prop · GI03184 · 1995-01-01 00:00:00 — Detta gäller oavsett om verksamheten drivs från en sekundäretablering eller genom gränsöverskridande verksamhet. Nuvarande bestämmelse i tredje stycket behöver därigenom inte behållas. I likhet med andra situationer när ingriper mot en EES-försäkringsgivare skall hemlandets myndighet underrättas. 6 kap. 10 § Förutvarande 6 kap 10 § har utan ändring flyttats till 8 kap. 4 a §. Bestämmelsen i sin nya lydelse motsvarar förutvarande 6 kap 11 §. Eftersom genomförandet av principen om hemlandstillsyn innebär att inte kommer att ha huvudansvaret för tillsynen beträffande verksamheter som drivs av EES-försäkringsgivare här i landet stadgas här endast att regeringen har möjlighet att föreskriva att en försäkringsgivare som har en sekundäretablering här skall delta i bekostandet av verksamhet. Frågan om denna möjlighet skall utnyttjas bör bero tills det närmare klarlagts i vilken utsträckning inspektionen kommer att ha befattning med sådan verksamhet. 7 kap. 1 § Paragrafen har fått nytt innehåll. Den anger nu de åtgärder i enlighet med hemlandstillsynen får vidta när en försäkringsgivares auktorisation återkallas eller verksamheten annars måste upphöra på grund av en myndighets beslut samt förutsättningarna för sådana åtgärder. Huvudansvaret och initiativrätten till åtgärder ligger på den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland utom vad gäller förhindrandet av fortsatt verksamhet i landet. Bestämmelsen återfinns i artikel 22.1 andra stycket i första skadeförsäkringsdirektivet (i dess lydelse enligt artikel 14 i tredje skadeförsäkringsdirektivet) och artikel 26.1 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet (i dess lydelse enligt artikel 13 i tredje livförsäkringsdirektivet). skall också biträda hemlandsmyndigheten genom att förbjuda försäkringsgivaren att förfoga över de tillgångar som finns här i landet, eller begränsa förfoganderätten. Inspektionen skall dessutom på initiativ av hemlandsmyndigheten vidta åtgärder för att förhindra att försäkringsgivaren, trots att auktorisationen återkallats, fortsätter respektive återupptar verksamheten genom att marknadsföra sig eller meddela nya försäkringar. I paragrafen åläggs också inspektionen en allmän skyldighet att biträda hemlandsmyndigheten i den mån det behövs och begärs vid avvecklingen av en försäkringsgivares verksamhet i . får då vidta sådana åtgärder som den i motsvarande fall skulle få besluta om när det gäller ett svenskt försäkringsbolag. Meningen med sistnämnda stadgande är att avskära möjligheten för inspektionen att på anmodan från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland vidta åtgärder som inte är tillåtna enligt svensk lag. 7 kap. 2 § Paragrafen utmönstras till följd av att principen om hemlandstillsyn nu införs. Se kommentaren till ändringen av 4 a § förmånsrättslagen. 7 kap. 3 § Genom paragrafen införlivas artikel 12 i tredje skadeförsäkringsdirektivet och artikel 11 i tredje livförsäkringsdirektivet. Paragrafen ändras i enlighet med principen om hemlandstillsyn. Det är hemlandsmyndigheten som har att pröva frågan om tillstånd till överlåtelse av ett försäkringsbestånd, även när beståndet härrör från verksamhet här i landet. kommer emellertid att beredas tillfälle att yttra sig över sådana frågor. Eftersom inspektionen i ett sådant yttrande har möjlighet att förklara att den motsätter sig överlåtelsen anges i paragrafens första stycke vilka kriterier som skall vara uppfyllda vid överlåtelse av ett försäkringsbestånd som består av försäkringar som avser risker belägna i . Dessa kriterier överensstämmer med vad som gäller enligt 15 kap. 3 § andra stycket FRL. Enligt direktivens bestämmelser skall en tillfrågad myndighet presumeras ha lämnat sitt tysta medgivande till överlåtelsen om den inte yttrat sig från det att den bereddes tillfälle till detta. Det framstår emellertid som lämpligare att inspektionens ställningstagande i samtliga fall kommer till konkret