prop · GI0310 · 1995-01-01 00:00:00 — Varje tillsynsmyndighet bör redovisa grunderna för hur man prioriterat sin miljötillsyn och miljökontroll. 15.1.28 kommun: Det är viktigt att tillsynskapitlet ger vägledning och blir lätt att tillämpa i en konkret situation. Kapitlet bör därför kompletteras med tillsynsbefogenheter och skyldigheter. - - - Vid ett första påseende framstår det som oklart hur lagförslaget skall tillämpas i en konkret situation. Kommunen får intrycket att lagstöd för ingripanden av tillsynsmyndighet har fördelats på flera olika kapitel som paragrafernas innehåll blivit otydligare. Det är viktigt att lagstiftningen blir överskådlig och lätt att tillämpa. 15.1.29 : delar utredningens uppfattning om nödvändigheten av att införa gemensamma tillsynsbestämmelser i , under förutsättning att begreppen tillsyn och kontroll klart definieras. En samordning av tillsynsbestämmelserna förutsätter dock att detaljreglering av ansvarsfrågor m.m. sker genom särskilda förordningar utfärdade av regeringen med stöd av balken. 15.1.30 kommun: För att MB skall få genomslag i det praktiska arbetet krävs att tillsynsbestämmelserna är enkla, entydiga och överskådliga. Utredningens förslag uppfyller i vissa delar inte dessa kriterier. Den föreslagna detaljregleringen av t.ex. nedskräpning, stängsel och skyltar, omfattas enligt vår bedömning av de allmänna bestämmelserna i 22 kap. 2 § och kan därför utgå. Bestämmelserna om naturvårdsvakter bör med fördel kunna lyftas över till separata föreskrifter. Dessutom föreslås en försämrad rättsverkan av tillsynsbeslut (22 kap. 19 §), något som knappast kan sägas överensstämma med direktiven för utredningen. - - - Vi anser därför att kapitlet om tillsynsbestämmelser bör genomgå en grundlig översyn och revidering innan det blir föremål för fastställelse. Lagtexten i det slutliga förslaget bör ges en generell utformning, enligt den disposition som finns på s. 592 i den Allmänna motiveringen. - - - Det praktiska miljöarbetet kräver enkla, entydiga och överskådliga regler. Tillsynsbestämmelserna i är ibland inkonsekventa. Vissa regler är t.ex. för detaljerade och bör passa bättre som föreskrifter eller omfattas av allmänna bestämmelser och kan därmed utgå. - - - Ett ökat kommunalt tillsynsansvar anges som ett viktigt styrmedel, detta kräver naturligtvis att kommunerna får möjlighet att finansiera arbetet. - - - Ett ökat kommunalt tillsynsansvar anges som ett viktigt styrmedel i MB. En förutsättning för en sådan delegering är emellertid att kommunerna får större resurser för arbetet. Annars kan detta bara uppfattas som ett sätt för staten att frånhända sig det ansvar som följer av lagstiftningen. 15.1.31 : I den nuvarande miljöskyddslagen och miljöskyddsförordningen finns nära nog inga materiella kravregler. Nästan allt sådant material finns bara i allmänna råd till miljöskyddslagen. utger visserligen enstaka författningar under miljöskyddslagen, men inte heller dessa innehåller några materiella kravregler. Detta är knappast en tillfredsställande situation i ett land som ser sig som föregångsland på miljöskyddsområdet. I praktiken har tillsynsmyndigheterna tillämpat de allmänna råden som om de vore generella föreskrifter. För att råda bot på allt detta bör inhemska detaljföreskrifter med miljökrav utfärdas i och under där de behövs och där inte medför detaljreglering. Låt oss komma bort från lagstiftning via allmänna råd! 15.1.32 kommun: Femtonde kapitlet tar upp tillsynsfrågor. I förslaget påpekas att generella föreskrifter och branschgenomgångar syftar till att minska tillstånds- och tillsynsbehov. Detta måste dock kombineras med möjligheter till förelägganden enligt 40 § i dagens miljöskyddslag, då generella genomgångar ej helt kan förutsäga alla miljöproblem. I dessa arbeten med branschgenomgångar bör representanter för kommuner ingå i olika arbetsgrupper, eftersom kommunerna ofta besitter stor praktisk kompetens kring branscher, som vare sig behöver tillstånd eller anmälan för sin verksamhet. 