prop · GI0357 · 1995-01-01 00:00:00 — Detta gäller dock inte i de fall beställaren skall tillhandahålla en väsentlig del av materialet (jfr 2 § första stycket första meningen köplagen [1990:931] och 2 § första stycket konsumentköplagen [1990:932]). Om beställaren skall tillhandahålla en väsentlig del, är det i stället fråga om omsättning av tjänst (s.k. arbetsbe- ting). Det bör här framhållas att denna gränsdragning inte påverkas av vad den beställda varan utgörs av. Även avtal om uppförande av byggnad eller annan fast anläggning på mark eller i vatten kan således vara ett avtal om omsättning av vara. Omsättning av vara - förslag (första stycket 2) Förslaget innebär att begreppet omsättning av vara utvidgas till att generellt omfatta även arbetsbeting (punkt 2). Av artikel 5.5 a framgår att ett medlemsland har rätt att som omsättning av varor anse även omsättning av sådana arbetsbeting som angetts i det föregående och som alltså enligt nuvarande ordning är att anse som omsättning av tjänst. Gränsdragningen mellan omsättning av varor och tjänster torde nu ha liten praktisk betydelse. EG:s övergångsordning innebär emellertid att medlemsländerna är skyldiga att i vissa situationer behandla även arbetsbeting som omsättning av varor (artikel 28a.5a). Det gäller vid handel mellan medlemsländer. Syftet är att om beskattning av varuförvärv skall bli tillämpliga även i de här avsedda fallen. behandlas närmare i för- fattningskommentaren till 2 a kap. 7 och 8 §§. Mot bakgrund av vad som sagts talar övervägande skäl för att även omsättning av arbetsbeting generellt skall bedömas som omsättning av varor i stället för som omsättning av tjänster. Genom den här föreslagna punkten blir det fallet. Bestämmelsen är överförd från 1 kap. 9 § som föreslås upphävd. Den föreslagna paragrafen innehåller en ändring på så sätt att ordet införsel ersätts med ordet import. I sak föreslås den ändringen att med import avses uteslutande att varor förs in i landet från en plats utanför EG (jfr förslagna 1 kap. 10 a §). Bakgrunden är att i det sjätte mervärdesskattedirektivet gäller importbestämmelserna endast sådan införsel (jfr artikel 7). I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket 3. 2 och 5 §§ Ändringarna i dessa paragrafer kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.2 och 6.3. Det föreslagna nya 2 a kap. innehåller bestämmelser om de gemenskapsinterna förvärv, som enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 skall föranleda mervärdesbeskattning. Reglerna om gemenskapsinterna förvärv ersätter nuvarande importbeskattning till den del denna avser införsel av varor från . Genom reglerna om gemenskapsinterna förvärv kan denna införsel regleras inom det interna beskattningsförfarandet och inom ML:s ram. De allmänna principerna beskrivs närmare i allmänmotiveringen, avsnitt 4. Enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 § första stycket 5 medför ett gemen- skapsinternt varuförvärv skattskyldighet för förvärvaren under vissa förutsättningar. I detta kapitel anges vad som skall anses som ett gemen- skapsinternt förvärv av varor. 2 § 1 och 3-5 §§ Bestämmelserna motsvarar artikel 28a.1, 28a.1 a och 28a.3. Förvärv av nya transportmedel (3 § första stycket 1) Förvärv av nya transportmedel från ett annat skall medföra skattskyldig- het även om de inte säljs i en yrkesmässig verksamhet. Det framgår av att 3 § första stycket 1, i motsats till 3 § första stycket 3, inte innehåller någon be- gränsning när det gäller vem som är säljare. Inte heller finns det någon begränsning när det gäller vem som är köpare. Det nu sagda innebär att skattepliktiga förvärv av nya transportmedel inom landet medför skattskyldighet även om såväl säljaren som köparen är privatperson. Vad som skall förstås med nya transportmedel anges i den föreslagna 1 kap. 13 a §. Förvärv av punktskattepliktiga varor (3 § första stycket 2) Förvärv av punktskattepliktiga varor, dvs. sådana tobaks-, alkohol- och mineraloljeprodukter som definieras i den föreslagna 