ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GJ02L16 · 1995-10-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:5 Lag om företagsrekonstruktion ökade antalet konkurserdramatiskt. Från att ha legat kring 5 000 under mittenav steg antalet 1992 till toppnoteringen drygt21 000. Krisen har visat att nuvarande lagstiftning harbrister. Inte minst gäller detta möjligheten att rekonstrueraföretag utan konkurs.Förklaringarna till den finanskris som drabbade är flera. Sverigegenomled en finansiell kris med påföljande problem i bank- och fastighets-branschen. var de mindre företagen dåligt rustade med låg andeleget kapital och små möjligheter att klara egna kreditförluster. Ovanpå dettahar konkurslagstiftningen med stela regler och små incitament för parterna attverka för uppgörelser inneburit att många företag tvingats i konkurs antingendirekt eller som en följd av att viktiga kunder gått i konkurs. För att undvikaen liknande utveckling krävs insatser på flera områden.Skattelagstiftningen måste tillåta att företagen växer sig starka. börkonkurslagstiftningen ändras i syfte att öka incitamenten för samtliga in-blandade parter att sträva efter uppgörelse innan konkurs behöver tillgripas.Ytterligare en förklaring till den dramatiska ökningen av antalet konkurserär det svaga sakrättsliga skyddet för återtagandeförbehåll. Enligt nuvaranderegler gäller inte förbehållet i de fall köparen har tillåtelse att förfoga över delevererade varorna innan full betalning har erlagts. Leverantören saknardärmed separationsrätt och riskerar att själv gå i konkurs på grund avkreditförlusten. Regeringen föreslår ingen utvidgning av möjligheter att fåseparationsrätt vid återtagandeförbehåll. I stället innebär förslaget eninskränkning i förbehållets giltighet eftersom det riskerar att falla elleråtminstone frysas under rekonstruktionsförfarandet.Vid en jämförelse med länder i närhet som dessutom är viktiga förvår handel framstår det svenska skyddet som svagt . I till exempelDanmark, och kvarstår skyddet i varje fall till dess köparenfaktiskt har förfogat över varorna. Ett gällande återtagandeförbehåll innebär idessa fall att säljaren har separationsrätt till konkursen och följaktligen fårhämta tillbaka de levererade varorna. Det sakrättsliga skyddet föråtertagandeförbehåll bör därför stärkas så att separationsrätt erhålles tilldessatt köparen faktiskt har förfogat över de levererade varorna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förstärkt sakrättsligt skydd föråtertagandeförbehåll.
mot · GJ02L17 · 1995-10-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:5 Lag om företagsrekonstruktion I propositionen föreslås en ny lag om företagsrekonstruktion.I den allmänna motiveringen (sid 63) sägs att alla näringsidkare oberoendeav associationsform kan komma i fråga för företagsrekonstruktion.En av konsekvensändringarna i annan lagstiftning innebär att 13 kap. 20 § iaktiebolagslagen ändras vad avser domstolsåligganden där bestämmelsernaom offentligt ackord ersätts med bestämmelse om företagsrekonstruktion.Mot denna bakgrund noterar vi med förvåning att motsvarandekonsekvensändring inte föreslås i lagen (1987:66) om ekonomiska föreningar.Vi bedömer det visserligen typiskt sett inte som något särskilt framträdandebehov av företagsrekonstruktion vad gäller ekonomiska föreningar, menbedömer det som angeläget med en likabehandling så länge inget talar förmotsatsen. Vi har i sammanhanget också noterat att användandet avbegreppen rätten och tingsrätten inte är konsekvent i nu gällande lagstiftning.Propositionen får i denna del anses stå i strid med uttalandeunder (rskr. 1993/94:222) om likabehandling av olika företags-former. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om sådana ändringar i annan lagstiftning attbestämmelserna om företagsrekonstruktion också omfattar ekonomiskaföreningar.
