prop · GI03160 · 1995-01-01 00:00:00 — SI meddelar vidare att arbetet med att strama upp såväl riktlinjer som anvisningar redan har inletts. SI kommer att få en aktivare roll som förslagsställare och initiativtagare i takt med att erfarenheterna av genomförda kulturprojekt ökar. SI förutser att man kommer att ha en viktig uppgift som samordnare och förmedlare mellan kulturintressen i och de berörda länderna. Kultur, information och allmänt utbyte är väsentliga för det allmänna samarbetet och för integreringen av samarbetsländerna och deras befolkningar i den västeuropeiska gemenskapen. Regeringen avser stödja gränsöverskridande kulturprojekt, särskilt mellan och de baltiska staterna. Regeringen avser öka stödet genom från 1994/95 till under det förlängda /96. Omvandlingsprocessen i har påverkat kvinnor och män olika. Vissa yrken och branscher är dominerade av antingen män eller kvinnor. I reform- och privatiseringsprocessen kan man se tendenser att kvinnodominerade arbeten rationaliseras först. visar stigande ohälsotal och sjunkande medellivslängd att många män har svårt att hantera den ökade osäkerhet som omvandlingen inneburit för många. Det är angeläget att kunskapen om reformprocessens olika påverkan på kvinnor och män ökar. Ett könsrelaterat perspektiv bör anläggas på hela östsamarbetet, från demokratistöd till näringslivssamarbete och stöd till finansiella sektorn, i syfte att nå bättre och effektivare resultat. Traditionellt har kvinnor högre utbildningsnivå än män i . Inte desto mindre visar statistiken att kvinnor i högre utsträckning är arbetslösa. Det framtida östsamarbetet bör medverka till att öka kvinnors möjligheter att stanna kvar på arbetsmarknaden. Det förhållandet att bl.a. barnomsorgen försvinner som en följd av företagsnedläggning och privatisering bör uppmärksammas, särskilt med tanke på att privatiseringsprocessen är i ett inledningsskede i flera av samarbetsländerna. Stöd till kvinnliga företagare och fortbildning av kvinnor är områden där det gjorts insatser och som fortsatt bör prioriteras. Ett effektivare utnyttjande av kvinnors potential bidrar till en högre tillväxt i ekonomin som helhet. Jämställdhet mellan kvinnor och män är en förutsättning för demokrati och mänskliga rättigheter. Kvinnor och män måste ha samma rättigheter och möjligheter att påverka sin egen framtid och få del av de sociala, ekonomiska och politiska resurserna i samhället. Det är därför viktigt att vårt samarbete tar sin utgångspunkt i både kvinnors och mäns situation. Samarbetet med bör genomsyras av en medvetenhet om att kvinnors och mäns ekonomiska och sociala roller är föränderliga. Strukturella, kulturella och religiösa faktorer hindrar många kvinnor från att ta del av och bidra till ekonomisk tillväxt och samhällets utveckling. Det kan t.ex. ta sig uttryck i att kvinnor ålagts hela ansvaret för tillsyn av barn och hem eller att de inte i samma usträckning som män betraktas som kreditvärdiga, och därmed hindras från att starta företag. Kunskapen om dessa hinder måste utvecklas i östsamarbetet liksom i det övriga utvecklingssamarbetet. För att stärka kvinnans roll i samhället krävs dessutom avsevärda attitydförändringar. Massmediernas ansvar i förmedlingen av kvinnobilden bör uppmärksammas, i synnerhet i samband med utbildningsinsatser för journalister. Den politiska aktivitetsnivån hos kvinnor är låg i dagens . Den kvinnliga representationen i parlamenten har sedan reformprocessen inleddes i genomsnitt sjunkit från till . Stöd till uppbyggnad av kvinnoorganisationer kan vara ett sätt att engagera kvinnor i det politiska livet. Aktiva kvinnor i finner problem att få upp frågan om jämställdhet på den politiska dagordningen. Ledande politiker anser ibland att den ekonomiska omvandlingen måste av först, innan man kan börja diskutera frågor som kvinnors och mäns sociala roller. Det är viktigt att i dialogen med samarbetsländerna föra fram frågan om jämställdhet som en viktig och central förutsättning för demokrati och hållbar