1 kap. 13 b §, skall medföra skattskyldighet i samtliga fall då förvärvet görs i av en köpare som är näringsidkare eller en annan juridisk person. Regeln föreslås införd i 3 § första stycket 2. För dessa förvärvare skall således i fråga om punktskattepliktiga varor beskattning ske utan de inskränkningar som gäller för varor i övrigt enligt 3 § första stycket 3 och andra stycket. Förvärv av övriga varor (3 § första stycket 3 och andra stycket) För förvärv av andra varor än nya transportmedel eller punktskattepliktiga varor gäller enligt 3 § första stycket 3 att förvärvet medför skattskyldighet endast om varan omsätts av den som är skattskyldig till mervärdesskatt i ett annat . EG-bestämmelsen förutsätter att säljaren inte är fritagen från skattskyldighet i sitt land i enlighet med direktivets bestämmelser (artikel 24) om skattefrihet för mindre företagare. Är säljarens omsättning fritagen i enlighet därmed, skall även förvärvet i mottagarlandet vara undantaget från beskattning. Det nu sagda följer i förslaget av att förvärvet medför skattskyldighet endast om säljaren är skattskyldig till mervärdesskatt (jfr föreslagna 3 kap. 1 § tredje stycket). Det sjätte mervärdesskattedirektivet innebär att i vissa situationer skall säljarens omsättning anses äga rum i destinationslandet och beskattas där. Det gäller dels vid försäljning i förening med montering eller installation, dels i vissa fall vid postorderförsäljning och liknande (artikel 28a.1 a första stycket, artikel 8.1 a resp. artikel 28b.B 1). Förvärven skall då inte beskattas. Som framgår av kommentaren till 1 kap. 1 § innebär förslaget att nämnda omsättning skall beskattas i och att förvärvet inte skall beskattas. Se även förslag till 5 kap. 2 § första stycket 2 och 4. Enligt EG-bestämmelsen skall förvärven beskattas endast om köparen är en näringsidkare eller juridisk person som inte är en näringsidkare. Det föreskrivs här i den föreslagna 3 § första stycket 3 jämförd med andra stycket. Regleringen innebär att en konsuments förvärv inte skall medföra skattskyldighet. För vissa köpare föreskriver direktivet att skattskyldigheten uppstår endast om värdet av de samlade förvärven under det löpande eller det föregående kalenderåret överstiger ett visst belopp. Detta belopp får bestämmas nationellt, men gränsen får inte understiga en nivå motsvarande 10 000 ECU. Det gäller dels näringsidkare vars omsättning inte medför någon avdragsrätt för ingående mervärdesskatt, dels juridiska personer som inte är näringsidkare. Förslaget innehåller en motsvarande bestämmelse i 3 § andra stycket 2. Det föreslås att gränsen bestäms till . I den föreslagna bestämmelsen anges att beloppsgränsen gäller köpare som är "näringsidkare vars verksamhet inte medför någon avdragsrätt eller rätt till återbetalning enligt 10 kap. 9-13 §§" och köpare som är "juridiska personer som inte är näringsidkare". Begreppet "köpare som är näringsidkare vars verksamhet inte medför någon avdragsrätt" omfattar näringsidkare vars omsättning av varor och tjänster i landet inte är skattepliktiga, t.ex. sjukvårdstjänster. När det gäller bestämmelsen om beloppsgräns för juridiska personer som inte är näringsidkare bör observeras följande. Bestämmelsen kommer i praktiken att bli tillämplig på bl.a. statliga och kommunala organ. Sådana organ är emellertid näringsidkare om de driver verksamhet av ekonomisk natur. Om deras verksamhet medför avdragsrätt till någon del, skall de således betala skatt även om förvärven understiger den angivna beloppsgränsen. Referensbeloppet skall, i enlighet med direktivet räknas exklusive mervärdess- katt som kan ha påförts i ursprungslandet. Innebörden av den föreslagna regeln om beloppsgräns är vidare - i enlighet med artikel 28a.1 a - att vid förvärv av andra varor än nya transportmedel och punktskattepliktiga varor skall inte beaktas värdet av eventuella förvärv av dessa båda slag av varor. Frivillig skattskyldighet (4 §) I 4 § (jämförd med 3 § andra stycket 2) ges en möjlighet till frivillig