mot · GJ02L2 · 1995-10-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:10 Års- och koncernredovisning I ett samhälle som bygger på marknadsekonomiska grunderkrävs bl.a. en godtagbar finansiell information inomnäringslivet, alltså en information om företagens ekonomiskautveckling och deras ställning vid vissa bestämda tidpunkter.Sådan ekonomisk redovisning ska ge underlag föruppföljning av företagens verksamhet. Denna information ärav stor betydelse för företagets ägare, kreditgivare,leverantörer, kunder och anställda. I en tilltagandeinternationalisering måste den nationellaredovisningsregleringen harmoniseras för att den finansiellainformationen ska erhålla internationell användbarhet.Föreslagen harmoniseringFinansiell information handlar alltså främst om regler ellernormer för företagen beträffande årsredovisning,koncernredovisning och delårsrapporter. I finns enomfattande lagstiftning och annan normgivning. Nuföreligger ett stort behov av reformering.Det ställs nu genom det svenska EU-medlemskapet krav på en omfattandeanpassning av den svenska redovisningsregleringen till EU:s direktiv. Så skergenom nu föreliggande proposition.Otillräcklig samordningEn anpassning av redovisningsregleringen enligt EU:sriktlinjer är dock otillräcklig. Näringslivet inklusive detsvenska blir alltmer internationellt inriktat med verksamhetallt oftare även utanför EU. Det självklara målet måste varaen global samordning av redovisningsregleringen. Detta ärnaturligtvis lättare att säga än att genomföra. Men målet får ivart fall ej motverkas genom nationell lagstiftning.Ett internationellt samordningsarbete pågår på många håll bl.a. inom FNoch . ()bedrivs ett synnerligen intensivt standardiseringsarbete. Detta organ besitteren stor sakkunskap med bred förankring och dess rekommendationer har fåttstor acceptans i många länder. föreligger en risk för konflikt mellan EUoch . Detta vore synnerligen olyckligt och måste undvikas. Här måsteSverige aktivt bidraga till att hitta en godtagbar lösning.Sammanfattande slutsatsDet föreligger naturligtvis ett stort behov av en bredinternationell samordning på redovisningsområdet. Dennasamordning måste givetvis omfatta mer än EU-länderna ochhelst innefatta även USA.Den nu föreslagna EU-anpassningen får ses som ett steg på vägen för attuppnå en sådan samordning. Men därutöver måste särskilt inom EUkraftfullt verka för att uppnå målet alltså global samordning av redovis-ningsregleringen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bred internationell samordning på redovis-ningsområdet.
mot · GJ02L5 · 1995-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:43 Vissa arrenderättsliga frågor I propositionen föreslås bland annat vissa förändringar iarrendelagstiftningen som rubbar balansen mellan ägaren ocharrendatorn och minskar utrymmet för avtalsfrihet när detgäller jordbruksarrenden.Lagförändringar som stärker arrendatorns ställning på bekostnad avmarkägarens kan hindra uppkomsten och närvaron av en väl fungerandemarknad för jordbruksarrenden och försvåra för nya arrendatorer att fåarrenden. Ett mycket starkt lagskydd för arrendatorerna kan gynna dem som har arrenden, men kan också leda till att potentiella arrendatorer iframtiden får svårare att få jordbruksarrenden.Om förhållandet mellan ägare och arrendator förskjuts till markägarensnackdel och om utrymmet för avtalsfrihet inskränks riskerar det att leda tillatt markägarna finner utarrenderingsalternativet mindre attraktivt vid beslutom förändrade verksamhetsformer. Det bör påpekas att det för markägarenfinns en rad andra valmöjligheter som alternativ till utarrendering.Markägaren kan t ex avstå från att arrendera ut jorden, välja korttidsarrenden,sälja jorden, förändra markanvändningen från åkerbruk till annan användningeller fortsätta att bruka jorden själv.Väljer markägarna i större utsträckning att inte arrendera ut jordenresulterar det i att färre arrenden kommer ut på marknaden. Möjligheternakommer då att försämras att starta och driva jordbruk med begränsademängder eget kapital. Det torde ligga ett starkt allmänintresse i att det finnsgoda möjligheter att starta nya jordbruksföretag och att utöka befintligajordbruksföretag trots begränsade mängder eget kapital. Ett högtnyföretagande inom jordbrukssektorn garanterar en hård konkurrens.Propositionen bör därför avslås vad gäller de förslag som rubbarförhållandet mellan markägaren och arrendatorn och som inskränkeravtalsfriheten. Det gäller förslaget till utvidgning av arrendatorns rätt tillersättning av markägaren för avhjälpande av skador på fastigheten, förslagetatt markägaren skall tvingas ersätta arrendatorn för viltskador om arrendatornsaknar jakträtt på arrendestället, förslaget att ge arrendatorn rätt attdeponeraarrendeavgiften hos utan att mista arrenderätten samt förslagetatt vid gemensamt arrende ge medarrendator rätt att överlåta sin del avarrendet till annan medarrendator som är make eller avkomling tillöverlåtaren.I syfte att inte skada marknaden för jordbruksarrenden och försämramöjligheterna för potentiella arrendatorer att erhålla arrenden föreslår vi attavtalsfrihet skall råda på ovanstående punkter i arrendelagstiftningen.I propositionen finns även ett förslag som gäller vissa bostadsarrenden samtett förslag som gäller ändrade regler vid av arrendesyn, vilket ärneutralt vad gäller förhållandet mellan jordägare och arrendator. Dessaförslag rubbar inte balansen mellan ägare och arrendator samt inskränker intepå avtalsfriheten vid jordbruksarrenden. Därmed riskerar de inte att skadamarknaden för jordbruksarrenden. Förslagen bör därför godkännas avriksdagen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1995/96:43 i berörda delar i enlighetmed vad som anförts i motionen.
