mot · GJ02L11 · 1995-10-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:5 Lag om företagsrekonstruktion 1992 avgav insolvensutredningen sitt förslag till lag omföretagsrekonstruktion. Lagförslaget har beretts såväl underden borgerliga regeringen som under densocialdemokratiska. I huvudsak har insolvensutredningensförslag behandlats positivt av remissinstanserna.Lagförslaget har varit diskuterat en hel del i massmedia ochallmän enighet torde råda om det angelägna i att erhållaregler för att rekonstruera livskraftiga företag. Man kan frågasig varför en så angelägen och i sig föga politisktkontroversiell lagstiftning skall behöva över tre årsbehandling i regeringskansliet.Enligt vår mening beror dröjsmålet på att insolvensutredningen föreslagitdels att s k produktiva löner (intjänad lön samt uppsägningslön under den tiddriften vid företaget fortsätter, dock längst ) skall ha bättreförmånsrätt än företagshypoteket, dels att statens förmånsrätt för skatter ochavgifter slopas.Grunden till de två förslagen är enligt min mening följande. Somregelsystemet är utformat är konkurs en mycket attraktiv form förrekonstruktion av en verksamhet. Lönegarantin utgör ett huvudelementeftersom förmånsrätten för lönegarantin kommer efter företagshypoteket somofta innehas av en bank. Härigenom är arbetskraften sett ur konkurs-förvaltarens synvinkel en fri resurs. Verksamheten kan fortsätta medutnyttjande av lönegarantin utan att detta är företagsekonomiskt motiverat.Förkovran i boet kommer banken till del. I vissa konkurser sker en vissjustering p g a ett avgörande från i det s k minitubmålet,men effekterna härav är i det stora hela endast marginella. Lönegarantin harockså en tendens att snedvrida konkurrensen. Genom att s k produktivalöners förmånsrätt förbättras uppstår en situation som liknar den som gälldetidigare nämligen att vid fortsatt drift fick förvaltaren anställa berördpersonal och betala lönerna med boets medel d v s innan någon annanöverhuvudtaget fick betalt. Härigenom säkerställs att drift inte fortsätts ominte detta är företagsekonomiskt motiverat.När det gäller skatteprivilegiet har propositionen givit många övertygandeargument för att avskaffa detsamma. Däremot har inte tillräckligt tydligtangivits att genom statens förmånsrätt omöjliggörs i praktiken ackord.Härigenom kommer också möjligheterna att utnyttja den nya lagstiftningenatt allvarligt försvåras. Ett skäl varför staten så sällan accepterar ackord ärattstaten företräds av . Denna myndighet har som regelingen som helst affärsmässig kompetens utan har en rent administrativ fiskalinriktning. Om staten hade samma förmånsrätt som övriga fordringsägareskulle företagsrekonstruktionen underlättas, genom att hela borgenärs-kollektivet har samma intresse.Om skatteprivilegiet slopas skulle detta budgetmässigt vara en belastning,men denna skulle kompenseras genom att lönegarantins förmånsrätt för-bättrades, varför reformen blir statsfinansiellt neutral men med positivaeffekter för samhällsekonomin i stort.Skälet till att förmånsrätten för lönegarantin inte anses kunna förbättras äratt bankerna hävdar att urholkningen av företagshypoteket skulle äventyrakreditgivningen särskilt till småföretagen. Att detta inte är riktigt visas bl aav att godkänt insolvensutredningens förslag,och vid utarbetandet av Handelskammarens remiss har SE-Banken varitdelaktig. Kreditgivning och krav på säkerheter bestäms av helt andraförhållanden än utfallet på företagshypoteket i konkurser. Notera att Finlandnyligen infört regler om att viss kvotdel av företagshypoteket skall tillfalladet allmänna boet.Bankernas inställning till förslaget har bestämts av snäva egenintressenoch inte vad som är bäst för samhällsekonomin i stort. Bankernas agerande idenna sak har också bidragit till att lagstiftningsärendet dragit ut på tidentrots att näringslivet som helhet varit mycket angeläget om att snabbt få tillstånd en modern rekonstruktionslagstiftning.Slutligen har insolvensutredningen framlagt flera förslag av stor vikt fördet praktiska rättslivet och möjligheterna för lagen om företags-rekonstruktion att bli framgångsrik. I propositionen redovisas tekniska skäloch bristande utredningsunderlag för att nu inte genomföra förslagen. Pådetta stadium får kanske denna inställning accepteras, men man måsteunderstryka behovet utav att den utredning som kommer till arbetar snabbtoch återkommer med ytterligare reformförslag.Som ett udda inslag i förslaget om lag om företagsrekonstruktion harregeringen fogat in ett förslag om justering utav skuldsaneringslagen.Skuldsaneringslagen skall få vara tillämplig även då gäldenären fortsätternäringsverksamhet även om denna skall vara blygsam. Som insolvens-utredningen framförde är detta olämpligt. Remissinstanserna hadedå samma uppfattning. Det är utomordentligt viktigt att då man irättsordningen inför ett så pass kontroversiellt lagförslag som en skuld-saneringslag denna lags innebörd blir fullständigt entydig och inte kanmissförstås av någon. Detta för att upprätthålla den allmänna betalnings-moralen. Möjligheterna att missbruka lagen skall vara helt eliminerade. Harman försatt sig i en situation där man nödgas be om skuldsanering skall maninte kunna fortsätta näring i någon form. Att utöva näring även i begränsadomfattning måste motsvaras av en förmåga att under eget ansvar skötaekonomiska angelägenheter. Denna förmåga föreligger inte då man begärskuldsanering. En grundläggande förutsättning blir sålunda att skuldsaneringbara kan bli aktuellt för en person som helt avstår från att bedriva näring ochsom sålunda för sin utkomst är hänvisad till ett anställningsförhållande.Förutom rena gränsdragningsproblem förhåller det sig dessutom så att vid defall, som regeringen synes avse skall omfattas av undantagsbestämmelsen,verksamheterna sällan bedrivs lagligt i den meningen att ett omfattandeskatteundandragande snarare är regel än undantag. Härigenom skapassålunda en inkörsport för att missbruka skuldsaneringsinstitutet eller i vartfall tilltron till ifrågavarande institut. Dessa betänkligheter gör att lagförs-laget i denna del måste avvisas. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar om sådan ändring i förmånsrättslagen(1970:979) att dels nuvarande 11 § skall upphöra att gälla, dels attnuvarande 10 a § skall betecknas 11 § och att 12 och 15 §§ skall kom-pletteras med följande: 12 § "Löper en uppsägningstid underkonkursen gäller förmånsrätten endast som gäldenärensnäringsverksamhet fortsätter, dock längst ", 15 §"En fordran med allmän förmånsrätt tas i första hand ut ur egendomsom inte är föremål för särskild förmånsrätt. En fordran med allmänförmånsrätt enligt 10, 11 eller 12 §§ tas dock, om det behövs, ut förefordringar med särskild förmånsrätt enligt 5 eller 12 §§ i annan lösegendom än tomträtt",2. att beslutar om sådan ändring i lagen (1993:112) omackord rörande statliga fordringar m.m. att staten företräds avkronofogdemyndigheten,3. att avslår förslaget om ändring avskuldsaneringslagen.