mot · GI02A467 · 1995-01-25 00:00:00 — är unikt i genom sin komplicerade ochmångfacetterade storstadsstruktur. är likheten medresten av riket uppenbar på så sätt att minst lika storakontraster finns inom regionen som i som helhet.Sveriges näst mest tätbefolkade län har flest boende iglesbygd. I skärgården, från regeringsbyggnaderoch varuhus,lever man med förutsättningar och kostnadermotsvarande de man finner för företagande ochsamhällssservice i inland eller annan glesbygd.Trots stora sociala spänningar och svårlöstasamhällsproblem är det en oerhört attraktiv del av ,älskad av oss som bor här. i närasamverkan med övriga delar av är också enkonkurrenskraftig region i europeiskt perspektiv ochhärigenom en resurs för hela landets utveckling.Stockholmsregionen kräver inte någon särställning p.g.a. sintraditionella funktion som huvudstad, men behöverförståelse för sin särart och betydelse för Sverigesutveckling.Storstadsstrukturen är i sig inget allvarligt problem urmiljösynvinkel. De utsläpps- och resursanvändningsfrågorsom är centrala för och världens möjligheter att nåen långsiktigt hållbar och balanserad ekonomisk utveckling,hanteras bäst i täta strukturer.Stockholmsregionen har stordriftsfördelar ochstrukturförutsättningar som är gynnsamma för en bärkraftigutveckling. Det gäller bland annat den stora andelenkollektivtrafik och den därmed förknippade lägstabiltätheten i landet. Utsläppen av kväve och andrabilrelaterade luftföroreningar per invånare är den lägsta ilandet. Energikonsumtionen per invånare är likaså den lägstai landet. Möjligheter att lösa fjärrvärme, avlopps- ochavfallsrening är goda. Utmärkande är dock att investerings-och driftkostnader för att tillvarata dessa fördelar är höga.De förhållanden som låg till grund för den s.k.Storstadsutredningen är fortfarande i höggrad aktuella. Trafik- och miljöfrågornas lösning kräverlångsiktiga och politiskt kontroversiella ställningstaganden.Sociala problem förknippade med missbruk, ensamhet,kriminalitet, mycket hög invandring till vissa områden,förslumning och fortgående segregering är snarare mer akutaidag. slutsatser får inte glömmas bort.Hela har ett intresse av att storstadsområdena gesrimliga förutsättningar att hantera sina problem.Kommunala skatteutjämningssystemetSenare års strävan att åstadkomma ett rättvist och hållbartkommunalt utjämningsoch bidragssystem har medfört ettförtjänstfullt grundläggande arbete på att identifiera ochvärdera s.k. strukturkostnader. Det är i hög grad angelägetatt en sådan objektiv analys av kommuners och landstingsverkliga förutsättningar tillåts ligga till grund för kommandebeslut. Som exempel på det kan framhållas de fullakostnaderna för färdtjänst och kollektivtrafik, vilka ärväsentligt högre i än i övriga landet.Vad gäller inkomstutjämning mellan kommuner ochlandsting måste framhållas att erfarenheterna frånStockholms län visar vikten av att genom egna åtgärderskapa förutsättningar för ett ökat skatteunderlag. Det harhandlat om investeringar i strategiskaproduktionsförutsättningar som kommunikationer ochutbildning, strategier för bostadsbyggande samt utbyggnadav barnomsorgen. Det är angeläget att det kommandesystemet för inkomstutjämning beaktar detta.Kompensationsgraden får inte vara så hög att''Pomperipossaeffekter'' uppstår så snart en kommun lyckasi sin avsikt att förbättra den egna situationen.Det finns goda skäl för att landstingsnuvarande lagliga rätt att anslå medel för inomregionalutjämning bör finnas kvar, med hänsyn till de mycket storainomregionala skillnaderna i länet som inget hittillsredovisat nationellt system har klarat att utjämna, men vårtslutliga ställningstagande beror naturligtvis på hur förslagetutformas.Regeringen bör i sitt arbete med att ta fram det nyaförslaget till kommunalt utjämningssystem beakta