mot · GJ02Fi15 · 1995-11-21 00:00:00 — Det är naturligtvis sant i så måtto att en högretillväxtgenererar fler riktiga arbeten än en lägre. Likväl kommer tillväxt i sig inteattkunna bidra till att arbetslöshetsproblemen löses. Omvänt gäller dessutom attom inte arbetsmarknaden kan fås att fungera bättre , kommertillväxten att bli mindre än den eljest skulle kunna bli.Det är en ofrånkomlig slutsats att regeringspolitiken sedan förra höstensval misslyckats med att pressa tillbaka arbetslösheten. Få av de förslagregeringen nu presenterar är ägnade att göra bedömningen för de kommandeåren ljusare. Att socialdemokraterna i praktiken accepterar en arbetslöshet pånivån är ett historiskt nederlag.Regeringen sätter sin tilltro till vad den kallar sysselsättningsunionen inomEU. Stor osäkerhet råder emellertid om huruvida den föreslagnafördragsförändringen är acceptabel för andra länder. Oavsett detta ärsysselsättningsunionen tom så länge inte varje regering i respektive land ärberedd att föra en politik som nationellt främjar tillväxten av nya riktigaarbeten. Den socialdemokratiska regeringen i har i dessa hänseendenhittills snarare varit traditionalistiskt motsträvig än dynamiskt nydanande. LönebildningenLönebildningen måste främja en större lönevariation. Enklarearbeten skall kunna utföras till rimliga löner. Hårt arbete,kunnande och skicklighet skall premieras.I propositionen säger sig regeringen vara oroad över attlöneutvecklingen inte är förenlig med den ekonomiskapolitikens krav. Det är också uppenbart att de avtal somhittills slutits ligger på en högre nivå änproduktivitetsutvecklingen motiverar. För att råda bot pådetta problem avser regeringen inbjuda arbetsmarknadensparter till överläggningar.Det är emellertid bara lönenivån som sådan som oroar regeringen. Attlönespridningen är liten ser regeringen inte alls som någon nackdel. Tvärtommotsätter man sig uttryckligen en lönebildning med mer dynamiska inslag.Propositionens hela syn på lönebildningen är enligt vår mening illa ägnadatt skapa de nödvändiga förutsättningarna för tillväxt. Det är helt enkelt intemöjligt att sluta en central överenskommelse med en struktur som fungerarpå en alltmer varierad arbetsmarknad.Att regeringen avvisar varje tanke på en mer varierad lönesättning äroklokt av flera skäl. Dels leder en sådan syn till att många arbeten, som intekräver lång erfarenhet eller utvecklad kompetens, aldrig kommer ut påmarknaden, dels leder den till att utbildningsinvesteringar kommer att lönasig illa.Lönerigiditet resulterar därmed såväl i högre arbetslöshet som i risker förkompetensunderskott eller kompetensflykt. Ingetdera ligger i Sverigesintresse.Vid sidan om en skola som är tydlig och ställer bestämda krav är detfrämst genom lönebildningen som unga människor får signaler om lämpligutbildningsinriktning, t.ex. vid universiteten och högskolorna. Fungerarlönebildningen väl, som den högre utbildningens institutionertillerkänns betydande frihet från staten, kommer flera att studera t.ex. teknikoch naturvetenskap.Staten - och kommunerna - har enligt vår mening en betydelsefull uppgift,när det gäller att skapa förutsättningar för en mer ändamålsenliglönebildning. Den viktigaste insatsen i denna riktning vore att avveckla deregler, t.ex. inom lagstiftningen om kollektivavtal, som motverkar ettmera modernt synsätt på lönebildning och att konkurrensutsätta offentligverksamhet som i praktiken drivs som monopol.Vi finner det för vår del angeläget att förändringar kommer till stånd såvälnär det gäller lagstiftningen om kollektivavtal som i fråga om de offentligamonopolen. Mindre krångelArbetslagstiftningen bör förenklas i två steg. Redan den1 bör arbetsmarknaden avregleras enligt deprinciper som rådde före . Det innebär bl.a.att det blir lättare att nyanställa.I ett andra steg bör en mera genomgripande avregleringkomma till stånd, inte minst vad gäller lagstiftningen omkollektivavtal. Den arbetsrättsliga lagstiftningen bör förenklas.I en enda lag bör de grundläggande villkoren