prop · GI03181 · 1995-01-01 00:00:00 — Den som avser att transportera avfall mellan medlemsländerna skall enligt särskilda regler anmäla transporten till en behörig myndighet i destinationslandet. Anmälan skall göras på en fastställd fraktsedel. För flertalet transporter krävs tillstånd av destinationslandet, men för några transporter räcker det med att inga invändningar görs eller kvarstår . Även avsändarlandet och transitländer skall få en anmälan och får göra invändningar mot transporten. I förordningen anges på vilka grunder invändningar kan göras, t.ex. att den planerade transporten strider mot nationella författningar om miljöskydd, allmän ordning osv., mot internationella åtaganden eller, vid avfall för återvinning, att återvinningen inte kan anses ekonomiskt eller miljömässigt försvarbar. För avfall som skall bortskaffas får medlemsstaterna dessutom antingen generellt eller i det enskilda fallet förbjuda transporter av avfall i syfte att genomföra principerna om närhet, prioritering av återvinning och självförsörjning. Undantag gäller dock för farligt avfall som uppkommer i så liten mängd att det vore oekonomiskt att ta hand om det i avsändarlandet. Export utanför gemenskapen av avfall för bortskaffande är förbjuden till andra länder än de EFTA-länder som också är parter i . Export av avfall för återvinning är förbjuden med undantag av export till länder som omfattas av OECD-beslutet eller som är parter i eller med vilka EG eller enskilda medlemsländer ingått avtal som är förenliga med EG-lagstiftningen och och uppfyller kraven på en miljöriktig hantering. Vid all export måste mottagarlandet samtycka till importen. Export är vidare inte tillåten om det kan antas att avfallet inte kommer att hanteras på ett miljövänligt sätt i landet. Liksom vid avfallstransporter mellan med- lemsländerna finns vid export av avfall regler om anmälningsförfarande och godkännande av transporter. All export av avfall till de s.k. ACP-staterna är förbjuden. Även vid import av avfall till gemenskapen görs åtskillnad på avfall för bortskaffande och för återvinning. Liknande regler som för export gäller vid import både vad avser förbud mot import och vad avser anmälnings- och tillståndsförfarande. Konventionen innehåller även regler om transit av avfallstransporter genom medlemsstaterna. Om en transport inte kan fullföljas på avsett sätt skall avsändarmyndigheten se till att anmälaren återsänder avfallet till avsändaren. Vid illegala transporter som anmälaren är ansvarig för skall avsändarmyndigheten se till att avfallet återförs samt bortskaffas eller återvinns på ett miljömässigt godtagbart sätt. Om mottagaren är ansvarig för en illegal transport åvilar ansvaret destinationsmyndigheten. Om varken anmälaren eller mottagaren är ansvarig för den illegala transporten skall de behöriga myndigheterna samarbeta för att avfallet skall bortskaffas eller återvinnas. Alla transporter skall vidare omfattas av en ekonomisk garanti eller försäkring som täcker transportkostnaderna samt kostnaderna för bortforsling och återvinning. Förhållandet till svensk lagstiftning Den svenska lagstiftningen på området utgörs av förordningen (1992:918) om import och export av farligt avfall m.m. Den bygger liksom på . Förordningen reglerar därför i stora delar samma områden som EG-förordningen. I pågår ett arbete med att anpassa den svenska förordningen till . De svenska reglerna i förordningen om import och export m.m. bygger på bemyndi- ganden att meddela föreskrifter om export och import i 1 § tredje stycket ren- hållningslagen (1979:596) och på bemyndiganden i LKP, särskilt 11 §. När det gäller straffbestämmelser hänvisas i 23 § förordningen till LKP och till varusmugglingslagen. är enligt 22 § tillsynsmyndighet och behörig myndighet enligt vad som följer av internationella åtaganden, dvs. Baselkonventionen.EG-förordningen ålägger medlemsstaterna att vidta lämpli- ga rättsliga åtgärder för att förbjuda och bestraffa illegala transporter. Vad som avses med en illegal transport framgår av artikel 26 i förordningen. En be- stämmelse om straffansvar vid illegal transport i förordningens mening bör tas in i 20 § LKP. Medlemsstaterna skall enligt EG-förordningen utse behörig myndighet att svara för tillämpningen av förordningen. bör utses till sådan myndighet. Vidare skall ett kontaktorgan utses som skall svara för information och vägledning. bör svara även för denna uppgift. Verkets roll bör framgå av den svenska förordningen. bör också med stöd av det föreslagna tillägget till 14 § LKP ges tillsynsbefogenheter när det gäller efterlevnaden av EG-förordningen. De svenska föreskrifter som behövs för att komplettera EG-förordningen kan med- delas med stöd av de föreslagna bemyndigandena i 4 a § LKP och 1 § renhållnings- lagen. 