15.1.33 kommun: Noterar med tillfredsställelse att enligt 22 kap. 1 § kommunens miljönämnd utövar den lokala miljötillsynen, om inte regeringen bestämmer något annat. Kommunen vill understryka vikten av att detta verkligen innebär en huvudregel. 15.1.34 : I balken bör ingå ett avsnitt där de olika miljömyndigheternas uppgifter och ansvar till sin huvuddel fastslås. 15.1.35 kommun: I rubricerade kapitel har kommittèn haft vissa funderingar kring olika tillsynsnivåer. Bl.a. har ifrågasatts om myndighet skall ha tillsyn över kommunens anläggningar. är inte ny, men har aktualiserats av att har undvikit denna konstruktion. Vad kommittèn uppenbarligen förbisett är att detta inte bara gäller det som anförs i utredningen, utan i betydligt större utsträckning kommunala bostäder, skolor, daghem, fritidsanläggningar m.m. Förhållandet gäller även inom andra områden som berör myndighetsutövning. Att göra sådana genomgående förändringar skulle närmast vara "att kasta ut barnet med badvattnet". 15.1.36 kommun: Vi delar kommitténs uppfattning om att det i första hand bör ankomma på kommunerna att utöva tilsynen över de områden som omfattas av regelsystem. - - - Kommunens ökade ansvar och aviserade krav på ökade tillsynsinsatser måste dock åtföljas av möjligheter till full kostnadstäckning för detta. 15.1.37 : Förbundet anser att kommunerna ska få huvudansvaret för miljötillsynen. Staten bör ha ansvar endast för ett fåtal verksamheter med särskilt stor miljöpåverkan. Eventuella problem med tillräcklig fackkompetens i kommunerna kan lösas genom förbättrade möjligheter till tjänsteutbyte mellan kommuner eller ordnade former för mellankommunal samverkan. De grundläggande kraven på varje kommun bör stå inskrivet i lag - såväl vad avser tillsynen som i fråga om kommunens befogenheter i övrigt. I balkförslagets 22 kap. 1 § anges att den lokala tillsynen utövas av miljönämnden om inte regeringen bestämmer annat. Det framgår av den allmänna motiveringen att statlig tillsyn endast bör omfatta de största anläggningarna och att dessa ska vara specificerade i en särskild lista. Detta innebär att kommuner, oavsett förutsättningar, åläggs ett obligatoriskt tillsynsansvar. För vissa kommuner kan detta komma att innebära en försvårad arbetssituation, om kommunerna inte ges bättre möjligheter att samarbeta. För kommuner som har god kapacitet och hög kompetens innebär bestämmelsen å andra sidan en inskränkning i möjligheten att utöva en effektiv tillsyn. Den nämnda bestämmelsen anger också att efter åtagande av en kommun, tillsynen "i visst avseende" kan överlåtas på kommunen. Denna bestämmelse stämmer väl överens med 44 a § i miljöskyddslagen, men i motiveringen hänvisas inte till miljösyddslagen, utan endast till strålskyddslagen. Förbundet kan inte acceptera skrivningen, utan anser att möjligheten i nuvarande 44 a § i miljöskyddslagen ska finnas kvar. Dessutom anges i motiveringen att kommunerna inte bör ha tillsynsansvaret över kommunala verksamheter. utövar många miljönämnder tillsyn över kommunala anläggningar och verksamheter, både enligt miljöskyddslagen och hälsoskyddslagen. Förbundet ser inga stora problem med detta så länge man inom kommunen skiljerpå tillsyn och drift. Nuvarande ordning kan således bestå. 15.1.38 : Att blir den centrala tillsynsmyndigheten under Miljö- och naturresursdepartementet är bra. - - - Länsstyrelserna bör även fortsättningsvis utöva tillsyn över de kommunala miljö- och hälsoskyddsnämndernas verksamheter och även vara överprövningsmyndighet ifråga om förvaltningsbesvär. En uppdelning av ansvarsområdena mellan ett framtida ombildat naturvårdsverk och länsstyrelserna borde ses över och utformas på ett lämpligt sätt. 15.1.39 : Beträffande innehållet i det föreslagna 22 kap har samfundet uppfattningen att tillsynsmyndigheterna skall verka för samförståndslösningar med markägare, företagare etc. Kan sådan lösning inte uppnås skall frågan överlämnas till avgörande av den föreslagna miljödomstolen. 