utveckling. Tillgången på könsuppdelad statistik är i det närmaste obefintlig i samarbetsländerna. Detta försvårar för forskare och samhällsvetare att studera omvandlingsprocessens olika effekter på kvinnor respektive män. Betydelsefulla erfarenheter som finns på detta område från det övriga utvecklingssamarbetet bör tas tillvara i östsamarbetet. planerar insatser för att förbättra situationen på statistikområdet. Det svenska östsamarbetet bör stödja insatser som syftar till att förbättra möjligheterna för östeuropeiska kvinnor att själva formulera sina krav på samhällsutvecklingen. Vidare bör insatserna uppmuntra kontaktskapande verksamhet samt forskning och studier som tar hänsyn till omvandlingsprocessens olika påverkan på kvinnor och män. 5.5 Forskning och utbildning Inom ramen för samarbetet med finansieras ett stort antal kurser, utbildning på högskolenivå, seminarier och studiebesök. Huvuddelen av utbildnings- och forskningssamarbetet i traditionell mening handläggs av . () har /93-1994/95 anslagit sammanlagt , fördelat på drygt 100 projekt, för högskolesamarbete med . Av de sammanlagda medel som SI erhåller från G 1-anslaget utgör högskolesamarbetet . Genom SI:s stöd har ett drygt trettiotal universitet och högskolor etablerat samarbete med systeruniversitet i . Samarbetet har till största delen bestått av utbyten, planering och genomförande av olika former av utbildning samt till en mindre del forskningsverksamhet innefattande både forskning och forskarutbildning. De flesta av projekten går att relatera till något eller några av de övergripande målen (demokrati, ekonomisk omvandling och miljö). De största beloppen () kan hänföras till ekonomi, följt av demokrati () och miljö (). I regionalt, och dominerar ekonomiskt inriktade insatser medan miljöprojekt överväger i och . Projektens geografiska fördelning visar att nära hälften av det totala beloppet för högskolesamarbetet avser (), följt av () och (). I översynen konstateras att SI har byggt upp en bra grund för ett högskolesamarbete med och att det är ett viktigt instrument i ansträngningar att stödja demokratisering, ekonomisk omvandling och miljö i . Den geografiska spridningen och ämnesinriktningen anses vara väl balanserad. I översynen lämnas rekommendationer för att göra programmet mer effektivr, bl.a. genom att förbättra målformuleringen och ta fram mer detaljerade ansökningsanvisningar. Vidare bör uppföljning, utvärdering och redovisning av resultat förbättras. SI har i sitt remissvar meddelat att dessa aspekter skall beaktas och att ett arbete med att strama upp såväl riktlinjer som anvisningar redan har inletts. Översynen påpekar att programmet nästan helt saknar forskningssamarbete. I översynen sägs dels att det bör ankomma på de sektoriella delprogrammen att stödja forskning och forskningssamarbete när så är påkallat, dels att det generellt bör avsättas medel för forskningssamarbete mellan och länderna i . I översynen sägs vidare att det bör ges prioritet att vidmakthålla forskningsmiljöer, främst i vårt närområde samt att det bör finnas vissa medel för projektsamarbete som ligger utanför de sektoriella myndigheternas ansvarsområde. I översynsarbetet har inte ingått den forskningsverksamhet som finansieras över andra huvudtitlar än . Ett brett anlagt forskningssamarbete sker dels via universitet och högskolor, dels via Kungl. Därutöver finns ett stipendieprogram för forskningssamarbete med bl.a. , som administreras av men som finansieras över huvudtitel. Via stipendieprogrammet finansieras även en gästprofessur i svenska språket vid i . Vidare har redan före inträdet i Europeiska unionen deltagit i dess fjärde ramprogram för forskning och teknisk utveckling, vars s.k. andra aktivitet avser samarbete med utvecklingsländer och länder i . Verksamheten, som faller inom Utbildnings-departementets ansvarsområde och har för FoU-samarbete som koordinerande svensk myndighet, ger svenska forskare möjlighet att ansöka om bidrag till sådana projekt som genomförs