ökat svenskt deltagande i det internationella samarbetet. Till verkets uppgifter hör bl.a. att utarbeta föreskrifter som rör elektrisk utrustning i hushållen, inklusive teknisk standardisering. För att få bort farliga produkter kan verket besluta om försäljningsförbud, återtagande av produkter och varningsannonsering. skall lämna tillstånd, utöva tillsyn och utforma regler för finansiell verksamhet. Under inspektionens tillsyn står bl.a. banker, försäkringsbolag och värdepappersbolag. Inspektionens arbete syftar till att skapa stabilitet, effektivitet och sundhet i det finansiella systemet så att allmänhetens förtroende för den finansiella marknaden upprätthålls. Inom finns en konsumenträttsenhet, som har ansvaret för konsumentfrågor. Centrala frågor i enhetens verksamhet är att se till att insti- tuten följer principerna för god information och skäliga avtalsvillkor, och att underlätta konkurrensen och kundernas rörlighet på den finansiella marknaden. har till uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla. Särskild vikt skall fästas vid för- hållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälso- riskerna. Verksamheten skall vara ett stöd för lokalt och regionalt arbete och främja samarbete mellan olika organ på nationell nivå för att påverka förhållanden av betydelse för folkhälsan. har till uppgift att lämna förslag till förbättringar för glesbygd- och landsbygdsbefolkningens levnadsförhållanden. utfärdar föreskrifter om stöd till kommersiell service, medan utfärdar föreskrifter när det gäller sådant stöd till företag som inte avser kommersiell service. () är samhällets centrala organ för hjälpmedelsfrågor och har specialistkompetens på området. Huvudmän för institutet är staten och . Institutets övergripande mål är att ge människor med funktionshinder ökad livskvalitet genom tillgång till bra hjälpmedel. Viktiga delmål är att hjälpmedel förbättras, att ny teknik tas till vara och att brukarnas inflytande ökar. Centrala arbetsuppgifter för institutet är att opartiskt prova, bedöma och informera om hjälpmedel. Kammarkollegiet förvaltar bl.a. fonder och ger administrativ, ekonomisk och juridisk service till myndigheter på det statliga området. Enligt resegarantilagen skall researrangörer och återförsäljare av paketresor (dvs. "paket" av turisttjänster, till exempel en resa med övernattning) ställa säkerhet hos Kammarkollegiet för att skydda konsumenterna. Se även under . Kemikalieinspektionen (1) skall arbeta för att minska riskerna för skador på människor och miljö av kemiska ämnen och produkter. Företagen själva har ansvar- et för att utreda kemikaliernas egenskaper. Med ledning av dessa kunskaper skall företagen vidta de åtgärder som behövs till skydd för hälsa och miljö, såsom att informera om skaderisker eller att ersätta sina produkter med mindre farliga. Kemikalieinspektionen skall se till att företagen tar det ansvar som lagen förutsätter. Inspektionen skall vidare följa utvecklingen i fråga om förekomsten av kemiska produkter och de risker användningen kan medföra. Inspektionen medverkar i det internationella samarbetet på området och har en samordnande och pådrivande roll inom kemikaliekontrollen, inte minst genom att ge stöd till lokala och regionala tillsynsmyndigheter. Konsumentberedningen är en kommitté under med uppgift att kontinuerligt följa och utvärdera den livsmedelspolitiska reformen ur ett brett konsumentperspektiv. Beredningen skall bevaka att effekterna av jordbrukets avreglering också kommer konsumenternas till godo. En viktig uppgift är att följa prisutvecklingen, andra uppgifter rör kvalitet och ett varierat utbud. Den internationella utvecklingen bevakas fortlöpande. Beredningen rapporterar till regeringen om utvecklingen på livsmedelsmarknaden. är central informationspunkt för frågor (bl.a. på konsumentområdet) som rör regelverket inom EU-länderna och EES (Europeiska Ekonomiska Samarbetsområdet). Kollegiet upprättar bl.a. databaser och informationssystem. Kronofogdemyndigheterna verkställer bl.a. utmätningar men har också viktiga uppgifter enligt skuldsaneringslagen. Om en kraftigt skuldsatt person inte lyckas nå en uppgörelse med sina fordringsägare kan han ansöka hos kronofogdemyndigheten om