i arbetslivetanges. Avtalen görs mera individuella.Som vi just diskuterat är den svenska arbetsmarknaden starktreglerad. Orsakerna härtill kan till en del sökas iindustrisamhällets ursprungliga sociala brister, men också ien uppenbar facklig och politisk strävan att bibehållakontrollen över regelsystemen och göra arbetsvillkoren sålika som möjligt, oberoende av arbetsplats.I en alltför hårt reglerad arbetsmarknad ligger en huvudorsak tillföretagsamhetens stagnation i under . Att intearbetslösheten exploderat tidigare kan tillskrivas den offentliga sektornstillväxt. Just denna expansion visar sig nu vara en huvudorsak till denekonomiska stagnation som regeringens proposition säger sig vilja kommatillrätta med.Nedanstående diagram illustrerar arbetslöshetens utveckling historiskt medtvå olika antaganden.Diagram 13.1Arbetslöshet och offentlig sysselsättningEn annan faktor av betydelse för den högasysselsättningsgraden under har variten generös tillämpning av socialförsäkringssystemen.Härigenom doldes en växande arbetslöshet undernedgångsperioder. Detta var särskilt markant under senarehälften av . Den höga frånvaron då tvingade framen betydande överanställning som förklarar en del av dendramatiskt snabba ökningen av arbetslösheten från 1990.Den svenska arbetsmarknaden har också präglats av bristsituationer.Flaskhalsar i produktionen har uppstått mycket snabbt i konjunktur-uppgångar. Tillgången på utbildad arbetskraft, såväl högutbildade somyrkesarbetare m.fl. kategorier, har varit begränsad. Detta har varit en starktbidragande orsak till den inflationshistoria som utgör den starkasterestriktionen för ränte- och valutapolitiken.Den offentliga verksamheten kan nu inte växa mer. Det innebär attsysselsättningsökningen måste ske i industri- och tjänsteföretag utanför denoffentliga sektorn.Vi har tidigare utvecklat betydelsen av skattesänkningar för att främjasåväl en nyindustrialisering av som en expansion avtjänsteföretagandet. Dessa åtgärder måste emellertid kompletteras med enavveckling av det krångel som belastar företagen. Särskilt enreformering av arbetslagstiftningen framstår som utomordentligt angelägen.Vikten härav kan illustreras på flera sätt. I en global ekonomi kommerinvesteringarna - och därmed tillväxtmöjligheterna - att söka sig tillområden där dynamiken är särskilt påtaglig. En stel arbetsmarknad i Sverigeinnebär i detta perspektiv en direkt förlust av arbetstillfällen, bl.a. tillförmånför de snabbväxande ekonomierna i och i Central- ochÖsteuropa.Arbetsrätten har i realiteten utvecklats till ett slags privilegielagstiftningför dem som har arbete. Framför allt många ungdomar tenderar härigenomatt utestängas från arbetsmarknaden. Förutom de direkta konsekvenserna förde arbetssökande påverkar det också åldersstrukturen på arbetsplatserna. Detprivilegium som arbetslagstiftningen alltmer kommit att skydda framstår somsärskilt omotiverat genom att de fackliga organisationerna numera inte ansersig ha något ansvar för den arbetslöshet som alltför höga löneökningarresulterar i.Regeringens besked om arbetsrätten är motsägelsefulla. Å ena sidan skallden s.k. söka finna vägar för ett avtal mellanparterna på arbetsmarknaden om nya relationer vad avser arbetsrätten. Åandra sidan upprepar arbetsmarknadsminister ihärdigt attdet enligt hans mening inte finns något samband mellan det arbetsrättsligakrånglet och den höga arbetslösheten.Det är enskilda företag som måste kunna, vilja och våga anställa flera omarbetslösheten skall kunna pressas tillbaka. Enligt vår mening ligger det iallas intresse att modernisera arbetsrätten på ett sådant sätt att deeftertraktade nyanställningarna faktiskt kommer till stånd. Det bör ske i tvåsteg. I ett första steg bör en återgång ske till de regler som gällde fram till den1 . Ett beslut av denna innebörd bör fattas redan avhöstriksdagen och gälla från . Härigenom skulle bl.a.nyanställningsvillkoren komma att förbättras. Flera arbeten skulle kommatill. I ett andra steg bör en mer grundläggande förändring