mot · GI02Bo523 · 1995-01-25 00:00:00 — På långt håll upplevs distansernaPå nära håll de månganyansernaPlanera för mobilisering av landsbygden Återbefolkning istället för konstgjord andning!InledningSedan 60-talet har regionalpolitiken varit ett egetpolitikområde i . Regionalpolitiken har i mycketspeglat förhållandet mellan stad och landsbygd. Den har istor utsträckning handlat om direkta stöd till verksamheter,utlokaliseringar, och också innefattatinvesteringar i infrastruktur. Vad har effekten blivit? Hur serdet ut i våra norrländska områden och hur ser det ut pålandsbygden? Tätorterna och städerna som erhållitutlokaliseringar och direkta stöd har i de flesta fall kunnattillgodogöra sig detta på ett eller annat sätt, medanlandsbygden har haft mycket svårt att via regionalpolitikenfå en stabil grund att stå på. Städerna har försvagatsdär landsbygden runtomkring försvagats och tömts på folk.Där kommunikationerna har haft och har stora brister, därhar utvecklingen varit näst intill omöjlig.Idag kan vi konstatera att i stora delar avlandsbygdsområdena råder det dålig sysselsättning, vikandefolkutveckling och åldrande befolkning. Det finns undantagsom hänger ihop med starka personer, som kunnatöverbrygga alla motverkande krafter och därigenomåstadkommit en mobilisering, dvs enskilda människor harbetytt mer än den statligt förda politiken. Det finns ocksåmycket som har blommat och blommar tack varefolkrörelsearbetet, men som också är kopplat till starkapersoner. Det finns exempel på vissa kommuner vars ledninghaft förståelse för frågorna och förståelse för en framsyntplanering som lett till en förstärkning av landsbygden.Sammantaget är dock resultatet bekymmersamt.Den senaste regionalpolitiska propositionen från den förraregeringen har inte hunnit verka fullt ut, men där har funnitsett nytänkande om vilket slags stöd som bör ges, t ex mikrostöd för kvinnor, konsultcheckar och särskildaregionala åtgärder för tillväxt. I länbetecknar man vissa förslag som en ''omfördelning fråntraditionell arbetsmarknadspolitik till en form avregionalpolitik''.Strategisk planering för återbefolkningMarkanvändningOm man går igenom kommunala översiktsplaner förlandsbygdsområden så finner man att det som regel saknasmarkreserver för företagande och boende och för kommunalservice. Markreserverna finns avsatta i stadsområden, itätortsområden och större samhällen. Det innebär att omstatligt stöd beslutas till en verksamhet som kräver ny markeller förändring av mark och det inte är markägaren självsom får stödet uppstår som regel problem. Markägarnakommer inte överens, ingen vill avstå mark, ingen vill attnågon annan ska tjäna mer pengar än han själv, oenighetuppstår i byn eller i bygden. Ingen har lärt sig att hanteradetta och i förlängningen blir det inget av det beslutadestödet. Det finns många vars entusiasm slutligen falnat ochdött, då kommunen inte stöttat med en aktiv planering ellert.o.m. Vi är många som minns dentid då byggnadsförbud var medlet för landsbygden. Det härär en mycket kontroversiell fråga, men ska vi kunna få tillstånd en stabil landsbygdsutveckling måste vi lära oss atttackla dessa frågor.Det finns exempel på att man klarat av dessa frågor genomatt bilda en förening mellan berörda markägare och fattaregelrätta beslut om hur man ska hantera varje ny fråga. Såfort markfrågan varit löst har det inte varit några problem attsöka medel till önskade projekt, därför att bygden har arbetatfram en gemensam strategi. Då finns det en lokal förankringsom behövs för att styrka ska ges till nytänkande,investeringar och varaktighet.Markanvändning är starkt kopplad till fastighetsbildningoch fysisk planering dvs kommunens översiktsplanering.Lantmäteriverket har utarbetat strategier förfastighetsbildning, har utvecklat strategier förmobiliserande översiktsplanering,har många idéer osv. Det finns ettotal strategier framtagna men ack så få insatta i helasamhällssystemet med en samordnad syn på frågorna.Ny arbetsmodellDen kommunala översiktsplaneringen måste användas föråterbefolkning på ett realistiskt, konkret och konstruktivtsätt. Det går inte att planera från dag till dag bara för attutvecklingen ser mörk ut just . Den fysiska planeringenmåste i sig bära på en stark viljeinriktning att bry sig om vadsom händer och inte bara vänta på någon somkläcker en möjlig idé. Den lokala befolkningen måste kännaatt det är mödan värt att sätta sig ner i utvecklingstänkande.Den måste känna att det finns gehör hos de kommunalabeslutsfattarna och ansvariga experter. Det behövs visioner som visar fler människor pålandsbygden. En vision ska inte vara bara ett önsketänkande.Den ska bära på en stark vilja att åstadkomma just detvisionen talar om, t.ex. 50 nya familjer i ett visst område år2000. Det ska vara en fördjupad översiktsplanering därkommunerna fullföljer sådana mål. En planering förbostäder, företag, service, vägar m.m. Vi kan inte fortsättamed funktionsuppdelningar i samhället. Vi måste skapasammanhang och integration av verksamheter, i första handboende och arbete. Kartor som är funktionsuppdelade medolika färger för olika användningsområden har visat sighämma initiativkraft. Står där att färgen gul betyder attutveckling är omöjlig, så blir den det. Vi får inte glömma desmå tätorternas betydelse och diskussionen om ''den lagomastaden''. Småstaden har visat sig vara en attraktiv miljö, medjust sin blandning av bostäder, näringsliv och service.Det som är nödvändigt får inte lämnas till slumpen.Människor flyttar inte till kommuner där det råder storosäkerhet om vad egentligen kommunens företrädare vill,eller det kanske upplevs att de inte vill något alls. Det behövsen aktiv rekrytering kopplad till den aktiva planeringen.Just nu har regeringen skickat ut ett material på ett halvårsremiss, där alla kommuner har möjlighet att bidra med sindel av Sverigevisionen . Den långa remisstiden germöjlighet till att aktivera lokalbefolkningar. Den gerutrymme för en öppen debatt. Det behövs ett nytänkande ikommunerna i samband med visionsremissen för att en frångrunden mobiliserande landsbygdsutveckling ska komma tillstånd. Regeringen bör ge i uppdrag att tillsammansmed och och andra berördamyndigheter leda arbetet med en mobiliserandeöversiktsplanering i alla landsbygdskommuner i första hand.Det arbetet måste naturligtvis ske i samarbete medkommuner och länsstyrelse, men framför allt i samarbetemed bygdens människor. Det är nerifrånperspektiv vibehöver. Uppifrån vet vi hur det blev utan nerifrånperspektiv. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av markanvändningsfrågoroch fastighetsbildning i regionalpolitiken,2. att hos regeringen begär att får iuppdrag att leda arbetet med en mobiliserandeöversiktsplanering i enlighet med vad i motionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvärdering av den tidigareregionalpolitiken med avseende påmarkanvändningsfrågorna.