mot · GI02U216 · 1995-01-25 00:00:00 — En miljard människor i världen kan betraktas som absolutfattiga, dvs. de lider brist på praktiskt taget all materiellvälfärd. De delar på av jordens resurser, medan vi, den rikaste femtedelen,förbrukar 85 %.Mitt i denna globala orättvisa sitter med sinabekymmer: arbetslöshet, budgetunderskott, statsskuld,miljöskuld, ekonomiska och sociala orättvisor m.m. Dessaproblem får självklart inte negligeras, men nog finns det riskför en viss självupptagenhet.Dagens världsproblem har lett fram till helt orimligaekonomiska strukturer. En handfull riktigt rika miljardärerhar lika stor ekonomisk makt som en miljard människor ivärldssamhällets bottenskikt. Det internationella kapitaletsmakt, den osolidariska världshandeln, skuldkrisen samt denrika världens jakt efter mera makt och resurser förstärkerhela tiden de felaktiga strukturerna.En rättvis handelSverige är från medlem i EU. Dettainnebär att vi är bundna av EU:s handelspolitik. Våramöjligheter att välja vilka handelspartners vi vill ha beskärs.Vi kan t.ex. inte själva träffa solidariska handelsavtal med . Men redan /WTO sätter sina gränser försolidariteten. Det nya innebär vissa framstegpå tullområdet, framför allt . Avtalet kan därförbetraktas som en god utgångspunkt för att gå vidare isolidarisk riktning. Det som återstår att göra är dock ganskamycket. Patenträttigheter måste bli rättvisa, dettransnationella kapitalets makt måste beskäras ochvärldshandeln måste ta miljömässiga, fackliga och socialahänsyn. De fattiga länderna måste ges handelsfördelar för attvärldshandelssystemet ska bli solidariskt. Här gäller det förSverige att trycka på i EU, som för vår talan inomWTO. Kanske finns det också anledning att diskuterafrihandelns följder för miljö och utveckling i fattiga ochskuldtyngda . De gamla principerna om komparativafördelar har kanske spelat ut sin roll. Närhetsprinciper ochlokal produktion är säkert mera resurssparande än det evigatransporterandet av samma produkter över hav och mellanländer. Denna diskussion bör föras, helt förutsättningslöstinternationellt, både i FN och EU. bör uppmana tilldetta.BiståndNivån på det svenska biståndet är viktig. Målsättningenbör vara att återgå till en procent av våranationalinkomster, BNI. bör målsättningen varauppnådd.SkuldkrisenSverige måste också arbeta för en annan inriktning på denpolitik som och Valutafonden för, dvs. derasprogram för strukturanpassning och lösning av u-ländernasskuldkris. I mångt och mycket bygger den nuvarandepolitiken på gamla osolidariska principer som friakapitalflöden, avregleringar, privatiseringar, åtstramningaroch exportorientering. Även om det ibland kan skönjas enviss tendens till förändring, krävs det en ständig solidariskpåtryckning på grund av ''bankens'' och ''fondens''odemokratiska uppbyggnad. bör arbeta för att ettekonomiskt säkerhetsråd kommer till stånd i FN:s regi.Världsbanken och Valutafonden bör då bli underställda dettanya FN-organ.Vår egen krisDet är inte i första hand Nationen som harekonomiska problem utan den svenska staten. Det blir meroch mer uppenbart att de gamla ekonomiska teorierna intehåller längre. Vi måste leta efter en ny. Är det inte egentligennågot osunt i att kombinera åtstramningar inom socialverksamhet med att uppmana alla som har pengaratt konsumera prylar? De nuvarande ekonomiska modellernaverkar ha gått i stå. Vi behöver en ny modell som för oss bortfrån materialism, ekonomism och miljöproblem och somflätar samman vår ekonomi med den internationellasolidariteten. En debatt om allt detta bör tas upp i , men även inom EU. första paragrafbeskriver just ekonomisk tillväxt och ''ökad välfärd'' somett överordnat mål för Europeiska unionen. Det är värt attdebattera om den ekonomiska tillväxten som den mäts i dagverkligen skall vara det enda överordnade. Nya variablermåste vägas in för att få en långsiktigt hållbar utveckling.Inför EU:s regeringskonferens bör uppmanaEU:s nationer att debattera just den ekonomiska tillväxten,vår s.k. välfärdskris samt hur lösningen av denna krissamtidigt skall kunna bli en del av lösningen på de storavärldsproblemen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om världens kris och vår.