skattskyldighet för näringsidkare vars verksamhet inte medför avdragsrätt eller rätt till återbetalning och för juridiska personer som inte är näringsidkare. De skall på begäran bli skattskyldiga enligt 1 kap. 1 § första stycket 2 även om den nämnda beloppsgränsen inte överskrids. Enligt EG-direktivet måste med- lemsländerna ha en sådan bestämmelse om frivillig skattskyldighet. Skattskyldigheten skall gälla under två kalenderår. beslut i fråga om sådan skattskyldighet kan överklagas med stöd av bestämmelsen i 20 kap. 1 § första stycket 5. Import via ett icke medlemsland (5 §) Den föreslagna 5 § motsvarar artikel 28a.3 andra stycket. Genom denna bestämmelse möjliggörs beskattning här i landet som ett gemenskapsinternt förvärv då en juridisk person, som inte är näringsidkare, importerar en vara via ett annat . EG-direktivet innehåller även en bestämmelse om att importören i sådana fall skall kunna återfå importskatten i importlandet. I den föreslagna 10 kap. 11 b § finns en korresponderande bestämmelse om återfående av importskatt som påförts i för det fall importören dessutom blir beskattad i ett annat för sitt förvärv av den importerade varan. Reglerna avser att underlätta mervärdesbeskattningen i dessa importfall. Vad gäller näringsidkares import i dessa fall - jfr 3 kap. 30 § andra stycket och 5 kap. 2 § första stycket 3. 2 § 2 och 6 §§ Av artikel 28b.A 2 första stycket framgår att gemenskapsinterna förvärv kan föranleda beskattning i det land där förvärvaren är registrerad i stället för i det land där transporten avslutas. Regeln är emellertid tillämplig endast om förvärvaren inte visar att han har betalat skatt i det sistnämnda landet. Regeln är närmast att se som en reservregel till huvudregeln om att gemenskapsinterna förvärv skall beskattas i ankomstlandet. Syftet är att undvika att gemenskap- sinterna förvärv blir obeskattade. En likadan reglering föreslås här i 2 § 2 och 6 § första stycket. Den föreslagna regleringen gäller oberoende av om den förvärvade varan är ett nytt transportmedel eller ett annat slag av vara. I 6 § andra stycket finns en erinran om en föreslagen bestämmelse i 13 kap. 25 a § 1. Enligt den bestämmelsen kan den som enligt 2 a kap. 2 § 2 redovisat utgående skatt för gemenskapsinterna förvärv i vissa situationer återfå skatten. Det gäller i de fall då förvärvaren efter denna redovisning påförs skatt för förvärvet i det där transporten avslutas. Bakgrunden till 6 § tredje stycket är följande. Genom det s.k. förenklingsdirektivet har ett nytt tredje stycke införts i artikel 28b.A 2. Stycket handlar om tillämpningen av de här nämnda reglerna om beskattningsland i samband med s.k. triangeltransaktioner eller ABC-kontrakt. Sådana transaktioner kännetecknas av att fler än två parter är inblandade och att dessa parter hör hemma i olika . Som exempel kan nämnas att A säljer en vara till B som säljer varan vidare till C. levereras dock aldrig till B utan direkt från A till C (jfr 1 kap. 2 § första stycket 4 och 3 kap. 30 b §). Man kan alltså säga att varan och fakturan inte följs åt. Genom förenklingsdirektivet har ett förenklat beskattningsförfarande införts för dessa situationer, i huvudsak syftande till att den i ett registrerade säljaren skall kunna undgå registreringsskyldighet i ett annat där han utför en triangeltransaktion. Genom särlösningen i artikel 28b.A 2. tredje stycket blir den nämnda regeln som säger att förvärvet skall anses ha skett i det land som utfärdade förvärvarens registreringsnummer inte tillämplig. De villkor som därvid skall uppfyllas är: - att förvärvaren (B) visar att förvärvet skett för en efterföljande omsättning i det land dit varorna sänds (dvs. C:s land) och att mottagaren av varorna (C) är betalningsskyldig för skatten, och - att skyldigheten att lämna periodisk sammanställning har uppfyllts av förvärvaren (B). Förvärvet beskattas således inte i B:s hemland. EG-reglerna innebär vidare att B inte skall anses göra något gemenskapsinternt förvärv i land "C". B:s förvärv föranleder således inte beskattning i C-landet (artikel 28c.E 3, föreslagna 3 kap. 30 b § ML). Inte heller blir B skattskyldig för omsättningen till C. I stället är det C som blir skattskyldig (betalningsskyldig) för denna omsättning. C:s skattskyldighet regleras i artikel 21.1 a tredje stycket (föreslagna 1 kap. 2 § första stycket 4 ML). Enligt artikel 22.6 b skall B lämna vissa uppgifter i periodisk sammanställning i sitt hemland (jfr föreslagna 13 kap. 30 § ML). I ML föreslås bestämmelser motsvarande artikel 28b.A 2 tredje stycket införda i 2 a kap. 6 § tredje stycket. 