prop · GI03131 · 1995-01-01 00:00:00 — Regeringen har i enlighet härmed uppdragit åt , , (numera ) och att enligt vissa riktlinjer vidta särskilda åtgärder för att motverka främlingsfientlighet och rasism. Under budgetåren 1992/93 och 1993/94 har de fyra myndigheterna erhållit sammanlagt för att utföra dessa uppdrag. Insatserna utvärderas av pedagogiska institutionen vid . Insatsatserna fortsätter också under innevarande budgetår. Därvid har regeringen bl.a. beslutat att får disponera för insatser inom kulturområdet mot främlingsfientlighet och rasism. Regeringens barn- och ungdomsdelegation fördelade sammanlagt ur Allmänna arvsfonden till insatser mot främlings- fientlighet bland ungdomar. Forskare vid sociologiska institutionen vid har fått särskilda medel för att utvärdera dessa insatser. Vid i beslutades bl.a. om en europeisk ungdomskampanj mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans. En särskild arbetsgrupp för en ungdomskampanj mot främlingsfientlig- het och rasism inrättades därför i . Arbets- gruppens uppgift är bl.a. att genomföra opinionsbildande insatser, främst riktade till ungdomar, och att uppmuntra ungdomar till ett aktivt arbete på lokal nivå. Aktiviteterna kommer huvudsakligen att äga rum . För att ge kampanjen en mer fristående ställning ombildades arbetsgruppen till en kommitté. har för innevarande budgetår anvisat till åtgärder mot främlingsfientlighet, rasism och antisemitism. Ur detta anslag har ställts till ungdomskampanjens förfogande. Därutöver har regeringen ställt ur Allmänna arvsfonden till kommitténs förfogande för fördelning till lokala projekt inom föreningslivet. Den dåvarande regeringen beslutade att tillsätta en kommission för att mot- verka främlingsfientlighet, antisemitism och rasism. Den nya regeringen har dock bedömt, att dessa frågor är så viktiga, att de inte bör föras över till en kommission utan i stället placeras inom under direkt politisk ledning. Det är regeringens avsikt att på detta sätt intensifiera arbetet med dessa frågor inom . I detta arbete ingår bl.a. att utforma en övergripande strategi för arbetet mot främlingsfientlighet, rasism och anti- semitism. Regeringen föreslår ett anslag för /96 på för åtgärder mot främlingsfientlighet och rasism. Fr.o.m. har införts nya regler om förbud mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Lagstiftningen, som omfattar hela arbetslivet, är uppbyggd kring två förbud som tar sikte på behandlingen av arbetssökande resp. arbetstagare. Förbudet mot diskriminering av arbetssökande avser fall där arbetsgivaren har förbigått den diskriminerade genom att anställa någon annan. Förbudet mot diskriminering av redan anställda avser bl.a. anställnings- och andra arbetsvillkor. Tvister i enlighet med den nya lagen avgörs vid Arbetsdomstolen, där ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har givits rätt att föra talan. Också med verkan från har införts en särskild straffskärp- ningsgrund i för sådana brott, där ett motiv varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller annan liknande omständighet. Frågor med anknytning till rasism och främlingsfientlighet blir allt viktigare frågor också i ett internationellt perspektiv, vilket också avspeglar sig inom ett antal internationella organisationer. har upprättat en expertkommitté mot rasism, antisemitism, främlingsfientlighet och intolerans. Kommitténs uppgifter är bl.a. att lämna förslag till insatser på både lokal, nationell och europeisk nivå samt att formulera rekommendationer till regeringarna om förändringar i politiken på området. