mot · GI02Jo686 · 1995-01-25 00:00:00 — Natur- och miljövård i Jorden hör inte till människan; människan hör till jorden.Detta vet vi.Allting är sammanlänkat som blodsbanden inom en familj.Allting hör ihop.Vadhelst som drabbar jorden, drabbar jordens söner.Människan vävde inte livets väv, hon är blott en tråd i den.Vadhelst hon gör mot väven, gör hon mot sig själv.Citat ur Suquamihövdingen tal 1854 till denamerikanska federala regeringen.Tillgången till god miljö och oförstörda naturtillgångaroch attraktiva boendemöjligheter blir allt viktigare för enregions framtid. Det skånska landskapet med det allestädesnärvarande havet har konkurrensfördelar gentemot andraregioner. är miljöbelastningen i regionen sedanlänge för stor. Vattenföroreningar i ochluftföroreningar i regionen -- både utifrån och från trafiken --är större än vad vi kan acceptera enligt de miljömål som ärbeslutade.Kommunernas ansvarRegering och riksdag beslutar om olika miljöåtgärder.Länsstyrelserna bevakar de statliga intressena. Men alla deåtgärder, som ska genomföras ute i kommunerna, ärberoende av att kommunerna och deras tjänstemän ärinförstådda med de centrala och regionala besluten. Därförär det viktigt, ja avgörande, att det finns kommunalatjänstemän, som är sakkunnigt utbildade i dessa frågor samtatt dessa tjänstemän har skyldighet att ta ansvar förnaturvårdsfrågorna.Vi menar, att regeringen bör få i uppdrag att lägga framförslag till hur detta ska utformas.Luftföroreningar och markförsurningLuftföroreningarna i har blivit allt allvarligare underde . Stora arealer skånsk skogsmark bär djupaspår av miljöförstöringen. Mark- och skogsskadorna i Skånehar nu nått en nivå som allvarligt hotar skogs- och jordbruk.Det har skett en mycket kraftig ökning av barrförlusterna hosbåde gran och tall.I de sydsvenska skogarna är det sannolikt att flera olikaluftföroreningar och dessas effekter samverkar ocheventuellt förstärker varandra. För svenskt vidkommande ärdet främst ozon som i stora geografiska områden kanförväntas orsaka direkta skador på barr. Ozonhalter över denivåer som ger skador på barrträd registreras regelmässigt iSkåne och Västsverige.Markförsurningen, speciellt i kombination med en ökadkvävedeposition, har tidigt diskuterats som en förklaring tillobserverade skogsskador. Snabba reduktioner avdepositionen av svavel och kväve i den omfattning som krävskommer knappast att kunna genomföras på grund av alltförstor politisk, teknisk och ekonomisk tröghet.I väntan på tillräcklig emissionsreduktion måstemarkkalkning med kompensationsgödsling tillgripas somövergångsstrategi för mycket omfattande arealer, sannoliktför huvuddelen, av den skånska skogsmarken. ärkompenserande mineraltillförsel i praktiken obefintlig.Diskussionerna om markkalkningens nackdelar tilltaremellertid och vi måste noga följa utvecklingen.Det behövs både internationella och lokala svenskaåtgärder för att minska försurningsskadorna. De viktigaste ärfortsatt kalkning av sjöar och vattendrag, kalkning ochgödsling av skogsmark och miljöanpassadeskogsbruksåtgärder.VåtmarkerDet är viktigt att våtmarker som tidigare dikats ut i detskånska landskapet återskapas och nyanläggs. Sjöar,kärr ochmyrar är effektiva kvävefällor. På så vis kan på ettekonomiskt fördelaktigt sätt kväveutsläppen i sjöar,vattendrag och hav minska. Vi måste också komma ihågvilken stor betydelse som våtmarkerna har förodlingslandskapets flora och fauna.Naturvårdsverket och anser att all dikningav värdefulla våtmarker, som hör till klass 1 och 2 i densvenska våtmarksinventeringen, ska förbjudas i Skåne.Fr.o.m. gäller också förbud mot nydikning inom skogs- och jordbruket i Skåne.Kväveläckaget från skogs- och jordbruksmark är totalt settden största kvävekällan. Skogsmarksläckaget ökar dessutomkontinuerligt. Genom tidigare dränering och torrläggning avvåtmarker transporteras vattnet och dess närsaltersnabbt och effektivt mot kusten. Genom torrläggningen harockså våtmarkernas funktion som naturens egna biologiskareningsverk