mot · GJ02Ju12 · 1995-12-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:110 Riktlinjer för åklagarväsendets organisation InledningI propositionen föreslår regeringen nya riktlinjer föråklagarväsendets organisation. De förslag som presenterasuppges syfta till en effektivare, mer flexibel och mindresårbar åklagarorganisation. Vi moderater välkomnarregeringens initiativ till en reformering av åklagarväsendet.Att en reformering verkligen kommer till stånd är mycketangeläget då åklagarna har en nyckelposition ibrottsbekämpningsarbetet, ett arbete som redan nu präglas aven allt mer komplicerad och för åklagarväsendetresurskrävande brottslighet på såväl nationell sominternationell nivå.Redan under den borgerliga regeringens senaste mandatperiod togsinitiativ till att skapa en åklagarorganisation som inom befintliga ramarskulle ge största möjliga effektivitet, i synnerhet med avseende på åklagarensroll som förundersökningsledare i brottmål. uppdrogs åtRiksåklagaren () att bl.a. se över indelningen i åklagardistrikt ochdimensioneringen av myndigheter. På den borgerliga regeringens förslag fickåklagarväsendet ökade resurser för ekobrottsbekämpning budgetåret1994/95. gav den socialdemokratiska regeringen iuppdrag att se över åklagarväsendets organisation i dess helhet. I juni 1995redovisade RÅ sitt uppdrag till regeringen i rapporten 1995:3).Motionens innehållPropositionens förslag till riktlinjer överensstämmer i stortmed RÅ:s förslag och är i många avseenden bra. Men detfinns vissa för oss moderater avgörande punkter som vi intekan ställa oss bakom. Framför allt inger regeringensaviserade besparingskrav på åklagarväsendet stark oro. Inteens en i huvudsak väl genomtänkt organisationsreform kanersätta åklagarmyndigheternas behov av tillräckliga resurserför att kunna leva upp till statsmakternas allt högre krav påökad effektivitet i brottsbekämpningen.I propositionen anges att det är regeringen som skall besluta omindelningen i åklagardistrikt och om regionalåklagarmyndigheternaslokalisering. Däremot skall RÅ eller efter delegation, åklagarmyndigheterna,efter samråd med övriga berörda myndigheter bestämma om åklagar-kamrarnas lokalisering och antal. Vi vill redan genom denna motion ge någrakommentarer till reformen vad avser åklagarkamrarnas antal och lokalise-ring.Vidare är propositionen mycket dunkel vad gäller de lokala åklagar-kamrarnas myndighetsstatus. Frågan som infinner sig är om kamrarna i dennya organisationen är självständiga myndigheter eller inte. Något klart svarges inte i propositionen.Till sist ifrågasätter vi om regeringens bedömning att en förändrad åklagar-organisation kan träda i kraft är realistisk.Förverkligandet avsamhällets kriminalpolitiskamål förutsätter tillräckligaresurser även föråklagarväsendetI propositionen framhålls att åklagarväsendet kommer att fåen allt viktigare och mer aktiv roll i förverkligandet avsamhällets kriminalpolitiska mål. I linje härmed uppges enviktig utgångspunkt vara att bättre anpassa åklagarväsendettill den allt mer komplicerade brottsligheten på såvälnationell som internationell nivå. Regeringen betonar ocksåbetydelsen av att framtidens åklagarväsende måste kunnamöta nya och växande krav på att lösa brottsbeivrandeuppgifter på ett effektivt sätt som verksamhetenanpassas efter begränsade ekonomiska resurser.Enligt regeringen är det ofrånkomligt att en del av den besparing på 600miljoner kronor som skall tas ut på rättsväsendet under budgetåren 1997 och1998, (se prop. 1994/95:100, bil. 3, bet. 1994/95:Ju15, rskr. 1994/95:255),kommer att avse åklagarväsendet.Enligt vår bestämda uppfattning är regeringen här alldeles för vag. Med ensådan formulering uppnås inget annat än oro i åklagarleden. Det är minstsagt svårförståeligt hur