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har utsetts till ordförande i expertkommittén. Också inom EU behandlas dessa frågor. En rådgivande kommission har tillsatts för att lämna regeringarna rekommendationer om samarbete mellan regeringar och organisationer för att verka för "tolerans och förståelse för invandrare." Enligt planerna skall en övergripande strategi, byggd på kommissionens förslag, antas . kommer vidare kampanjen att drivas i de nordiska länderna. Kampanjen, som är ett gemensamt inititiv från och , skall drivas inom ramen för ungdomskampanj. Invandrarnas inträde på den svenska arbetsmarknaden är en mycket viktig del av integrationen i det svenska samhällslivet. Ett arbete innebär goda möjligheter till social gemenskap och utveckling av svenska språket. Hög sysselsättning och låg arbetslöshet är dessutom positivt ekonomiskt - både för den enskilde individen och för samhället som helhet. Tillgänglig statistik ger emellertid vid handen att invandrarnas relativa sysselsättningsläge blivit allt sämre . Den relativa arbetslösheten för utländska medborgare var nästan så stor som för svenska medborgare. Jämför man i stället utrikes födda med den infödda befolkningen var arbetslösheten nästan dubbelt så stor för kategorin utrikes födda. Beträffande långtidsarbetslösheten var denna inte högre än för befolkningen som helhet. Under lågkonjunkturen har emellertid andelen ökat snabbare och var av de arbetslösa utomnordiska medborgarna långtidsarbetslösa, vilket kan jämföras av de arbetslösa i totalbefolkningen. En relativt stor andel av gruppen utländska medborgare befinner sig också utanför arbetskraften. Det betyder att de vare sig är sysselsatta eller arbets- lösa. Detta medför att sysselsättningsintensiteten, dvs sysselsatta i procent av befolkningen, är mycket låg. För utländska medborgare uppgick syssel- sättningsintensiteten till , vilket kan jämföras för svenska medborgare. Invandrarnas höga arbetslöshet och låga sysselsättningsintensitet är inte ett konjunkturellt fenomen som kan förklaras av 1990-talets lågkonjunktur. Flera faktorer har sannolikt haft en negativ inverkan på invandrarnas syssel- sättningsläge. Lediga arbeten utan krav på utbildning eller erfarenhet har t.ex. minskat kraftigt. Kraven på svenskkunskaper och svenskspecifik kompetens har ökat. Rekryteringsprocessen har förändrats och personkontakter spelar en allt större roll. Vidare har invandringen ändrat karaktär och är mer heterogen. I många fall har det också tagit alltför från att en flykting ansöker om asyl tills utredning, beslut om uppehållstillstånd, flyttning till en kommun, folkbokföring och utbildningsprogram genomförts. Detta kan medföra risk att yrkeskunskaperna förloras och flyktingarna passiviseras. En ytterligare orsak till den låga sysselsättningsintensiteten är också de senaste årens relativt omfattande invandring vilket i praktiken innebär att en stor andel ägnar sig åt sfi-studier. Flyktingars och invandrares inträde på arbetsmarknaden skall i huvudsak lösas inom ramen för de ordinarie arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Flyktingar och invandrare är emellertid särskilt utsatta och löper stor risk att bli långtidsarbetslösa och permanent utslagna från den reguljära arbetsmarknaden. För att förhindra utslagning skall denna grupp prioriteras inom arbetsmarknadspolitiken. Exempelvis var ett av AMS verksamhetsmål /94 att andelen utomnordiska medborgare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle vara betydligt större än deras andel av de arbetssökande. Regeringen anger i årets budgetproposition att kraftfulla ansträngningar måste göras för att öka möjligheterna för invandrare att få arbete. I AMS redovisning av verksamheten /94 framgår vilka arbetsmarknadspolitiska åtgärder som utnyttjats för de utomnordiska medborgarna. Den avgjort mest omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärden för utomnordiska medborgare är arbetsmarknadsutbildning. Antalet kvarstående personer i åtgärder - i genomsnitt under /94 - framgår av nedanstående tabell: Åtgärder Totalt Utomnordiska medborgare Arbetsmarknadsutbildning 54 521 10 360 Ungdomspraktik 56 066 2 322 Beredskapsarbete 14 556 2 273 Utbildningsvikariat 11 637 449 Arbetslivsutveckling 48 309 2 522 Rekryteringsstöd 14 242 Uppgift saknas Summa 199 331 17 926 För /95 finns en ny åtgärd, s.k. invandrarpraktik. Syftet med praktiken är att invandrare med yrkesutbildning skall få erfarenhet av svenskt arbetsliv inom sitt yrke. Enligt beräkningarna kan 5 000 personer vara sysselsatta inom ramen för invandrarpraktiken. Antalet personer i invandrarpraktik uppgick till cirka 1 400 personer. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att försöksverksamheten med praktik för invandrare skall förtsätta även under /96. AMS har upprättat ett handlingsprogram för arbetet med invandrare. I handlingsprogrammet betonas bl.a. offensiva kontakter med företag, kommunala näringslivsenheter och utvecklingsbolag för att få fram lediga arbeten och identifiera nya tillväxtområden. Vikten av att utveckla alternativa vägar till sysselsättning betonas också. Den svenska tar emot ett betydande antal elever från utlandet. De kommer från olika skolsystem och har mycket varierande skolbak- grund. Elever från krigs- eller katastrofområden har kanske bara sporadiskt kunnat delta i skolarbetet. Barn som är bosatta i omfattas enligt skollagen (1985:1100) av skolplikt. För barn som vistas i i avvaktan på beslut i ett ärende om uppehållstillstånd eller under liknande omständigheter och som skulle ha vanlig skolplikt, om de var bosatta i riket, gäller enligt grundskoleförordningen (1988:655) följande: Barnen skall tas emot i i den kommun där de vistas, så snart skolgång är lämplig för dem med hänsyn till deras förhållanden. Regeringen utfärdade en särskild förordning om undervisning av asylsökande barn (SKOLFS 1993:21) med föreskrifter om undervisningens omfattning och om viss medverkan av . Bestämmelser för hur kommunerna skall ersättas för denna undervisning har tagits in i förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Reglerna omfattar samtliga asylsökande barn oavsett om de vistas på en förläggning eller i en kommun. får ersätta kommunerna med högst per barn och år i fråga om barn som vistas på utredningssluss. För barn som vistas på förläggning eller i en kommun är motsvarande belopp högst . Ungdomar i åldern skall beredas möjlighet att delta i studie- verksamhet som motsvarar gymnasieskolan. Målet är att alla asylsökande ungdomar utifrån sina individuella förutsättningar skall erhålla en utbildning som ger dem möjlighet att fortsätta sitt kunskapsinhämtande på nästa nivå i eller i annat land. Verksamheten skall utformas på så sätt att den ger eleverna möjlighet att vidareutveckla kunskaper, studierutiner och studievilja och bör inte vara bunden av viss kurslängd. ansvarar för att alla asylsökande ungdomar erbjuds sådan undervisning. För genomförandet kan anlitas kommun eller annan studieanordnare. Hemspråksundervisningen i får i den nya läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, Lpo 94, en stärkt ställning. Hemspråk kommer bl.a. att kunna läsas i stället för B-språk inom ramen för det utrymme som B-språket har i timplanen och på tid för elevens val. Deltagande i hemspråksundervisning har minskat . deltog på grundskolenivå av alla elever med annat hemspråk än svenska. På gymnasie- nivå uppgick deltagandet hösten och hösten . har dessa elevers andel av samtliga elever i stort varit oförändrad. Antalet fristående skolor som vänder sig till elever med annan etnisk tillhörighet har ökat . finns ca 15 sådana skolor. Svenskundervisning för invandrare (sfi) och annan svenskundervisning för vuxna Kunskaper i svenska är en väsentlig grund för den enskilde invandrarens integrering i . Svenskundervisning för invandrare (sfi) är den äldsta och fortfarande den viktigaste säråtgärden för vuxna flyktingar och andra invandrare. Kravet på goda kunskaper i svenska accentueras ytterligare av konkurrensen på dagens arbetsmarknad. Mot bakgrund av att både styrsystem och statsbidrag för skolväsendet har förändrats har även regelsystemet för sfi förändrats genom beslut med anledning av proposition Svenskundervisning för invandrare (sfi) (1993/94:126, bet. 1993/94:UbU10, rskr. 1993/94:341). Kommunerna är nu skyldiga att erbjuda sfi efter det att man fått rätt till sfi och senast . Den