uttryck. I andra stycket föreskrivs därför att inspektionen skall yttra sig över en förfrågan från ett annat land . Tredje stycket motsvarar bestämmelsen i den sista meningen i det nuvarande femte stycket. Berörda försäkringstagare och livräntetagare skall således beredas tillfälle att anmäla om de har något att erinra mot överlåtelsen innan inspektionen lämnar sitt yttrande till den överlåtande försäkringsgivarens hemlandsmyndighet. Inspektionen skall därvid använda det kungörelseförfarande som föreskrivs i 15 kap. 4 § FRL. 8 kap. 1 § Paragrafen ändras till följd av de lagändringar som görs p.g.a. principen om hemlandstillsyn. Bestämmelser om kungörelse av förordnande av ombud enligt 6 kap. 5 och 6 §§ och beslut om att förbjuda eller begränsa försäkringsgivares förfoganderätt över sina tillgångar har tillkommit. 8 kap. 4 § Ändringen är en följd av att bestämmelserna i 5 kap. 14 § med ändringar förts över till 6 kap. 6 § och att 7 kap. 1 § inte längre innehåller någon bestämmelse om ombud. Det har dessutom tillkommit en möjlighet att utse ombud i 6 kap. 5 §. 8 kap. 4 a § 6 kap. 10 § har utan ändring flyttats till denna nya paragraf. 8 kap. 5 § Tredje stycket upphävs till följd av principen om hemlandstillsyn. Nuvarande fjärde stycket upphävs eftersom direktivbestämmelsen som låg till grund för bestämmelsen upphört att gälla enligt artikel 43 i tredje skade- försäkringsdirektivet och artikel 31 i tredje livförsäkringsdirektivet. I fråga om trafikförsäkring har motsvarande informationsbestämmelser förts in i trafikskadelagen (5 § fjärde stycket). Den nuvarande särbestämmelsen i andra stycket om information till försäkringstagarna angående representant för ett trafikförsäkringsföretag har också flyttats till samma lagrum i trafikskadelagen. Direktivens informationsregler finns i artikel 31 och artikel 43 i tredje skadeförsäkringsdirektivet samt i artikel 31 och bilaga 2 i tredje livförsäkringsdirektivet. Enligt den nya lydelsen av tredje stycket bemyndigas , efter delegation av regeringen, att utfärda föreskrifter som innehåller informationsbestäm-melser i enlighet med direktivens regler. Det tidigare femte stycket upphävs eftersom den direktivbestämmelse som låg till grund för regeln har upphävts genom artikel 37 i tredje livför- säkringsdirektivet. 8 kap. 6 § Ändringarna i paragrafen är en följd av att vissa ärendetyper utmönstrats och andra kommit till. 8 kap. 7 § Paragrafen utmönstras eftersom koncession inte längre kommer att krävas av en utländsk EES-försäkringsgivares verksamhet i . 8 kap. 9 § Se vidare avsnitt 7. Punkterna 2-4 i övergångsbestämmelserna till denna lag upphävs i och med att koncessionskravet försvinner i enlighet med principen om hemlandstillsyn, se författningskommentaren till nya övergångsbestämmelserna punkt 3. I punkten 1 anges dagen för ikraftträdandet. Någon övergångsbestämmelse som syftar till att reglera hur de ansökningar om koncession som kan finnas vid lagens ikraftträdande och som inte slutbehandlats skall hanteras föreslås inte. Det är inte meningsfullt att lämna koncession till en försäkringsgivare som enligt lagens nya regler inte behöver den. Det blir dock en uppgift för att ex officio informera ansökande försäkringsgivare om detta. Bestämmelsen i punkt 2 innebär att en försäkringsgivare som omfattas av LEF och som redan innan de nya reglerna trätt i kraft påbörjat sin verksamhet enligt de regler som då gällde för koncession, skall anses ha uppfyllt villkoren i 2 kap. 1-4 §§ för att få driva försäkringsverksamhet från en sekundäretablering här i landet. Bestämmelsen bygger på artikel 52 i tredje skadeförsäkringsdirektivet och artikel 48 i tredje livförsäkringsdirektivet. I och med att kravet på koncession att här i landet driva försäkringsrörelse i enlighet med ovanstående bestämmelser upphör, upphör även kravet att driva försäkringsrörelse enligt de till koncessionen knutna försäkringsklasserna. Frågan om vilka försäkrings- klasser försäkringsgivaren