tillsammans med kollegor i bl.a. de central- och östeuropeiska länderna. Översynen föreslår att förutsättningarna för att stödja högre utbildning inom juridik och offentlig förvaltning bör utredas. Regeringen avser undersöka möjligheterna att stödja ett projekt om juristutbildning i . Som ett komplement till de stipendieprogram som administreras av SI avser regeringen inrätta ett program för mindre fältstudier i avsett för svenska högskolestuderande. Regeringen anser att högskolesamarbete och forskningssamverkan är betydelsefullt för förverkligandet av demokratimålet. SI:s program för högskolesamarbete är ett viktigt instrument för att långsiktigt bygga upp bestående institutioner för högskoleutbildning och forskning. Det utgör således ett viktigt komplement till det direkta forskningsstöd via svenska universitet och högskolor och stipendieprogram via som lämnas med anslag från . beslutade (prop. 1992/93:150 bil. 7, bet. 1992/93:UU33, rskr. 1992/93:410) att bidra med till upprättandet av en handelshögskola i för budgetåren 1993/94-1995/96. Projektet har upprättats på initiativ av Handels-högskolan i och utgör bidrag till utbildningsinitiativ Euro-Faculty. Projektet sträcker sig i sin helhet fram /03. I propositionen angavs att den totala kostnaden har beräknats till . I propositionen sades vidare att en analys av verksamheten skall göras i samband med budgetarbetet . Analysen skall utgöra underlag för beslut om storleken av den fortsatta finansieringen av verksamheten och om eventuella förändringar under den återstående verksamhetsperioden. meddelade i sitt betänkande (UU 1992/93:33) att regeringen förutsätts tillvarata alla möjligheter att pressa kostnaderna och att ställningstagande till den fortsatta verksamheten får ske i anslutning till prövningen av budgeten /97. Villkoren för statens engagemang i i är reglerade i ett särskilt avtal mellan staten () och i . I avtalet har angivits statens bidrag till verksamheten t.o.m. /96 (intill juni månads utgång) är . skall enligt samma avtal efter förebild av den fördjupade anslagsframställningen göra en analys av verksamheten som underlag för beslut om storleken av det fortsatta bidraget och eventuella förändringar i verksamheten /96-2002/2003. Utbildningen, som är tvåårig, inleddes . Ca 50 studenter har antagits det första läsåret. är öppen för studenter från alla de tre baltiska staterna. Fullt utbyggd kommer skolan att ta in 100 studenter . I den prövning som skall göras inför nästa budgetperiod bör möjligheter till besparingar föreslås och förutsättningarna för alternativa finansieringsformer övervägas. Det svenska näringslivets stora intresse för projektet bör kunna möjliggöra viss företagsfinansiering av den fortsatta verksamheten. 6 Att stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling Regeringens bedömning: - En socialt hållbar ekonomisk omvandling skall stödjas. En särskild satsning görs inom sociala sektorn. - Regeringen avser att utvidga exportkreditgaran- tiramen. Utökningen möjliggör för export och investeringar även i , och . - Regeringen avser lämna ett omfattande stöd för att stärka de finansiella sektorerna i . De senaste fem årens omvandlingsprocess i har inneburit omvälvande förändringar i samtliga länder i regionen. Utvecklingen har varierat kraftigt mellan länderna eftersom de har följt olika reformstrategier och haft skilda utgångslägen. Ett antal länder har redan kommit långt på vägen mot en fungerande marknadsekonomi och har uppnått höga tillväxttal. Andra länder, framför allt inom Oberoende Staters Samvälde (OSS), har inte genomfört mer än de mest elementära reformerna, och befinner sig i en fortsatt ekonomisk nedgång. Erfarenheterna visar tydligt att det med hjälp av radikala ekonomiska reformer är möjligt att införa marknadsekonomins grundläggande element och vända fallet i ekonomin på . Det står också klart att det är de politiska förutsättningarna som är avgörande för om reformerna ska kunna bli tillräckligt genomgripande. Vissa reformer har snabbt