gamla läroplanen har upphört att gälla. Verksamheten skall i stället vila på de grundläggande värden som anges läroplan för de frivilliga skolformerna. Utbildningen anordnas som en kurs som eleven har rätt att fullfölja. En kursplan har fastställts för sfi, betyg och centralt fastställda prov har införts. Förändringarna trädde i kraft . I propositionen Mottagande av asylsökande m.m. (1993/94:94) har regeringen utvecklat skälen till att rätten till sfi skall upphöra för asylsökande som bor i kommuner. Dessa skall i stället erbjudas undervisning genom försorg. avlämnade en rapport om flyktingars svensk- undervisning. Det är den första rikstäckande studien över deltagande och framgång i sfi hos en grupp invandrare som fått uppehållstillstånd och kommunplacering . Av rapporten framgår att väntetiderna innan sfi påbörjas är för långa, avbrotten i studierna är för många och alltför få avslutar studierna med godkänt resultat. Den grupp flyktingar som avslutat sina studier konstateras vidare ha väntat på att börja sfi än genomsnittet för hela gruppen. I kompletteringspropositionen (1992/93:150) föreslogs vissa insatser inom vuxenutbildningen för arbetslösa. I detta sammanhang betonade regeringen bl.a. att många invandrare har behov av att förbättra sina svenskkunskaper. Utfallet av insatserna skulle redovisas till . I slutrapporten från påpekas att de insamlade uppgifterna om invandrarnas deltagande i utbildningarna är något osäkra på grund av att de olika kommunernas definition av invandrare inte är enhetlig. I redovisningen av resultatet från ett urval kommuner var dock av alla deltagare invandrare. har i sin slutrapport påpekat att mer än 8 000 eller av deltagarna i studiecirkelverksamheten var invandrare. Drygt 2 000 av deltagarna i de kurser folkhögskolorna anordnat med hjälp av dessa extra medel har varit invandrare och kvinnorna har här utgjort en majoritet. Regeringen gav i uppdrag att kartlägga tillgången och användningen av tolkar i riket och i olika delar av landet. Kartläggningen skall särskilt avse tolkar för dem som har sin etniska och språkliga bakgrund i f.d. . redovisade sin kartläggning . Rent numerärt tycks tillgången på tolkar på de aktuella språken täcka behoven, med viss reservation när det gäller serbiska/kroatiska/bosniska. I fråga om kvalitet kan emellertid endast en bråkdel av behovet täckas av auktoriserade tolkar. gav regeringen och Tolk- och översättarinsti- tutet vid () i uppdrag att komplettera den tidigare gjorda kartläggningen. I uppdraget ingår att göra en djupare analys av till- gången och behovet av tolkar med olika utbildning för varje språk för sig. Uppdraget skall redovisas . Invandrarbarn och -ungdomar Mer än en tredjedel av de flyktingar som kommer till är barn och ungdomar . Många av dem har svåra traumatiserande upplevelser bakom sig som kan sätta djupa och långvariga spår hos dem. Det är därför viktigt att barnens behov av stöd uppmärksammas, inte minst i de introduktionsplaner som kommunerna förväntas upprätta i samband med mottagandet av flyktingar inom ramen för det kommunala flyktingmottagandet. Asylsökande barn har fr.o.m. fått en utvidgad rätt till hälso- och sjukvård i förhållande till tidigare. De asylsökande barnen har numera i princip rätt till samma hälso- och sjukvård och även tandvård som de barn som är bosatta i . Vid bedömningen av vilken vård som skall ges måste dock vägas in det förhållandet att det inte är klart om barnet får stanna i . I direktiven till den invandrarpolitiska utredningen (dir. 1994:130), upp- märksammas kommittén på att en stor del unga invandrare, av vilka många har vuxit upp i , möter större svårigheter än vad andra ungdomar gör. Olikheter vad gäller t.ex. utbildning och hälsa samt större arbetslöshet har rapporterats. Det finns vidare tecken på att vissa av ungdomarna löper större risk att hamna eller redan har hamnat i kriminalitet och social utslagning, men om detta och mekanismerna bakom saknas ännu tillräckliga kunskaper. I direktiven