prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Kapitlet kräver revideringar och anpassning till kravreglerna i övrigt. 10.3.8 Skogsvårdstyrelsen: - Instämmer i de framförda förslagen, bl.a. tillståndsplikt för större husbehovstäkter, eftersom det inte bör vara ägoförhållandena utan risken för påverkan på naturmiljön, som bör vara styrande för tillståndsprövningen. Små husbehovstäkter bör som ej vara prövningspliktiga. 10.3.9 i : Vägledningen i 12:2 angående avvägningen mellan behovet av täktmaterial och skador på växt- och djurlivet och på naturmiljön tillstyrks, liksom möjligheterna att reglera husbehovstäkter. Det senare bör dock inskränkas till att gälla särskilt känsliga områden där det kan förväntas ge betydande miljövinster. 10.3.10 i : tillstyrker förslaget att föreskrifter om tillståndsplikt för husbehovstäkter i vissa fall skall kunna utfärdas. 10.3.11 i : Det bör genomföras en samordning när det gäller sådana verksamheter som är prövningspliktiga enligt såväl miljöskyddslagen som naturvårdslagen. I övrigt har ingen erinran. tillstyrker införandet av tillståndsplikt för husbehovstäkt. 10.3.12 i : konstaterar med tillfredsställelse att husbehovstäkter kommer att kunna regleras genom lagförslaget i 12 kap. 4 §. Av särskilt värde är möjligheten att fordra tillstånd för husbehovstäkt i speciella fall, t.ex. i berg. - - - Samordningen av den dubbla prövningen enligt nuvarande miljöskyddslag resp naturvårdslagen genom att aktsamhetsreglerna i 14 kap. skall gälla vid tillståndsprövning av täkter, är en klar förbättring. Fullständig samordning bör betyda en utvidgad tillståndsplikt jämfört med vad som gäller enligt miljöskyddslagen. Kopplingen till 9 kap. 1 § betyder att miljökonsekvensbeskrivning är obligatorisk i flertalet fall och kravet kan utvidgas till att gälla all täktverksamhet, vilket vore önskvärt enligt . 10.3.13 i : I 12 kap. 2 § bör en mer fullständig integrering av prövningsreglerna i miljöskyddslagen och naturvårdslagen ske. Vid bedömningen enligt denna paragraf bör större inriktning ges mot bevarande av biotoper och miljöer. - - - I syfte att undvika dubbelprövning kan 5 § ändras så att samrådsplikt inte heller gäller företag för vilka tillstånd har lämnats enligt och . 10.3.14 i : 11-13 kap.: Prövningsreglerna för t.ex. täktverksamhet bör kunna samordnas med övriga regler i kap. 14. Det bör också framgå att skall vara prövningsmyndighet beträffande täkter. - - - Samrådsplikten för olika arbetsföretag bör inte gälla företag för vilka lämnats tillstånd enligt , vattenlagen eller PBL. 10.3.15 i : 12 kap. - Samrådsplikt bör inte gälla företag som erhållit tillstånd enligt , eller vattenlagen. - - - Det bör också ske en samordning av prövningsreglerna avseende naturvårdsfrågor och miljöfarlig verksamhet (10-14 kap.). 10.3.16 i : I syfte att undvika viss dubbelprövning föreslår att samrådsplikt enligt 12 kap. 5 § inte skall gälla företag för vilka tillstånd har lämnats enligt , vattenlagen eller . - - - tillstyrker att 18 § 4 st. NVL om vägrat tillstånd för den som inte fullgjort sina skyldigheter nu ges generell räckvidd (20 kap. 9 §). På samma sätt som regeln tillämpats beträffande täktverksamhet är det angeläget att tillståndsmyndigheten får ta in i bedömningen hur sökanden fullgjort sina skyldigheter på andra platser eller beträffande andra verksamheter än den som prövningen omfattar. Med en sådan tillämpning bör det dock övervägas att ersätta "skall" med "får", så att den aktuella paragrafen inte blir en ytterligare strikt stoppregel i balken. - - - Det är av stor vikt för ett framgångsrikt miljöarbete att tillstånds- eller samrådspliktiga arbetsföretag förses med MKB. 10.3.17 i : tillstyrker de föreslagna ändringarna beträffande täktverksamhet. - - - Däremot bör kommittén överväga att täkt av sten, grus, sand, lera, jord, torv eller andra jordarter inte behöver prövas om det sker inom detaljplanelagt område. Täkt bör i sådana fall endast tillåtas om det ges utrymme för materialuttag enligt bestämmelserna i detaljplanen, varvid kommunerna primärt får ansvara för naturvårdsbedömningen. Förslagsvis bör det redan i balken framgå att skall vara prövningsmyndighet beträffande täktverksamhet, bl.a. med hänsyn till roll beträffande övergripande hushållning med naturresurser, kulturmiljöintressena, torvlagen och miljökonsekvensbeskrivningar. 