1 Förslag till lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Härigenom föreskrivs att 24 § miljöskyddslagen (1969:387) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 24 §[1] får, efter vad som är skäligt, ändra eller upphäva gällande villkor för en miljöfarlig verksamhet eller meddela nya villkor för den 1. när förflutit 1. när eller den från det att som följer tillståndsbeslutet vann av in- laga kraft, ternationella för- pliktelser har förflutit från det att tillståndsbeslutet vann laga kraft, 2. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för tillståndet och ett förbud framstår som en alltför ingripande åtgärd, 3. när villkor som gäller för verksamheten åsidosatts på ett sätt som varit av mer än ringa betydelse, 4. om det genom verksamheten uppkommit någon olägenhet som inte förutsågs när verksamheten tilläts och ett förbud framstår som en alltför ingripande åtgärd, 5. om förhållandena i omgivningen har ändrats väsentligt, 6. om en från miljösynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av någon ny process eller reningsteknik, 7. om användandet av någon ny teknik för mätning eller uppskattning av förore- ning eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten. I fall som avses i första stycket 4 får koncessionsnämnden också besluta om andra åtgärder som behövs för att förebygga eller minska olägenheten för fram- tiden. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Senaste lydelse 1988:924. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:426) om kemiska produkter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1985:426) om kemiska produkter Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 a § Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela de föreskrifter som behövs till följd av interna- åtaganden om hantering, export och import av kemiska pro- dukter. 14 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag samt föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen skall utövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Vad som sägs i första stycket skall i den utsträckning regeringen föreskriver även avse tillsyn över efter- levnaden av direkt tillämpliga för- pliktelser i rättsakter som antagits av Europeiska gemenska- perna. 20 §[1] Den som i fråga om kemiska produkter eller varor som avses i 1 § andra stycket 1. med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot 5 §, 2. med uppsåt eller av 2. med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot oaktsamhet bryter mot föreskrift, villkor föreskrift, villkor eller förbud som med- eller förbud som med- delats med stöd av delats med stöd av 5--13 §§ eller 5--13 §§, 3. med uppsåt eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som åligger honom enligt 15 §, 4. med uppsåt eller av oaktsamhet underlåter att lämna uppgifter enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 av om utvärdering och kon- troll av risker med existerande ämnen eller enligt rådets förordning (EEG) nr 2455/92 av om export och import av vissa farliga kemi-kalier, 5. med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot förbud eller underlåter att lämna uppgifter enligt rådets förord- ning (EG) nr 3093/94 av om ämnen som bryter ned ozonskiktet eller 6. med uppsåt eller av oaktsamhet trans- porterar avfall i strid mot rådets förord- ning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kon- troll av avfallstrans- porter inom, till och från Europeiska gemen- skapen, döms till böter eller fängelse i högst . I ringa fall döms inte till ansvar. Till ansvar enligt första stycket döms inte om ansvar för gärningen kan ådömas enligt eller enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Den som har överträtt vitesföreläggande eller vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 21 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift om förhållande av betydelse i ansökan eller annan handling som avges enligt denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen döms till böter. Detsamma gäller i fråga om uppgifter som lämnas enligt de rättsakter som avses i 20 § första stycket 4 och 5. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Senaste lydelse 1990:239. 