påpekas också att kunskaper saknas om och på vilket sätt invandrarbakgrund kan förklara skillnaderna mellan vissa invandrarungdomar och andra ungdomar. har ett flertal rapporter beskrivit invandrarbarns och -ungdomars utsatthet. Det har t.ex. gällt det psykiska och fysiska hälsoläget, omhändertagande för samhällsvård och det kommunala mottagandet av ensamma flyktingbarn. Till dessa kan läggas Social Rapport 1994 från , som redovisats i inledningen till avsnittet om invandrarpolitiken. Med utgångspunkt i föräldrarnas situation behandlas även barnens uppväxtvillkor. En av rapportens slutsatser är att vissa grupper i befolkningen - ungdomar, ensamstående föräldrar och vissa invandrarkategorier - har svaga resurser på så gott som samtliga undersökta områden. Det finns alltså ett omfattande behov av ytterligare kunskap om och analys av flyktingbarns och -ungdomars situation i det svenska samhället. Detta är en långsiktig uppgift både för forskningen och för varje berörd samhällssektor. har allt fler barn och ungdomar kommit till utan egna vårdnadshavare. har ett yttersta ansvar för att också dessa barn får det skydd och det stöd de behöver. I vissa fall har kritik riktats mot formerna för och innehållet i det kommunala mottagandet av dessa barn och ungdomar. En annan kategori barn och ungdomar som lever under svåra förhållanden är de "gömda barnen". I huvudsak torde det röra sig om barn, som tillsammans med sina föräldrar håller sig undan en förestående verkställighet av ett avvisningsbeslut. föreslog i betänkande Förvar av barn m.m. (1992/93:SfU3) att skulle få i uppdrag att i samråd med berörda myndigheter försöka närmare utröna var dessa barn kan finnas och hur deras situation är. Regeringen gav i uppdrag åt och att utvärdera samt vid behov lämna förslag till förbättringar av det kommunala mottagandet av barn och undgomar med flyktingbakgrund som kommit hit utan vårdnadshavare och som beviljats uppehållstillstånd. Regeringen uppdrog dessutom åt de båda myndigheterna att närmare utreda förhållandena för de barn som hålls gömda för att undgå verkställighet av avvisningsbeslut. och har därefter lämnat två rapporter till regeringen. I rapporten belyses frågan om flyktingbarn utan vårdnadshavare i . Av rapporten framkommer att antalet barn och ungdomar som anlänt till ökat betydligt . Denna trend har dock brutits i samband med att antalet asylsökande som kommit till minskat . I 149 kommuner har tagits emot 988 underåriga. finns drygt 700 barn placerade i svenska kommuner varav i familjehem (), i ungdomsboende () och i grupphem (). Vidare framkommer av rapporten att mottagandet varierar mycket mellan kommunerna men att det i stort sett fungerar tillfredsställande. Ensamhet och oro präglar dock livssituationen för många av barnen. Utredningen föreslår därför att alla ensamma flyktingbarn skall erbjudas en kontaktfamilj enligt socialtjänstlagen. Det finns enligt rapporten brister i de introduktionsplaner som kommunerna förutsätts upprätta inom ramen för det kommunala flyktingmottagandet. Planerna beskrivs som alltför allmängiltiga och ofta saknas en framtidsplanering. Ett gemensamt arbete mellan och pågår för att förbättra introduktionsplanerna för barn. En annan brist som påpekats i rapporten gäller det sociala och rättsliga skyddet, varför det föreslås en översyn av det s.k. god man institutet. , som ser över frågan om god man, har informerats om slutsatserna i rapporten. I detta sammanhang kan nämnas att beviljat medel för en komparativ studie mellan , , och vad gäller det kommunala mottagandet av ensamma flyktingbarn. Den andra rapporten, Gömd för att undvika avvisning, bygger på och redovisar uppgifter som kommit fram vid en utfrågning med deltagande av en rad personer som genom sin profession eller i sitt ideella engagemang kommit i direkt kontakt med gömda barnfamiljer. I rapporten redovisas att det fanns ca 3 500 efterlysta barn i som skulle avvisas. Antalet sådana barn hade ökat markant . Genom den tidigare regeringens