dessasynpunkter.Stockholmsregionens beslutsrättGenom storlandstingets bildande för ett kvartssekel sedanoch följande lagstiftning på en rad områden harStockholmsregionens behov av regional samordning och ettdemokratiskt förankrat regionalt beslutsfattande fastslagits.Det är angeläget att riksdag och regering under dekommande årens viktiga arbete på att utvecklamiljöanpassade transportsystem, liksom vid genomförandetav andra nationellt viktiga frågor, till fullo accepterar ochutnyttjar möjlighet till och behov avregionalt ansvarstagande. Erfarenheter från länkan ligga till grund för kommande beslut om den generellaansvarsfördelningen på regional nivå.Stockholms län bör ges rätt att med försteg ytterligarestärka den regionala demokratin i enlighet med de förslagsom framförts av och . Regeringenbör återkomma till med förslag till den särskildalagstiftning som behövs.Trafik och miljöDen s.k. , som är en långsiktiginvesteringsplan för viktiga väg- ochkollektivtrafikinvesteringar i , innebär bl.a.att länets invånare tar på sig helt unika kostnader. Sålundakommer investeringskostnader för överenskommelsensvägdel, inklusive räntekostnader, på ca fyrtio miljarderkronor att till helt övervägande del betalas av länets invånare.Även om genom beviljade lånegarantier åtar sigett visst risktagande, är det uppenbart att ansvaret förtrafikavgifternas utformning m m inte bör fråntas regionen.Denna utgångspunkt måste ligga till grund för regeringensförslag till kommande beslut om vägtullar iStockholmsregionen. Regionens företrädare bör ges ettavgörande inflytande över avgifternas utformning.De uttalade syftena med Dennisöverenskommelsensavgifter, vilka föreslås uttas i form av biltullar, är såvälfinansiering av överenskommelsens vägprojekt som enstyrande effekt på trafiken. Likaväl som det första syftet integår att kringgå, har det andra syftet varit av storvikt. Avgifternas konstruktion är dock endast en av flerasamverkande faktorer som sammantagna uppnår mycketpositiva miljöeffekter.I överenskommelsen förutsattes att avgiftssystemet skullebli föremål för fortsatta överväganden. En nyligenpresenterad utredning har visat att systemet -- efter viss tidoch samordnat med en ringled kring --med fördel kan kompletteras med innerstadsavgifter.Långsiktiga krav på miljöanpassning av transportsystemetkan dock fordra ytterligare och mer generella avgifter för attminska biltrafikvolymen. Med hänsyn till olika landsändarsskilda förutsättningar kan större pålagor behöva bliregionala.För största acceptans och dynamik bör utgångspunktenvara att sådana avgifter beslutas regionalt, följaktligenav , och används för att tillgodose regionalabehov.Stockholmsregionens, kringliggande regioners och övrigalandets behov av förbättrade kommunikationer måste ses iett sammanhang. Ett konkret exempel härpå är trafikeringenav den kommande . har tidigareuttalat att det är angeläget att ett integrerat trafikssystem kanbyggas upp. Ett flertal frågor som rör villkoren för fjärrtåg,regionaltåg och lokal trafik på , liksomfinansiering av t.ex. nya regionaltåg, återstår att lösa så attett integrerat trafiksystem ges goda förutsättningar attutvecklas.Regeringen bör återkomma till med enredovisning av hur dessa intentioner ska förverkligas.Stockholms bobbiesTrafikförhållandena i är besvärliga. Det mestatyder på att trafikmoralen blir sämre och sämre. Körning motrött ljus, allvarliga hastighetsöverträdelser och allmänbuskörning är allvarliga problem. Ska denna utvecklingkunna brytas, krävs väsentligt utbyggd övervakning.Polisen har små resurser för trafikövervakning. Det ärförståeligt att man inom den nuvarande polisorganisationenhar svårt att prioritera trafikövervakningen mera. På kort siktframstår andra uppgifter som mer akuta.De orimliga trafikförhållandena och