3 Förslag till lag om ändring i renhållningslagen (1979:596) Härigenom föreskrivs att 1 § renhållningslagen (1979:596) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §[1] Med hushållsavfall avses i denna lag avfall och orenlighet som härrör från hushåll och därmed jämförligt avfall. Med hantering avses i lagen uppsamling, förvaring, bortforsling och slutligt omhändertagande. Regeringen eller den Regeringen eller den myndighet som rege- myndighet som rege- ringen bestämmer får ringen bestämmer får föreskriva att hushåll- föreskriva att hushåll- savfall och annat savfall och annat avfall får införas till avfall får införas till eller utföras ur riket eller utföras ur riket endast efter särskilt endast efter särskilt tillstånd. tillstånd och meddela de föreskrifter i övrigt som behövs till följd av internatio- nella åtaganden om begränsningar i fråga om avfalls- transporter. Med fastighetsinnehavare avses i lagen den som äger fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:115) skall anses som fastig- hetsägare. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Senaste lydelse 1993:1619. Sammanställning av remissyttranden över departementspromemorian (Ds 1995:9) Vissa ändringar i miljölagstiftningen till följd av EU-medlemskapet samt hem- från om vissa författningsändringar Efter remiss har yttranden över promemorian och hemställan avgetts av ombudsmän (), Riksåklagaren, , , , i , i , i , i , i län, i , i , , kommun, , samt . Kemikalieinspektionen, kommun, , , och har avstått från att yttra sig. , i , har inkommit med synpunkter på remissen. i , i län, i , kommun och tillstyrker förslagen eller lämnar dessa utan invändningar. lämnar förslagen utan invändningar men framhåller vikten av att som ett litet och konkurrensutsatt land eftersträvar breda internationella lösningar på miljöproblemen där så är möjligt. Hänsyn måste tas till konkurrensförutsättningarna för svensk produktion. En svensk ambition måste vara att skynda på en skärpning av EU:s miljölagstiftning. Kollegiet pekar på möjligheten att använda frivilliga system som ett alternativ till nationell särlagstiftning. i tillstyrker förslagen i departementspro- memorian och lämnar övriga förslag utan erinran. i tillstyrker förslagen men framhåller att sådana lagar och förordningar som direkt hävisar till EG-förordningar eller direktiv bör ha dessa som en bilaga till författningstexten. anmärker att remisstiden varit för kort för en normal beredning av ärendet inom kommunen. Aktuella EG-förordningar och direktiv borde ha bifogats remissen. Föreslagna författningsändringar tillstyrks förutom ändringsförslaget till 24 § miljöskyddslagen vilket avstyrks. anför vidare bl.a. att även andra rättsakter än nu aktuella saknar godtagbar implementering, sannolikt beroende på att införandet inte remitterats till berörda organ. Således anger artikel 6 i rådets direktiv /337/EEG att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av ett projekt ges möjlighet att yttra sig över en ansökan om tillstånd till exempelvis infrastrukturprojekt. Trots att miljö- och hälsoskyddsnämnden har tillsynsansvaret enligt miljöskyddslagen finns ingen formell rätt för nämnden att yttra sig över större vägprojekt. tillstyrker de föreslagna ändringarna och framhåller att det är viktigt att de spelregler som styr miljöarbetet i är tydliga och ändamålsenliga. 3 Frågan om bemyndigande i miljöskyddslagen och hälso- skyddslagen avstyrker förslag under punkt 1 men biträder förslaget under punkt 2 på det sättet att 5 § fjärde stycket miljöskyddslagen ändras redakionellt till att avse anslutning till EU. Enligt Koncessionsnämndens mening möter en utvidgning av föreskriftsrätten starka principiella betänkligheter - och detta oavsett om föreskriftsrätten anförtros regeringen eller . En sådan föreskriftsrätt synes enligt förslag kunna utnyttjas utan någon annan begränsning än att frågan omfattas av ett EG-direktiv eller någon annan internationell förpliktelse. Detta står i dålig överensstämmelse med regeringsformens föreskrifter om normgivning (Jfr också Lagrådets kritik mot att vissa bemydniganden i miljöbalkpropositionen var alltför vidsträckta, prop 1994/95:10, bilaga 13 s. 4). Föreskriftsrätten bör grundas på vissa i lag angivna kriterier, t.ex. av det slag som föreslogs av i 4 kap. förslaget till miljöbalk (SOU 1993:27). föreslår en lagändring i 43 a § miljöskyddslagen. I samband med att 5 § fjärde stycket miljöskyddslagen infördes straffbelade man genom en ändring av 45 § bl.a. åsidosättande av föreskrifter som meddelats med stöd av förstnämnda stadgande. Överträdelser av sådana föreskrifter bör också kunna vara föremål för ingripanden av tillsynsmyndigheten enligt miljöskyddslagen. Därför bör 43 a § ändras så att även föreskrifter av nu förevarande slag omfattas av tillsynsbestämmelserna. Dessutom bör möjligheten att förordna