mot · GJ02L6 · 1995-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:43 Vissa arrenderättsliga frågor Stora delar av regeringens proposition 1995/96:43 Vissaarrenderättsliga frågor innebär bra förändringar för attförbättra arrendatorns ställning i ett arrendeförhållande. Dettagäller särskilt förslaget om reglering av viltskador.En fråga har dock, enligt min mening, inte fått en tillfredsställande lösningi propositionen. Det är frågan om besittningsskydd vid överlåtelse avgemensamt arrendatorskap. Propositionen föreslår en lösning som innebärsådan överlåtelserätt enbart för make och avkomling.Gällande rättsläge innebär att kvarvarande jordbruksarrendator endast ibegränsad omfattning är berättigad att stå kvar som arrendator när enmedarrendator lämnar arrendeförhållandet. Förhållandet att en överlåtelsesker till medarrendator behandlas principiellt på samma sätt som när enarrendator önskar sätta en från arrendeförhållandet fristående person i sittställe. Regeringens förslag innebär att detta förändras vad gäller make ochavkomlingar. Förändringen bör enligt min mening gälla för samtligamedarrendatorer. För den enskilde jordbruksarrendatorn, som kanske underlång tid verkat på arrendestället, måste det vara av stor betydelse att ha en ilag tryggad rätt att kvarstå som arrendator om medarrendatorn av någonanledning skulle vilja lämna sitt arrendatorskap.Ett arrendeförhållande innebär ett stort ekonomiskt engagemang, varför ettförtida avträde kan få stora ekonomiska konsekvenser. Många arrendatorerhar gjort stora investeringar i såväl drift som anläggningar. Det är därförviktigt att det skapas en laglig möjlighet för kvarvarande arrendator att efterjordägarens godkännande få fortsätta driften som ensam arrendator. Omjordägaren inte godtar förändringen ska tillstånd kunna erhållas frånarrendenämnden. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådan ändring iproposition 1995/96:43 Vissa arrenderättsliga frågor att medarrendatoralltid skall ha besittningsskydd vid överlåtelse av gemensamtarrendatorskap.
mot · GJ02L8 · 1995-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:43 Vissa arrenderättsliga frågor Regeringen har i proposition 1995/96:43 föreslagit att någonlagstadgad kollektiv förhandlingsrätt inte skall införas. Denkartläggning som regeringen har gjort har enligtpropositionen inte gett stöd för slutsatsen att det förnärvarande behövs några lagstiftningsåtgärder på området.Vid den hearing som anordnade var detemellertid främst representanter för jordägarna som hävdade att kollektivförhandlingsrätt inte behövs. Arrendatorernas representanter hade raktmotsatt uppfattning om detta. Av propositionen framgår att arrendatorernasuppfattning om problemen med den nuvarande ordningen välöverensstämmer med beskrivningen i motion 1990/91:L502 där frågan omlagstadgad förhandlingsrätt för arrendatorer väcktes.Det är utmärkt att regeringen nu har redovisat sin kartläggning av dennafråga. Vi måste emellertid med beklagande konstatera att regeringen grundarsin bedömning av lagstiftningsbehovet främst på de synpunkter som framförtsav jordägarna och närmast helt bortser från arrendatorernas erfarenheter.Regeringens förhoppning är att parterna på frivillig väg skall komma framtill överenskommelser som eliminerar behovet av lagstiftning. Det ärnaturligtvis lovvärt om så kan ske. Mot bakgrund av vad jordägarnasrepresentanter har framfört i ärendet drar vi emellertid slutsatsen att dessainte utan vidare kommer att medverka till detta.Det är därför enligt vår uppfattning nödvändigt att regeringen noggrantföljer utvecklingen på området, håller underrättad och skyndsamtåterkommer med förslag till lagstiftning om det visar sig att problemen inteundanröjs genom frivilliga överenskommelser. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kollektiv förhandlingsrätt förbostadsarrendatorer.
