mot · GI02Sk47 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:209 Kontrolluppgiftsskyldighet vid avyttring av värdepapper m.m. InledningBeskattningssystemet bygger på kontrolluppgifter ochuppgifter lämnade i självdeklarationerna.Uppgiftsskyldigheten och kontrollen av attuppgiftsskyldigheten fullgörs är basen för en effektiv ochlikformig beskattning. Det är ett problem att inte samtligaskattepliktiga inkomster och reavinster som ska deklareras iSverige verkligen redovisas i deklarationerna. Det är viktigtatt skattemyndigheterna för att komma åt skattefusk hareffektiva kontrollmöjligheter som är avvägda mot rimligarättssäkerhetsgarantier. I propositionen föreslås en utvidgadkontrolluppgiftsskyldighet. Motiven är förståeliga men jagifrågasätter om förslaget är rätt modell för att komma tillrättamed problemen. Det är inte rimligt att kräva enkontrolluppgiftsskyldighet som i många fall är tekniskt,praktiskt och formellt omöjlig. Kostnaderna för att lämnauppgifterna står vidare inte i rimlig proportion tillinformations- eller kontrollvärdet.VärdepappersfonderUppgiftslämnande om reavinster och förluster på andrafonder än allemansfonder ställer helt andra krav än vad somgällt för allemansfonderna. Genom de olika restriktionersom gällt för dem har t ex inte andelar kunnat överföras genom benefika fång(gåva). Avyttring har överhuvud inte kunnat ske på annat sättän genom inlösen av fondandelen hos fonden.Andra fondandelar omfattas inte av dessa restriktioner. Ensådan kan således överlåtas genom i stort sett alla slags fång.Det gör det omöjligt för fondbolaget att med någon precisionfå rätt på de relevanta värden som skall ingå igenomsnittsberäkningen av det avdragsgillaanskaffningsvärdet.En ''vanlig'' fondandel kan vidare köpas och säljas utanatt fondbolaget är inblandat. Fondbolaget skulle då inte utanvidare få reda på köpeskillingens storlek.Fondbolagen kunde möjligen försöka få in underlaget frånandelsägarna. Fondbolaget skulle dock därmed hamna i enroll som definitivt inte är lämplig i ett kundförhållande utanbör ankomma endast på skattemyndigheterna.Vinstberäkningarna skulle vidare bli oerhört kostsammagenom att fondandelar kan ägas på ett antal olika sätt. Somexempel kan nämnas att de kan innehas i depå, de kan finnaspå s k fondkonto och de kan innehas som fondandelsbevis.Depån kan innehas av flera personer gem ensamt. En personkan ha fondandelar av samma slag på flera olika fondkontonoch på samma fondkonto inneha andelar av olika slag.Vidare är det planerat och angeläget att fondandelar skallkunna vara förvaltarregistrerade. Då känner fondbolagetendast till förvaltarens namn och inte andelsägarens. I sådantfall är det inte möjligt att beräkna vinster/förluster annat änseparat för andelar som är förvaltarregistrerade och separatför andelar som är direktregistrerade. Det har antytts att dettaskulle kunna lösas genom att förvaltaren lämnar uppgiftervidare till fondbolaget om vem kunden är och vilkaanskaffningsvärden m.m. som gäller för honom.En sådan lösning är otänkbar av följande skäl. Fondbolaganlitar ofta sitt förvaringsinstitut som registerhållare. Enuppgiftsskyldighet som den antydda skulle därmed ipraktiken innebära att t.ex. bankerna lämnade informationtill varandra om sina kunders ekonomiska förhållanden. Ensådan insyn skulle innebära ett avsevärt avsteg från nugällande sekretess och innebär något helt annat än den avClearingutredningen föreslagna rätten för fondbolag att fåuppgift från förvaltare om verklig andelsägare.Mot bakgrund av de tekniska, praktiska och formellahinder som föreligger mot att lämna uppgift om vinster ochförluster på andra värdepappersfonder än allemansfonderavstyrker jag förslaget i denna del.Om fondbolagen skulle tvingas att i brist på annan uppgiftange en schablon för anskaffningsvärdet blir den mednödvändighet godtycklig. Är schablonen oförmånlig,kommer de värden som till en stor kostnad räknats fram förkontrolluppgiftsändamål att sakna intresse. I de flesta fallkommer andelsägaren att tvingas använda de verkligavärdena för att uppnå en rättvis beskattning, vilket leder tillatt tilläggsuppgifterna kommer att uppgå till ett stort antaloch i sin tur medföra att de förtryckta uppgifterna pådeklarationsblanketten inte stämmer. Systemet kommer attkräva stora arbetsinsatser för såväl skattskyldiga somskattemyndighet.Det skulle vidare vara såväl oetiskt som i övrigtotillfredsställande för fondbolagen att genomkontrolluppgiften förleda andelsägarna att använda ett fördem oförmånligt värde. Risken är uppenbar att mångauppfattar det angivna värdet som ''det riktiga''.Regeringen motiverar kontrolluppgiftsskyldigheten med''att de skattskyldigas behov att få uppgift om reavinst ellerreaförlust överväger nackdelen att det redovisade värdet ivissa fall inte