av denarbetsrättsliga lagstiftningen i riktning mot mera individuellaanställningsformer genomföras. Merparten av dagens arbetsrätt böravvecklas och ersättas med en lag i vilken skall angivas degrundläggande villkoren för arbetsmarknaden, t.ex. vad avserarbetsskydd. Med mer individuella anställningsavtal reduceraskollektivavtalen rimligen i betydelse, sannolikt i så hög grad att det kanifrågasättas om någon lagreglering av villkoren för kollektivavtal överhuvud taget är nödvändig. I praktiken innebär detta att avtal i högre grad kommer attslutas individuellt mellan arbetstagare och arbetsgivare.Ingenting hindrar emellertid att grupper av anställda sluterett gemensamt avtal som emellertid bara blir bindande förde personer gruppen omfattar. Detta system ger denenskilde individen fler möjligheter. kan ges nya direktiv i dennariktning, alternativt ersättas av en mer konventionellutredning.Inte minst viktigt är att en kommande arbetsrättsliglagstiftning frigörs från utgångspunkten att den permanentaanställningen är det enda normala tillståndet. På denarbetsmarknad som avtecknar sig kommer det att varalika normalt att vara anställd på projekt- eller uppdragsbasissom att vara fast anställd eller egen företagare.Det är vår övertygelse att en förenkling av villkoren på arbetsmarknadenkommer att kunna få omfattande och omedelbara positiva effekter, praktisktoch psykologiskt. För staten är det dessutom en inte obetydlig fördel att utankostnad väsentligt kunna främja tillkomsten av nya arbeten somstatens finanser förstärks genom nya skatteintäkter. Ersättningen vid arbetslöshetArbetslöshetsförsäkringen skall förses med en "bortreparentes" vid . Försäkringen bör göras allmän ochinte kopplas till de fackliga organisationerna.Lägre skatter på arbete och en mindre regleradarbetsmarknad förbättrar förutsättningarna för företag attutvecklas och att anställa flera. Sådana åtgärder måsteemellertid förenas med starka incitament för den enskilde tillegna ansträngningar att finna ett utvecklande arbete.Utformningen av villkoren för det skydd som tillkommerarbetslösa är i detta sammanhang av särskilt intresse.Regeringen föreslår i propositionen vissa välkomna förändringar i a-kassereglerna. Fusk skall beivras hårdare, kvalifikationstiderna vid frivilliguppsägning skall förlängas och möjligheten att kvalificera sig till a-kassan påannat sätt än genom riktigt arbete stängas. Vi biträder för vår del alla treförslagen.Regeringen för härutöver en likaså välkommen diskussion om behovet aven "bortre parentes" i arbetslöshetsförsäkringen, men utan att precisera. Eninsiktsfull analys avbryts i propositionen plötsligt och oväntat.Det enda sättet att fullfölja propositionens helt korrekta påpekanden ärenligt vår uppfattning att införa ett maximalt antal dagar för vilka ersättningutgår. Detta antal bör sättas till 300.En förändring i denna riktning aktualiserar frågan om stödformer för demsom inte längre omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. Här kan fleralösningar tänkas. Viktigt är under alla omständigheter att den förändring viförordar genomförs integrerat med de övriga moderniseringar avarbetsmarknaden som vi föreslår. En sådan integrerad strategi reducerar detantal personer för vilka andra stödformer blir nödvändiga.Studier visar att ersättningssystem med tydliga gränser främjar ett aktivteget arbetssökande och pressar ner arbetslösheten. En förändring av det slagvi förordar kommer därmed att minska den uppenbart skadliga uppdelning avsvenska folket som arbetslösheten riskerar att resultera i. Starka incitamenttill arbete - tillsammans med en politik som främjar tillkomsten av nyaarbeten - är därigenom en viktig del av ett socialt gott samhälle.Den här förordade förändringen av a-kassereglerna bör träda i kraft den 1juli 1996.Vi förordar dessutom att hela arbetslöshetsförsäkringen görs om till ettstödsystem som omfattar alla och som står fritt från de fackligaorganisationerna. ArbetsmarknadspolitikenArbetsmarknadspolitiken bör