mot · GI02Jo609 · 1995-01-25 00:00:00 — Eftersom vi är mycket beroende av vår exporttill andra EU-länder som vårt land bara står för enbråkdel av den totala produktionen inom EU är vi beroendeav gemensamma lösningar på miljöproblemen.Det har EU:s ansträngningar påmiljöområdet ökat. Utsläppskraven för bilar har skärpts, kravpå miljökonsekvensbeskrivningar har införts, reglerna förkemikalier har skärpts, åtgärder för avloppsrening,naturskydd m.m. har vidtagits. medlemskap börutnyttjas till att ytterligare förbättra miljöpolitiken inom EU,främst i syfte att minska de gränsöverskridandemiljöproblemen.6.1 MålsättningarEU-frågorna skall betraktas som en prioriterad del av detsvenska miljöarbetet. miljöpolitik skall inriktas påatt påverka EU:s politik i miljövänlig riktning. En strategiför detta bör läggas fast. De förslag och redogörelsertill en sådan strategi som återfinns i promemorian Ds1994:126 och i skrivelsen 1994/95:120 om inriktningen avdet miljöpolitiska arbetet innebär att miljöpolitiskaarbete skall styras av två målsättningar: dels att inga normerskall få sänkas i , dels att skall verka för attEU:s miljöregler skärps. delar fullt utbedömningen att dessa målsättningar bör ingå i strategin. Vianser emellertid att målen bör komplettas med två ytterligarepunkter.Förutom att verka för skärpta regler i EU:s miljöpolitik börvi också inrikta arbetet på att verka för ett ökat inslag avmarknadsekonomiskt tänkande, som ger stora miljövinster. primära målsättningen bör också ingå att styra över endel av EU:s ansträngningar på miljöområdet tillÖstersjöregionen. Strategin bör bygga på följande fyraviktiga grundstenar:1. skall inte sänka miljönormerna.2. skall verka för att utsläppsgränser ochmiljöregler i EU skärps.3. skall verka för avregleringar ochavmonopoliseringar som underlättar ökadkonsumentstyrning på miljöområdet.4. skall verka för att det europeiskamiljösamarbetet skall ägna miljöproblemen i ,och övriga stor uppmärksamhet.Sverige måste göra tydliga prioriteringar inom ramen fördenna strategi. De stora vinsterna med ett gemensamteuropeiskt miljösamarbete ligger i de ökade möjligheternaatt minska de gränsöverskridande miljöproblemen. Sverigebör därför prioritera dessa problem i EU-arbetet. I arbetet förskärpta utsläppsgränser och miljöregler bör Sverigekoncentrera sitt arbete på försurnings- och klimatfrågornaoch på sådana gränsöverskridande miljöproblem som hängersamman med varuflödet, t. ex. vad gäller regler förkemikalier och avfall.Sverige bör verka för att EU:s miljökvalitetsnormerutvecklas så att även gränsöverskridande miljöförstörelsefaller under dessa regler. Att utvecklamiljökvalitetsnormerna i denna riktning är önskvärt när detgäller att lösa det för viktiga problemet medförsurningen.Det är också viktigt att EU:s miljöpolitik inriktas på attgenomföra avregleringar och marknadsekonomiskareformer i syfte att stärka förutsättningarna för en kraftfullmiljöpolitik. EU:s miljöpolitik har saknat eninriktning för att ta tillvara de möjligheter enmarknadsekonomi ger. I flera medlemsländer finnsregleringar och subventionssystem som verkar förbibehållande av en dålig miljö istället för att stimulera enekonomisk och miljövänlig utveckling i rätt riktning. Demarknadsekonomiska aspekterna bör tydligare prägla EU:sframtida miljöprogram. , , bör få till uppgift attinventera och rapportera sådana regleringar som kanmotverka en god miljöutveckling samt att kontrollera attmedlemsländerna inte genom subventioner förvärrarmiljöproblemen.Genom och inträde i EU är det naturligtatt miljö kommer att stå i fokus för EU:smiljöansträngningar. Detta blir ännu mer angeläget genomutvecklingen av associationsavtal mellan EU och fleraösteuropeiska länder.De möjligheter till ökade insatser i Östersjönsstrandnationer för att lösa de enorma miljöproblemsocialismen skapade bör ligga till grund för Sverigesmiljöarbete inom EU. Då de miljöinvesteringar som krävsi de gamla planekonomierna kommer att kräva ekonomiskaframsteg i dessa länder är det mycket