10.3.18 kommun: Kommunen anser att det finns ett stort behov av att kunna kontrollera såväl täktverksamhet som deponering av massor inom vissa områden. Kommunen anser det vara av vikt att tillståndsplikt införs för deponering av massor. Det kan inte vara miljömässigt motiverat att täkt av sten, grus, sand, lera, jord, torv och andra jordarter är väl reglerat medan borttransport och deponering av dessa material lämnas utan detaljreglering. - - - I 12 kap. 4 § införs möjlighet att belägga husbehovstäkt med tillståndsplikt. Kommunen anser att det i motsvarande mån bör finnas möjlighet att kräva tillstånd för deponering "för husbehov". 10.3.19 : När det gäller täktverksamhet bör en prövningsregel finnas i . Även s.k. husbehovstäkter bör kunna prövas. 10.3.20 : Med öppnas möjligheten att meddela föreskrifter om att husbehovstäkt inte får ske utan tillstånd. Det vore logiskt att införa en anmälningsplikt för husbehovstäkter. På så vis skulle man dels kunna få en uppfattning om den totala omfattningen av täktverksamheten, dels kunna avstyra olämpliga placeringar. 10.3.21 kommun: Tillståndsplikt bör övervägas åtminstone för husbehovstäkter över en viss storlek. 10.3.22 : Reglerna för täktverksamhet bör göras enklare. Tillståndsplikten skall gälla täkt av viss storlek. Begreppet "husbehovstäkt" bör tas bort. 10.3.23 kommun: För husbehovstäkter föreslår kommittén ett förhållande som är , men som inte går tillräckligt långt. Genom ett tillstånds- eller anmälningsförfarande får man ett grepp om täktverksamheten som sådan och kan göra en riskbedömning för olovlig dumpning av avfall samt ställa krav på efterbehandlingsåtgärder. - - - Beträffande efterbehandling av täkter gäller att ekonomiska medel avsätts för att täcka sådana kostnader. I MB bör anges att samma princip bör gälla för avfallsupplag. 10.3.24 : I 12 kap. 2 § första stycket som är en avvägningsregel bör följande tillägg göras... "skall behovet av täktmaterialet avvägas" mot behov och skydd av grundvatten för nuvarande och framtida bruk, "samt mot de skador på växt ---". - - - 12 kap. 5 § - Även kommunen bör få rätt att bli samrådsmyndighet. Som nämnts har kommunerna kunskap om den lokala miljön, och därför har de den bästa grunden för att hantera olika typer av samrådsärenden. - - - Förslag till skyddsförordnande enl 10 kap. 3 §, större täkttillstånd etc. borde eventuellt även de ställas ut på samma sätt som olika planer enligt PBL måste göras. 10.3.25 kommun: Husbehovstäkt medför i de flesta fall stora ingrepp på naturmiljön. Någon gräns måste införas för vad som är husbehov eller någon typ av prövning. 10.3.26 : Problematiken är densamma vad gäller täkter och husbehovstäkter. Varför inte använda närhetsprincipen, det skulle kanske lösa de knutar som finns. 10.3.27 kommun: Tillståndsplikten beträffande täkt är av lokal art och bör föras till den kommunala nivån. 10.3.28 kommun: Kommittén föreslår att behov av täktmaterial skall vägas mot de skador på växt- och djurlivet och på naturmiljön i övrigt som täkten kan befaras orsaka. Kommunen delar kommitténs allmänna syn på att husbehovstäkter skall avse vad som åtgår för skötsel av en jordbruks- eller en skogsfastighet. Det är dock viktigt att de föreskrifter som skall utarbetas tar hänsyn till de regionala skillnaderna i landet. 10.3.29 kommun: 1 §: Tillståndsplikt bör införas för samtliga husbehovstäkter. En aspekt som bör finnas med i bedömningen av täktansökningar är om speciella vattenintressen berörs. Avvägningen mellan täkt- och vattenintresse har inte alltid naturvårdsanknytning utan hör därför hemma i vattenlagen. Vattenlagen ger dock ett otillräckligt skydd för olika vattenintressen i samband med täktexploatering. Därför bör vattenlagen stärkas i detta avseende. Vattenlagens bestämmelser om skydd för vattenförsörjningen, 19 kap., är synnerligen viktigt att införliva i balken. 