mot · GJ02L9 · 1995-10-25 00:00:00 — med anledning av prop.1995/96:16 Ändrade regler om bärgning de Gröna är positivt till att konventionen ombärgning nu föreslås ratificeras. Konventionen ger ett stärktskydd för den miljön i samband med haverier.I konventionen och den föreslagna lagregleringen begränsasmiljöskadebegreppet till kustfarvatten, inre vatten eller områden i omedelbarnärhet av sådana farvatten. Detta innebär att lagstiftningen inte ekonomisktuppmuntrar särskilda ansträngningar för att hindra eller begränsa miljöskadorute till havs i samband med bärgning. Vi anser att tillämpningsområdet i 16kap. 1 § sjölagen bör utökas så att begreppet miljöskada omfattar det öppnahavet. bör internationellt verka för att det geografiskatillämpningsområdet i konventionen om bärgning vidgas till att även omfattaskador på det livet eller tillgångar som sker på öppet hav.Definitionen för miljöskada i kapitel 1, artikel 1 i konventionen bör ävenomfatta det öppna havet.Varje oljetransport och varje borrning till havs innebär risk för miljöskada.En utblåsning av olje- eller gaskälla kan få förödande konsekvenser. Vid bådeprovborrningar och kommersiell utvinning från oljeplattformar förekommeralltid ett visst spill. kontrolleras oljeplattformarna av dess flaggstater. Viföreslår att inom ramen för IMO (International MaritimeOrganization) skall verka för att ett internationellt regelverk för plattformarupprättas.Sverige bör också arbeta för att sanering och omhändertagande av militäralämningar skall komma till stånd. Som ett exempel kan ges de atomubåtarsom ligger och rostar sönder i . Det krävs ett kraftfullt internationelltagerande och stora ekonomiska resurser för att komma till rätta med dennatickande miljöbomb. Plutonium har en halveringstid och äroerhört giftigt. Vi föreslår att förbud mot dumpning av militära skrov införs isjölagen. bör även verka för att dumpning av militära skrov förbjudsinternationellt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utöka miljöskadebegreppet i sjölagen till attomfatta även det öppna havet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall verka för attmiljöskadebegreppet i konventionen om bärgning skall omfatta detöppna havet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om internationellt regelverk för oljeplattformar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förbud mot dumpning av militära skrov införsi sjölagen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall verka för ett internationelltförbud mot dumpning av militära skrov.
mot · GJ02N2 · 1995-10-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:3 Postens finansiella tjänster Posten som fullvärdig bankI har bankverksamheten varit en naturlig delav verksamheten på postkontoren runt om i landet. Dettavarade då Postbanken och Kreditbankenfusionerades och blev . En av avsikterna med dettavar att postens kontorsnät skulle utnyttjas. Utvecklingen harinte gått i den riktningen. I stället har banken gjort sig meroch mer oberoende av posten. Köpet av Nordbanken 1990och fusionen av 1993 har bidragit till detta dåNordbanken nu har ett eget kontorsnät som passar derasmarknadsbehov.I proposition 1995/96:3 har regeringen presenterat förslag på utökademöjligheter för posten att tillhandahålla finansiella tjänster. Dessa förslag ärbra men ej tillräckliga. finns följande begränsningar:- är enbart ett betalningsförmedlande institut.-- Inga långa krediter får ges.-- Ingen debitering/kreditering av andra bankers konton.-- Ingen sparkontorörelse.-- Tak på utlåning.-- Autogirofrågan ej löst.-Med dessa negativa faktorer skall Posten "konkurrera på likavillkor" med andra banker. Låt i stället ABbli vår nya postbank. Ta bort de restriktioner som finns ochplanera så att den blir en fullgod bank som kan konkurrera pålika villkor som andra banker. Vi behöver detta eftersomkonkurrensen inom bankvärlden är bristfällig. Med dennaargumentation har vi tidigare öppnat för en ökad konkurrens,vilket inneburit att utländska banker etablerat sig här.Samtidigt har nya svenska banker startats men tyvärr oftainom smala nischer. Här har vi däremot en möjlighet att fåytterligare en svensk bank med rikstäckande verksamhet ochen heltäckande service. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att Posten skall få fullständiga bankrättigheter.
