prop · GI03131 · 1995-01-01 00:00:00 — EU-arbetet med den fria rörligheten för personer och genomförandet av den inre marknaden omfattar också avskaffandet av de inre EU-gränserna. Gränskontroll- frågor regleras inte i och blir således inte delaktigt i det arbetet förrän EU-medlemskapet träder i kraft. Avskaffandet av kontrollerna vid de inre gränserna inom EU aktualiserar behovet av att stärka kontrollen vid de yttre gränserna och att samarbeta på immigrationsområdet och brottsbekämpningens område för att upprätthålla en hög säkerhetsnivå. Syftet med arbetet med dessa s.k. kompensatoriska åtgärder är att motverka att avskaffandet av EU:s inre gränser skall få en negativ verkan i form av ökad terrorism, illegal invandring, narkotikasmuggling och annan gränsöverskridande brottslighet. Alternativ till gränskontroller kan t.ex. vara att EU-länderna uppträder gemensamt gentemot med- borgare från (kontroll vid EU:s yttre gräns) eller former för samverkan mellan medlemsstaternas administrationer samt uppbyggnad av datanät och databanker. Målet att avveckla personkontrollerna vid de inre EU-gränserna har sin grund i men det är EU:s medlemsländer som har kompetens i fråga om lagstiftning, dvs. immigrations- och gränskontrollfrågor vad avser personer ligger utanför EG-rätten. I och med ikraftträdande fördes detta mellanstatliga samarbete in under den s.k. tredje pelaren. Ett omfattande arbete har bedrivits på mellanstatlig nivå inom EU vilket bl.a. lett fram till två konventionstexter. Den första behandlar vilket EU-land som är ansvarigt för att i sak pröva en asylansökan (den s.k. ) och den andra hur kontrollen vid EU:s yttre gräns skall genomföras (den s.k. yttre gränskontrollkonventionen). har ratificerats av åtta länder och beräknas träda i kraft . Yttre gränskontrollkonventionen är ännu inte undertecknad på grund av en tvist mellan och om . Vidare har utnyttjat sin initiativrätt enligt Maastricht- fördraget och presenterat ett reviderat förslag till yttre gränskontrollkonven- tion. I detta förslag tar man hänsyn till och ikraftträdanden. En tredje konvention om ett europeiskt informationssystem (EIS) är under utarbetande. EIS skall komplettera yttre gränskontrollkonventionen och möjliggöra det informationsutbyte mellan länder som förutses i denna. EG-rättens regler om fri rörlighet för personer är inte utan undantag. Medlemstaterna får behålla lagar som föreskriver särskild behandling av utlänningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. Restriktionerna kan dock inte användas som stöd för generella administrativa åtgärder som medför ytterligare gränsformaliteter vid den inre gränsen utöver bevis på medborgarskap. Frågor om begränsning i inreserätten och om avlägsnande behandlas i direktiv /221/EEG. I artikel 3 stadgas att åtgärder vidtagna med hänsyn till allmän ordning och säkerhet uteslutande skall grunda sig på personens eget uppförande. domar för brott skall inte i sig vara tillräcklig grund för att neka inresa. Avlägsnande på allmänpreventiv grund är förbjudet. Det får inte tjäna värdlandets ekonomiska intressen. Narkotikabrott har befunnits vara en legitim grund för avlägsnande. Utöver den störning av samhällsordningen som varje lagöverträdelse innebär skall brottet utgöra ett reellt och allvarligt hot mot grundläggande samhällsintressen. Åtgärder för att skydda sådana intressen får visserligen vara formellt diskriminerande, på så vis att de gäller enbart utlänningar, men dessa skall behandlas rättvist efter samma grunder som landets egna medborgare. Beslut om avlägsnande måste vara motiverade och kunna överklagas. tillsatte regeringen en interdepartemental arbetsgrupp med uppgift att utreda frågor rörande gränskontroller inför de kommande förhandlingarna om svenskt medlemskap i . Arbetsgruppens slutrapport lades fram . Denna rapport har följts av ytterligare två utredningar som gjorts i och som rör gränskontroller i ett EU-perspektiv. Vid i skrev man in immigrations- och flyktingpolitiska frågor i . Viseringsfrågorna fördes sålunda in under EG-kompetensen i Artikel 100c av det reviderade som grunden lades för fortsatt mellanstatligt arbete, under den s.k. tredje pelaren i vad gäller asylfrågor, invandringspolitik och visst polisiärt samarbete. Detta innebär att det mellanstatliga arbete i vilket man bl.a. arbetat fram de två ovan nämnda konventionerna förs in i den s.k. tredje pelaren tillsammans med bl.a. polisiära frågor och säkerhetsfrågor. Unionsfördragets s.k. tredje pelare har en något annan ram än de frågor som strikt faller under i det att både EU:s kommission och medlemsstaterna har initiativrätt. En nyhet för det mellanstatliga arbetet som EU-länderna tidigare ägnat sig åt på detta område är att det nu finns en möjlighet att, om man så önskar, föreskriva