får driva försäkringsrörelse inom faller i enlighet med principen om en enda auktorisation under hemlandsmyndighetens ansvarsområde. Det får i enlighet med den allmänna regeln om informationsskyldighet i 6 kap. 1 § anses ligga på ansvar att se till att hemlandsmyndigheterna får all relevant information i detta hänseende. Bestämmelsen i punkten 3 innebär att de försäkringsgivare som avses i punkt 2 och som har värdehandlingar deponerade i bankinstitut enligt LUF skall återfå de deponerade tillgångarna. Bestämmelsen i punkten 4 innebär att även efter lagens ikraftträdande skall fortsätta att förvalta ett sådant administrationsbo som avses i 7 kap. 2 § LEF och som bildats när försäkringsgivarens koncession förklarats förverkad. skall således fullfölja förvaltningen och avvecklingen enligt de äldre bestämmelserna. 10.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i Bestämmelsen om normgivningdelegation i första stycket har införts för att på ett smidigt sätt införliva ett avtal mellan och EG på skade- försäkringsområdet, se den allmänna motiveringen i avsnitt 6.6. Motsvarande bestämmelse har införts i 1 kap. 2 § FRL. Fjärde stycket har för tydlighets skull delats i två stycken. Femte stycket, nuvarande fjärde stycket andra strecksatsen, har ändrats så att bestämmelserna om beräkning av premiereserv alltid skall gälla också för de livförsäkringar för vilka det annars finns möjlighet att avvika från bestämmelserna om livförsäkring. Motsvarande ändring har gjorts i 1 kap. 5 § FRL. Ändringen i sjätte stycket, nuvarande femte stycket, är endast språklig. I sista stycket har hänvisningarna till 7 § tredje stycket och 9 § första stycket utgått, eftersom dessa stadganden föreslås upphävda. Också hänvis- ningarna till bestämmelserna om grunder i 6 § sjunde stycket, 11 och 12 §§ har utgått. Detta är en följd av att det i 11 och 12 §§ i stället tagits in särskilda bestämmelser om liv- och sjukränta. Hänvisningarna till 13 och 14 §§ har utgått eftersom de bestämmelserna inte längre gäller endast livförsäkring. Hänvisningen till 15 § har av samma anledning inskränkts till att gälla endast tredje och fjärde styckena. Till paragrafen har överförts bestämmelserna i nuvarande 38 § i sak väsentligen oförändrade. I första stycket har dock en hänvisning gjorts till trafik- skadelagen (1975:1410) eftersom trafikskadelagen ersatt lagen om tra- fikförsäkring å motorfordon. Vidare har i andra stycket från dispensområdet undantagits de särskilda bestämmelserna om beräkning av premiereserv i enlighet med vad som föreslagits i 1 kap. 10 § FRL. Paragrafen har i övrigt utformats i överensstämmelse med nuvarande lydelse av 1 kap. 5 § lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares verksamhet i . Tredje stycket ändras till följd av att kravet på den svenska lagstiftningens förenlighet med i och med medlemsskap i Europeiska unionen i stället utgår direkt från EG:s rättsakter och ej via . Som nämnts i den allmänna motiveringen i avsnitt 5.2.1 tillåter inte EG:s försäkringsdirektiv bestämmelser med krav på förhandsgodkännande av bl.a. tekniskt beräkningsunderlag. Direktivbestämmelserna är emellertid tillämpliga endast på företag med huvudkontor inom gemenskapen. Av skäl som anförts i den allmänna motiveringen bör emellertid kravet på stadfästelse slopas även för försäkringsföretag från länder utanför EES och som omfattas av LUF. Sista meningen i paragrafens sista stycke har därför utgått. Stycket i övrigt kan också, såsom obehövligt, utgå. Paragrafens tredje stycke har utgått till följd av det slopade kravet på stadfästelse av grunder för verksamheten. Till följd av att stadfästelseförfarandet för grunder slopats har första stycket upphävts och fjärde stycket ändrats. Ändringen i andra stycket är endast språklig. I ett nytt sista stycke har intagits en hänvisning till bestämmelserna om beräkning av premiereserv för livförsäkringsrörelse i den föreslagna 7 kap. 2 § FRL. Se vidare författningskommentaren till den