10.3.30 kommun: Vi ser positivt på att man skärper reglerna kring husbehovstäkter, även om en generell anmälningsplikt för dessa hade varit ännu bättre ur naturvårdssynpunkt. 10.3.31 kommun: Husbehovstäkter bör generellt genomgå någon form av prövning, vilket också möjliggör krav på efterbehandling av täkten. Vidare bör tillståndsgivningen av all täktverksamhet föras ned till den kommunala undvika att täktärenden "dubbelprövas". 10.3.32 , LRF: Täktverksamhet för husbehovsändamål är en sådan integrerad del av skötseln av lantbruksfastigheter att husbehovstäkt, enligt LRFs uppfattning, är att anse som pågående markanvändning. Införande av en tillståndsplikt för husbehovstäkt är därför ett stort ingrepp i den areella näringsverksamheten. Det understryks av att avslag på en ansökan om tillstånd, enligt kommittén, inte skall berättiga markägaren till ersättning. Enligt LRF:s uppfattning utgör 20 § naturvårdslagen ett fullt tillräckligt instrument för avvägningen mellan de areella näringarnas intresse av husbehovstäkt och naturvårdens intresse av att inte orsaka skador på naturen. Kommittén har föreslagit en motsvarighet till 20 § naturvårdslagen i 12 kap. 5 § . LRF motsätter sig därför att det för täkter som behövs för att sköta en jordbruks- eller skogsfastighet införs tillståndsplikt. 10.3.33 Akademikers , /SR: Problematiken är densamma vad gäller täkter och husbehovstäkter som med skyddsdikning och markavvattning. Varför inte använda närhetsprincipen; det skulle kanske lösa de knutar som finns. 10.3.34 Föreningen : Skogsindustrierna avstyrker att tillståndsplikt införs och baseras på så obestämda kriterier. Missbruk av möjligheterna till husbehovstäkt bör givetvis beivras. Vi har dock uppfattningen att nuvarande regler om samråd enligt naturvårdslagen är tillfyllest och att samrådsinstitutet därför kan utnyttjas även i . Samrådet kan kombineras med ett anmälningsförfarande. - - - Vi vill även fästa uppmärksamheten på att tillstånd till husbehovstäkt i realiteten kan innebära tillståndsplikt för skogsbruk i ett område. Husbehovstäkter används främst för att få material till vägar. Byggnad och underhåll av skogsbilvägar är en förutsättning för att kunna bedriva skogsbruk i stora delar av . - - - Skogsindustrierna vill i sammanhanget framhålla att vi inte kan godta principen att ett nekat tillstånd till arbetsföretag i skogsbruket automatiskt skall medföra förlorad ersättningsrätt. 10.3.35 : Husbehovstäkt medför i de flesta fall stora ingrepp på naturmiljön. Därför är det av största vikt att uttag för husbehov regleras mer än vad som är fallet . Tillstånd för husbehovstäkt bör införas. 10.3.36 : En husbehovstäkt är en integrerad del av ett lantbruk och ett led i den "pågående markanvändningen". Vi avstyrker förslaget dels därför att husbehovstäkter inte utgör något väsentligt generellt miljöproblem, dels därför att det innebär ett väsentligt intrång i näringsverksamheten. Enligt vår mening har samhället redan tillräckliga möjligheter att i samråd med markägaren göra lämpliga avvägningar mellan lantbruk och miljövårdens intressen där så anses behövligt. 10.3.37 : Avstyrker kommitténs förslag om prövning av täkter. Även med en tillståndsplikt blir det ju fråga om att ingripa, dvs genom att pröva täkten i varje enskilt fall. - - - anser att behovet av att reglera husbehovstäkter är väl tillgodosett redan genom de nu gällande reglerna i 20 § Naturvårdslagen. Om det ändå - mot förbundets uppfattning - skulle befinnas vara lämpligt med en utökad kontroll kan denna tillgodoses genom en anmälningsplikt och därav följande möjligheter för myndigheterna att ingripa i de fall där man finner att det behövs. 