gått förlorad. inser vi att våtmarkernas(dvs. bakteriernas) förmåga att reducera kvävehalten(denitrifikation) kan vara ett mycket kostnadseffektivt sätt attrena vattnet.Många kommuner i har påbörjat projekt för attanlägga skyddszoner och återskapa våtmarker utmedvattendragen för att därigenom både kunna vidtavattenrenande åtgärder och kunna vinna värdefullanatur- och rekreationsområden. För att kunna genomförastörre projekt, särskilt i starkt uppodlade områden, krävsstora ekonomiska investeringar. Detta leder till att planernainte kan eller endast delvis kan genomföras. Angelägnamiljövårdsprojekt försenas i brist på medel.För att stimulera och påskynda arbetet med att anläggaskyddszoner och återskapa våtmarker bör det finnas statligabidrag som kan utgå till kommuner och vattenvårdsförbundför ovannämnda miljövårdande ändamål. Det är viktigt attbåde kust- och inlandskommunernas miljövårdsarbetestimuleras. Kustkommunerna måste få den hjälp somoundgängligen krävs för att miljömålen i form av produktivaoch biologiskt livskraftiga kustvatten skall uppnås.Sedan den 1 juli 1994 har förbjudit jaktmed blyhagel i värdefulla våtmarker. Många av dessa ärgrunda vatten där änder, gäss och svanar kan bli allvarligtförgiftade. För del innebär det förbud mot jakt medblyhagel i , Klingavälsån-Krankesjönsamt påpekar också att blyhagel inte böranvändas för jakt på marker med lågt pH-värde, eftersomblyhagel då kan omvandlas till mer giftiga blyföreningar,exempelvis blykarbonat (blyvitt). Då tyvärr storamarkområden inom har oroväckande låga pH-värdenär denna markering från sida viktig.Vi vill också påpeka den stora vikten av ett väl fungerandesamarbete mellan olika myndigheter vidjordbruksnedläggningar så att viktiga bevarandefrågor, t exområden för rörligt friluftsliv och våtmarker, bevakas påbästa sätt.Skälderviken och HanöbuktenProblemen i och är minst likastora som de som drabbat . döda bottnar växer, fisken visar skador och fångsternaminskar drastiskt.För att rädda våra kustvatten krävs en aktivare politik föratt stoppa kväveutsläpp från både jord- och skogsbruk.Dikningsverksamheten i jordbruket och skogsbruket hotarstora naturvärden och därför är det ett steg i rätt riktning, attny dikning inom skogs- och jordbruket numera är förbjudeni Skåne.VattenlagenSommaren 1992 blev i ännu nederbördsfattigare än1989. Länsstyrelserna ställdes åter inför en närmast omöjligtillsynsuppgift vad gäller vattenuttag för bevattning.Vattenresurserna, främst i mindre vattendrag, utnyttjades ivissa fall långt utöver vad som är tillåtligt med hänsyn tillallmänna intressen såsom biologiska effekter ochfiskeintressen.De erfarenheter och problem i samband med tillsyn enligtvattenlagen beträffande bevattning främst inom jordbruket,som föranledde en skrivelse från bl.a. de skånskalandshövdingarna 1989, har åter bekräftats och ytterligareaccentuerats.Endast ett marginellt antal bevattningsföretag harlegaliserats och läget beträffande prövning ochtillsyn för sådana företag är i stort sett oförändrat. Detta ärklart otillfredsställande. Vi vill därför att bestämmelserna ivattenlagen angående bevattningsföretag ses över.Med grund i vad som ovan sagts föreslås följandeändringar i vattenlagen:a. Administrativ prövning av bevattningsföretag efterdansk modell införes, dvs. vattenföretag för bevattning skallvara tillståndsprövande. Prövningen bör ske vidlänsstyrelserna. Tillstånden bör tidsbegränsas till 10 år.b. Prövningsförfarandet enligt punkt a kombineras medtillräckliga befogenheter för länsstyrelserna att omedelbartkunna stoppa icke prövade bevattningsuttag.