omstruktureras, bl.a. genomstarkare incitament för att premiera effektivitet.Lägre skatter på arbete, mindre krångel för och i företag ochen arbetslöshetsförsäkring med starka incitament till ettaktivt arbetssökande minskar arbetslösheten och därmedockså statens kostnader för arbetslösheten.Utvecklingskraften i företagen - och därmed tillväxten -förstärks.Den arbetslöshet regeringen själv anger till ännu kan pressas tillbaka avsevärt. En arbetsmarknad av det slag viangivit förutsättningarna för gör det lättare för att dra nytta av dendynamik som kännetecknar de nya tendenserna i världsekonomin.Det är emellertid viktigt att förändringarna på arbetsmarknadenförenas med en ny syn på utbildningen och kompetensförsörjningen.Förutom att utbildningsinvesteringar är nödvändiga för att skall klaraden hårdare internationella konkurrensen behöver utbildningsmöjligheternaanpassas till de mera föränderliga arbetsmarknadsvillkoren. Den enskildemåste själv kunna vara lika rörlig som själva arbetsmarknaden.Vi återkommer till dessa frågor i ett kommande avsnitt.Trots de strukturella förändringar som vi föreslår är det ofrånkomligt attvissa ändå kommer att behöva stöd genom en mer specifik arbetsmarknads-politik. Ju mindre denna grupp kan göras genom de föreslagna struktur-förändringarna, desto bättre blir emellertid arbetsmarknadspolitikensmöjligheter att biträda på ett effektivt sätt.Vi tror att det vore till fördel för förnyelsen av arbetsmarknadspolitiken omen mer radikal strukturförändring genomfördes också på detta område.Konkurrerande institutioner skulle t.ex. kunna skapa en större vitalitet iförnyelsen av åtgärderna.Den äldre arbetskraften förtjänar i detta sammanhang särskild uppmärk-samhet. Till de åtgärder som skulle göra det lättare för företag att ta ansvarockså för äldre medarbetare hör de förändringar av arbetsrätten som vitidigare har förordat. Bl a skulle mindre rigida anställningsskyddsregler göradet lättare för många företag att i större utsträckning dra nytta av den äldrearbetskraftens erfarenhet. Tillväxt i ett regionalt perspektivTillväxten i ett regionalt perspektiv bör främjas genom ensärskild kompetenssatsning, i stället för selektivt företagsstöd.Utveckling och tillväxt kan och bör främjas i hela landet. Detkräver emellertid att arbetsmarknaden kan anpassas till deskilda villkor som gäller i olika regioner.För framför allt norra inland förordar vi en radikal omläggning avde statliga insatserna. I stället för en selektiv företagsstödspolitik bör enlångsiktig utbyggnad av utbildningsmöjligheterna i inlandet, i första hand pådistans, nu inledas.Ansvaret för utbyggnaden av utbildningsmöjligheterna, som bör omfattasåväl delar av grundskole- och gymnasiestadiet som den högre utbildningen,bör åvila , och isamverkan.Riksdagen bör besluta hemställa hos regeringen om ett konkret förslag utbyggnad av utbildningsmöjligheterna i enlighet med vad vi här harförordat. En ny frihetStörre flexibilitet medger större hänsynstagande tillindividuella önskemål, vilket är till fördel inte minst förkvinnor.Den förnyelse av arbetsmarknaden som vi pläderar för ärnödvändig om tillväxtmöjligheterna skall kunna tas tillvaraoch arbetslösheten pressas tillbaka. En mer dynamisk ochindividuell arbetsmarknad innebär emellertid också meraomedelbara fördelar för varje arbetstagare.Individuella avtal ökar den enskildes möjligheter att ställa just de krav somär väsentliga från personliga utgångspunkter. Förhållandena mellan detavtalade arbetet och lönen blir tydligare. Det ökar arbetstillfredsställelsenmen också utvecklingsmöjligheterna.En friare och mer flexibel arbetsmarknad är särskilt betydelsefull förmånga kvinnor. I stället för att i hägnet av kollektiva arbetsvillkor tvingastillförhållanden som är mindre passande, kan en mer individualiseradarbetsmarknad bättre möta de personliga kraven. En sådan arbetsmarknadförstärker de positiva effekterna, särskilt för kvinnor, av de förslag om enavveckling av kommunala de-facto-monopol inom framför allt vård ochutbildning som vi framfört i annat sammanhang. Näringspolitik,energipolitik ochmiljöpolitik Nya tillväxtföretagDe grundläggande förutsättningarna för att driva företagmåste förbättras. Tillgången på riskkapital skall ökas.