10.4.1 : Det markavvattningsbegrepp som man har önskat reglera och förbjuda i naturvårdslagen synes vara snävare än vattenlagens definition. Detta bör förtydligas i . Eftersom ansökan om förrättning vanligtvis har föregått ansökan om tillstånd enligt 18 c § NVL är det att det ringa antalet avslagna ansökningar inte alls kan ses som ett mått på tillståndsparagrafens effektivitet. Bortsållningen av otillåtliga markavvattningsföretag sker redan före ansökan. - - - Den typ av markavvattningsföretag, som åtminstone i odlingslandskapet är aktuell , inte alls är av den art som har diskuterats i samband med tillåtlighetsskärpning och förbud. Det framgår klart av kommitténs skrivning och även av förarbetena till införandet av 18 d § NVL att den markavvattning som avses är utdikning av värdefulla våtmarker för brukningsändamål. Sådan markavvattning förekommer knappast längre inom jordbruket. - - - De företag som förrättningsmän handlägger utgörs till allra största delen av omprövningar av äldre företag. I dessa fall anses inte prövning enligt 8 c § NVL behöva initieras. Dock hörs regelmässigt och hänsyn till till dess synpunkter om villkor för en eventuell rensning. kan tillkommande vatten medföra behov av utökning av dikessektionen för att inte kringliggande marker skall översvämmas. Orsaken till det tillkommande vattnet är då någon exploatering. Även markavvattning till förmån för naturvårdsändamål kan vara aktuella. Allt prövas i förrättning enligt vattenlagen och utgör markavvattningsföretag. Prövning enligt 18 c § NVL aktualiseras regelmässigt och kommer att omfattas av bestämmelserna i . kan inte biträda kommitténs formulering av 11 kap. 1 och 2 §§ , om den medför tolkningen att "det praktiskt taget blir stopp för markavvattning i största delarna av Syd- och " (s. 34). Det innebär mot bakgrund av det anförda stopp för utbyggnads- och exploateringsföretag, alternativt att markägaren, brukaren, hindras från nödvändiga kompensationsåtgärder till följd av exploateringsföretag som kommer til stånd på andra grunder. - - - Även om inte är sakägare i formell mening, blir i praktiken dess synpunkter i allt väsentligt tillgodosedda i samband med tillståndsbeslut vid förrättning. Vid förnyad omprövning kommer vattenlagens regler att gälla, vilket inte i sak medför någon väsentlig avvikelse från syftet med regler. biträder till fullo kommitténs synpunkter och förslag vad gäller 11 kap. 3 §. 10.4.2 : tillstyrker förslaget att reglerna om tillståndsprövning i 11 kap. 1 § förses med uppgift om vilken prövning som skall ske. - - - 11 kap. 1 § 2 st. bör utformas så att innebörden blir att tillstånd skall medges om nyttan av företaget är stor som inverkan på den biologiska mångfalden är begränsad. Behovet av 11 kap. 3 § bör närmare övervägas. - - - har beslutat att ett generellt förbud mot att dika ut ny mark bör omfatta begränsade områden i Syd- och där antalet kvarvarande våtmarker är litet och där behovet av att bevara våtmarkerna är särskilt stort från naturvårdssynpunkt. De regler utredningen nu föreslår avviker markant från ställningstagande. Enligt uppfattning har inget nytt tillförts frågan efter beslut, vilket bör vara vägledande vid utformningen av paragrafen. - - - Möjligheterna till markavvattning bör inte ytterligare försvåras på tidigare dikad mark i Syd- och eller på våtmarker i övriga delar av landet. - - - Vid underhåll av diken uppstår ofta frågan om dikningen bör betraktas som rensning eller markavvattning. Skulle möjligheterna till markavvattning försvåras ytterligare finns risken att begreppet rensning används felaktigt, varvid tillsynsmyndigheten får sämre möjligheter att påverka arbetet . Ökad risk för olaglig dikning har också varit ett av motiven för den sänkning av prövningsavgiften för markavvattning som regeringen beslutade om efter en enkät till länsstyrelsernas miljövårdschefer. - - - Markavvattning som utförs på fel plats eller med felaktig teknik kan skada stora naturvärden. är det angeläget att möjligheterna till markavvattning inte ytterligare försvåras på tidigare dikad skogsmark i Syd- och eller på skogsmark med dikningsbehov i övriga delar av landet. Länsstyrelserna har dock fullgoda möjligheter att förbjuda markavvattning överallt där detta är motiverat och i övriga fall föreskriva de villkor för företaget som behövs för att skydda naturmiljön. 