paragrafen. Bestämmelserna om grunder för livförsäkringar för utländska försäkringsföretag i första stycket ändras i enlighet med 7 kap. 3 § första stycket FRL. Återbäringsgrunder behöver dock inte heller i fortsättningen upprättas av utländska försäkringsföretag. Av skäl som angetts i den allmänna motiveringen avsnitt 5.2.1 har möjligheten att medge undantag från skyldigheten att upprätta grunder för livförsäkringar med hänsyn till försäkringens särskilda natur upphävts. För de utländska försäkringsföretagens del ges möjlighet till undantag från kravet på grunder genom 2 och 2 a §§. Se vidare författningskommentaren till 7 kap. 3 § FRL där motsvarande ändring har gjorts. Enligt nuvarande bestämmelser (2 § sista stycket) skall för sådan livränta eller sjukränta som tillhör annan försäkring än livförsäkring bl.a. bestämmelserna om grunder för livförsäkring gälla i tillämpliga delar. I nya 7 kap. 3 § tredje stycket FRL anges att för dessa försäkringar skall grunder upprättas för beräkning av premiereserv och tekniska återköpsvärden. I syfte att skapa klarhet i frågan om grunder och för att nå överensstämmelse med FRL har i ett nytt andra stycke angivits att det för livräntor och sjukräntor som tillhör skadeförsäkringsrörelsen skall upprättas grunder för beräkning av premiereserv och tekniska återköpsvärden. Liksom i förslaget till 7 kap. 3 § FRL öppnas i ett nytt sista stycke möjligheter att meddela närmare föreskrifter om hur grunderna redaktionellt skall ställas upp. Se kommentaren till den paragrafen. Paragrafens första mening har ändrats till följd av ändringar i bestämmelserna om grunder i 11 § och 7 kap. FRL. Reglerna om stadfästelse och kungörande av övergångsgrunder i paragrafens nuvarande andra och tredje meningar har upphävts. Paragrafen är ny och överensstämmer med förslaget till ny lydelse av 7 kap. 8 a § FRL och innebär att utländska försäkringsföretag skall tillställa grunderna för livförsäkring senast med att de börjar användas. Bestämmelserna gäller även nya grunder sedan de gamla har ändrats. Se vidare författningskommentaren till 7 kap. 8 a § FRL. I första stycket har angivits att för utländska försäkringsgivare som enligt lagens bestämmelser är verksamma i gäller, såvitt avser företagets verksamhet här i landet, att företaget skall vara underkastat samma skuld- täcknings- och värderingsregler som gäller för svenska försäkringsbolag. Andra stycket har ändrats till följd av att begreppet skuldtäckning har införts. Dessutom har bestämmelsen om vilka slag av tillgångar som får användas för skuldtäckning justerats för att bättre stämma överens med den nya lydelsen av första stycket. I tredje stycket uppställs ett lokaliseringskrav som innebär att samtliga tillgångar som används för skuldtäckning skall finnas i . Detta krav gäller , se vidare den allmänna motiveringen avsnitt 5.5.10. Det nuvarande fjärde stycket har ersatts av en hänvisning i förevarande para- grafs första stycke till 7 kap. 9 § andra stycket FRL. I fjärde stycket åläggs generalagenten motsvarande rapporteringsskyldigheter som gäller för styrelsen i svenska försäkringsbolag (se föreslagen lydelse av 7 kap. 9 § fjärde stycket och 8 kap. 7 § fjärde stycket FRL). Beträffande den i sista meningen angivna föreskriftsrätten, se författningskommentaren till 7 kap. 9 § FRL. Paragrafen motsvarar 7 kap. § och 8 kap. 7 § tredje och fjärde styckena FRL. I likhet med 13 § fjärde stycket är det generalagenten som i princip skall fullgöra vad som i svenska försäkringsbolag åligger styrelsen. I den mån generalagenten inte skulle kunna förmå ledningen för det företag han representerar att upprätta godtagbara riktlinjer kan detta medföra konsekvenser för företagets fortsatta rätt att verka här i landet (se 25 § andra stycket 4 och 5). Se även kommentarerna till angivna paragrafer i . Första stycket har ändrats till följd av att begreppet skuldtäckning har in- förts. Vidare har tillagts att det nämnda registret fortsättningsvis