regeringen som den lämnar förslag till huren stor och genomgripande reform skall genomföras uttalar sig oklart i enfråga som är av avgörande betydelse för såväl det praktiska genomförandetav reformen som för det praktiska resultatet av reformen. Vi avser här främstde ökade krav som ställs på åklagarväsendet med anledning av denkomplicerade och resurskrävande ekonomiska brottsligheten som inte sällanhar internationella inslag, liksom på den gränsöverskridande narkotikabrotts-ligheten.När regeringen uttalar att åklagarväsendet skall ha en mer aktiv roll iförverkligandet av de kriminalpolitiska målen så vill vi moderater gärna tolkadetta som ett tecken på att regeringen anser att brottsligheten i samhälletskall utredas, bli föremål för rättslig prövning i domstol och beivras. Dettaförutsätter, som vi moderater har påpekat i många sammanhang, att varje ledi rättsväsendet har tillräckliga resurser.I propositionen, s. 7 ff, avsnittet 3.6 Brottsutvecklingen, refererarregeringen till Brottsförebyggande rådets framtids- och omvärldsanalys(BRÅ 1994:1). I referatet sägs bl.a.: "För åklagarväsendet är den totalabrottsutvecklingen visserligen av betydelse men arbetsbelastningen påverkasi första hand av antalet inkomna ärenden, ärendenas karaktär samt polisensinsatser. Utvecklingen mot allt fler och komplicerade mål om ekonomiskbrottslighet samt grövre våldsbrott leder till att arbetssituationen inomåklagarväsendet blir mer ansträngd. "Mot bakgrund av regeringens aviserade besparingskrav på åklagarväsendetfrågar vi oss vilka slutsatser regeringen egentligen drar av Brottsföre-byggande rådets framtids- och omvärldsanalys. I propositionen lämnasreferatet helt utan kommentar.Riksdagens revisorer har i rapporten Den ekonomiska brottsligheten ochrättssamhället, rapport /94:6, dragit vissa slutsatser med utgångspunkt ibl.a. den situation som den socialdemokratiska regeringen lämnade efter sig1991 vid regeringsskiftet:Mot slutet av 1980-talet avmattades arbetet mot den ekonomiskabrottsligheten. Polisen lyckades inte fylla vakanser inom ekorotlarna itillräcklig utsträckning. Ärendebalanserna växte och mångabrottsanmälningar blev inte föremål för utredning. Det blev allt tydligare attmyndigheterna inte hade resurser och kompetens att klara situationen.Ledstjärnan som den borgerliga regeringen arbetade efter varatt skapa en åklagarorganisation som inom befintliga ramarskulle ge största möjliga effektivitet, i synnerhet medavseende på åklagarens roll som förundersökningsledare ibrottmål. Om regeringen menar allvar med påståendet attåklagarväsendet skall ha en mer aktiv roll i förverkligandetav samhällets kriminalpolitiska mål så är det inte tillräckligtmed en ny reform för åklagarorganisation, det krävs ocksåtillräckliga ekonomiska resurser för att kunna bedrivaeffektivt brottsbeivrande arbete.En förändradåklagarorganisationFlexibilitet är honnörsordet i föreliggande förslag tillreformering av åklagarväsendet. Ett medel i regeringenssträvan att uppnå ökad flexibilitet och minskad sårbarhetinom åklagarväsendet är tillskapandet av färre men störreregionåklagarmyndigheter. Det föreslås också att deåklagarkamrar som skall ersätta dagens lokalaåklagarmyndigheter blir färre till antalet men volymmässigtstörre än . En annan viktig del i reformenutgörs av förslaget att införa en ny arbetsfördelning i syfte attrenodla ledningsfunktioner och brottsbeivrande verksamhet.