mot · GJ02N3 · 1995-10-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:3 Postens finansiella tjänster Regeringen vill i propositionen utöka Postgirots möjligheteratt tillhandahålla finansiella tjänster. Man vill dock inte gePostgirot möjlighet att utvecklas till en vanlig bank.Just har staten släppt ut av aktiekapitalet i tillförsäljning på marknaden. Avsikten är att senare gå vidare med försäljningenav Nordbanken. har från början motsatt sig denna utförsälj-ning. Vi har ansett att staten mycket väl kan ha en bank kvar för att användaden i konkurrensbefrämjande syfte. Dessutom anser vi att det finns storamöjligheter att få tillbaka en del av det bankstöd som gått ut till främstNordbanken genom att ta hem vinster framåt.Nu vill Postgirot utvidga sin bankrörelseverksamhet. Detta förvägras demav regeringen, även om möjligheterna att utveckla finansiella tjänsterutvidgas. Vi anser att Postgirot bör utnyttjas för att skärpa konkurrensenmellan bankerna, för att pressa vinstmarginalerna och få ned avgifter ochräntor. Vi anser också att måste få möjligheter att kompensera sigför de neddragningar av statliga anslag som gjordes i budgetpropositionen.Vänsterpartiet anser att Postgirot skall få möjlighet att utveckla enfullständig bankrörelse med den inskränkning som också regeringen gör vadgäller värdepappersrörelsen. Vi anser, som regeringen, att vissa restriktionerskall bibehållas för att begränsa riskerna. Postgirot kan senare kommatillbaka med en ny begäran vad det gäller detta område.I övrigt anser vi att Postgirot bör få möjlighet :1. att utveckla en sparkontorörelse2. att lämna krediter än . Speciellt i samband medbyggnadskreditiv och leasingavtal kan detta ha betydelse, menar . att taken för räntebärande inlåning och krediter m.m. skall slopas hosPostgirot.Med andra ord vill ha somjust en komplett bank med de inskränkningar som nämntstidigare. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om inriktning och begränsning av PostgirotBank AB:s bankrörelseverksamhet i enlighet med vad som anförts imotionen.
mot · GJ02N4 · 1995-10-19 00:00:00 — med anledning av skr. 1995/96:20 redogörelse för företag med statligt ägande Statens ägarpolicy skaredovisas och godkännas avriksdagen!Staten äger ett stort antal företag, många med betydandestorlek och med stor betydelse för svenskt näringsliv ochekonomi.Vi anser att staten ska begränsa sitt ägande av företag till ett minimum somska motiveras av mycket starka allmänna intressen. Ett exempel på ett sådantallmänt intresse kan vara naturliga monopol som i privata händer sannoliktskulle medföra väsentligt högre kostnader och/eller lägre servicenivå förallmänheten. Ett annat exempel är skäl som talar för rikets säkerhet.Däremot anser vi inte att motiv som insyn i olika företagssektorer,inleveranser av vinster till staten eller styrning av den ekonomiskautvecklingen är godtagbara för att staten ska äga företag.Statliga uppköp och försäljningar av företag ska, bl.a. av ovanstående skäl,enligt vår mening alltid avgöras av riksdagen.I årets redogörelse för det statliga ägandet redovisas inte vilken ägarpolicystaten har i sina företag. Det finns inte redovisat någon övergripandeägarpolicy. Det redovisas inte heller någon ägarpolicy för varje enskiltföretag.Vi anser att statens ägarpolicy skall redovisas för på ett samlatoch lättbegripligt sätt. På så vis ges de folkvalda och allmänheten möjlighetatt diskutera och förändra det statliga ägandet. Det är enligt vår meningviktigt att så sker i en öppen demokrati.Om det skulle bli ett alltför omfattande arbete att göra denna redovisningvarje år bör det kunna räcka att det sker en gång för varje företag under enmandatperiod. Lämpligen bör det kunna ske inom ramen för den nu aktuellaskrivelsen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär redovisning av ägarpolicy förstatligt ägda företag i enlighet med vad som anförts i motionen.