skall anges värdet av de tillgångar som används för skuldtäckning (jämför 7 kap. 11 § FRL). För det fall önskar uppgift om registrets innehåll, kan inspektionen begära detta med stöd av 24 § denna lag. Andra stycket har ändrats till följd av att begreppet skuldtäckning har införts. Nuvarande tredje stycket har delats i två. Tredje-femte styckena har ändrats med föreslagen lydelse av 7 kap. 11 a § FRL som förebild. Ingen saklig ändring är avsedd. Paragrafen har ändrats till följd av att begreppet skuldtäckning har införts. Vidare har redaktionella ändringar gjorts. Paragrafen har ändrats till följd av att kravet på stadfästelse av grunder har upphävts och har vidare ändrats språkligt med 7 kap. 15 § FRL som förebild. Enligt det nya tredje stycket bemyndigas regeringen eller att utfärda föreskrifter som innehåller informationsbestämmelser. Motsvarande bestämmelse tas in i 7 kap. 19 § FRL och kommenteras i anslutning till det lagrummet. Motsvarande ändringar görs i 19 kap. 10 § FRL. Se författningskommentaren till det lagrummet. Ändringarna i andra stycket är en följd av att regeringen avser att upphäva 7 § trafikförsäkringsförordningen (1976:359) eftersom den bestämmelsen framstår som överflödig i fråga om svenska trafikförsäkringsbolag. Förordningsbestämmelsen innebär att skall anmäla till regeringen om en försäkringsgivare som driver trafikförsäkringsrörelse inte iakttar tillbörlig sparsamhet ifråga om omkostnaderna för rörelsen eller beräknar premierna eller reglerar skadefall på ett sätt som ger anledning till anmärkning. Regeringen kan med grund i en sådan anmälan förelägga om rättelse eller återkalla försäkringsgivarens tillstånd att meddela trafikförsäkring. Bestämmelsen är överflödig i fråga om svenska försäkringsbolag eftersom motsvarande ingripanden kan göras av med stöd av 19 kap. 11 § FRL. En bestämmelse motsvarande den i 19 kap. 11 § FRL finns emellertid inte för de utländska för- säkringsgivarnas del i LUF. Till följd härav införs en sådan bestämmelse i andra stycket 1. Även motsvarande möjlighet till ingripande vad avser avvikelse från lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring saknas i LUF, varför en sådan bestämmelse införs i andra stycket 1. Motsvarande bestämmelse återfinns i fråga om svenska försäkringsbolag i 19 kap. 11 § FRL. I övrigt har paragrafen ändrats så att den överensstämmer med motsvarande regler för svenska försäkringsbolag i 19 kap. 11 och nya 11 a §§ FRL. Se kommentaren till de lagrummen. Sjunde stycket, nuvarande sjätte stycket andra meningen, saknar motsvarighet i FRL. Om ett försäkringsföretag bedriver verksamhet i flera EES-länder kan det medges vissa förmåner., bl.a. skall soliditeten bedömas med hänsyn till företagets verksamhet inom hela EES. Tillsynen över soliditeten åvilar dessutom den behöriga myndigheten i det land företaget utsett. Förevarande bestämmelse innebär att skall underrätta den utländska myndighet som svarar för tillsynen över soliditeten innan inspektionen vidtar åtgärd enligt sjätte stycket. Genom ändringarna i paragrafen införlivas framför allt artikel 53 i tredje skadeförsäkringsdirektivet och artikel 49 i tredje livförsäkringsdirektivet. Ändringarna är delvis redaktionella. De syftar även till att i enlighet med direktivbestämelserna göra det möjligt för utländska försäkringsföretag att överlåta sitt försäkringsbestånd till alla försäkringsgivare med auktorisation från ett EES-land. Detta omfattar såväl försäkringsgivare med säte inom EES, som inom EES auktoriserade filialer till försäkringsgivare med säte utanför EES. Kravet på att den övertagande EES-försäkringsgivaren skall ha koncession i försvinner alltså i samband med att möjligheten att kräva koncession för EES-försäkringsgivare bortfaller i enlighet med principen om hemlandstillsyn. Detta följer av förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares verksamhet i . Det hittillsvarande andra och tredje stycket har flyttats till de nya paragraferna 29 