mot · GI02Sf228 · 1995-01-25 00:00:00 — Den generella välfärden och socialförsäkringssystemen I budgetpropositionen föreslås en försämring förförtidspensionärerna. Försämringen drabbar inte deförtidspensionärer som enbart uppbär folkpension ochpensionstillskott. Däremot kommer de med låg ATP att fåvidkännas försämringar.Om arbetsmarknadens parter själva skall förfoga över ochta ett ansvar för den kompletterande försäkringen, inomexempelvis arbetsmarknadsförsäkringarnas ram, är det svårtatt se att försäkringarnas ekonomi inte också kommer attåterspegla de olika kollektivens skadesituation.För trygghetsförsäkringen vid arbetsskada (TFA) inomAMF gällde 1994, att premien för tjänstemännen inom denprivata sektorn var av lönesumman medan denför arbetare var . För den solidariskt finansieradearbetsskadeförsäkringen inom socialförsäkringssystemetsram var premien . Det är svårt att se att en tillparterna överförd arbetsskadeförsäkring under deras egetansvar skall undgå en splittring av premien enligt AMF-modellen.Vänsterpartiet är för en i huvudsak enhetligsocialförsäkring, där det inte går att glida mellan de olikaförsäkringssystemen, som t.ex. mellan sjuk- ochföräldraförsäkringen genom karensdagens införande. Vianser att det är bra att ''rensa'' i systemen för att därigenomåterigen få en förankring i folkdjupet för den generellavälfärden. Men då måste också de solidariskt finansieradeoch generella socialförsäkringarna försvaras.I krisuppgörelsen 1992 sänktes folkpensionsdelen avarbetsgivaravgiften . Staten tog därmed ettstörre betalningsansvar för folkpensionen. Företagen fickstora ekonomiska lättnader och fördelar medan statensbudgetunderskott ökade med . Pengarsom nu staten måste låna av företagen till höga räntor. Ibudgetpropositionen försämras socialförsäkringssystemensekonomi ytterligare, genom arbetsgivaravgiftsbefrielsen på7 miljarder kronor för det riktade anställningsstödet. För attytterligare kompensera arbetsgivarna för karensdagen sänksarbetsgivaravgiften . har 9miljarder kronor lyfts ur AP-fonderna och fonderats i privatsparande. Det är en åtgärd som ökar statensbudgetunderskott med och som svenskafolket nu får betala en gång till.1992 gick socialförsäkringssystemen -- inklusivearbetslöshetsförsäkringen -- med ett överskott på 19,3miljarder kronor. Det kan dock diskuteras omarbetslöshetsförsäkringen skall ingå i begreppet''socialförsäkringssystem''. 1993 har överskottet sjunkit tillcirka på grund av krisuppgörelsen.Arbetslöshetsförsäkringen gick 1991 med 3,3 miljarderkronor i underskott -- 1993 har underskottet ökat till 30,6miljarder kronor. Socialförsäkringssystemen går dockfortfarande med överskott. Svenska folket betalar alltså inmer i avgifter än vad vi tar ut i bidrag. Vanliga medborgarehar inte levt över sina tillgångar. Den generella välfärden gårinte med förlust.Att -- som görs -- skära i socialförsäkringssystemen föratt finansiera underskott i andra sektorer under förevändningatt socialförsäkringssystemen går med förlust är bådeomoraliskt och ekonomiskt felaktigt. Om staten behöver lånaytterligare pengar av medborgarna -- förutom de 135miljarder kronor som medborgarna redan lånat ut för attklara bankerna -- för att finansiera underskottet i andrasektorer måste det sägas rakt ut. Inte gömmas i fraser om attvi ''levt över våra tillgångar'' eller att ''välfärden går medförlust''.Regeringen föreslår omfattande ideologiska förändringar isocialförsäkringssystemen under den felaktigaförevändningen att de går med förlust. anseratt innan några beslut fattas i frågan om den förändradeideologiska inriktning som detta innebär bör den förankrashos folket. Förändringarna bör också analyseras ur ett klass-och könsperspektiv. Att genomföra förändringar genom''delbeslut'' såsom försämringar i förtidspensionen, sänkanivån i sjuk- och föräldraförsäkringen är att genomföra ettsystemskifte i smyg. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den ideologiska förändringen i dengenerella välfärden.