otillräckligaövervakningsinsatserna kan trots detta inte accepteras.Stockholm bör därför få möjlighet att inrätta en kommunalgatupolis med uppgift att övervaka ordningen på gatorna.Huvuduppgiften bör vara trafikförhållandena, mensjälvfallet ska den också kunna ingripa mot gatuvåld,bilstölder och annat som den stöter på i gatumiljön. Blottanärvaron av gatupoliser ute i staden bör kunna bidra till enallmänt lugnare situation.Gatupolisen '''' bör bestå av riktigapoliser med fullständig utbildning. Det krävs för att de skakunna klara av de situationer de kan hamna i och kunna görade ingripanden som en effektiv övervakning kräver, även omde i första hand ska ägna sig åt den trafikövervakning somidag är försummad. Även lokaltrafik kansom en utväg tänkas vara beredda att inrätta egna ''''för att övervaka ordningen på tunnelbanor och bussar.Det är viktigt att understryka att den kommunala polisenhelt och hållet ska vara en förstärkning av den statligapolisen. Det får förutsättas att (eller iförekommande fall annan kommun) svarar förutbildningskostnaden.Regeringen bör därför återkomma med lagförslag som gördet möjligt att inrätta en gatupolis ''Stockholmbobbies''.Inomregional balansStockholms län präglas av stora och svåra obalanser. Dethandlar framförallt om skillnader på några av livets allraviktigaste områden -- social välfärd, ekonomisk standard,arbetsmarknad och utbildning, hälsa och ytterst, livslängd.Södertörnskommunerna har sammanlagt över 360 000invånare, i södra förorter bor ytterligare ett parhundra tusen människor. Endast ett av de svenska länen harfler invånare. Ändå betraktas väldigt sällan de olikalänsdelarna i för sig.Södertörn har högre arbetslöshet, lägre skattekraft, högreohälsotal, lägre utbildningsnivå, sämre kommunikationerosv. än övriga länet. Dessa obalanser tenderar tyvärr attförstärkas. har den disponibla inkomsten fören barnfamilj i ökat under det att barnfamiljen i fått1,mer att röra sig med. På samma sätt har de olikakommunerna oerhört olika förutsättningar både vad gällerinkomstmöjligheter och utgiftsbehov.Det är därför viktigt att regionen tillåts fortsätta med deninomregionala skatteutjämningen.De allra viktigaste orsakerna till obalanserna iStockholmsregionen hittar man på regionens arbetsmarknad.Eftersom staten är en av de största arbetsgivarna i regionenhar staten också ett stort ansvar. Statens mycket ensidigalokalisering av arbetsplatser till innerstaden, ochSundbyberg är en bidragande orsak till obalansen. Eftersomstaten också är stor kund hos många företag har dessa företagofta förlagt sin verksamhet i samma områden som staten medförstärkt obalans som följd.Genom lokalisering av statliga arbetsplatser, som ändå skaligga i , till kan staten bidratill att häva obalanserna.Staten bör, i de fall en ny statlig verksamhet ändå förläggstill sträva efter att lokalisera denna tillSödertörn.Vårt mål -- universitet på SödertörnStorstockholmsområdet är underförsörjt påutbildningsplatser. Ingen annan del av vårt land har ett såkvalificerat och kunskapsberoende näringsliv. haringen annan del av vårt land en sådan brist påutbildningsplatser vid universitet och högskolor. Kapacitetenär mycket lägre än både ungdomarnas efterfrågan ocharbetsmarknadens behov.En kraftig utbyggnad av högskoleutbildningen iStockholmsregionen är nödvändig och viktig förutvecklingen såväl i vår region som i övriga . Dettahar regeringen nu insett och förslår en viktig utbyggnad. Enkraftfull satsning i huvudstadsregionen står inte imotsatsställning till satsningar runt om i landet utan ärtvärtom extra bränsle till den motor som huvudstadsregionenutgör för nationen. Resultatet av dagens underförsörjning avutbildning är istället att välutbildade unga människor lockasfrån övriga till arbeten i Stockholm.Den högre utbildningen och forskningen