om rättelse enligt 41 a § omfatta överträdelser av sådana föreskrifter, liksom för övrigt av föreskrifter enligt 8 a § andra stycket. Bland hänvisningarna till tillsynsparagraferna i 43 a § bör alltså även ingå 41 a §. i framhåller bl.a. följande. I 13 kap. 10 § miljöbalkspropositionen (1994/95:10) intogs en bestämmelse om bemyndigande för regeringen att utfärda vissa generella föreskrifter till skydd för miljön. I bestämmelsen fanns även en möjlighet för regeringen att, om det förelåg särskilda skäl, bemyndiga en myndighet att meddela föreskrifter. Lagrummet var avsett att användas för att genom förordning införliva rättsakter från EU. Miljöbalkspropositionen har återtagits för överarbetning i delar som inte i första hand berör den av uppmärksammade problematiken. En ny miljöbalk kan väntas träda i kraft först . anser att en bestämmelse motsvarande den i 13 kap. 10 § propositionen redan nu bör kunna införas. har ingen erinran mot att i det sammanhanget ges ett myndighetsbemyndigande. i delar uppfattningen att det är viktigt att det finns klara och entydiga bestämmelser huruvida kan meddela föreskrifter om strängare krav än de som finns i EU:s s.k. minimidirektiv. Till grund för sådana föreskrifter från bör ligga ett beslut från regeringen som reglerar i vilka delar av ett visst direktiv som kan utfärda mera långt gående förskrifter. förespråkar i första hand att ändringarna inskränks till de språkliga justeringar som direkt föranleds av att numera är medlem i EU. Andra och mer omfattande ändringar bör anstå i avvaktan på miljöbalksutredningens förslag. Om det ändå övervägs att göra mer omfattande ändringar och att införa en sådan "två-stegsraket" som förspråkas av vari det uttryckligen görs skillnad mellan föreskrifter på "miniminivå" och föreskrifter som innebär strängare krav, vill förbundet betona vikten av rättstrygghet för innehavare av tillstånd enligt miljöskyddslagen. accepterar att föreskrifter som är nödvändiga för att uppfylla förpliktelser som följer av EU-medlemskapet ges företräde framför individuella tillstånd. Däremot bör inte komma ifråga att ge föreskrifter som går längre än vad som är nödvändigt för att uppfylla medlemskapets förpliktelser, företräde framför tillstånd meddelade enligt miljöskyddslagen. Rätten att utfärda föreskrifter som går längre än minimikraven bör förbehållas regeringen. 4 Omprövning av tillstånd tillstyrker i stort de förslag till lagändringar med anledning av EU-medlemskapet, som görs i promemorian. I frågan om ändrade regler för omprövning enligt miljöskyddslagen vill dock fästa uppmärksamhet på följande. Tillstånd enligt ML ges normalt inte till utsläpp i sig. Enligt 24 § ML är det inte heller tillståndet utan villkoren som ör föremål för omprövning. Viss tveksamhet kan därför råda om den nu föreslagna ändringen formellt sett uppfyller direktivens krav på tidsbegränsade tillstånd som, kan förnyas, ändras eller upphävas. framhåller att man i miljöskydds-lagen skiljer mellan tillstånd och villkor för tillstånd. Ett tillstånd gäller i princip (22 §) medan villkor för tillstånd kan omprövas under ivssa förutsättningar som anges i 24-28 §§. I den remitterade promemorian skiljer man inte mellan omprövningstid för tillstånd och för villkor enligt mljöskyddslagen. I motiven talas genomgående om omprövning av tilstånd utom i näst sista meningen på sid 2 som talar om villkor i tillstånden - medan förslaget till ändring i 24 § miljöskyddslagen avser omprövning av villkor. Detta skapar osäkerhet om vad som egentligen avses. utgår från att det är fråga om tidpunkterna för villkorsprövning. Motivtexten bör anpassas så att detta tydligare framgår. Skulle man däremot avse en omprövning av själva tillståndet måste den lagtekniska lösningen bli en annan. i tillstyrker förslaget men framhåller att samlade omprövningar omfattande all typ av miljöpåverkan bör eftersträvas. i framhåller vikten av en funktionell vattenplanering. Omprövningskraven bör därför knytas till både EU-krav och inhemsk vattenplanering. framhåller att den föreslagna ändringen i 24 § miljöskyddsla- gen inte tillgodoser ändringsbehovet enligt rådets direktiv /68/EEG artikel 11. Den föreslagna "minimalistiska" regleringen innebär nackdelar ut kontroll- och tillsynssynpunkt. Utgångspunkten bör därför vara att hela tillståndet ska vara tidsbegränsat och formellt upphöra efter en fyraårsperiod. 