2 § 3 och 4 samt 7-10 §§ De gemenskapsinterna förvärv som regleras i 2 § 1 och 2 samt mer i detalj i 3-6 §§ avser de vanliga formerna av varuhandel över nationsgränserna i EG. Det är fråga om gemenskapsinterna förvärv enligt den centrala definitionen i artikel 28a.3, enligt vilken regel ett gemenskapsinternt förvärv består i förvärvet av rätten att som ägare förfoga över en vara som avsänts från ett annat . Slopandet av importbeskattningen vid varuutbytet mellan har emellertid nödvändiggjort att även vissa andra varuöverföringar mellan beskattas som gemenskapsinterna förvärv. Det är här inte fråga om varuförsäljningar mellan två parter, utan andra former av varuöverföringar mellan som en näringsidkare kan utföra. importbeskattades sådana varuöverföringar, om inte regler om tullfrihet eller temporär tullfrihet kunde åberopas. Principen om att mervärdesskatten skall tas ut i konsumtionslandet (destinationsprincipen) gör att en beskattning i det land dit varorna förs skall upprätthållas även i den inre marknaden. Det sker genom att beskattning som ett gemenskapsinternt förvärv sker i det land dit varorna överförts. I sjätte mervärdesskattedirektivet regleras dessa varuöverföringar i artikel 28a.5 b och 6. Bestämmelsen i 2 § 3 och 7 § första stycket reglerar det centrala fallet då en näringsidkare med yrkesmässig verksamhet i ett annat för över en vara från det landet till för den yrkesmässiga verksamheten. Överföringen skall beskattas som ett gemenskapsinternt förvärv, oavsett om näringsidkaren i bedriver verksamhet som för honom medför skattskyldighet eller inte. Enligt EG:s direktiv (artikel 28a.5 b och artikel 28c.A a) skall överföringen från det andra EG-landet anses utgöra en (skattefri) omsättning i det landet, motsvarat av ett beskattat varuförvärv i det till vilket varan förts. Enligt 7 § andra stycket, som motsvaras av artikel 28a.5 b andra stycket, skall dock vissa varuöverföringar inte föranleda några beskattningskonsekvenser. Det rör sig i första hand (punkterna 2-5 och 8 §) om varuöverföringar av temporär natur, som heller inte importbeskattades före införandet av den inre marknaden, och som i under åberopande av tullfrihetsregler nu inte importbeskattas. Punkten 1 reglerar överföring av varor för omsättning ombord på fartyg etc. Enligt 5 kap. 2 b § skall sådan omsättning anses ha skett i , om transporten utgår härifrån. I förenklingssyfte skall det inte ske någon förvärvsbeskattning då varorna förs hit, detta med hänsyn till att den följande omsättningen beskattas här. De föreslagna beskattningsreglerna i punkten 2 och i 8 § grundar sig på bestämmelserna i artikel 28a.5 b och förutsätter att ett arbetsbeting fysiskt utförs i ett annat medlemsland än det i vilket beställaren är registrerad till mervärdesskatt. Dessutom förutsätts att det använda materialet är avsänt eller transporterat av beställaren eller för dennes räkning från det sistnämnda medlemslandet. Slutligen förutsätts att den produkt som säljaren tillverkat eller monterat transporteras eller avsänds till det medlemslandet. Det kan anmärkas att beställarens överföring av varor inte innebär någon beskattningsgrundande transaktion och därmed inte heller någon skattskyldighet. Det beror på följande. En sådan överföring är inte i sig en omsättning, dvs. en överlåtelse av äganderätten, mot ersättning. Vidare undantas särskilt överföringar av detta slag från den bestämmelse som i vissa fall jämställer varuöverföringar