15.1.40 och : 22 kap. 18 § Som påpekat i sitt yttrande bör "angiveribestämmelsen" upphävas. Om detta av någon outgrundlig anledning inte är möjligt, måste antingen lagtexten eller sista stycket i specialmotiveringen ändras. De nuvarande formuleringarna synes mindre väl anpassade till varandra. 15.1.41 i , LO: Ökat kommunalt engagemang i tillsynsarbetet är viktigt med hänsyn till arbetets omfattning, men anser också att det är tveksamt om kommunerna har möjlighet att leva upp till sin roll som tillsynsorgan. Utredningen har ej heller på detta område presenterat tillräckligt underlag om konsekvenserna av förslaget och en förutsättningslös prövning av alternativ. 15.1.42 : Tillsynsmyndigheterna i den nuvarande organisationen har alltför oklara och "blandade" roller. Det saknas förutsättningar för beslutsfattare och tjänstemän att under sådana förhållanden bedriva ett effektivt miljövårdsarbete. - - - Tillsynen av miljöfarlig verksamhet har enligt vår erfarenhet alltför ofta varit ineffektiv och av låg kvalitet. Detta beror inte på bristande vilja eller dåliga kunskaper hos dem som arbetar på fältet. Deras skyldigheter att tillvarata en mängd inbördes motstridiga intressen neutraliserar däremot deras möjligheter att från miljövårdsperspektiv göra ett bra arbete. Om rättssäkerhetskrav, arbetsmarknadsaspekter, ekonomiska skäl och enskilda hänsyn fordrar kompromisser på miljövårdsarbetets alla nivåer, är risken stor att tillsynsarbetet reduceras till formalia och att all "miljövårdsenergi" försvinner i konkurrens med mäktigare intressen. Tillsynsorganen bör i betydligt högre grad än tilldelas initiativtagande och utredande roller med klar partsställning och uppgift att framför allt annat bevaka och hävda kraven på bättre miljö. Från både sakägares och allmänhetens synvinkel har det varit beklämmande att uppleva hur tjänstemän och myndigheter varit uppenbart fångna i kraven på att tillmötesgå också andra intresen än de rent miljövårdande. Detta är skadligt och undergräver allmänhetens förtroende för myndigheternas vilja att bedriva ett gott miljövårdsarbete. - - - Om tillsynsmyndigheterna enligt vårt förslag med miljödomstolar befrias från tillåtlighetsprövande uppgifter, kan deras resurser bättre än tas tillvara. 15.2.1 Överbefälhasvaren, ÖB: I § 1 anges att den lokala tillsynen i en kommun utövas av miljönämnden om inte regeringen bestämt annat. Det är enligt ÖBs uppfattning väsentligt att komplettera 1 § med text att undantag gäller försvarsmakten, där regeringen beslutar i särskild ordning. Undantag bör också göras för . Kompletteringen bör göras för att undvika det missförstånd som kan uppstå genom att bara ange en tillsynsmyndighet särskilt som nivå inte alltid uppfattat och sjukvårdsstyrelsens roller som tillsynsmyndigheter. 15.2.2 Statskontoret: Av särskilt värde anser vi det vara att ansvaret för att sörja för kontroll genomgående förts in bland aktsamhetsreglerna. Detta tydliggör att det är de miljöpåverkande som har huvudansvaret för att miljölagarna efterlevs. Tillsynen lyfter inte av kontrollansvaret från de miljöpåverkande. - - - Kommittén föreslår att även frågor om undersökningsplikt regleras genom aktsamhetsregler. Vi ser även detta som lämpligt av motsvarande skäl. - - - Kommitténs överväganden om innehållet i tillsynsverksamheten fäster uppmärksamheten på spännvidden i verksamheten - mellan att lämna information, att stå till förfogande och lämna råd, samt slutligen att övervaka/kontrollera. Kommittén avstår från att föreslå obligatorisk rådgivningsplikt för tillsynsmyndighet. Detta anser vi vara välbetänkt. vill vi emellertid framhålla att det vore olyckligt om förslaget tolkades som om övervakningen/kontrollen genomgående skall dominera. Beroende på miljöproblem eller bransch kan en offensiv informationsgivning vara effektivast. - - - På vissa områden utvecklas marknadslösningar för rådgivning. Information lämnas i olika former som särskilda samarbetsprojekt mellan flera aktörer och berörda, branschorienterade kampanjer, etc. Kvar blir där bara övervakningen/kontrollen som då kan effektiviseras i renodlad form. - - - Vi håller för troligt att åtskilliga organisationsförändringar inom tillsynsområdet kommer att handla om särkoppling och nykombinationer med bl.a. information, rådgivning, övervakning/kontroll som komponenter. Miljöbalksförslaget förefaller inte lägga hinder i vägen utan snarare stimulera till utveckling. 