Ändringarna bör införas med en övergångsperiodpå fem år.En prövning enligt ovan bör medföra atthandläggningstiderna för tillståndsökningar blir avsevärtkortare och att totalkostnaderna för både samhället och denenskilde blir lägre. Erforderlig kompetens för prövningenanser vi finns inom den nya . En vissresursförstärkning krävs dock för att kunnagenomföra ett stort antal prövningar. Denna ökning avresursbehovet på länsstyrelserna bör kunna finansierasgenom årlig avgift för tillståndsinnehavarna i likhet med den,som tas ut för myndigheters verksamhet enligtmiljöskyddslagen.För att förstärka tillsynsmyndighetens möjlighet attingripa i kritiska situationer bör det också utredas om det förövergångsperioden enligt ovan kan införas regler varigenomtillsynsmyndigheten kan utfärda generella förbud motvattenuttag i särskilt utsatta yt- och grundvattenområden.Vattenuttag för husbehov och för vattning av djur börliksom undantas från tillståndsplikten. Detta börockså gälla för speciellt anlagda bevattningsdammar, sominte har direkt förbindelse med något vattendrag utom underperioder av högt flöde i vattendraget, då dammen fylls.StranderosionStranderosionerna vid Skånes kuster utgör ett allt störreproblem. De åtgärder som behövs för att stoppa erosionenutefter är både omfattande ochkostnadskrävande. Det måste vara ett statligtnaturvårdsintresse att unika sandstränder skyddas. Urallemansrättssynpunkt är de av största värde för friluftslivet.Av samma skäl är det viktigt att ägnar storuppmärksamhet åt problemen.Ystads kommun har sökt och fått vattendom för åtgärderatt begränsa erosionen vid har dessutom tillsammans med tekniskahögskolan i och arbetat fram modellerför hur man kan rädda stränderna.Statens måste ges ökat och samlat ansvarför problemen kring stranderosionen. SNV bör få i uppdragatt komma med en långsiktig åtgärdsplan förstrandskyddande åtgärder utefter den skånska kusten.UrskogarSkåne har fortfarande några få urskogsliknande områdenkvar, främst några områden med ädellövskog. Trycket motdessa är särskilt stort i det tättbefolkade . Återståendefå områden måste få ett bättre skydd och detta börsäkerställas med reservatsbildning.Vi vill understryka vikten av att väl underbyggdamiljökonsekvensbeskrivningar görs innan man tillåterexploatering och brukningsmetoder, som starkt påverkarnaturmiljö, flora och fauna.Skyddet av den i särskilt utsatta ädellövskogenmåste öka. Det måste bli en bättre samordning av reglernamellan de olika länen i både , och Blekinge.Vi uppmanar också regeringen att ta initiativ till enförstärkning av skyddet av ädellövskogen.Utrotningshotade djur och växterI har ett antal däggdjursarter, fågelarter ochkärlväxter utrotats . Uppemot tvåhundra växteroch svampar och ett tiotal ryggradsdjur är akut hotade. Avlandets hotade arter bland djur och växter finns nästanhälften i , som har av landets totala yta.Vi menar att bevarandemål för hotade djur ocharter måste tas på ett större allvar och det ekologiskaåteruppbyggandet starta i Skåne.Naturvården och artbevarandet måste länkas in i nya banor.Bevarandet av den biologiska mångfalden måste tillmätasstörre betydelse än . Det statiska reservatstänkandetbör kompletteras med en naturvårdsstrategi som tar merhänsyn till hur naturens dynamik och landskapetsmosaikartade sammansättning påverkar växternas ochdjurens talrikhet och utbredning. För att bevara enutrotningshotad art kan det t.ex. vara nödvändigt, eller omman så vill tillräckligt, att ha särskilda regler punktvis inomstora områden utan att ha vittgående reservatsföreskrifter förhela området.Säkerställande av natur i nationalparker och reservat ärändå nödvändigt. Dessa skyddsformer bör användas somstödjepunkter i ett nätverk som skapar förutsättning förbevarande av och biologiska mångfald. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bättre samordning mellan olikamyndigheter när det gäller bestämmelser och bidrag inomnaturvårdsområden i ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om strandskyddande åtgärder utefterden skånska kusten,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i övrigt anförts i motionen om den framtida miljön iSkåne,4. att hos regeringen begär förslag till sådanändring av vattenlagen som innebär prövning avbevattningsföretag i enlighet med vad i motionenanförts,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunala tjänstemän mednaturvårdsansvar.