en frivillig skuldsanering. är ett organ som genom utredningar och kalkyler söker belysa den ekonomiska utvecklingen inom livsmedelsområdet samt de effekter som den nya livsmedelspolitiken ger i livsmedelsprocessen från producent till konsument. ansvarar för kontroll och tillsyn av läkemedel och liknande produkter enligt läkemedelslagen och övriga läkemedelsförfattningar. Verket ger ut föreskrifter och allmänna råd om läkemedel, naturläkemedel och liknande produkter. Länsstyrelserna är regionala statliga organ som skall fullfölja de nationella målen och främja länets utveckling. De administrerar bl.a. det statliga stödet till kommersiell service i glesbygd samt det statliga stödet vid bostadsfinansiering (t.ex. räntebidrag). De skall också lämna förslag till och följa upp åtgärder som rör kraven på en effektiv konkurrens enligt konkurrenslagen. Miljömärkningsstyrelsen är knuten till Standardiseringen i (SIS) och administrerar ett system för s.k. positiv miljömärkning av varor. () har till uppgift att främja näringslivets tillväxt och förnyelse. Verksamheten omfattar bl.a. teknisk forskning och industriell utveckling samt etablering och utveckling av företag. ansvarar för samordningen av energiforskningsprogrammet som omfattar stöd till forskning inom olika sektorer. samarbetar med på energiområdet. prövar ansökningar om att göra utbetalningar när sådana säkerheter behöver tas i anspråk som skall ställas enligt resegarantilagen för att skydda konsumenterna, t.ex. när arrangören ställer in en resa. Se vidare under Kammarkollegiet. SEMKO utför olika typer av provning av elektrisk materiel, t.ex. sä- kerhetsprovning för S-märkning och energiförbrukningsmätningar. Det svenska kravet på att konsumentprodukter skall vara förhandsprovade och godkända ("certifierade") av ett opartiskt organ togs bort då trädde i kraft . Myndigheterna ställer dock även i fortsättningen samma säkerhetskrav på produkterna och S-märket finns kvar som ett frivilligt alternativ. upphävdes och länsskolnämnderna. Verket skall se till att den enskilde elevens rätt respekteras och att skollagens bestämmelser följs. Lagen ger ramarna för de kommunala besluten om skolan. läroplaner, kursplaner och timplaner styr innehållet i skolverksamheten. skall kunna konstatera vilka skillnader som finns mellan olika kommuner och ge riksdag och regering en samlad bild av läget samt underlag för skolans nationella ut- vecklingsplan. har möjlighet att ge hjälp att reparera ett småhus som är skadat av fukt eller mögel, så att det kan fungera tillfredsställande som bostad. Ett villkor är att huset är och har uppförts som perma- nentbostad. Lägsta självrisk är alltid ett basbelopp (). I vissa fall kan bidrag lämnas även till hus som är . An- sökningshandlingar finns hos och konsumentvägledaren i kommunen. är central förvaltningsmyndighet för socialtjänst, hälso- och sjukvård, tandvård och särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. Styrelsen skall verka för god hälsa och social välfärd och för omsorg och vård av hög kvalitet på lika villkor för hela befolkningen. arbete skall koncentreras på tillsyn och uppföljning samt kunskapsutveckling och kunskapsförmedling. Den grundläggande uppgiften är att följa kommunernas, landstingens och enskilda vårdgivares verksamhet för att bedöma hur målen uppfylls, vilka problem som orsakar brister, och att belysa ef- fektiviteten i verksamheten. Standardiseringen i (SIS) är centralorgan för standardiserings- verksamheten i . SIS uppgift är att svara för den nationella standardise- ringen samt företräda denna internationellt. SIS är en fristående, opartisk förening med medlemmar från näringsliv och offentlig sektor. Regeringen fastställer SIS stadgar och utser dess ordförande på förslag av . SIS bedriver bl.a. certifiering och kvalitetsmärkning av produkter inom vissa områden med konsumentintresse. (Se även under Miljömärkningsstyrelsen). SIS har inrättat ett konsumentråd. Rådets syfte är att stärka konsumenternas deltagande i arbetet med standardisering och höja medvetenheten om konsument- frågornas betydelse i det tekniska standardiseringsarbetet. () har som uppgift att verka för bättre levnadsförhållanden för människor med funktionshinder genom