Åtgärder måste vidtas för bättre spridning av nya patent,teknik, forskning och företagarkunnande.I en marknadsekonomi är det naturligt att existerande företagrationaliserar och att näringslivsstrukturen förändras. En delföretag slås ut. I en fungerande dynamisk ekonomi är detemellertid lika självklart att det växer fram nya företagliksom att existerande företag expanderar. Så har emellertidinte skett i tillräcklig omfattning i Sverige.Problemet framträder i den struktur som kännetecknar de tillverkandeföretagen i . Det finns ganska många mycket små företag. Det finnsockså ett begränsat antal stora, multinationella exportföretag, som visserligensysselsätter många men vars möjligheter att växa är begränsade. Mittemellande mycket små företagen och de stora exportföretagen finns alltför fåmedelstora företag. Det är genom att skapa bättre möjligheter för de små -och i många fall kunskaps- och teknikintensiva - företagen som vi kan få tillstånd en snabbare produktivitetstillväxt i Sverige.Generellt sett främjas tillväxten i de små kunskaps- och teknikföretagen avsamma politik som är till gagn för den ekonomiska utvecklingen i stort: enstabil finans- och penningpolitik som leder till lägre räntor, lägre skatter påkapital och arbete, bättre utbildning samt avregleringar. De små företagen hardock även särskilda behov. Det gäller riskkapitalförsörjning, tillgång tillinformation om ny teknik, forskning och patent samt stöd från mer erfarnaföretagare.Amerikanska studier visar att av kunskaps- ellerteknikintensiva amerikanska företag finansieras genom speciella skattereglermed syfte att locka fram riskkapital. I avsnitt 11 har vi redogjort för vår synpå bättre skatteregler för riskvilligt kapital i syfte att öka förutsättningarnaför nya och växande företag.Ett kännetecken för svensk underleverantörsindustri är att den har varitlegotillverkare snarare än att tillverka egna produkter med egen utveckling.Detta förändras i snabb takt med ökade krav på såväl underleverantörernasom statsmakterna.Kunden efterfrågar alltmer funktioner och systemlösningar, vilket innebärkrav på egen utveckling, eget konstruktionskunnande och ett helt annatbehov av bl a ingenjörskraft. Behovet av omvärldsbevakning och internatio-nellt affärskunnande ökar därmed.Detta ställer högre krav på teknikspridning . Denna underlättasdock av den nya informationsteknologin, IT. Genom IT kan på ett enkelt ochkostnadseffektivt sätt kunskapen om ny teknik spridas. Processen fråntillkomsten av ny teknik till användningen av densamma i produktionen kanförkortas radikalt jämfört med 1900-talets industritradition.Exempelvis bör , , överföra alla sinapatent till data. Det skulle möjliggöra sökning av viss teknik respektive avnya patent inom olika teknikområden och användningar. Att öppna PRV:sunika kompetens för företag i hela landet med hjälp av en enkel persondatorkan effektivt öka teknikspridningen.Teknikrapporterna från bör också görastillgängliga för en väsentligt vidare krets av läsare genom överföring tilldatatext. Det skulle snabbt öka kunskapen för alla med tillgång till enpersondator.En databas med aktuell forskning bör startas, exempelvis av NUTEK.Databasen bör innehålla information om var forskningen pågår, dess syfteoch dess tänkbara resultat. Det skulle kunna öka kontaktytorna ochkunnandet. Det är lika väsentligt här som på övriga områden att databasenblir tillgänglig över hela landet.För att skall bli framgångrikt måste det finnas motivation förforskare och högskolor att samarbeta med entreprenörer och företagare föratt skapa teknik som kan "patenteras". Det finns därför anledning att se överpatenträtten.En nationell mentorsbank bestående av exempelvis pensionerade före-tagare och andra personer med stor erfarenhet av företagande skulle kunnabistå