kunnat genomföras medan andra med nödvändighet tar . Flertalet stater har på ett tidigt stadium liberaliserat priserna och utrikeshandeln, infört näringsfrihet och privatiserat småskaliga företag. Omstruktureringen av industrin, privatiseringen av storföretagen och reformerna av bankväsendet tar , men dessa processer har satts i gång i flertalet länder. Reformer inom jordbruket, speciellt inom det storskaliga statsjordbruket, har i allmänhet varit komplicerade, inte minst politiskt. Omvandlingsprocessen innebär en möjlighet för länderna att komma bort från de stora fattigdoms- och miljöproblem som den centralstyrda ekonomin orsakade. I takt med att ekonomin förbättras genom att handeln och den privata sektorn expanderar kan människor få en höjd levnadsstandard. När den ineffektiva tunga industrin läggs ned eller omstruktureras minskar utsläppen. blir det därmed möjligt att komma till rätta med den omfattande miljöförstöringen. innebär reformerna att många riskerar att få det sämre . Detta gäller till exempel människor som har arbetat inom industrier vars produkter inte längre efterfrågas och människor som av olika skäl inte kan försörja sig på egen hand. Till den grupp som drabbats hårt av omställningen hör pensionärer, handikappade och arbetslösa liksom ensamstående familjeförsörjare med små barn. Dessa grupper har svårt att skaffa sig de extrainkomster som ofta är nödvändiga för att klara av de dagliga utgifterna. Under den centralstyrda ekonomins tid fanns trots ofriheten och avsevärda brister en social struktur som innebar en viss grundtrygghet. Alla hade laglig rätt till arbete och företagen stod ofta för sociala tjänster som barnomsorg och subventionerat boende. I och med att företagen hamnar under ett ökande tryck att rationalisera sin verksamhet får detta ofta som konsekvens att de skär ner på det till företagen knutna sociala skyddsnätet. Det är därför viktigt att det sociala skyddsnätet reformeras. Med väl avvägda reformer möjliggörs en ekonomisk omvandling som är socialt och miljömässigt hållbar. Internationellt stöd till de ekonomiska reformerna kan påskynda utvecklingen och underlätta omställningen för befolkningen. Detta gäller såväl finansiellt stöd för att mildra de makroekonomiska övergångs-problemen som stöd till att utveckla de marknadsekonomiska institutionerna. I flertalet centralstyrda ekonomier förvärrades de redan stora obalanserna före systemskiftet. När reformerna inleddes med att priserna liberaliserades var det nödvändigt att förhindra att de ofrånkomliga prisökningarna övergick i en långvarigt hög inflation. Både enskilda människor och företag har svårt att fatta riktiga beslut om inflationen är hög. Ytterligare problem med hög inflation är svårigheten för hushåll och företag att upprätthålla ett önskvärt sparande. Anpassningen till ett nytt ekonomiskt system och ekonomiska förbättringar försvåras därför avsevärt under sådana förhållanden. Erfarenheterna från reformerna visar också att länder som har fått ned inflationen har lyckats vända fallet i ekonomin och uppnått tillväxt som ser ut att kunna bli varaktig, medan länder med fortsatt hög inflation har haft det betydligt svårare. När inflationen är hög är det få som vill investera i långsiktiga projekt, eftersom ekonomiska beslut av nödvändighet blir kortsiktiga. Erfarenheterna visar också att det är svårt att få ned inflationen med en utdragen stabiliseringsprocess. Det krävs radikala och konsekventa stabiliseringsprogram uppbackade av stöd från omvärlden för att uppnå stabilitet. Stabilisering är i hög grad ett politiskt problem. Det gäller för staten att hålla emot när intressegrupper, främst jordbruket och den tunga industrin, kräver subventioner. Eftersom partierna i många av dessa länder är relativt svaga, kommer allmänintresset ofta till korta gentemot de starka intressegrupperna. Resultatet blir ofta stöd till företag i stället för till människor och en hög inflation som försvårar utvecklingen. Inflationen är dubbelt skadlig för