beslut att barnfamiljer som sökt uppehållstillstånd före bör få stanna om det inte finns starka skäl som talar däremot, torde antalet gömda barn nu ha minskat väsentligt. Kännetecknande för de gömda barnens situation är ofta en ständig rädsla och känsla av otrygghet när föräldrarna tappat sin normala omsorgsförmåga. Barnen saknar möjlighet att bearbeta sina upplevelser och får ofta ta på sig ett vuxenansvar. Enligt en kartläggning från har flertalet gömda barn allvarliga psykiska problem. I rapporten riktas vidare kritik mot att de gömda barnens och ungdomarnas egna asylskäl alltför sällan bedöms av myndigheterna. I årsrapport , har () påtalat flyktingbarnens särskilt utsatta och otrygga situation. BO arbetar utifrån synsättet att skall införlivas i den aktuella lagstiftning där den passar in. Även de gömda barnen bör enligt BO omfattas av . BO konstaterar att många av dem i praktiken lever utan tillgång till skola, kamratkontakter och samhällets skydd mot exempelvis vanvård eller övergrepp. BO påtalar också vikten av att varje barns eget behov och egna asylskäl skall utredas och bedömas för sig och att denna utredning bör göras av personal med barnpsykiatrisk eller barnpsykologisk kompetens. Principen om barnets bästa i bör enligt BO föras in i utlänningslagen. Från flera håll har framförts farhågor om att omställnings- och förnyelse- arbetet i kommuner i alltför hög grad skall missgynna barn. Regeringen har därför uppdragit åt att följa hur kommuners och landstings verksamheter för barn utvecklas. Bland de områden som skall prioriteras nämns invandrar- och flyktingbarns situation inom barnomsorgen med avseende på bl.a. på hemspråksstödets omfattning och inriktning. I en slutrapport, Barns villkor i förändringstider (1994:4 ), konstaterar bl.a. att andelen barn som får hemspråksstöd i barnomsorgen har minskat. Skillnaderna mellan kommunerna i detta avseende är emellertid stora. Orsakerna härtill är flera, bl.a. att antalet barn med invandrarbakgrund i vissa mindre kommuner är litet och att efterfrågan har minskat. Huvudorsaken bedöms dock i de flesta fall vara de besparingskrav som finns. Styrelsen har i en tidigare rapport, Barnomsorg i förändring, konstaterat att en vidare granskning behöver göras för att det skall kunna avgöras om besparingarna i högre grad läggs inom verksamheten för invandrar- och flyktingbarn än för andra barn. har t.o.m. fördelat medel ur Allmänna arvsfonden för att ge bl.a. frivilligorganisationerna möjlighet att inom barnomsorgen sprida kunskap om invandrar- och flyktingbarns situation i . har stått till förfogande för detta ändamål. Den svenska kommittén för FN:s familjeår har av regeringen fått ur Allmänna arvsfonden att fördela till utvecklingsprojekt med anknytning till handlingsplanen för det svenska familjeåret. Ca har fördelats vid en första ansökningsomgång. av dessa medel har fördelats till projekt som på ett eller annat sätt berör invandrarbarn- och ungdom. Familjehemsvården är den mest använda vårdformen för de barn och ungdomar som är i behov av samhällets omhändertagande. har länge utsatts för kritik för brister i familjehemsvården bl.a. när det gäller uppföljning av barnens situation och stöd till familjehemmen. Regeringen har med anledning härav uppdragit åt att utveckla och stärka familjehemsvården. I uppdraget har särskilt angivits att skall följa utvecklingen för invandrarbarn i familjehemsvården och bedöma om åtgärder krävs för denna grupp barn, särskilt ifråga om möjligheten att bibehålla kontakt med den egna kulturen. Frågor om flyktingbarns situation tas i ökande omfattning också upp i internationella sammanhang, exempelvis inom . Vid en stor konferens i /, arrangerad av , diskuterades ingående bl.a. den svåra situation invandrarbarn kan hamna i om de kommer i kläm mellan normer och värderingar i det omgivande samhället och de ofta annorlunda normer och värderingar som föräldrarna har med sig från hemlandet. Stöd till invandrarnas organisationer och trossamfund