små, växande och nya företag med kunskap och erfarenhet inom teknik,marknadsföring, IT, företagande och finansiella tjänster. Mentorer kan vara"bollplank", gå in som styrelseledamöter eller vara en form av erfarenhetsbasatt ösa ur.Samordningen mellan de olika svenska myndigheter, institutioner ochföretag som arbetar med att informera om utomlands behöverförbättras. De skulle vara till gagn för såväl turistsektorn som investerings-klimatet.I proposition 1995/96:25 uppmanar regeringen att öka resursernaför lån till kvinnliga företagare inom ramen för ALMI:s totala kapitalmängd.Den möjlighet till speciella lån till kvinnliga företagare som infördes underden borgerliga tiden har visat goda resultat. Lånen har varit mycketefterfrågade och lett till ett antal nya arbetstillfällen. I åretsbudgetproposition föreslog regeringen att mer pengar skulle tillföraslåneramen. I vårens kompletteringsproposition föreslog dock regeringen attlåneramen tvärtom skulle minskas. Det är viktigt att denna typ av stöd tillnyföretagandet präglas av stabilitet och långsiktighet. Man kan notera att denåtgärd som regeringen nu vidtar inte innebär att det överförs mer medel frånstaten till för lån till kvinnliga företagare. Förslaget innebär en tendenstill ökad central styrning av . Avregleringar och ökad konkurrensKonkurrensen behöver stärkas och utvidgas till nya sektorer.Avregleringsarbetet måste drivas kontinuerligt inom allaområden. Offentliga monopol skall avvecklas och skyddadoffentlig verksamhet konkurrensutsättas. bör driva enlinje inom EU som innebär fortsatta avregleringar ochminimiharmoniseringar för att förbättra effektiviteten i deninre marknaden.I är ungefär en fjärdedel av ekonomin mycket utsattför internationell konkurrens. Hit hör exportindustrin samt devaru- och tjänsteföretag som har exportindustrin som sinhuvudavnämare. Hit hör även de företag som producerarvaror som konkurrerar med utländsk import på den svenskamarknaden.Resterande tre fjärdedelar av den svenska ekonomin utgörs av denoffentliga sektor som är helt skyddad både från utländsk och inhemskkonkurrens och en relativt stor privat sektor som i varierande grad också harvarit skyddad från konkurrens, både från utlandet och inom . Hit hörvaruproducenter, såsom byggmaterial- och livsmedelsindustrin, samttjänsteproducenter, såsom hyresorganisationer och detaljhandeln.Dessa regleringar och konkurrensbegränsningar har sannolikt bådeförsvagat produktivitets- och sysselsättningstillväxten i ekonomin.Under 1980-talet och genomfördes dock en radavregleringar som ökade konkurrensen och produktiviteten. En del avavregleringarna utgjorde anpassningar inför . Eftersom EU:s inremarknad bygger på principerna fri rörlighet och "ömsesidigt erkännande",måste de svenska regleringar tas bort vilka hindrade den fria rörligheten. konkurrenslag infördes också.Redan nu bör dock gå längre vad gäller avregleringar och skärptkonkurrensövervakning, trots att EU inte kräver det. Den förra borgerligaregeringens "rullande avreglering" bör återupptas. Det arbetet syftade till atthela regelverket skulle prövas successivt varje mandatperiod av en politisktansvarig delegation med breda kontaktytor mot organisationer och företag.Sverige bör dessutom driva en linje i EU som innebär fortsattaavregleringar och minimiharmoniseringar för att förbättra den inremarknadens funktionssätt samt en mindre protektionistisk politik mot länderutanför EU.På produktmarknaderna återstår knappast några regleringar av störrebetydelse i och med att byggnormerna blivit färre. Här är det antagligenviktigast att industrins eget standardiseringsarbete inom EU fortsätter.Däremot finns det fortfarande prisregleringar kvar. Den som är av störstbetydelse är sannolikt hyresregleringen.Vad gäller konkurrenspolitiken kan det finnas behov av fortsattaskärpningar, särskilt mot bakgrund av de två största livsmedelsgrossisternasdominerande ställning i Sverige.Den marknad där regleringarna verkar mest hämmande på tillväxten ärantagligen arbetsmarknaden.