15.2.3 : Kapitlet ger uttryck bara för den typ av tillsyn som kan kallas för miljöskyddstillsyn. Den uppsiktsverksamhet som t.ex. länsstyrelserna och bedriver med stöd av 6 kap. 3 § NRL har därvid fallit bort. Det är en viktig del av myndighetsuppgifterna att i förebyggande och uppföljande syfte iaktta tillämpningen av bl.a. de hushållningsregler som finns. En motsvarande paragraf bör införas. - - - En detalj i sammanhanget är att tillsynsregler återfinns även utanför 22 kap., t.ex. 8 kap. 4 § 2 st. I denna del har även organisationsutredningens slutsatser föregripits och ansvaret lagts fast, vilket logiskt sett inte är rimligt. 15.2.4 : Av föreslagna regler för att åstadkomma rättelse i 22 kap 10 och 11 §§ framgår inte klart om detta även kan ske vid brott mot lagen utan att föreläggande eller förbud meddelats. anser att detta är angeläget vid brott mot exempelvis 11 kap. 1 eller 4 §§. Dagens regler i 39 § naturvårdslagen bör således återfinnas i . 15.2.5 Styrelsen för teknisk ackreditering, SWEDAC: Balken reglerar bl.a. tillsynen över miljöförstörande verksamheter. De föreslagna tillsynsreglerna avser i första hand myndigheternas arbete, men omfattar även en omfattande egenkontroll som skall bedrivas inom berörda företag och verksamheter. - - - Egenkontroll av lagstadgade normer förutsätter en myndighetstillsyn som, enligt 1993:7, myndigheterna inte alltid har resurser till. - - - SWEDAC vill i detta sammanhang peka på den antagna EG-förordningen om frivilliga miljörevisionssystem med oberoende miljörevisorer. Deltagandet i sådana system är helt frivilligt för företagen men målsättningen är att industrin skall uppmuntras att kontinuerligt förbättra miljöhänsynen. Detta skall ske genom upprättande av miljöprogram och styrmedel för verksamheten och genomförandet av en systematisk, objektiv och periodisk utvärdering av dessa. De oberoende utvärderarnas kompetens skall formellt bekräftas och övervakas genom ackreditering. - - - För att ge nödvändiga resurser för tillsynen av egenkontrollen bör det enligt SWEDAC:s mening övervägas om system liknande EG:s frivilliga system kan införas även inom områden med obligatorisk egenkontroll. 15.2.6 : Verket noterar med tillfredsställelse de vidgade befogenheterna för tillsynsmyndigheten att meddela förelägganden och förbud. Detta kommer bl.a. att innebära att ingripanden kan göras mot det faktum att en verksamhet, som är tillståndspliktig enligt miljöskyddslagen eller naturvårdslagen, saknar tillstånd. - - - Vissa formella hinder för större flexibilitet i tillsynsmyndigheternas kompetensförsörjning bör undanröjas. får i denna fråga hänvisa till sitt yttrande över betänkande (SOU 1993:19). - - - Utformningen av 2 § kommer bl.a. att innebära att ingripanden kan göras mot det faktum att en verksamhet, som är tillståndspliktig enligt miljöskyddslagen eller naturvårdslagen, saknar tillstånd. - - - På flera ställen i betänkandet pekar utredningen på vikten av att tillsynsmyndigheterna besitter erforderlig kompetens för att kunna fullgöra sitt uppdrag. Denna uppfattning delas fullt ut av verket. Dock är det av resursskäl ofta inte möjligt. - - - Verket välkomnar förslaget i 22 kap. 8 § att utöka möjligheten att översända ett vitesföreläggande för anteckning i fastig- hetsboken eller tomträttsboken till att gälla även beträffande miljöfarliga verksamheter. Förslaget att tillsynsförrättaren har ett självständigt ansvar att anmäla överträdelser, som framförs i specialmotiveringen till 22 kap. 18 §, bör tydligare komma till uttryck i lagtexten, vilken nu snarare säger tvärtom. Sekretessfrågor kan bli aktuella inte bara vid myndigheternas tillsyn utan också vid annan form av myndighetsutövning, t.ex. tillståndsgivning och godkännande. Sekretessreglerna borde därför placeras i balken på ett mer allmängiltigt ställe än i tillsynskapitlet. 