10.4.3 geologiska undersökning, SGU: SGU saknar en redovisning av de negativa följder som kan uppstå vid minskad dikning. och våtmarker är dynamiska ekonsystem. Genom geologiska data hos SGU kan försumpningen av fastmarker efter senaste istiden följas. Denna kunskap bör utnyttjas för att bedöma framtida konsekvenser av en minskad markavvattning. 10.4.4 : Sedan tillståndsplikt för markavvattning infördes har andelen avslag på ansökningar varit relativt liten. Kommittén gör samma tolkning av detta som många andra; det är något fel antingen på föreskrifterna eller på tillämpningen vid tillståndsgivningen. En helt annan tolkning kunde faktiskt vara rimlig, nämligen att markägarna tagit till sig budskapet om våtmarkernas betydelse och undviker känsliga objekt i sin dikningsplanering. - - - Domän avstyrker kommitténs förslag till regler för markavvattning och tillstyrker i stället tidigare förslag i enlighet med vårt yttrande i ärendet . - - - Kommittén föreslår, att dikesrensningar skall göras anmälningspliktiga genom föreskrifter med stöd av antingen skogsvårdslagen eller . Detta är ett förslag till utbyggd administration och byråkrati. Domän anser inte, att dikesrensningar är ett sådant problem, att anmälningsplikt är motiverad och avstyrker förslaget. I den mån dikesrensningar verkligen är ett problem bör det kunna avhjälpas med ökad information till markägarna. 10.4.5 : har på ett utomordentligt sätt beskrivit utvecklingen för naturvårdens del fram till dagens situation, och visat att utarmningen av den biologiska mångfalden utgör ett av de stora hoten mot miljön. Med de starka motiv för att bevara våtmarkerna, som kommittén har angivit, och den utformning bestämmelsen givits, bör våtmarkerna ha fått det skydd som behövs. - - - ser positivt på kommitténs förslag om att införa en prövningsregel för markavvattning. Verket är berett att utarbeta föreskrifter och rekommendationer för de regionala myndigheternas tillämpning av bestämmelserna om markavvattning. - - - Med de starka motiv för att bevara våtmarkerna, som kommittén angivit, och den utformning bestämmelsen givits, bör våtmarkerna ha fått det skydd som är nödvändigt. En enhetlig prövningsgrund bör även underlätta tillämpningen av bestämmelsen och möjliggöra en anpassning av prövningen till skriftande förhållanden i landet. - - - tillstyrker kommitténs förslag om att införa en prövningsregel för markavvattning. Verket är berett att utarbeta föreskrifter och rekommendationer för de regionala myndigheternas tillämpning av bestämmelserna om markavvattning. - - - Verket tillstyrker att sista stycket i nuvarande 18 c § NVL utgår. 10.4.6 : Ett generellt dikningsförbud i vissa delar av landet borde övervägas liksom prövningsregler för skyddsdikning. 10.4.7 i : delar betänkandets förslag att nuvarande system för tillståndsprövning för markavvattning bibehålles. Den föreslagna prövningsregeln kan dock antas medföra att begränsningen i fråga om markavvattning blir alltför långtgående. - - - Av betänkandets sammanfattning framgår nämligen att man räknar med att det praktiskt taget blir stopp för markavvattning i . Vi föreslår därför att prövningsregeln utformas så att möjligheterna till markavvattning inte ytterligare försvåras på tidigare dikad mark. Reglerna om tillståndsprövning (§1) bör utformas så att innebörden blir att tillstånd skall medges om nyttan av företaget är stor som inverkan på naturvärdena är begränsad. - - - I betänkandet diskuteras att bl.a. tillgång på arbetstillfällen skulle kunna ha betydelse för tillståndsgivningen. Detta är enligt vår mening ett märkligt resonemang. Utgångspunkten bör väl i alla lägen vara att produktionsintresset ställs mot miljöintresset oavsett aktuell arbetsmarknadssituation. - - - Förslaget att inte kräva tillstånd för att utföra rensning för att bibehålla vattnets djup och läge tillstyrkes. 