viktigt att EU:smiljöpolitik för sammanlänkas med strävandenatt liberalisera handeln och förbättra ekonominsfunktionssätt. EU bör också öka sitt stöd till reformer somstärker äganderätten över mark i Östeuropa.Genom EU-medlemskapet lägger delvis om sittmiljöstöd till , . De särskildaanslagen över närings- och miljödepartementen försvinner.Samtidigt kommer som EU-medlem att stå bakomsatsningarna på genom EU:sPHARE- och TACIS-program. bör mot dennabakgrund verka för att EU:s satsningar ökar iÖstersjöregionen.Sverige bör vidare agera för att EU:s agerande skärps iinternationella miljöpolitiska frågor. Klimatfrågan är ettviktigt område där bör gå längre och kräva av USAoch de asiatiska ekonomierna att vidta kraftfulla åtgärdermot koldioxidutsläppen.De planer för EU-arbetet som presenterats i promemorianDs 1994:126 och som regeringen redogör för i skrivelsen1994/95:120 om inriktningen av det miljöpolitiska arbetetsaknar flera av de aspekter som tagits upp här ovan.Regeringen bör komplettera strategi ochprioriteringar i miljöarbetet inom EU med vad som sagts idetta avsnitt.7 En bättre klimatvårdVäxthuseffekten framstår som det största hotet motden globala miljön. Frågan stod i centrum vid om miljö och utveckling , då ett stort antalländer, däribland , enades kring en klimatkonvention.Enligt denna konvention skall halterna av växthusgasen iatmosfären stabiliseras på en sådan nivå attlivsmedelsproduktion inte hotas och ekosystemen kananpassa sig.En ökad växthuseffekt riskerar att ge allvarliga, globalaförändringar vad gäller temperatur, nederbörd, utbredning avökentrakter och dränkning av kustnära trakter. Utsläppen avkoldioxid ger det dominerande bidraget till den ökandeväxthuseffekten.7.1 utsläppDe svenska utsläppen var som störst i början av 1970-taletdå de låg på . Tack vare bl.a.kärnkraftsutbyggnaden har de sjunkit rejält . 1980uppgick de till och sedan slutet av 1980-talethar de planat ut på en stabil nivå kring perår. Bland jämförbara industriländer ligger utsläpp på en låg nivå, endast på 2/3 av OECD-nivån räknat percapita.Redan 1988 beslutade på moderat initiativ attkoldioxidutsläppen inte skulle tillåtas öka.Socialdemokraterna motsatte sig detta. Under den förramandatperioden skedde viktiga förändringar påklimatområdet:Energiskatterna fick en bättre miljöpolitiskprofilOljeanvändningen minskade sin andel avenergiproduktionen som användningen avbiobränslen ökadeRiksdagen beslöt om den störstasatsningen på nya järnvägar sedan 1860-taletGenombeslutet om knyts det svenska järnvägsnätettill kontinentenDen generella koldioxidbeskattningen höjdes från 25 till32 öre per kg /93. Skatten för industrinsänktes till av konkurrensskäl. Derabattregler som gällde för den energiintensiva industrinavskaffades. Dessa rabattregler ledde till att de flestaföretagen inte behövde betala någon koldioxidskatt påmarginalen. Därmed var den styrande miljöskatten påkoldioxid utraderad.Energiskatteomläggningen ledde till attbiobränsleanvändningen ökade medan oljeanvändningenminskade jämfört med 1992.nTotal energitillförsel i relativa tal ():19921993Olja43 %42 %186 TWh184 TWhBiobränslen16 %17 %71 TWh76 TWhDe har fjärrvärmeproduktionen frånträdbränslen ungefär fördubblats, enligt miljödepartementetsberäkningar. Denna utveckling sker tack vare den borgerligaregeringens politik.7.2 Energipolitiken''situation kännetecknas av, jämfört med andra i-länder, låga koldioxidutsläpp. Detta beror framförallt på attvår elproduktion till den helt övervägande delen sker medvattenkraft och kärnkraft.'' (Klimatdelegationens rapport1994, SOU 1994:138)Kärnkraften står för hälften av elproduktion.Enligt den energipolitiska redovisningen baserad påNUTEK:s prognoser som finns med i budgetpropositionenkommer elförbrukningen att öka . Samtidigtbedömer att alternativ elproduktion inte kommer attkunna bidra med några större tillskott de närmaste tio åren.Den vidare driften av kärnkraften är därför en naturlig del avden klimatpolitiska strävan att stabilisera eller