15.2.7 : 22 kap. 8 § synes gälla även viten som har förelagts någon som med stöd av nyttjanderätt bedriver en verksamhet på fastigheten och som således inte är fastighetsägare. ifrågasätter om detta kan vara meningen. Ett sådant föreläggande kan nämligen inte göras gällande gentemot den som äger fastigheten när vitet föreskrivs och inte heller mot en ny ägare, vilket föreslås i andra stycket. Det saknas då även anledning att göra en anteckning i fastighetsboken. föreslår att lagtexten ändras så att det framgår att den endast gäller när fastighetsägaren tillika är utövare av verksamheten etc. - - - 22 kap. 18 §. Lagtext och specialmotivering (s. 165 i Del 2) stämmer inte. I lagtexten står det "den som har att" utöva tillsyn, medan det i specialmo- tiveringen talas om den som "faktiskt utövar" tillsynen. Ett klarläggande behövs. 15.2.8 , SSI: Den regel som föreslås i 22 kap. 18 § och som innebär att en inspektör på eget bevåg skall anmäla överträdelser av balken, avstyrks som direkt olämplig. Enligt SSI:s mening bör frågor om åtalsanmälan avgöras av strålskyddsmyndigheten. 15.2.9 Kammarrätten i : 22 kap. 15 §. I andra stycket bör ordet "han" bytas ut mot "denne". - - - 22 kap. 18 §. Sista stycket i specialmotiveringen synes inte förenligt med den lagtext som föreslagits. 15.2.10 : 22 kap. handlar om tillsyn. Ett sådant särskilt kapitel behövs. Tillsynsbefogenheter och -skyldigheter måste förtydligas avsevärt. - - - Vi föreslår därefter ett pliktkapitel. Bakgrunden till detta är bl.a. och särskilt synpunkter på att etablerade myndighetsstrukturer, samhällsstrukturer etc. inte skulle få vara något hinder för förbättringen av miljövården. - - - Vi skissar ett förslag byggt på tanken att en rättsordning och ett samhällssystem skall ha ett säkerhetssystem syftande till att få nationell miljöpolitik och gällande regler att fungera, även om en enstaka myndighet eller beslutsfattare inte fungerar. Vi utvecklar ombudsmannatanken men för ombudsmannen till (på samma sätt som JO) samt föreslår därtill ett miljörevisionsverk med rapporteringsskyldighet till och inte till regeringen. Vidare föreslår vi att statliga myndigheter måste gripa in om kommunala organ missköter något. - - - Det kan invändas att så gör man inte i och vi instämmer. Men påpekade att etablerade strukturer m.m. inte skall vara hinder i vägen. Om vårt förslag förbättrar effektiviteten i genomförande av miljöpolitik och miljölagstiftning, är invändningarna om att förslaget strider mot etablerade strukturer ovidkommande. 15.2.11 i : Kommitténs förslag om föreläggande och förbud i 22 kap. 2 § innebär att det inte anges mot vem ett föreläggande eller förbud skall kunna riktas. är därigenom inte bunden att adressera föreläggandet till gärningsmannen utan kan i varje enskilt fall välja fritt vem som lämpligen bör åläggas att vidta rättelse. Enda kravet är att adressaten skall ha rättslig och faktisk möjlighet att kunna följa föreläggande, som anges i viteslagen. Eftersom det är fråga om så många skiftande situationer när bestämmelsen skall kunna tillämpas borde en precisering göras mot vem föreläggandet skall kunna riktas i olika situationer. - - - Lagrådet har tidigare i samband med ett förslag till ändringar i naturvårdslagens 39 § avstyrkt ett motsvarande förslag till bestämmelse om föreläggande att vidta rättelse. Det kunde enligt lagrådet förekomma situationer där några materiella regler om åligganden för ägaren inte föreligger och som varken ägare eller annan innehavare anses ha något ansvar för. Lagrådet pekade särskilt på den typ av bestämmelser som riktar sig till allmänheten och rör utövandet av allemansrätten. Regeringen beaktade lagrådets invändningar vid utformningen