10.4.8 i : Genom att enbart studera andelen avslag finns det risk att man drar felaktiga slutsatser. och har utvecklat ett samrådsförfarande där en tidig anpassning av hänsyn till natur- och miljöintressen görs, dessutom har kunskapen hos markägare och entreprenörer förbättrats genom bl.a. rådgivning. Det är därför rimligt att andelen beviljade ansökningar är hög. - - - anser att tillståndsgivning för markavvattning i våtmarksrika delar av norra bör kunna vara mindre restriktiv än vad kommitténs förslag ger vid handen. - - - Skyddsdikning föreslås vara tillåten även fortsättningsvis. Det är emellertid inkonsekvent att tillstånd inte skall kunna ges för markavvattning i hyggesfasen efter sedvanlig prövning. Det kan vara rationellt att utföra en markavvattning i hyggesfasen istället för i beståndsfasen. - - - anser att prövning av tillstånd till markavvattning bör ske med samma bedömningsgrunder oavsett skogsbeståndets utvecklingsfas. 10.4.9 i : anser att markavvattning inte skall behöva prövas enligt balken om det sker inom detaljplanelagt område eller inom fastställt vägområde till allmän väg samt motsvarande beträffande befintlig järnväg. Eventuellt behov av reglering av markavvattning inom detaljplanelagt område bör i sådana fall ske genom bestämmelser i detaljplanen, varvid kommunen primärt får ansvara för naturvårdsbedömningen. Samråd med skall ske i ärenden om detaljplan enligt 5 kap. 20 § PBL. I vissa fall skall även en miljökonsekvensbeskrivning upprättas i samband med detaljplan. 10.4.10 i län: Markavvattning bör inte prövas om den sker inom fastställt detaljplaneområde eller inom fastställt väg- eller järnvägsområde. 10.4.11 i : De föreslagna reglerna innebär att skyddsdikning och täckdikning inte omfattas av någon tillståndsplikt. - - - För att undvika att bestämmelsen om tillstånd för markavvattning kringgås bör enligt mening övervägas om inte också skyddsdikning skall vara tillståndspliktig. - - - Med den formulering 11 kap. 2 § fått synes det åvila den enskilde markägaren att bedöma om ett täckdikningsföretag kan medföra "menlig inverkan på naturmiljön". Med hänsyn till de svårigheter detta kan innebära för den enskilde, bör övervägas om någon form av anmälningsplikt skall införas för sådant företag för att undvika irreparabla skador. 10.4.12 i län: har ingen erinran mot de föreslagna bestämmelserna rörande markavvattning. Tillståndsprövning enligt balken borde dock inte behövas för markavvattning av fastställt vägområde eller detaljplaneområde. Frågan bör utredas ytterligare. 10.4.13 i : kan i allt väsentligt tillstyrka förslagen. Vad gäller markavvattning uppfattar lagtexten såsom att det i praktiken införs ett totalförbud mot ny markavvattning. Detta är en riktig utveckling för . har tidigare tillsammans med i länet förordat en sådan utveckling. - - - vill i detta sammanhang uppmärksamma regeringen på att dräneringsarbetet i de sydsvenska skogarna är större än . anser mot denna bakgrund att det inte finns skäl att avvakta ytterligare utan att redan nu göra skyddsdikningar i skogsbruket tillståndspliktiga. 10.4.14 i : ställer sig bakom föreslagen ändring av 18 c § NVL. Ändringen innebär en välmotiverad skärpning av bestämmelsen i stort, men innebär en försvagning jämfört med nuläget där även eventuella vattenföroreningar skall beaktas. - - - Undantag från tillståndsplikt, 11 kap. 2 §. För att komma tillrätta med begreppsförvirringen beträffande rensning och markavvattning bör 2 § 3 st. få ett tillägg: "... vattnets djup eller läge i tidigare dikade vattendrag." 10.4.15 i : tillämpar en mycket restriktiv policy i bedömningen av markavvatt- ningsärenden. har tillstyrkt det förslag tillsammans med och tagit fram om avgränsning av sådana områden som avses i 18 d § naturvårdslagen. - - - Enligt kommitténs förslag skulle markavvattning förbjudas generellt i särskilt skyddsvärda våtmarksområden.