minskakoldioxidutsläppen. Denna bedömning får också stöd iklimatdelegationens rapport:''Om kärnkraften behålls blir potentialen förkoldioxidreduktion större.'' (Klimatdelegationens rapport1994, SOU 1994:138)Med en fortsatt användning av kärnkraften finns det godamöjligheter att sänka koldioxidutsläppen i den svenskaenergisektorn. Klimatdelegationens rapport visar att detfinns en stor potential i främst biobränslen. Förbränning avfossila bränslen för uppvärmning, fjärrvärme ochindustriprocesser står för ungefär hälften avkoldioxidutsläppen. Genom att ersätta olja och kol medbiobränsle och avfall i denna sektor finns möjligheter attminska koldioxidutsläppen.7.3 Trafikens inverkanTrafiken svarar för knappt hälften av utsläppen avkoldioxid. Denna andel växer och har visat sig svår attpåverka. Satsningen på järnvägar öppnar dock förmöjligheterna att öka järnvägens marknadsandelar påtransportmarknaden vilket leder till lägre utsläpp.De miljömässiga erfarenheterna av centralplanering är integoda. Det är därför viktigt att miljöpolitiken tar en annanutgångspunkt när det gäller att öka järnvägensmarknadsandel i . EU-samarbetet utgör i sig enmöjlighet att internationalisera järnvägstrafiken ocheliminera hinder i form av uppdelning i skilda administrativaenheter, skillnader i standard, m.m. Vägtrafiken har vunnitpå att detta transportsätt övervunnit sådanahinder.En annan väg att vitalisera det rälsbundna alternativet är attgenomföra avmonopoliseringar i syfte att öka konkurrensen.Sverige bör i miljöarbetet inom EU verka för enavmonopolisering av järnvägssektorn samt reformer somöppnar för en internationalisering och en avreglering avjärnvägssektorn.Bilen utgör en förutsättning för att skall kunnafungera. Vårt land är till ytan ett av de största i . Istörre delen av landet kan av lönsamhetsskälkollektivtrafiken aldrig bli en ersättning för privatbilismen.Bilen ger människan en frihet som hon annars inte skullekunna uppnå. Utanför de större städerna kommer bilen attfortsatt vara det främsta färdmedlet. Utan bilen skullelandsbygden gå mot en snabb utarmning.Mot bakgrund av det stora behovet av biltransporter isamhället är det emellertid nödvändigt att kombinera ettfortsatt nyttjande av bilen med en utveckling i miljövänligriktning. Koldioxidskatt på bensin har tillsammans medbättre fordon lett till att dagens bilar är drygt 10 procenteffektivare än . Medelbilen 1978 förbrukade0,/mil mot /mil 1992. Bilindustrin bedömeratt fordonens effektivitet kommer att öka ytterligare. Dettavisar att trafiksektorn kan utvecklas i rätt riktning tack vareteknisk förfining och styrmedel. Fler åtgärder kan ändå blinödvändiga exempelvis införande av normer förenergieffektivitet.Energieffektivitetsnormer är ett intressant komplement tillökat drivmedelspris genom höjda skattesatser. Alltför högprissättning på drivmedel leder till starkt negativa effekter förglesbygden och familjer vilka är starkt beroende av bilen isin vardag. Regeringen bör nu utreda hur normer förenergieffektivitet för fordon kan införas i i syfte attredan på ett tidigt stadium ge en signal om vilka framtidakrav producenterna bör rikta in sig på.7.4 EU och klimatpolitikenStora förändringar blir nödvändiga i bl.a. energi- ochtransportsektorerna och de ekonomiska påfrestningarna kanbli betydande. Det är därför mycket viktigt att minskningenav koldioxidutsläppen sker genom att energin används på ettkostnadseffektivt sätt.Enligt klimatdelegationens rapport kan starkt ökandekoldioxidskatter ge mycket stora samhällsekonomiskakostnader. ''Många studier visar att vid ökande koldioxidskatt ochdärmed större koldioxidminskning stiger kostnaden i formav reduktioner i BNP kraftigt.'' (Klimatdelegationensrapport , SOU 1994:138)vet vi att ekonomisk tillväxt är nödvändig för attvi skall få råd att prioritera miljöfrågorna och utveckla nyteknik, vilket bl.a. betonats i handlingsprogrammet Agenda21 från om miljö och utveckling. Frånmiljösynpunkt bör vi därför sträva efter väl avvägdakoldioxidskatter som skall tas