mot · GI02Ju20 · 1995-05-08 00:00:00 — med anledning av skriv. 1994/95:217 Samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten Skrivelsen i sin helhet ger uttryck åt en viljeriktning inomdetta område som är bra, och huvuddelen avåtgärdskatalogen är också helt riktig. Av särskilt värde ärambitionen att vidtaga åtgärder för att samordna statensåtgärder mot ekobrott samt att förtydliga och förenklaregelverket, särskilt med avseende på skattelagstiftningen,samt att se över myndighetsstrukturen med sikte mot ensärskild central myndighet mot ekobrott.Ekobrottsligheten är ett uttryck för ett systemfel ochskrivelsen ger också uttryck för att hela samhället måste drasin i förfarandet för att verksamma och varaktiga resultat skalluppnås. Det gäller enskilda arbetsgivare och företagare,myndigheter och organisationer. Reglerna måste vara brettförankrade ute i samhället för att få genomslag. Dennaförankring kan inte uppnås genom tvång, utan måsteetableras genom att många människor ställer sig solidariskatill reglerna och till dem som har att ombesörja att deefterlevs. Ett stort ansvar faller på politikerna, att somlagstiftare agera i enlighet med det allmännarättsmedvetandet.Mot bakgrund av det ovan sagda innefattar skrivelsennågra åtgärder som inte är lämpliga. Det gäller införandet avden gamla skatteflyktsklausulen och att redan revideraresultatet av arbete inomskatteuppbörden.Skatteflyktsklausulen har ingen som helst betydelse för attstävja den ekonomiska kriminaliteten. Då den gälldetillämpades den ytterst sällan. De skattekriminella är heltimmuna mot lagstiftning av detta slag. Däremot skaparreglerna stor osäkerhet och olust inom det etablerade ochseriösa näringslivet och för lojala skattebetalare. Denna olustbidrar allvarligt till att undergräva solidariteten medskattesystemet i dess helhet, vilket är ett allvarligt avbräck ikampen mot den ekonomiska kriminaliteten.Den tidigare sekreteraren i 1992 årsrättssäkerhetskommitté, , har i sin under1995 framlagda doktorsavhandling om legalitetsprincipenvid inkomstbeskattning visat att skatteflyktsklausulen stridermot grundlagen. Detta är heller inte särskilt överraskande.Syftet med klausulen är ju att domstolen i efterhand skalltäppa till luckor som uppkommit vid lagstiftningen och somutnyttjas av de skattskyldiga. Härigenom överförs i realitetenlagstiftningsmakten från till domstolarna.Domstolen dömer inte efter lag, utan får själv skapa de reglerden skall tillämpa i det enskilda fallet. Detta skaparrättsosäkerhet och retroaktiv rättstillämpning, allt principersom bryter mot västerländsk rättskultur.I åtgärdskatalogen nämns också att skattekontrollen skallbli effektivare och att de regler som infördes p.g.a.Rättssäkerhetskommitténs arbete skall revideras. Först skallnoteras att det stora och avgörande problemet i kampen motden ekonomiska kriminaliteten inte är att för få brottupptäcks, utan att större delen av de brott som upptäcks intebeivras.Härutöver gäller att skattekontrollen och revisionen måsteske på ett rättssäkert sätt, och skattemyndigheterna måsteagera så att allmänheten får förtroende för deras sätt attarbeta. gjorde en kvalificeradgenomgång av de faktorer som skulle vägas mot varandra vidbedömningen av vad rättssäkerheten och vad effektivskatteuppbörd kräver. Utredningen var enig ochremissutfallet till helt övervägande del positivt.Lagstiftningen är sålunda brett förankrad. Lagstiftningenbygger på principen att den skattskyldige är hederlig ochintill dess misstanke om annat föreligger, skall tvångsmedelinte användas. Samma princip gäller för polisens arbete.I slutet av 1970-talet och gjordes enomfattande satsning mot den ekonomiska brottsligheten.Mot slutet av 1980-talet hade denna satsning klingat ut helt.En anledning till misslyckandet var att reglerna ochåtgärderna inte var förankrade hos juristkåren och inte helleri näringslivet. Även om dessa grupper inte representerar ettfolkflertal, är de avgörande för att ekobrottsbekämpningenskall bli framgångsrik. Ekobrottsbekämpningen måste varaen legitim del i ett fritt demokratiskt västerländsktkultursamhälle och inte enbart ett uttryck för enmaktdemonstration från en tillfällig folkopinion till gagn förvissa särintressen.När det gäller myndighetsstrukturen och en eventuellcentral myndighet mot ekobrottsbekämpning, bör övervägashur lagföringen skall äga rum. Mycket talar för att åklagarensroll bör ses över och att man skiljer på funktionen att varaförundersökningsledare i brottmål och att utföra talan infördomstol i samma brottmål. Helt skilda egenskaper torde varaav betydelse i de olika faserna av en brottsutredning. Det börövervägas om inte centralmyndigheten skall kunnabemyndigas att utnyttja processadvokater vid utförande avåtal i komplicerade ekobrottmål.Skrivelsen innefattar inte någon definition på ekonomiskbrottslighet och det är naturligtvis svårt att finna enheltäckande definition på detta fenomen. Om emellertidmyndigheternas arbete i prioriteringshänseende skall styrasav begreppet ekonomisk brottslighet, måste någon form avdefinition införas eller de brottstyper som avses helt räknasupp, så att en viss stadga nås vid tillämpningen av reglerna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skatteflyktsklausul,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rättssäkerhet vid beskattning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förundersökning vid brottmål,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en central myndighet förbekämpning av ekobrott.