mot · GI02N243 · 1995-01-25 00:00:00 — Riskkapital med lokal förankring Denna grundläggande förutsättning saknas alltför ofta i , vilket är ett av våra svåraste problem just nu.Riskkapital brukar definieras som det som i företagensbalansräkning betecknas ''eget kapital'', i motsats till lånadepengar. I dagligt tal brukar man med ''riskkapital'' ävenmena riskbenägna krediter, exempelvis s.k.mjuka lån. Ipraktiken är det ju så att många nyföretagare måste låna äventill ägarkapitalet. Deras enda verkliga insats i ett nytt företagär ofta en idé eller en speciell kompetens. Detsamma gällernär ett litet enmans- eller familjeföretag skall växa till ettmedelstort företag. Den kapitalinsats som då krävs klararsällan ägaren av ensam.Under finansboomen flödade marknaden av riskkapital. är det betydligt svårare. Efter finanskrisen är det svårtäven för en väletablerad företagare att få krediter till enoffensiv investering, liksom för en nyföretagare att få fatt iriskvilligt kapital för att etablera en ny företagsidé.Försiktigheten är så stor att den har blivit ettsamhällsekonomiskt problem. Bankerna uppfyller ofta intesin viktiga roll att finansiera skapandet av nya företag medframtidsmöjligheter.Det finns seriösa bedömare som menar att bortåt hälftenav konkurserna i producerande företag på senare åregentligen var onödiga. Företagen hade kunnat utvecklas tillbra och lönsamma, sysselsättningsskapande företag om debara hade haft en bättre finansiell situation. Andra pekar påatt massor av idéer och investeringar med god potential harvandrat utomlands p.g.a. svårigheterna att finansiera idéneller investeringen.Är detta sant är det självfallet mycket olyckligt.Nu finns naturligtvis privata riskkapitalföretag som gärnaköper in sig i eller tar över vissa typer av satsningar. För att fåfram mera sådant kapital handlar det kanske delvis om bättreskatteregler, exempelvis avdragsrätt förriskkapitalsatsningar. Men problemet är också att många småföretagare inte vill bli uppköpta. Därför krävs också andraåtgärder med samhället som medagerande.I opposition föreslog socialdemokratin flera åtgärder, t.ex.att låta AP-fonderna satsa ytterligare iaktier. Vad som krävs är dock inte bara mer pengar utanockså att man kan stötta små företag med kompetens. Därförtalade vi också om att vidareutveckla utvecklingsfondernaoch se över organisation och huvudmannaskap, vilket delvisredan har gjorts i och med omvandlingen till ALMI.Den borgerliga regeringen gjorde i teorin en insats genomatt placera en del av löntagarfondernas kapital iriskkapitalbolagen , som via andra företag(HIDEF m.fl.), skulle försörja främst små och medelstoraföretag med riskvilligt kapital.Den satsningen håller dock på att misslyckas. ochBURE har bara i begränsad utsträckning ställt upp försmåföretag. I stället har de börsnoterats (vilket begränsarriskbenägenheten) och själva handlat på börsen och blivitbland de mäktigaste aktörerna på den nu åter snabbt växandeaktiemarknaden, helt utan den offensiva näringspolitiskabetydelse som var avsikten. De har lämnat den ursprungligaaffärsidén bakom sig, dvs. att finansiera nyföretagandetsförsta skeden.Nu måste det handla om att finna nya vägar till enriskkapitalförsörjning, som å ena sidan faktiskt är riskvillig,men å andra sidan inte faller i fällan att satsa på ohållbara,alltför riskabla projekt bara för att skapa kortsiktiga jobb. Ibudgetpropositionen finns onekligen förslag i dennariktning.Regeringen uttalar en tydlig ambition att utveckla deregionala instrumenten för att klara riskkapitalförsörjningen.Det är emellertid viktigt att anpassa lösningarna efter devarierande lokala och regionala förutsättningarna.Utgångspunkten måste dock vara tydlig, nämligen attstatens omprövning av engagemanget i och till att stärka de lokala och regionalariskkapitalmarknaderna,staten stimulerar till ett ökatsamarbete lokalt och regionalt mellan banker, företag ochriskkapitalbolag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utveckla de lokala och regionalariskkapitalmarknaderna.