ut i ett stort antal länder. OmSverige kunde påverka EU att införa åtgärder för att sänkasina koldioxidutsläpp skulle det kunna få en mycket storeffekt. EU:s totala utsläpp är nämligen 40--50 gånger störreän . I många medlemsländer är dessutom kostnadenför att uppnå en minskning av koldioxidutsläppen lägre än iSverige. Ett införande av en koldioxidavgift inom EU,liknande den vi har i , skulle därför få mycket positivaföljder för miljön.Energibeskattningen inom EU bör syfta till att motverkakoldioxidutsläpp. bör verka för en sådan förändringav energiskattesystemet i miljöarbetet inom EU.7.5 En offensiv klimatvårdsstrategiSverige behöver en offensiv klimatpolitik. Vi måste spelaen pådrivande roll i det internationella klimatvårdsarbetet.Det fordrar att vi också nationellt för en ansvarsfull politik.En svensk klimatvårdstrategi bör innehålla:Ett skärptutsläppsmål för koldioxid.Aktiva insatser för attenergibeskattningen i förändras så att den motverkarkoldioxidutsläpp.En belysning av kärnkraftens betydelseför den framtida utsläppsnivån.Aktiva insatser för attminska utsläppen inom trafiksektorn.Den nuvarande svenska strategin på klimatområdet somredovisas i regeringens skrivelse om miljötillståndet1994/95:120 innebär att våra koldioxidutsläpp skallstabiliseras nivå . I flera länderaktualiseras nu krav på skärpta utsläppsmål. harbeslutat att sänka sina utsläpp till år 2005jämfört med 1987.Vi anser att tiden är mogen för att skärpa den nationellamålsättningen. Regeringen bör därför redovisa en svenskklimatvårdsstrategi, baserad på programmet frånTorontokonferensen , som innebär en sänkning avkoldioxidutsläppen med 1987som basår.8 Motverka försurningenStora delar av är särskilt känsliga för surt nedfall.Speciellt känsliga områden i drabbas dessutomav det största nedfallet. Försurningen är det allvarligastenationella miljöproblemet och leder till stora skador pånaturen och på annan egendom. Kostnaderna för landetutgörs både av direkta ekonomiska förluster i form avminskad skogstillväxt, ökad korrosion och skador påbyggnader samt av skador på naturen i form av minskadartrikedom i sjöar och marker med nedsatt pH-värde. Ävenskadorna på naturen ger naturligtvis negativa ekonomiskaefterräkningar i form av ökad miljöskuld och sämrebetingelser för turism, jakt och fiske.Försurningen är kopplad till utsläpp i luft av svaveldioxidoch kvävedioxid som främst härrör från förbränning avfossila bränslen. När kväveoxid och svaveldioxid oxiderasbildas salpetersyra respektive svavelsyra som verkar starktnedsättande på pH-värdet. Gemensamt för båda dessautsläppsproblem är att inte ensamt kan hantera dem.Föroreningarna transporteras hit genom luften av sydliga ochvästliga vindar. Svavlet kan färdas flera innan detfaller ned. För del gäller att avsvaveldioxidnedfallet och mellan avnedfallet av kväveoxiderna transporteras hit från andraländer.8.1 utsläppDet är viktigt att markerar betydelsen avförsurningsfrågan då vi är extra hårt drabbade. Vi skall därförställa hårda krav både på oss själva men också på andraländer. När det gäller svaveldioxid har vi lyckats uppnåriksdagens mål att minska de egna utsläppen med 80 procenttill jämfört med . Vi bör naturligtvis fortsättaverka för att minska de nationella utsläppen för att öka vårinternationella trovärdighet. Svaveldioxidskatten gynnarbränslen med lägre svavelinnehåll och har visat sig vara ettutmärkt styrmedel som bör kunna justeras i syfteatt nå uppsatta utsläppsmål i Sverige.När det gäller kväveoxiderna har inte kunnatminska utsläppen i samma grad. Målet att minska utsläppenmed kommer inte att nåsutan viss fördröjning. Hade omsättningen på bilmarknadenvarit högre så att personbilar utan katalysator snabbare hadeutrangerats skulle möjligheterna ha varit större att nå måletinom angiven tid. kommer dock denborgerliga regeringens beslut om breddning avkväveoxidavgiften att träda i kraft, vilket kommer att minskautsläppen.8.2 KalkningsinsatsernaGenom kalkningsinsatser har det varit möjligt att motverkaförsurning