med omsättning mot ersättning (artikel 28a.5b). Genom att det inte finns någon varuomsättning kan det således inte heller finnas något gemenskapsinternt varuförvärv att beskatta. Om de ovan angivna förutsättningarna för arbetsbeting inte är uppfyllda, kan transporten av råmaterial från beställaren till säljaren komma att jämställas med en varuomsättning mot ersättning enligt den nyssnämnda bestämmelsen. Bestämmelserna har även berörts i författningskommentaren till 2 kap. 1 §. Punkten 3 avser det fall då varan överförs till för att någon här skall tillhandahålla en reparation av varan eller något annat arbete på den åt den som för över varan. Punkten 4 avser det fall att den vara som överförts hit endast tillfälligt skall användas här för omsättning av tjänster, t.ex. uthyrning av varan. Punkten 5 avser det fall att den vara som förs över hit endast tillfälligt skall användas här och import av motsvarande vara från ett icke medlemsland skulle ha varit skattefri på grund av regler om skattefrihet vid temporär import (t.ex för handelsmässor och utställningar). Användningsperioden får inte överstiga 24 månader. Punkten 6 innebär att förvärvsbeskattning inte behöver ske vid överföring av varor som skall omsättas genom "exportomsättning" enligt 5 kap. 9 § eller genom en skattefri omsättning till ett annat enligt 3 kap. 30 a § (där förvärvsbeskattning förutsätts ske i det slutliga destinationslandet). De nu angivna reglerna kompletteras av regler i 2 § 4 och 9 §, som motsvarar artikel 28a.6, och som innebär att en varuöverföring till beskattas här i vissa fall även om den inte görs för en näringsverksamhet i ett annat . Bestämmelsen gäller för alla som bedriver verksamhet för vilken skattskyldighet föreligger här i landet. Oavsett hur näringsidkaren kommit att förvärva varan, skall beskattning ske här för förvärvet om varan förts hit från ett annat . I de fall som anges i punkterna 1-6 i 7 § andra stycket skall dock beskattning för förvärvet inte ske. I många fall torde reglerna i 7 § och i 9 § innebära en dubbelreglering, som dock ger samma beskattningsresultat. I 10 § har införts en gemensam bestämmelse för 7 och 9 §§, innebärande att förvärvsbeskattning inte skall ske för en sådan förvärvare som enligt 3 § andra stycket 2 inte skulle bli skattskyldig för ett "vanligt" gemenskapsinternt förvärv enligt 2 § 1 och 3 §. Enligt artikel 28h.2 b måste den skattskyldige föra ett särskilt register för kontrolländamål i vissa fall då det är fråga om varuöverföringar som i förslaget undantas i 7 § andra stycket. Regler om register av detta slag bör inte införas i lagstiftningen, utan kan lämpligen meddelas som tilllämpningsföreskrifter till de föreslagna 13 kap. 29 och 30 §§. I denna paragraf slås fast att skatteplikten för omsättning och införsel är generell. Ordet införsel har till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket 3 ersatts med ordet import. I de följande paragraferna i kapitlet anges undanta- gen från denna skatteplikt. Bestämmelserna om import kommer enligt den föreslagna 2 kap. 1 a § emellertid inte längre att avse varor som förs in till från . I stället kommer förvärv från att medföra skattskyldighet för förvärvaren som ett gemenskapsinternt förvärv. Enligt artikel 28c.B a skall sådana förvärv undantas från beskattning i den mån motsvarande omsättning skulle ha varit undantagen. Denna princip föreslås här intagen i 1 § tredje stycket. Det innebär att om omsättningen av en vara är undantagen från skatteplikt, är även motsvarande gemenskapsinternt förvärv undantaget från skatteplikt. Vidare har i andra stycket införts en bestämmelse motsvarande artikel 14.1 a varigenom import av en vara generellt är undantagen från skatteplikt, om omsättningen av varan skulle vara undantagen enligt bestämmelserna i 3 kap. Därigenom kan övriga bestämmelser i 3 kap. också förenklas genom att skattefriheten vid import inte uttryckligen behöver regleras för varje varugrupp. 