i konventionerna att har rätt att tolka dem och slita tvister vad gäller tillämpningen. Dessutom skall regelbundet informeras och konsulteras i dessa frågor. ikraftträdande har inneburit införandet av en ny sam- arbets- och beslutsordning. En samordningskommitté bestående av höga ämbetsmän (den s.k. ) har upprättats. Under denna finns tre styrgrupper och ett tjugotal arbetsgrupper. När frågor beretts i arbetsgrupperna hänskjuts de först till ansvarig styrgrupp och sedan till . behandlat frågan går den till Coreper (Comité des Répresentants Permenents - medlemsländernas ambassadörer hos EU i ) och slutligen till som fattar eventuella beslut. Förutom de delar som fördes in i antog EG:s stats- och regeringschefer också en rapport från immigrationsministrarna om att starta förberedelser för en harmoniserad invandrings- och asylpolitik och ett arbetsprogram lades fram. En gång under varje EU-ordförandeskap hålls möte angående immigrationsfrågor på ministernivå. Vid dessa möten hade tidigare haft status som s.k. likasinnat land, vilket inneburit att den svenska ministern inbjudits till ett informationsmöte som hållits efter det att EU:s ministrar avslutat sina överläggningar. undertecknades anslutningsfördrag vilket innebar att fick status som aktiv observatör. Detta har inneburit att deltagit såväl i minstermöten som i de möten som de olika grupperna inom strukturen kring hållit. medlemskapsförhandlingar med EU inleddes och avslutades . Som ovan nämnts innebar undertecknandet att en fas av aktivt observatörskap inleddes. Denna fas kommer att övergå i ett fullvärdigt medlemskap. Av anslutningsfördraget följer att förbinder sig att ansluta sig till de konventioner och instrument som vid tiden för anslutningen är öppna för undertecknande av de nuvarande medlemstaterna på rättsväsendets och inrikespolitikens område. Dessa är oskiljaktigt förbundna med förverkligandet av mål. är det bara som är öppen för undertecknande av de nuvarande medlemstaterna. har även förbundit sig att anta de konventioner och instrument som rådet utarbetat enligt avdelning VI i och som medlemstaterna rekommenderats att anta. Yttre gränskontrollkonventionen är under utarbetande enligt avdelning VI i . I en förklaring som fogats till slutakten godtar det som de nuvarande medlemstaterna eller rådet för anslutningen redan har enats om och kommer följaktligen att delta i fortsatta förhandlingar rörande konventioner och instrument bara med avseende på sådana frågor som återstår att lösa. Parallellt med EU:s arbete har , och slutit det s.k. om avskaffandet av dessa staters inre gränser. Avtalet kan sägas vara svaret på EU:s ursprungsstaters önskan att ytterligare fördjupa samarbetet vad gäller avvecklandet av de inre gränserna som dittills förlupit relativt långsamt. har varit, och är fortfarande, en motor eller ett slags laboratorium för EU-arbetet på detta område. Avtalet har undertecknats av , , , Neder- länderna, , , och och senast av den nionde medlemmen . och har ansökt om observatörskap i , något som torde leda till medlemskap. undertecknades tillämpningskonvention som med sina 142 paragrafer lägger grunden för det praktiska genomförandet av avvecklingen av de inre gränserna. Såvitt nu kan bedömas träder tillämpningskonventionen i kraft tidigast eller . tillämpningskonvention innehåller bestämmelser om avskaffandet av alla personkontroller vid de inre gränserna. Dessa kompletteras av en lång rad s.k. kompensatoriska åtgärder och många av dessa är desamma eller liknande dem man kommit fram till i EU-arbetet. I takt med att bestämmelser som binder alla EU-länder träder i kraft kommer dessa bestämmelser att gälla framför tillämpningskonventionens. Eftersom inte alla EU-länder deltar i Schengen så inställer sig frågan hur EU och Schengen förhåller sig till varandra. Det faktum att inte alla EU-länder deltar i Schengen torde komplicera implementeringen av avtalet. Samarbete mellan staterna kring och har kontakter med migrations- myndigheterna i de baltiska staterna, främst i för utbyte av informa- tion. har beviljats medel ur det s.k. suveränitetsstödet för kurser i inresekontroll och liknande för estniska migrationsmyndigheter och ett utbildningsprogram har påbörjats. inleddes på svenskt initiativ ett samarbete i migrationsfrågor på statssekreterarnivå mellan staterna kring samt och . Arbetet har formaliserats och projekt drivs i IOMs regi. Även UNHCR deltar i arbetet. De nordiska regeringarnas samrådsgrupp för flyktingfrågor (NSHF) har haft tre möten och ett särskilt invandrarministermöte. Vid mötena har bl.a. avsatts tid för diskussion med FN:s Flyktingkommissaries representant för och samt en representant för IOM. Ordförandeskapet har handhafts av . NSHF:s policyinriktade funktion har fortsatt under det