av sjöar och vattendrag. Mot bakgrund av detstatsfinansiella läget finns det skäl att acceptera en sänkningav det statliga anslaget till kalkning, vilket regeringenföreslår i sin budgetproposition.Tyvärr är resultaten av kalkningsverksamheten inte alltidlyckade. Endast fyra av fem kalkningar av vattendrag når upptill målen. Regeringen bör därför uppmanas att ökaeffektiviteten i kalkningsinsatserna.Vi anser vidare att man bör avvakta vidareforskningsresultat vad gäller frågan om att ge statliga medeltill kalkning av skogsmark. Här saknas en entydig signal frånforskarvärlden om de eventuella effekterna av en sådanåtgärd. Regeringen bör däremot uppmanas att hålla enberedskap för att framtida åtgärder kan bli nödvändiga pådetta område.8.3 EU och försurningenVad gäller svavel finns överenskommelser som tvingarEuropas länder att begränsa sina utsläpp. I första hand börSverige bevaka att minskningarna kommer till stånd. Sverigebör vidare verka för att EU antar minimikrav för högstasvavelhalt i bränslen.Mot bakgrund av att försurningsproblemen kommer attbestå i trots att beslutade sänkningar av svaveldioxidgenomförs bör gå vidare medkrav på mer långtgående överenskommelser om minskningarav svaveldioxidutsläppen för de länder som påverkar ossmest. Det svenska styrmedlet, svavelskatten, bör vara etttänkbart ekonomiskt styrmedel som kan bli en del av deneuropeiska miljöpolitiken. bör också i detta ochandra sammanhang driva på diskussionen om införande avsystem med överlåtelsebara utsläppsrätter. Eftersomsvaveldioxidutsläppen till stor del kommer från stationärautsläppskällor, t.ex. kraftverk, är området intressant när detgäller att pröva detta styrmedel.När det gäller minskningen av kväveoxider återstår mer attgöra än vad gäller svaveldioxiden. Befintliga internationellaöverenskommelser är inte tillräckligt långtgående. På kortsikt bör därför koncentrera sig påkväveoxidutsläppen när det gäller försurningsfrågan och detmiljöpolitiska arbetet gentemot EU. Vi anser att det svenskasystemet med kväveoxidavgifter för vissa stationäraanläggningar, liksom system med överlåtelsebarautsläppsrätter, är lämpliga åtgärder som kan föras fram inomdet europeiska miljösamarbetet. bör besluta attregeringen bör driva dessa krav i miljöarbetet inom EU.Eftersom trafiken svarar för en stor del avkväveoxidutsläppen måste speciella åtgärder inriktas motdetta område. Utsläppen från vägtrafiken, men även fråndieseldriven järnvägstrafik och sjöfart måste minskas. Iåtgärderna bör ingå både skärpta utsläppskrav på EU-nivåför vägtrafiken och åtgärder för att öka andelen transporterpå järnväg och till sjöss.Sjötransporterna står för en orimligt stor andel av deförsurande utsläppen till luften jämfört med det utfördatransportarbetet. En orsak till detta är att sjöfarten i huvudsakär internationell och att det därför varit svårt att ställamiljökrav på bränslekvalitéer och utsläpp på samma sätt somskett vad gäller personbilar och stationära anläggningar. Medsina miljökrav på kanalsjöfarten har EU varit unikt i världengenom att vara ensam om generella, överstatliga miljökravpå sjöfarten.EU:s kommande och redan genomförda utvidgningarinnebär att andelen kust- och havssjöfart som löper mellanEU-hamnar växer. Detta skapar förutsättningar för unionenatt gå vidare och ställa miljökrav även på denna trafik.Sverige bör, som en del i miljöpolitiken mot försurning ochklimatpåverkan, aktivt verka för införandet av EU-krav påbränslen och utsläpp från sjöfarten inom unionen. Riksdagenbör besluta att regeringen i miljöarbetet i EU skall drivakravet på införande av utsläppskrav och miljökrav på bränsleför fartyg som löper mellan hamnar inom EU.8.4 Brist på marknadstänkande förvärrar problemetUtsläppen av försurande ämnen till luften är ett typisktexempel på ett miljöproblem där frånvaron avmarknadsekonomi har förvärrat ett miljöproblem. I fleraländer har miljöfarlig energiproduktion sluppit att betala sinaegna direkta kostnader, än mindre de indirekta