2 och 3 §§ Ändringarna i dessa paragrafer kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitten 5.2 och 9.5. Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.3. Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.4. I paragrafen har gjorts en ändring till följd av införandet av det nya andra stycket i 1 §. I paragrafen har dels gjorts ändringar till följd av införandet av det nya andra stycket i 1 §, dels införts ett nytt undantag från skatteplikten vad avser vissa tjänster gällande varor till sådana fartyg och luftfartyg som bestämmelsen tar sikte på. Den materiella ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 5.6. I paragrafen har gjorts en ändring till följd av det nya andra stycket i 1 §. I paragrafen har gjorts dels en ändring till följd av införandet av det nya andra stycket i 1 §, dels andra ändringar. Andra ändringar än följdändringen till 1 § kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 9.3. I paragrafen har en ändring gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket 3. Paragrafen föreslås upphävd, se den allmänna motiveringen, avsnitt 5.7. Nuvarande punkt 2 föreslås upphävd. Ändringen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.4. Paragrafen föreslås upphävd, se den allmänna motiveringen, avsnitt 6.5. Ändringen i paragrafen kommenteras i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.6. I första stycket har ändringar gjorts till följd av ändringen i 1 kap. 1 § första stycket 3 och till följd av att nuvarande tullag avses bli ersatt med ny EG-anpassad tullagstiftning . I ett nytt andra stycke har ett undantag från skatteplikt införts för vissa importsituationer. Bestämmelsen motsvarar artikel 28c.D. Genom denna bestämmelse kan en skattskyldig importera en vara utan att erlägga mervärdesskatt vid importen om varan skall omsättas till ett annat på sätt som anges i 3 kap. 30 a §, dvs. omsättning som åtföljs av ett beskattat gemenskapsinternt förvärv i ett annat . I de fall ett sådant importförfarande sker för en inte skattskyldig juridisk person kan återbetalning av importskatt ske enligt 10 kap. 11 b § (jfr föreslagna 2 a kap. 5 §). Det sjätte mervärdesskattedirektivet bygger på tanken att vid omsättning mellan skall mervärdesskatt i flertalet fall påföras förvärvaren i destina- tionslandet, i enlighet med de regler om beskattning av gemenskapsinterna förvärv som föreslås i 2 a kap. I gengäld skall säljaren inte beskattas för omsättningen (jfr artikel 28c.A). För omsättning från till ett annat måste därför införas regler om skattefrihet för säljarens omsättning, eftersom exportbestämmelserna kommer att ha tillämpning endast på utförsel till länder utanför EG. Bestämmelser om detta föreslås här intagna som en ny bestämmelse om undantag från skatteplikt. Vad som undantas kan sammanfattningsvis sägas vara omsättning av varor till ett annat . En nödvändig förutsättning för att omsättningen skall vara undantagen från skatteplikt är att varan transporteras av säljaren eller köparen eller för någonderas räkning från till ett annat . Med "ett annat " förstås ett sådant territorium som anges i den föreslagna 1 kap. 10 a § men som således inte är svenskt territorium. För omsättning av andra varor än nya transportmedel förutsätts enligt punkt 1 att köparen är registrerad till mervärdesskatt i sitt land. I punkt 2 finns en särskild regel för omsättning av punktskattepliktiga varor. Genom denna punkt utsträcks skattefriheten enligt punkt 1 till att gälla omsättning även till vissa icke registrerade förvärvare. Det gäller dels näringsidkare, dels juridiska personer som inte är näringsidkare. Sådana personer omfattas enligt artikel 28a.1 a inte av något undantag från skyldigheten att betala skatt för gemenskapsinterna förvärv, och de skall beskattas för förvärvet enligt föreskrifterna i 2 a kap. 3 § första stycket 2. Enligt artikel 28c.E 3 skall medlemsländerna vidta åtgärder för att tillse att mervärdesskatt inte tas ut på sådana gemenskapsinterna förvärv som avses i artikel 28b.A 1 och som sker inom landet när vissa villkor är uppfyllda.