Åklagarmyndigheterna på regional nivå föreslås primärtsvara för administrativa och kamerala uppgifter samt för s.k.auktoritetsmål. Den brottsbeivrande verksamheten, liksomstörre delen av specialiståklagarna skall koncentreras tillåklagarkamrarna på den lokala nivån. Enligt vår uppfattningkan detta bli en bra ordning, dock under förutsättning att detinrättas tillräckligt antal åklagarkamrar samt att dessalokaliseras till rätt platser.Enligt förslaget skall RÅ, eller efter delegation, regionalåklagarmyndig-heten, efter samråd med övriga berörda myndigheter bestämma åklagar-kamrarnas lokalisering och antal. Regeringen synes lägga betydande vikt vidatt åklagarkamrarna lokaliseras i närheten av de tingsrätter vid vilkaåklagarna för talan. Enligt vår uppfattning är det för åklagarnas arbets-situation klart viktigare att åklagarkamrarna lokaliseras till platser som harpolisiära utredningsresurser. I sammanhanget måste också beaktas att ca 80procent av brottsligheten skall utredas av närpoliser. Detta innebär attåklagare och utredande närpoliser kommer att ha ett synnerligen stort behovav att i sitt dagliga arbete kunna konferera med varandra. Mot dennabakgrund finns det starka skäl att ställa sig kritisk till regeringens uttalandeatt "... geografisk närhet mellan polis och åklagare inte alltid är möjlig attupprätthålla. Det är emellertid viktigt att framhålla att åklagarna måstebedriva sitt arbete i nära samarbete med bl.a. närpoliserna. Detta kan ske t.ex.genom att varje närpoliskontor regelbundet får besök av åklagare. ", se prop.s. 19.För oss är det angeläget att redan i denna motion understryka behovet avatt de nya åklagarkamrarna lokaliseras till platser med närhet till polisensutredare. Att så sker är av central betydelse för åklagarens möjlighet att varaen drivande kraft som förundersökningsledare. Att åklagaren ges möjlighetatt utgöra en drivande kraft som förundersökningsledare är motiverat avprocessekonomiska skäl, inte minst då det är ägnat att spara betydanderesurser hos polisen.Vad innebär "i princip" tremyndighetsnivåer?En allvarlig brist i reformförslaget är att regeringen inte påett tillräckligt tydligt sätt klargör den framtidaåklagarorganisationens myndighetsnivåer. Regeringenframhåller att åklagarväsendet i enlighet med Riksåklagarensförslag även fortsättningsvis bör bestå av i princip tremyndighetsnivåer: central, regional och lokal nivå, prop.s.13. I sammanhanget bör dock noteras att RÅ inte sägernågot om " i princip", såvitt man kan utläsa av referatet ipropositionen: "Riksåklagaren har föreslagit en organisationsom är uppbyggd kring dagens tre myndighetsnivåer. ", seprop. Regeringen preciserar sig inte närmare ibehörighetsfrågan än till att "Åklagarna vid enåklagarkammare kommer att vara behöriga att bedrivabrottsbeivrande verksamhet inom hela åklagardistriktet. ", seprop. 13.Självfallet hade det varit önskvärt att regeringen tydligt uttalat sin avsiktmed reformen i denna del, i synnerhet som frågan om den lokala myn-dighetsstatusen tenderar att tillmätas stor betydelse inom åklagarväsendet.Det är inte orealistiskt att anta att rådande ovisshet om åklagarkamrarnasframtida behörighet kan komma att negativt påverka viljan att genomföra envälbehövlig reform. Mot bakgrund härav är det i hög grad påkallat attregeringen på lämpligt sätt klargör sina avsikter när det gäller myndighets-nivåerna i den framtida åklagarorganisationen.Enligt regeringens bedömning kan en förändrad åklagarorganisation . Med hänvisning till vad som anförts ovan vill viifrågasätta denna bedömning. Det rör sig om en i flera avseendengenomgripande reform som är svår att genomföra utan en godreformanda inom åklagarkåren. Enligt vår uppfattning är det mer realistisktatt räkna med att reformen kan träda i kraft först /97. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om konsekvenserna av regeringens aviseradebesparingskrav på åklagarväsendet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en förändrad åklagarorganisation,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att klargöra åklagarväsendetsframtida myndighetsstruktur.