samordning av de olika samhällsorganens handikappinsatser och samarbete mellan intressenter på olika plan: stat, landsting och primärkommuner. () är central förvaltningsmyndighet för frågor som rör livsmedel. Verket skall bl.a. bevaka konsumentintresset inom livsmedelsområdet, utöva tillsyn enligt livsmedelslagen och leda och samordna livsmedelskontrollen. Verket skall också informera konsumenterna om viktiga frågor på livsmedels- området. Verket utfärdar de närmare bestämmelserna om livsmedel med stöd av livsmedelslagen. () är central myndighet för frågor om den yttre miljön (dvs. inte arbetsmiljön). Verket skall vara samlande och pådrivande i arbetet med att miljöanpassa samhällsutvecklingen för att skydda människans hälsa, bevara den biologiska mångfalden och hushålla med naturresurserna. Verket arbetar särskilt med vägledning och uppföljning mot sektorsmyndigheter och regionala och lokala myndigheter, med miljöforskning och miljöövervakning och med internationella miljöfrågor. Verket är pådrivande och samordnande i arbetet för ett kretsloppsinriktat samhälle, bl.a. när det gäller företagens ansvar för återtagning av förpackningar. Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC) är central förvaltningsmyndighet för teknisk provning och kontroll, legal mätteknik och handel med ädelmetaller. SWEDAC handhar ackreditering av laboratorier, besiktning- och certi- fieringsorgan. Ett omfattande arbete pågår med att i samråd med andra myndigheter anpassa de svenska formerna för teknisk provning och kontroll till de principer som gäller enligt . Uppgiften att samordna marknadskontrollfrågor inom ramen för har stor betydelse för konsumentskyddet. (tidigare ) har som huvuduppgift att främja fritidsverksamhet och kulturell verksamhet bland barn och ungdomar. Till styrelsens uppgifter hör att kartlägga ungdomars uppväxtvillkor samt stödja och utveckla kommunernas insatser för ungdomar, bl.a. i konsumentfrågor. är den centrala myndigheten inom biltrafikområdet. Utöver ansvaret för planering, byggande, underhåll och drift av de statliga vägarna har även uppgiften att föreskriva vilka krav som bilar skall uppfylla i säkerhets- och miljöhänseende. För detta har verket även utarbetat normer för beräkning av olika slags prestanda etc. Verket har även ansvaret för vägtransportsektorns miljöpåverkan och miljöanpassning. Program för näringslivets egenåtgärder Här presenteras huvuddragen i ett femtiotal egenåtgärdsprogram fördelade på ett drygt trettiotal branscher. Sammanställningen är hämtad från betänkandet Konsumentpolitik i en ny tid (SOU 1994:14). Inom vissa branscher genomförs således flera typer av egenåtgärder. Redovisningen av varje bransch är dock inte fullständig t.ex. har standardkontrakt och garantisystem helt utelämnats på grund av att sådana egenåtgärder är mycket vanliga och förekommer i stort sett i alla branscher. Det har därför inte bedömts meningsfullt att ta med dessa. Redovisningen sker branschvis, men inleds med vissa program som kan betecknas som branschövergripande. I försäkringsbranschen finns såväl för branschen gemensamma som företagsegna system för rådgivning samt för reklamations- hantering. Ett antal företagsegna system finns med endast i redovisningen av försäkringsbranschen. De flesta uppgifter om här presenterade egenåtgärdsprogram är hämtade från samtal med och olika promemorior sammanställda av vid och vid . Huvudmän: () och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt (NDM) Egenåtgärder:1. Grundregler för reklam, Regler för säljfrämjande åtgärder, Regler för direktmarknadsföring m.fl. samlingar av etiska regler för olika typer av marknadsföring. Marknadsetiska Rådet (MER) med uppgift att göra principiella ut- talanden rörande tolkning och tillämpning av de nämnda reglerna. Etablerade:Grundreglerna i sin första edition fanns långt före marknads- föringslagen. Övriga regelsamlingar och . MER etablerat 1989. Huvudmän: , m.fl. Egenåtgärder:1. I anslutning till Grundregler för reklam utbyggd definition av könsdiskriminerande reklam. Huvudman: för Ansvariga Reklamutgivare (). Avancerad praktiskt upplagd utbildning i marknadsrätt avseende såväl offentligrättsliga som utomrättsliga regler och system. Etablerad: Slutet av