hälso- ochmiljökostnaderna. Resultatet har blivit sämreresurshushållning. Frånvaron av marknadsekonomi har letttill att miljöförstöring subventionerats. De mest kändaexemplen är naturligtvis de socialistiska staterna därmiljökostnaden var obefintlig som en följd av frånvaron avenskild äganderätt. Men även inom EU-länderna finnsexempel där prissättningen av miljön ''trollas bort'' genomsubventioner.Stenkolsbrytningen i vissa länder, t.ex. , är enverksamhet som tack vare speciella villkor kan fortgå trotsbristande lönsamhet. Brytning av stenkol och energi fråndenna produktion avviker högst väsentligt från PPP. Deordinarie intäkterna täcker inte ens de direkta kostnadernaför ianspråktagande av mänskliga resurser, naturresurser ochkapital. I denna fråga har stora delar av det politiskaetablissemanget och miljörörelsen helt glömt de väsentligagrundförutsättningarna för att en god resurshushållning skallkomma till stånd och inriktat sig på ''end of pipe''-betonadelösningar som rökgasrening eller i bästa fall styrmedel i formav utsläppsskatter som korrigerar de problem staten oftabidrar till att förvärra.I miljöpolitik inom EU bör borttagande avsubventioner till fossila bränslen och införande avkonkurrens och marknadsvillkor vara en naturligbeståndsdel. Dessutom bör sträva efter enmiljöbeskattning som motverkar försurning och ger en bildav miljökostnaden.Mot bakgrund av försurningsproblemet, men även hotet avklimatförändringar och andra miljöproblem, bör Sverigeinom EU aktualisera krav på förbud mot subventioner ellerannat skyddande av fossila bränslen. En naturlig beståndsdeli denna politik är också att arbeta för en avreglering avenergimarknaderna inom EU eftersom det är en förutsättningför att internalisera alla kostnader i produktens pris.9 Motverka övergödningenMedan försurningen är det stora hotet mot sjöarna utgörtillförseln av kväve och fosfor ett akut hot mot bådeÖstersjön och västerhavet. har i flera internationellakonventioner och åtagande, bl.a. Helsingforskonventionen(HELCOM), ochÖstersjödeklarationen, förbundit sig att medverka tillkraftiga reduktioner av tillförsel av näringsämnen ochföroreningar till havet. För del måste en stor del avminskningen av näringsämnen ske genom att denvattenburna tillförseln av kväve från landbaserade källorminskas kraftigt, medan fosfortillförseln från orenade avloppär ett relativt sett större problem för och Östeuropa.I diskussionen om det svenska närsaltläckaget har tyvärrbidraget från handelsgödsel kommit att bli en symbolfråga,vilket är omotiverat. De sammantagna utsläppen från andrakällor är långt större. Läckaget från svensk svararendast för drygt en procent av närsalttillförseln till Östersjön.Av detta står handelsgödsel bara för en del. Stallgödselnutgör ett större läckagehot, eftersom det är svårare att doserastallgödsel på ett optimalt sätt. Vidare står utsläppen fråntrafiken för en betydande del av problemen.Även om all handelsgödselanvändning upphör i Sverigekommer övergödningssituationen att vara i stort settoförändrad. Detta innebär inte att vi skall strunta i dessautsläpp. Genom informationsinsatser, effektiv dosering ochmoderata miljöavgifter bör minskningarna av utsläpp kunnauppnås. Men den kraftiga skattehöjning som regeringengenomdrivit kan inte motiveras av miljöskäl och riskerar attleda till utslagning av lantbruksföretag snarare än förbättradmiljö.Den som påstår att övergödningsproblematiken i Östersjönuppstått på grund av för låga skatter på handelsgödsel iSverige är direkt oseriös. Sådana påståenden är ett hot motmiljön, eftersom de förespeglar att det finns enkla lösningarpå komplicerade problem.Redan 1991 motionerade iriksdagen om att varje kommun inom en kvävebubbla skulletillåtas reducera utsläppen på mest ekonomiska sätt.Härigenom styrs åtgärderna så att de blir merkostnadseffektiva. Regeringen bör utredamöjligheterna att införa ett system med utsläppsrätter förnärsalter för kommunerna.9.1 Investeringar i våtmarkerSverige måste intensifiera sina åtgärder motnärsaltläckaget.