5 Export och import av kemikalier ombudsmän (), tillstyrker förslaget med följande tillägg. I motivuttalandena till den föreslagna ändringen av 20 § första stycket 4 lagen om kemiska produkter framhålls bl.a. att underlåtenhet att anmäla export skall vara straffbart. I den föreslagna lydelsen av lagtexten anges det straffbara som underlåtenhet att lämna uppgifter enligt särskilt angivna EG-förordningar. Underlåtenhet att göra anmälan har därmed inte straffsanktionerats. Bestämmelsen bör kompletteras i detta hänseende. JO framhåller också att den av föreslagna ändringen av 9 a § häsloskyddsförordningen torde avse 9 b § i förordningen. Detta förhållande påpekas också av och kommun. tillstyrker förslaget men framhåller att de materiella reglerna om tillämpliga bedömningsgrunder vid export och import av farligt avfall i förordningen om export och import av farligt avfall inte ersätts av EG-förordningen om avfallstransporter. Vissa slag av avfall bör dessutom regleras strängare än vad som föreskrivs i nämnda EG-förordning. 6 Risker med existerande ämnen Riksåklagaren tillstyrker förslaget men framhåller beträffande det övergångsproblem som nämns i promemorian avseende uppgiftslämnande enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 om utvärdering och kontroll av risker med existerande ämnen att det vore önskvärt om uppgifterna kunde lämnas förslagsvis . Detta med hänsyn till att underlåtenhet att lämna uppgiftena kan föranleda straffansvar. 7 Ämnen som bryter ner ozonskiktet i delar bedömningarna i promemorian men tillägger följande. Föreslagen lydelse av lagen om kemiska produkter 20 § första stycket 5 bör på något sätt textmässigt även vara knuten till CFC-förordningen. Ifråga om den föreslagna lydelsen av 21 § lagen om kemiska produkter bör övervägas om inte "4 och 5" bör bytas mot "4, 5 och 6". 1 Förslag till lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Härigenom föreskrivs[1] i fråga om miljöskyddslagen (1969:387)[2] dels att 5, 22, 24, 43 a och 45 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 §[3] Den som utövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet skall vidtaga de skyddsåtgärder, tåla den begränsning av verksamheten och iakttaga de försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa olägenhet. Skyldigheten att avhjälpa olägenheter kvarstår även efter det att verksamheten har upphört. Omfattningen av åligganden enligt första stycket bedöms med utgångspunkt i vad som är tekniskt möjligt vid verksamhet av det slag som är i fråga och med beaktande av såväl allmänna som enskilda intressen. Vid avvägningen mellan olika intressen skall särskild hänsyn tagas till å ena sidan beskaffenheten av område som kan bli utsatt för störning och betydelsen av störningens verkningar, å andra sidan nyttan av verksamheten samt kostnaden för skyddsåtgärd och den ekonomiska verkan i övrigt av försiktighetsmått som kommer i fråga. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar de föreskrifter angående skyddsåtgärder, begränsningar och försiktighetsmått i övrigt som på grund av av godkända åtaganden enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet inte får åsidosättas. 5 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om miljöfarlig verksamhet meddela föreskrifter om sådana försiktighetsmått som inte får åsidosättas på grund av medlemskap i unionen. Om det behövs, får regeringen meddela föreskrifter om sådana försiktighetsmått som går utöver vad som följer av medlemskapet. 22 §[4] Den som fått tillstånd Den som fått tillstånd enligt denna lag till enligt denna lag till miljöfarlig verksamhet miljöfarlig verksamhet kan inte på grund av kan inte på grund av bestämmelse i lagen bestämmelse i lagen eller i häl- eller i häl- soskyddslagen soskyddslagen (1982:1080) eller i (1982:1080) eller i renhållningslagen renhållningslagen (1979:596) åläggas att (1979:596) åläggas att upphöra med verk- upphöra med verk- samheten eller att med samheten eller att med avseende på denna vidta avseende på denna vidta försiktighetsmått utöver försiktighetsmått utöver vad som anges i till- vad som anges i till- ståndsbeslutet, om inte ståndsbeslutet, om inte annat följer av 23-25 §§, annat följer av 23-25 §§, 29 § andra stycket 29 § andra stycket eller 40 § andra eller 40 § andra stycket eller av stycket eller av sådana föreskrifter som med- föreskrifter som delats med stöd av 5 § meddelats med stöd av 5 sista stycket. a § första stycket. 24 § får, efter vad som är skäligt, ändra eller upphäva gällande villkor för en miljöfarlig verksamhet eller meddela nya villkor för den 1. när förflutit 1. när har från det att förflutit från det att tillståndsbeslutet vann tillståndsbeslutet vann laga kraft, laga kraft eller den som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver på grund av vad som följer av medlemskap i unionen,