iStockholmsregionen är alltför koncentrerad ''norr omSlussen''. Ungdomarna på genomgår högreutbildning i betydligt lägre omfattning än vad som gällergenerellt i länet. Det är uppenbart att benägenheten attutbilda sig är omvänt proportionell mot avståndet tillhögskolan -- mätt i restid. Lägger man till den bristandestudietradition som finns bland stora delar av Södertörnsbefolkning och behoven hos näringsliv är detuppenbart att tillgängligheten måste ökas.Novum i kan erbjuda ett utomordentligt gottläge för ett stort campus som ska kunna utgöra kärna och navi en ny universitetsstruktur med plats för många studenter.Mark har reserverats och genom väg- ochledningsdragning har en fortsatt exploatering förberetts.Novum har goda kommunikationer och bra tillgänglighetinte bara från närområdet utan från hela . Frånpendel/fjärrtågsstationen är restiden med pendeltåd 17minuter till . Bussar förbinder Novummed närliggande stadsdelar och kommuner likväl somStockholms centrum.De pågående utbyggnaderna av trafikleder och kollektivaförbindelser ökar ytterligare tillgängligheten.Tillgängligheten (räknat i s k Kresu-minuter) är större än fört.ex. Dessutom finns ett stortserviceutbud i form av restauranger, pubar, affärer,motionsmöjligheter, bibliotek och hotell redan på plats -- ettutbud som givitvis ökar med antalet verksamma i området.Campusatmosfären finns redan.Den nu föreslagna högskolan på bör därförlångsiktigt planeras som ett modernt nätverksuniversitet,med tyngdpunkten och centrum på Novum.Levande skärgårdI finns stora kontraster. Utanför stenstadenfinns den världsunika skärgården med tusentals öar och skär.Av dessa är 130 bebodda med sammanlagt nästan 7 000invånare, varav ca 4 000 bor på öar utan fast landförbindelse.Tack vare ett intensivt och målmedvetet arbete har dentidigare så negativa trenden mot avfolkning kunnat vändas.Mycket återstår dock. Satsningen på skärgårdssamhällen harmedfört fler arbetstillfällen och bättre service. Åren 1991--93 ökade antalet invånarna i skärgården. För enfortsatt positiv utveckling krävs insatser på många områden;samhällsservice, trafik, farleder, småföretagande,fastighetstaxering m m vilket företrädare för tarupp i en separat motion.Den statliga regionalpolitiken får dock i vissa lägen rentabsurda konsekvenser för skärgården. av sitt bokningskontor till är ettexempel. Genom den statliga regionalpolitiken gavs Siljamycket stora subventioner för att etablera sig i Kalix.Stockholms län kunde endast erbjuda en bråkdel ietableringsstöd. Med en mer rättvis regionalpolitik skulleSilja Lines bokning hamnat i den skärgård där den naturligenhör hemma!Avstånd till service, arbeten, skolor m m kan inte mätas ikilometer när man betraktar skärgården, det vill säga närvatten skiljer land från land.Regeringen bör ändra bedömningsgrunderna för vad somär glesbygd, så att skärgården ges samma möjligheter tillutveckling som övrig glesbygd. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det kommunalautjämningssystemet,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätt för att medförsteg stärka den regionala demokratin och behovet avlagstiftning härför,23. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjlighet för regionensföreträdare till avgörande inflytande över de kommandevägtullarnas och avgifternas utformning,34. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommande behov av ytterligareregionala avgifter,35. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lagförslag för inrättande avkommunal gatupolis,46. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lokalisering av statlig verksamhet,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om universitetsstruktur påSödertörn,58. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jämställande av Stockholmsskärgård med övrig glesbygd.