befolkningen. Dels leder den till otillfredställande inkomstomfördelningar, dels skapar den osäkerhet bland människor. Den sociala stressen bidrar till stigande ohälsotal. Grunden för stabiliseringspolitiken är att hålla nere budgetunderskottet. Det är svårt eftersom skattesystemen i allmänhet är rudimentära, och de statliga inkomsterna minskar kraftigt under systemskiftet. Genomgripande skattereformer är således nödvändiga för att öka skatteuppbörden och på så vis få ned budgetunderskottet. Det är också viktigt att budgetunderskottet, som ofta uppstår även om reformerna är långtgående, kan finansieras på ett sätt som inte ökar inflationen. Därför är det nödvändigt att utveckla instrument som statsskuldväxlar för statens upplåning. () har en nyckelroll för stödet till den makroekonomiska stabiliseringen och därmed för reformprocessen i stort. Efter att IMF har förhandlat fram ett reformprogram med regeringen i det aktuella landet, öppnas möjligheter till bl.a. skuldavskrivningar och ytterligare multilaterala och bilaterala krediter. IMF har kritiserats för att inte ha givit tillräckligt stort stöd till bl.a. under reformernas kritiska inledningsskede. Ett resultat av denna kritik är att en ny kreditfacilitet har öppnats som är skräddarsydd för att kunna ge stöd till länder som befinner sig i övergång mellan en centralstyrd ekonomi och en marknadsekonomi. Grunden för strukturomvandlingen är att näringsfrihet införs och att ett pluralistiskt ägande uppkommer. Människor måste ges rätt att utöva ekonomisk aktivitet i den form de finner bäst, vare sig detta är i privata eller kooperativa former. kan det i vissa fall vara befogat med fortsatt statligt ägande. Exempel på när detta kan vara aktuellt är kollektivtrafik, sjukvård och övrig social omsorg. Även om näringsfrihet tidigt infördes i flertalet länder, har den i många fall inte varit tillräckligt långtgående. Därmed har statsapparaten ofta kunnat behålla alltför mycket av sitt inflytande över ekonomin, vilket har skapat korruption och hållit tillbaka utvecklingen av ett livskraftigt små- och nyföretagande. Detta pekar på ett problem i reformprocessen som har uppmärksammats alltför litet: den offentliga administrationen har inte förändrats tillräckligt snabbt för att kunna hantera övergången till marknadsekonomi på ett effektivt sätt. När gamla beteendemönster dröjer kvar, är risken stor för att administrationen försenar utvecklingen. Utrikeshandelns avreglering har i många länder gått långt. En viktig orsak har varit de central- och östeuropeiska ländernas strävan att närma sig EU, och EU:s och EFTA:s villighet att sluta frihandelsavtal. Att liberalisera utrikeshandeln är en viktig del av reformpolitiken. Genom avreglering utsätts inhemska monopolföretag för konkurrens, vilket leder till att en riktig prisstruktur kan uppkomma. De inhemska företagen utsätts också för ett behövligt omvandlingstryck, vilket ökar effektiviteten och förbättrar kvaliteten. Avreglering av utrikeshandeln skapar också större intresse för utländska företag att investera. Avreglering och anpassning av handelspolitiken är också ett led i närmandet till det internationella samarbetet på utrikeshandelns område.Inom ramen för EFTA:s frihandelsavtal och samarbetsdeklarationer med vissa länder i har bidragit med finansiering av projekt på det handelspolitiska området. EFTA-länderna har också stött viss stipendieverksamhet liksom ett avtal med EU om gemensamma projekt på bl.a. statistik och standardiseringsområdena. Ett flertal av länderna i ansöker om medlemskap i (). har aktivt stöttat dessa ansökningar. Dessutom innebär anslutningsprocessen att ansökarlandet måste se över hela sin handelspolitik. Därmed främjas uppbyggnaden av ett fungerande rättssystem. Särskilt kan nämnas att givit teknisk assistans i form av rådgivning till framför allt de baltiska länderna i samband med WTO-ansökningar. Handelsströmmarna har också radikalt förändrats i och med avregleringen. Under den centralstyrda ekonomins tid var det politiska