danska ordförandeskapet och delvis utbyggts. Detta har bedömts viktigt också med anledning av de nordiska ländernas anslutningar till EU. Beroende på situationen i f.d. har samrådsgruppen tillsatt en arbetsgrupp med representanter från samtliga nordiska länder angående återvandringsproblematiken till det f.d. . har också de nordiska länderna i enlighet med den nordiska passkontrollöverenskommelsen kontinuerligt informerat varandra om förestående ändringar i den nationella visumpolitiken. Det nordiska utlänningsutskottet har regelbundna samrådsmöten med företrädare för de nordiska utlänningsmyndigheterna, det senaste . Utskottet ansvarar bl.a. för övervakning av hur den nordiska passkontrollöverenskommelsen tillämpas. I mötena deltar även representanter för berörda departement. I den nordiska migrationsgruppen, som organisatoriskt hör till , behandlas frågor om samarbete mellan de nordiska länderna om integration av flyktingar och invandrare. Gruppen tar på detta område initiativ till och driver ett antal olika gemensamma projekt för erfarenhetsutbyte och metodutveckling. har gruppen lagt fram rapporter om opinionsbildning om invandrare i de nordiska länderna samt om och i . I övrigt har projekt drivits rörande bl.a. invandrare som företagare ("ethnic business"), kvinnojourer för invandrarkvinnor, arbetsplatsen som mötesplats mellan invandrare och värdbefolkningen samt mottagandet av traumatiserade flyktingar. har de s.k. informella konsultationerna (tidigare 16-lands- konsultationerna) fått delvis förändrade arbetsförutsättningar genom att sam- arbetsavtalet med och förnyats. Konsultationerna, som benämns IGC, "Intergovernmental Consultations", höll ett möte i (Full Round), där verksamhetsberättelsen gicks igenom och godkändes. En arbetsplan för antogs och behandlar främst frågor om tillfälligt skydd, människosmuggling och återsändandefrågor. Arbetets mer långsiktiga och analytiska karaktär har betonats, sålunda är t.ex. frågan om sambandet mellan de deltagande ländernas bistånds- och migrationspolitik ett viktigt arbetsområde. Ett stort antal internationella frivilligorganisationer är aktiva inom såväl flyktingbiståndet som det asylrättsliga området. En sammanslutning av europeiska frivilliga organisationer (ECRE) har tidigare presenterat ett flyktingpolitiskt program för , vilket har diskuterats inom ramen för det nordiska och det europeiska samarbetet samt inom UNHCR. of () är en sammanslutning av frivilliga organisationer med säte i . Av de internationella frivilliga organisationer som mottar svenskt stöd kan framför allt () nämnas. ICRC är formellt en schweizisk organisation och arbetar efter principerna i (den grupp av avtal som gäller behandlingen av sjuka, sårade, krigsfångar och civilpersoner under krig). ICRC:s arbete omfattar skydd och bistånd till krigsfångar och civila internerade, internflyktingar, efterforskning av saknade personer, förmedling av familjemeddelanden samt informationsspridning om och också materiellt bistånd till nödlidande. bidrar med ett bidrag till ICRC:s reguljära budget samt till katastrofinsatser. Under /94 uppgick det svenska bidraget till ICRC till . Internationella rödakorsfederationen (IFRC) verkar även till stöd för flyktingar i världen genom nationella rödakorsorganisationer. CAHAR Ad hoc on the Legal Aspects of Territoral Asylum, Refugees and Stateless Persons/ad hoc-kommitté för asylrätt och flyktingfrågor /för migrationsfrågor CPA Comprehensive Plan of Action/Övergripande plan inom FN för lösning av Indokinaflyktingarnas situation /Avdelning inom FN för humanitära frågor DO Ombudsmannen mot etnisk diskriminering EES Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (avtal 1991 om ekonomiskt samarbete mellan EG och EFTA) EG Den europeiska gemenskapen ECRE European Consultation on Refugees and Exiles/Europeiska konsultationen om flyktingar och andra personer i exil (sammanslutning av frivilliga organisationer i ) /Europeiska frihandelssammanslutningen ESK Den europeiska samarbets- och säkerhetskonferensen europeiska unionen /Internationella röda- korskommittén of /Internationella rådet för frivilliga organisationer IOM / Internationella migra- tionsorganisationen regeringarnas samrådsgrupp i flyktingfrågor Unity/Organisationen för afrikansk enhet for Economic Co-operation and Development/ och utveckling RRV sfi Svenskundervisning för invandrare SFR SIDA Styrelsen för internationell utveckling UNDP United Nations Development Programme/United Nations High Commissioner for Refugees/FN:s flyktingkommissarie UNRWA United Nations Relief and for Refugees in the Near East/FNs hjälporganisation för Programme/Internationella livsmedelsprogrammet . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 1994/95:131 Invandrar- och flyktingpolitiken.