mot · GI02T912 · 1995-01-25 00:00:00 — En framgångsrik regionalpolitisk åtgärd är 70-taletsomlokalisering av ett stort antal statliga myndigheter frånStockholm till mellanstäder med roll av storstadsalternativ.Det dåvarande trycket på med risker föröverhettning lättade. Personalavgången skapade utrymmeför att höja kompetensnivån i verken genom nyrekrytering urde stora årskullar som lämnade det då utbyggdahögskolesystemet. Staten fick lägre kostnader för sin egenverksamhet. Enligt Statskontorets utvärdering uppgickvinsten /87 till om året.Sist men inte minst kom de utflyttade verken ochmyndigheterna att få stor betydelse för regionernas förmågaatt växla om till en mer kunskaps- och tjänsteorienteradutveckling.Nu börjar nya behov av att utveckla verkens kompetens attgöra sig gällande. kan man notera tendenser till attde storstadslokaliserade universiteten och högskolorna bliralltmer lokala i den meningen att de huvudsakligen försörjerden egna regionen med arbetskraft. Detta kan , ominget görs, leda till växande krav från statliga verk att flyttaåter till storstadsområdena. Oroande signaler finns. fusionerades med flyttadehuvudkontoret från till . Dettafår på inga villkor bli mönsterbildande.Men hänsyn såväl till effektiviteten i statens egenverksamhet som till regionernas förmåga att bidra tillsamhällsutveckling och tillväxt bör det istället vara en förstarangens angelägenhet att bygga upp goda kunskapsmiljöer ide berörda mellanstäderna. Dessa miljöer måste ha breddoch allmängiltighet för att tjäna regionens egen utvecklinglikaväl som att möjliggöra rekrytering och mångsidigutveckling av verkens kompetenser. bör självaförekomsten av de statliga verksamheterna och deraskompetenser utnyttjas för att skapa sådana djupa och rikaforskningsmiljöer som de mindre/medelstora högskolornabehöver för att utvecklas positivt.Den utbyggnad regeringen föreslår för de mindre ochmedelstora högskolorna ligger väl i linje med det fördaresonemanget. Hanterandet av dessa högskolor präglas dockalltjämt av väl mycket schablontänkande och enklalikhetsprinciper i medelstilldelning och dylikt. Vi menar attutvecklingen nu måste drivas vidare mot ett mycket mereffektivt utnyttjande av de synergieffekter som regionalt ärmöjliga att uppnå. Den profilering och individualisering avforskningsverksamheterna som blir följden bör, välutformade, ge fördelar för hela högskolan.De antydda möjligheterna kan illustreras medförhållandena inom transportområdet. visade är områdetunderförsörjt med forskning. Ekonomiska resurser hartillförts genom KFB och ökade FoU-budgetar inom bl.a.Vägverket och . De institutionella och personellaresurserna för att bedriva kvalificerad forskning motsvarardock inte områdets betydelse. Det saknas bl.a. utveckladeinstitutioner för samhällsvetenskaplig forskning liksom förbrett vetenskaplig forskning kring transporter som isamhället integrerade system. Samspelet transporter--informationsteknologi på olika plan hör också till deområden som saknar resurser för långsiktigkunskapsuppbyggnad.Transporterna har stor och mångsidig betydelse för miljöoch användning av naturresurser. Omvänt kan man anta attkraven på ekologisk uthållighet i det framtida samhället fårdjupgående strukturella återverkningar påtransportsystemen. Som problematik är miljöfrågansannolikt större än trafiksäkerhetsfrågan. Medan den senaretill hanterades av ett särskilt ämbetsverk saknarde statliga transportverken miljökompetens av enstillnärmelsevis samma omfattning. Situationen har sinmotsvarighet på forskningssidan. De institutionellaresurserna för långsiktigt kunskapsuppbyggande forskningär ytterst begränsade.De högre utbildningarna är smala, huvudsakligeningenjörsutbildningar med inriktning på nybyggande avtrafikleder. Drift- och underhållsfrågor liksom breda frågorom transportsystemen som sådana, om transporter ochsamhälle, eller om transporter och miljö är knappast allsföreträdda. Det är därför i ett nationellt perspektivnödvändigt att bygga upp nya och förstärka befintligainstitutionella resurser inom transportområdet.Den nuvarande forsknings--utbildningsstrukturen ärsplittrad och saknar samband med verkens lokalisering. Föratt balansera bristerna har /medstöd av och börjat bygga upp Centrumför transport och samhälle (CTS) i . Centret harutvecklats snabbt både i volym och kvalitet. Kontaktnätetrymmer såväl internationella forskningsinstitutioner somnyckelföretag såsom ABB Signal. Avtal om samarbete medUppsala Universitet (UU) och KTH innehåller bådeprofessorsprogram om fem tjänster och utbildning avcivilingenjörer. Arbetet går vidare med sikte på att införnästa treårsperiod presentera förslag som i vidgad samverkanmed UU och KTH utvecklar CTS till en internationelltransporthögskola.Mot bakgrund såväl av bristerna i institutionellforskningskapacitet som av verkens behov avkompetensutveckling, inte minst vad gäller miljöfrågorna, ären kraftfull utbyggnad motiverad. Själva storleken gör detsamtidigt nödvändigt att forma den nya enheten motbakgrund av någon idé till nationell strukturplan. En sådanskulle t.ex. kunna innebära att de tekniska högskolornavidareutvecklas från sina tekniska utgångspunkter ochrespektive profiler. Forskningen vid Universitetprofileras mot sjö- och luftfart, eventuellt också mot sådanasystem- och strukturfrågor som ITs ökade användning på allaplan kommer att aktualisera. Den internationellatransporthögskolan i /vidareutvecklar enprofil med breda samhällsvetenskapliga frågor, ekonomi,trafiksäkerhet och IT-tillämpning i ban- och vägsystem. Storkapacitet bör dessutom skapas för forskning omkringekologisk uthållighet och transportsystemens struktur.Lämpliga delar av VTIs kompetens skulle med en sådanuppläggning kunna integreras i dessa högskolecentra ochåterstoden t.ex. förvandlas till ett branschforskningsinstitutfinansierat av transportbranschen och av transportverken iBorlänge och förlagt dit. Med och ocksåmedverkande finansiellt i uppbyggnaden avtransporthögskolan skulle man på det sättet åstadkomma ettnationellt i /med en uniksamverkan mellan statliga verk, företag ochhögskoleväsende.Även andra nationella strukturer kan tänkas. Vi har medvår redovisning närmast velat illustrera vårt inledanderesonemang om möjliga synergieffekter med samtidigafördelar för statlig sektorverksamhet, regional utvecklingoch högskoleutbyggnad. Andra mellanstäder med andrastatliga verk har säkerligen motsvarande möjligheter. Därförär det angeläget att regeringen uppmärksammarmöjligheterna och inför nästa treårsperiod ger utrymme förde olika högskolorna att i sin planering effektivt ta dessamöjligheter tillvara. Behovet av besparingar i statsbudgetengör det dubbelt angeläget att rationella sektorsöverskridandeinitiativ inte hämmas av snäva planeringsdirektiv. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ett nationellt iFalun/med samverkan mellan statliga verk, företagoch högskolan.