överväganden som styrde de reglerade handelsflödena, medan transportkostnader och andra ekonomiska aspekter var av underordnad betydelse. En stor del av handeln var därför irrationell och kunde inte överleva efter övergången till marknadsekonomi. Problem med betalningssystem och oklarheter rörande avtalssituationen på handelsområdet har lett till att nedgången i handeln mellan östländerna har blivit större än vad övergången till marknadsekonomi i sig gav anledning till. Dessa problem har varit speciellt svåra i de av som inte har genomfört lyckade valutareformer. Sammanbrottet i handeln mellan östländerna har emellertid för många uppvägts av utökad handel med väst. EU:s handelspolitik med begränsningar inom jordbruks- och tekoindustri, där länderna i har goda möjligheter att hävda sig, har förhindrat en kraftigare ökning av handeln. Viktiga liberaliseringar av EU:s handelspolitik har emellertid skett inom ramen för Europaavtalen. kommer att fortsätta verka i denna riktning. I takt med att betalningssystemen förbättras och handelsavtal ingås mellan länderna i expanderar också handeln mellan dessa. Privatisering av de statliga storföretagen är nödvändig för att dessa ska ges tillräckligt starka drivkrafter för effektiv och efterfrågestyrd produktion. Det är också viktigt för att företagen ska kunna tvingas att stå på egna ben och inte lyckas utverka subventioner när de drabbas av svårigheter. Därmed är privatiseringen också en viktig del av stabiliseringspolitiken. Det räcker emellertid inte med privatisering för att utsätta företagen för ett tillräckligt starkt omvandlingstryck, ett fungerande konkursförfarande måste också utvecklas. Dessa reformer tillhör emellertid de svåraste under ett systemskifte, såväl av politiska som av rent tekniska skäl. Länderna har valt vitt skilda metoder för privatiseringen. De som har kommit längst har använt sig av massprivatisering som går ut på att dela ut privatiseringscheckar till befolkningen. Dessa kan lösas in mot aktier i företag eller andelar i aktiefonder. Detta angreppssätt löser i sig inte behovet av att få starka ägare och effektiv ledning för företagen. Metoden att inleda omstruktureringen av företagen för att därefter kunna sälja ut dem har visat sig svårare. Tanken har varit att köparna av företagen ska bli starka ägare som driver fram effektiviseringar. Det har emellertid varit svårt att attrahera sådana köpare, varför denna metod har medfört ett lägre privatiseringstempo. När företagen väl har privatiserats är det viktigt att de får tillgång till finansiering för att kunna klara av omställningen. Det krävs således att det finansiella systemet utvecklas. Detta har emellertid visat sig speciellt svårt, varför bristen på kapital är ett avgörande hinder för strukturomvandlingen. En anledning till svårigheterna är de omfattande bindningar som finns mellan många företag och banker. Dessa försvårar omstruktureringar inom båda sektorerna. Privatiseringen och omstruktureringen av jordbruket har varit en komplicerad del av systemskiftet, särskilt i länder där stora statsjordbruk dominerar. Företrädarna för de statliga jordbruken har varit välorganiserade och har inte sällan motsatt sig reformer. De ineffektiva statsjordbruken har därför ofta kunnat drivas vidare, i allmänhet med stora subventioner. begränsar EU:s handelsregleringar incitamenten att privatisera och effektivisera jordbruket. Effektiviseringen innebär en allvarlig risk för omfattande arbetslöshet på landsbygden eftersom en stor andel av befolkningen i flertalet länder i är verksamma inom jordbruket. För att motverka arbetslösheten är det viktigt att satsa på landsbygdsutveckling med bland annat stöd till småföretagande. Det storskaliga statliga jordbruket dominerade i flertalet länder och omställningen mot ett småskaligt och effektivare jordbruk har i allmänhet gått långsamt. Det finns emellertid olikheter på jordbruksområdet mellan de olika reformländerna. Till exempel skiljer sig situationen i och från övriga länder.