är det förmånligaste''. Detta argument är inteförankrat i verkligheten.Trots att man från statsmakternas sida vet att ett stort antalkontrolluppgifter, om förslaget genomförs, blir missvisandejust till följd av att fondbolagen inte har tillgång till deverkliga värdena vill regeringen ändå införa reglerna. Änmer häpnadsväckande är förslaget om man ser det motbakgrund av att en utredning tillsatts som under år 1995skyndsamt skall kartlägga om de materiella reglerna förbeskattning av just realisationsvinster kan ändras för attbättre anpassas till ett modernt kontrolluppgiftssystem därskattemyndigheten direkt kan få uppgifter om resultatet avvarje avyttring oavsett vilket värdepapper eller finansielltinstrument som sålts. Följden av detta kan då bli att föravyttringar skall vissa regler gälla medan helasystemet kan förändras . Man kan medfog fråga sig om det är nödvändigt att ha så bråttom medändringarna för inkomståret 1995.Regeringen har i propositionen föreslagit attanskaffningsvärdet för fondandelar, utom andel iallemansfond som förvärvats före , skall få beräknas till marknadsvärdet (en s k stickdag). Stickdagen föreslås få tillämpas tidigast vid1997 års taxering.Många banker och fondbolag har börjat bygga upp sinadatasystem för att på frivillig basis kunna räkna framanskaffningsvärden åt kunderna årstaxering. Om stickdagens värde skulle få användas redanunder kunde fler institut än eljest hjälpasina kunder med användbara värden i samband medförsäljningar även under detta år. Det är svårt för gemeneman att räkna ut anskaffningsvärden på just fondandelar.Mot den bakgrunden föreslår jag att de skattskyldiga fåranvända det förenklade anskaffningsvärdet , dvs. Det innebär attdet verkliga anskaffningsvärdet skall användas för andelarsom anskaffas efter den 31 december 1994.AktierKravet på banker och andra institut att lämnakontrolluppgifter på räntor och utdelningar har medfört enolycklig konfliktsituation mellan myndigheterna ochkunderna. Syftet med institutens verksamhet är givetvis attefter yttersta förmåga tillgodose kundernas önskemål ochintressen. Skulle det nu aktuella förslaget genomföras kandet inte uteslutas att kunderna p.g.a. uppgifterna hamnar i ensituation där de tvingas att bevisa att en avyttring inte utgjorten reavinstgrundande försäljning.Vidare är det en fråga om kostnader. Ytterst få deklaranterkan med ledning av den erhållna köpeskillingen räkna ut sinvinst eller skatt. Det krävs i så fall att man har såltvärdepapper av ett enda slag och en enda sort. Dessutom ärdet inte försäljningsintäkten som är svår att hålla reda på utananskaffningsvärdet. För skattemyndigheten har uppgiftenendast det begränsade värdet att upplysa om att en avyttringskett. Försäljningsintäkten kan ju vara mycket stor men ändåleda till en reaförlust. Detta leder till merarbete och onödigakostnader även för skattemyndigheterna.Det blir således fråga om att tvinga banker m.fl. att lägganer kostnader på att ta fram en för alla skäligen onödiguppgift. Av propositionen framgår inte heller någon somhelst utredning om vilka kostnader och andra konsekvenseren tillämpning av de föreslagna reglerna skulle leda till förstaten eller den privata sektorn. En sådan utredning är ettminimikrav när det gäller förslag som avses ligga till grundför lagstiftning. Beträffande kostnaderna för staten skriverregeringen i propositionen att de ''inte är större än att de utansvårighet kan inrymmas inom givna resursramar förskatteförvaltningen''. Upplysningsvis kan nämnas attanslaget för /96 är för och 6 532 463 000 för skattemyndigheterna. En något mer precisangivelse av förslagets kostnader är rimlig att begära.Slutligen skulle den föreslagna skyldigheten innebära enkonkurrensfördel för utländska banker ochvärdepappersbolag. Sedan de sista resterna avvalutaregleringen numera har slopats kan vem som helst ägaoch förvara sina värdepapper i utlandet. Denuppgiftsskyldighet som föreslås för svenskavärdepappersinstitut och valutahandlare kommer inte attträffa dem som har sina värdepapper utomlands och säljerdem där. Det finns en risk att de föreslagna reglerna bidrartill att flera kunder väljer att förvärva och förvara sinavärdepapper utomlands och dessutom sälja dem där. Dettainnebär en betydande konkurrensnackdel för svenskavärdepappersinstitut och därmed i förlängningen en nackdelför ekonomi.Mot bakgrund av vad som ovan anförts avstyrker jagförslaget i denna del.SkatteflyktslagenVarje år förlorar samhället flera påatt konkurrensförhållanden snedvrids och olagligaförmögenhetsöverföringar sker genom ekonomiskbrottslighet. Som medborgare drabbas vi indirekt i form avuteblivna skatteintäkter men som företagare drabbas manmer direkt. Hederliga företagare får det allt svårare ikonkurrensen. Små och medelstora företag spelar