av 39 § naturvårdslagen (prop. 1981/92:220). - - - föreslår att bestämmelsen i 22 kap. 2 § omarbetas så att den, när det är fråga om rättelseåtgärder som omfattar byggnader och sådana anläggningar som även regleras i PBL, får samma lydelse som bestämmelsen om rättelseåtgärder m.m. i 10 kap. 14 § PBL, där det endast är ägaren till fastigheten som får föreläggas vid brott mot PBL. Adressaten är således klart angiven i lagen. I vart fall bör överensstämmelse gälla mellan PBL och miljöbalk i dessa frågor när det gäller behandlingen av liknande åtgärder. - - - I övrigt bör den föreslagna bestämmelsen överarbetas och preciseras även i andra fall än de som nämnts i det föregående så att det tydligare framgår mot vem ett föreläggande skall riktas. Oklara bestämmelser om föreläggande att vidta rättelse leder erfarenhetsmässigt till svårigheter vid tillsynen av att bestämmelserna efterlevs. Ett alternativ till omarbetning är att bestämmelsen närmare preciseras i tillämpningsbestämmelser som regeringen utfärdar. - - - Av 8 § framgår att det blir möjligt att föra in förelägganden och förbud som är av större betydelse i fastighetsboken om föreläggandet är förenat med vite. anser att möjligheten även bör omfatta förelägganden utan vite som är av större betydelse, t.ex. kontroll av utläckage från gammal industritomt som måste pågå . Ett exempel: Ett företag har åtagit sig att utföra kontrollen varför det inte är motiverat att förena ett föreläggande med vite. Däremot är det bra att få in upplysningarna om att området är förorenat och att kontroll av utläckage bör ske i fastighetsboken. 15.2.12 i län: Förslaget till lydelse av 22 kap. 18 § innebär att den enskilde tjänstemannen - och inte tillsynsmyndigheten - blir skyldig att anmäla för åtal och i övrigt verka för att överträdelser av balkens bestämmelser beivras. anser det olämpligt att en enskild tjänsteman skall ha denna skyldighet. 15.2.13 i : 22 kap. 2 §. De vida och generella befogenheterna tillstyrks. Det kan ifrågasättas om inte möjligheten att meddela råd (jmf. 39 § ML) borde stadfästas i balken. 15.2.14 i : I 22 kap. 18 § anges: "Det åligger den som har att utöva tillsyn enligt detta kapitel att verka för att överträdelser av denna balk beivras". I kommentaren anges: "Skyldigheten ... har ... knutits till den som faktiskt utövar tillsynen och inte såsom nu gäller i miljöskyddslagen till den myndighet som har att utöva tillsyn." Detta måste tolkas så att bestämmelsen riktas mot den enskilde tjänstemannen. anser att den föreslagna ordningen är olämplig. Skyldigheten att verka för att överträdelser beivras bör även i fortsättningen gälla för myndigheten. 15.2.15 i : Föreskrifter om myndigheternas rådgivning har tagits bort såsom obehövliga i den nya lagstiftningen. Inte desto mindre kommer rådgivning att vara en del i myndigheternas arbete. Att bestämmelser om rådgivning inte förs in i balken ökar otydligheten ifråga om myndighetsutövningens gränser enligt . Då avsikten inte är någon saklig ändring av rätten att meddela råd bör denna också finnas omnämnd i lagtexten. - - - På miljöskyddsområdet finns inget som hindrar att en tillsynsmyndighet meddelar förbud mot en planerad verksamhet om den bedöms strida mot tillåtlighetsreglerna. På hälsoskyddsområdet har däremot den motsatta ordningen gällt. Det är utmärkt att dessa begränsningar i miljö- och hälsoskyddsnämndernas möjligheter att ingripa mot planerade verksamheter inte föreslås gälla i fortsättningen. - - - Enligt 22 kap. 2 § får en tillsynsmyndighet under vissa förutsättningar meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att balkens regler m.m. skall efterlevas. Innebörden av ordet "får" har varit omtvistad. Enligt mening innebär föreskriften att tillsynsmyndigheten får göra en diskretionär prövning av frågan om ett föreläggande eller förbud skall meddelas. Någon obetingad skyldighet att ingripa med rättelseåtgärder föreligger alltså inte. anser att en sådan ordning bör gälla även enligt regelsystem.