a § och 29 c §, se kommentarerna till de paragraferna. Paragrafen är ny. Det hittillsvarande 29 § andra stycket har efter redaktionella ändringar flyttats till paragrafens första stycke. Paragrafens andra stycke innehåller en katalog över de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att skall meddela tillstånd till överlåtelsen. Stycket motsvarar i huvudsak 15 kap. 3 § andra stycket FRL. Om också det övertagande försäkringsföretaget driver verksamhet i enlighet med denna lag, skall vid bedömning av kapitalbasen hänsyn tas till sådan förmån som, med anledning av att företaget bedriver verksamhet genom etablering även i andra EES-länder, medgivits företaget i enlighet med 23 a § första stycket. Paragrafens tredje stycke motsvarar 15 kap. 3 § tredje stycket FRL, se kommen- taren till det lagrummet. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om att den behöriga myndigheten i det land där risker är belägna eller åtaganden skall fullgöras skall ges tillfälle att yttra sig innan tillstånd ges till överlåtelsen. Har inte den berörda myndigheten yttrat sig presumeras den ha givit sitt godkännande till överlåtelsen. Paragrafen är ny. Hittillsvarande 29 § tredje stycket har efter en redaktionell ändring flyttats hit. Se vidare avsnitt 5.8. Regleringen av vad som skall gälla övergångsvis för de utländska försäk- ringsföretagen överensstämmer väsentligen med övergångsbestämmelserna till FRL. Beträffande den närmare innebörden hänvisas till författningskommentaren till dessa bestämmelser. 10.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Ändringarna i 17 § är en följdändring av att kravet på att grunder skall stadfästas tas bort. I övrigt är ändringarna redaktionella. 10.5 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Paragrafen har ändrats till följd av att 5 kap. 9 § LEF upphävts. Detta innebär att svenska förmånsrättsregler inte gäller ifråga om utländska EES-försäkringsgivare. Se den allmänna motiveringen, avsnitt 5.5.10. Hän- visningen till FRL har ändrats eftersom det aktuella lagrummet fått ändrad beteckning. En redaktionell följdändring har gjorts såvitt avser hänvisningen till LUF. 10.6 Förslaget till ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar I sista stycket har ordet "aktiefond" ersatts med "värdepappersfond". Begreppet aktiefond utmönstrades ur lagstiftningen då lagen (1990:1114) om värdepappersfonder upphävdes och ersattes av aktiefondslagen (1974:931). Paragrafen, som är är ny, innebär att understödsföreningar får möjlighet att tillämpa de placeringsregler som föreslås för försäkringsbolagen. I avsnitt 5.5.2 behandlas bakgrunden till förevarande paragraf. kan, efter ansökan av en understödsförening, besluta att föreningen skall tillämpa placeringsreglerna i FRL. Innebörden av ett sådant beslut är att understödsföreningen måste tillämpa samtliga placeringsregler i FRL som avser täckande av de försäkringstekniska skulderna i ett försäkringsbolag. Även de särskilda övergångsreglerna för sådana placeringar som överskrider gränserna för vissa enhandsengagemang skall tillämpas (punkt 4 i övergångsbestämmelserna till ändringarna i FRL). Ett sådant beslut betyder också att understödsföreningen inte kan välja att tillämpa placeringsreglerna i förevarande lag. bör vid prövningen av en ansökan enligt denna paragraf ta ställning till om det med hänsyn till arten och omfattningen av föreningens verksamhet och föreningens interna organisation är lämpligt att den tillämpar försäkringsbolagens placeringsregler. Ett beslut som meddelats enligt denna paragraf kan överklagas enligt bestämmelserna i 75 §. Den paragrafens lydelse efter innebär att beslutet överklagas hos länsrätten och att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I första stycket har en smärre språklig ändring gjorts. Nuvarande andra stycket har upphävts. Motsvarande bestämmelse i försäk- ringsrörelselagen upphävdes med motiveringen att den inte ansågs vara förenlig med EES-reglerna (prop.