ennyckelroll för att ska få nya arbetstillfällen och enekonomisk utveckling som är nödvändig för att klara landetsvälfärd.Kristdemokraterna har en rad förslag på åtgärder för attkomma tillrätta med den ekonomiska brottsligheten.Kampen mot ekobrottsligheten bör föras utefter tre linjer: fördet första ändrad lagstiftning -- lagar som stiftas måste varaklara, entydiga och lätta att tillämpa; för det andraorganisatoriska förändringar -- bl.a. en central myndighetmot ekobrott; för det tredje ändrad kriminalpolitik -- bl.a. attklippa av ekobrottslingars fortsatta verksamhet i fängelset.Kampen mot ekonomisk brottslighet bör föras kraftfullt.Det handlar bl.a. om en ökning av myndighetssamverkan, enförstärkning av åklagarväsendet med flera ekoåklagare ochen utveckling av ekobrottskommandot. Det är viktigt attallmänhetens förtroende för myndigheterna bevaras för attinte samhällsmoralen skall undergrävas ytterligare.Samtidigt som man bör arbeta på att få fram bättre metoderoch system inom beskattningen för att motverkaskatteundandragande och effektivisera kampen motekonomisk brottslighet är det mycket viktigt att interättssäkerheten vid beskattningen får stå tillbaka när nyaåtgärder övervägs.Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt att regeringenbeslutat lägga ned . Beslutet kaninte tolkas på annat sätt än att regeringen inte tar allvarligtpå de rättssäkerhetsfrågor som kommittén hade till uppgift attta upp, såsom prejudikatbildningen på skatteområdet,möjligheter till förhandsbesked och tidsfrister föreftertaxering. Det är också viktigt att man slår vakt om derättssäkerhetsförbättringar som på den förra regeringensförslag genomfördes : de nya reglerna förskatteutredningar, anstånd med skattebetalningar, ersättningför kostnader i ärenden och mål om skatt, betalningssäkringm.m.En helt felaktig och för ekobrottsbekämpningen missriktadåtgärd är att återinföra den tidigare s.k. skatteflyktslagen,som avskaffades efter långvarig och kraftigkritik, bl.a. därför att den medförde svårigheter för denenskilde att förutse konsekvenserna av olika rättshandlingaroch därför att den knappast fyllde någon vettig funktion efterskattereformen. En annan tveksam åtgärd som föreslås avregeringen är att redan nu ompröva ändringar irevisionsreglerna som syftade till att avhjälpa bristerna irättssäkerheten på detta område.Den före detta sekreteraren i den nu nedlagdaRättssäkerhetskommittén, , har skrivit endoktorsavhandling med namnet ''Legalitetsprincipen vidinkomstbeskattningen''. Principen står för derättssäkerhetsgarantier som i straffrätten uttrycks genommaximerna ''nullum crimen, nulla poena sine lege'', dvs.inget brott, inget straff utan lag. Principen har bärighet ävenpå skatteområdet. hävdar attskatteflyktsklausulen strider mot grundlagen. Det måstefinnas en lag -- om skatt ska kunna påföras. I annat fall flyttaskompetens över från till olika domstolar. Det bliri så fall domstolarna som får komplettera lagen.Det är inte acceptabelt att regeringen har underlåtit attinhämta lagrådets yttrande över förslaget om att återinföraskatteflyktslagen.I tidningen företagare nr 1/95 utvecklar företrädare förde mindre och medelstora företagen sin syn på den bristanderättssäkerheten. Bl.a. tar de upp att bevisbördan iskattetvister är omvänd, besluten om betalningssäkring oftaär godtyckliga och dåligt underbyggda samt att det äralldeles för svårt att få muntlig förhandling i skattetvister.Dessa företagare anser sig ha konstaterat att anmälningar ochtjänstefel ej undersökts grundligt nog av . Definner det tydligen dessutom problematiskt att bådedomstolar och myndigheter inte tolkar lagen efter bokstavenutan tillämpar den efter vad de anser vara politiskt önskvärt.Regeringens planer på att återinföra generalklausulen motskatteflykt inger stark olust i företagarkretsar. De menar attklausulen innebär total rättslöshet och därför inte kan godtas.Skall de mindre företagen våga satsa på måste de haklara och fasta spelregler.Sverige behöver en kraftig förstärkning av rättssäkerheten.En total översyn av rättssystemet för att garanterarättssäkerheten är nödvändig. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avslå förslaget omkontrolluppgiftsskyldighet om reavinst eller reaförlust vidavyttring av andel i värdepappersfond,2. att beslutar att anskaffningsvärdet förfondandelar, utom andel i allemansfond som förvärvats föreden 1januari 1995, skall få beräknas till marknadsvärdet den 31december 1992 års taxering,3. att beslutar avslå förslaget omkontrolluppgiftsskyldighet om ersättning vid avyttring avaktier m.m.,4. att beslutar avslå förslaget om att införa en lagmot skatteflykt fr.o.m. den 1juli 1995,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en total översyn av rättssystemetför att garantera rättssäkerheten.