mot · GI02A286 · 1995-01-25 00:00:00 — Arbetslösheten är ett stort problem. Detta konstaterandekan synas vara onödigt, men erfarenheten visar att tankensnabbt anpassar sig till nya och högre nivåer. Vi fåremellertid inte tillåtas vänja oss vid vid hög arbetslöshet.Det är med förvåning vi konstaterar att regeringen ställt insig på att arbetslösheten kommer att vara nästan tio procent1998. Detta är märkligt med tanke på att socialdemokraternai valrörelsen gjorde ett stort nummer av sin förmåga att taned arbetslösheten.Vi menar att arbetslösheten går att bringa ned med hjälpav en klok och samlad politik för tillväxt, kombinerad meden offensiv arbetsmarknadspolitik.Det förutsätter emellertid att man inser arbetslöshetensbakomliggande orsaker, som bland annat hänger sammanmed strukturomvandlingen inom näringslivet. Den har alltsåinte enbart konjunkturella orsaker. För att lösaarbetslöshetsproblemet krävs också insikt om attarbetsmarknaden genomgår förändringar till följd av attSverige utvecklas mot ett kunskapssamhälle.Det är utifrån dessa utgångspunkter en offensivarbetsmarknadspolitik bör utformas.Näringsliv i förändringDen industrisektor, som länge har varit ryggraden i svensktnäringsliv, kommer inte att kunna lösaarbetslöshetsproblemet. Ekonomiskt har denna sektorvisserligen en avgörande betydelse för landets ekonomi, menden rationaliseringstakt, som krävs för bevaradkonkurrenskraft, gör att även en god tillväxt inte leder till detstora antal nya arbeten som behövs för att väsentligt pressaned arbetslösheten.Den dramatiska minskningen av sysselsättningen inomindustrin är bara delvis en följd av lågkonjunkturen. Till endel beror det minskade arbetskraftsbehovet på att 1980-taletsdevalveringseffekter ebbat ut, vilket bidragit till att höjaomvandlingstrycket i svenskt näringsliv. Vi kan inte räknamed att en högkonjunktur skulle återställa sysselsättningeninom den traditionella industrin till nivåer som vi varit vanavid.Ska arbetslösheten förmås sjunka behöversysselsättningen öka markant inom andra sektorer. Det kanhandla om framväxten av en mängd nya företag eller att småoch medelstora företag expanderar. Framför allt är dettjänste- och servicesektorn som måste stå för ökningen avantalet jobb.En sådan utveckling ställer höga och delvis nya krav påarbetsmarknadspolitiken. Den ska underlätta för små såvälsom större och nya företag att snabbt rekrytera arbetskraft.Den ska hjälpa arbetssökande att hitta nya vägar till jobb,eller till kompetenshöjning, och underlätta rörlighet påarbetsmarknaden.En politik för jobbSverige befinner sig i ett känsligt skede: en begynnandekonjunkturuppgång i delar av ekonomin, en mycket storarbetslöshet och ett stort budgetunderskott. De högamarknadsräntorna riskerar att bromsakonjunkturupppgången, eftersom investeringskapital blirdyrt. Räntebetalningarna på statsskulden tränger utangelägna reformer. De begränsade resurserna behöverläggas på åtgärder som ökar tillväxten och i förlängningenbidrar till att få fram nya arbetstillfällen.Att få ned marknadsräntorna är det som enskilt har störstbetydelse för människors köpkraft men också för tillkomstenav nya jobb. Det förutsätter att en ansvarsfull ekonomiskpolitik förs. Hinder för företagande, särskilt för små och nyaföretag, måste undanröjas.Den socialdemokratiska regeringen försvårar framväxtenav nya jobb. Det görs bland annat genom att återställa deförändringar i arbetsrätten, som genomfördes av den förraregeringen i syfte att underlätta för just småföretagen. Vianser att de tidigare beslutade förändringarna ska gälla ävenfortsättningsvis.Samtidigt som den ekonomiska politiken måste inriktas påatt minska budgetunderskottet och att få ned räntan, krävsen offensiv arbetsmarknadspolitik. Såväl mänskliga hänsynsom samhällsekonomiska överväganden talar för attarbetslösheten måste hållas tillbaka. Det är en tragedi för denenskilde att hennes eller hans kompetens inte efterfrågas.Samtidigt är det ett slöseri för samhället att människorsutbildning och förmåga inte används. Arbetslösheten kanalltså inte betraktas som ett medel i den ekonomiskapolitiken.De nya jobbenStrukturomvandlingen i näringslivet ställer långtgåendekrav på arbetskraftens kompetens. Det handlar om bredasåväl som specialiserade kunskaper och färdigheter, menkanske framför allt om att kunna inhämta nya kunskaper närvillkoren ändras, tekniken utvecklas. Det finns redan idagbehov av återkommande fort- och vidareutbildning och detbehovet kommer att öka.Utbildningssystemet har som främsta uppgift att ge en bragrund för fortsatt, livslångt lärande. Satsningen på att alla skaha minst gymnasiekompetens liksom en långsiktigutbyggnad av den högre utbildningen är investeringar förframtiden.Arbetsmarknadspolitiken var tidigare inriktad på att försede stora industrierna med mer eller mindre utbytbararbetskraft. En följd av det framväxande kunskapssamhälletär att kraven ställs högre på kunskaper och personligafärdigheter, t ex på kommunikativ förmåga. Det spelar heltenkelt stor roll vem man anställer. Arbetsmarknadspolitikenmåste läggas om och inriktas på den arbetsmarknad vi serväxa fram.Den snabba teknologiska utvecklingen, nyaförutsättningar på de internationella marknaderna etc, gör attplaneringshorisonten krymper. Arbetsgivare kan i mindreutsträckning än tidigare bedöma det framtida behovet avarbetskraft. En följd av detta är att de lediga jobb som anmälstill arbetsförmedlingen i mycket stor utsträckning ärtidsbegränsade.Projektanställningar, uppdragsjobb och olika former avtidsbegränsade förordnanden står för en allt större andel avde nya jobben. Mycket talar för att de fasta jobben, i en intealltför avlägsen framtid, inte självklart kommer att vara dennormala anställningsformen.En fortsatt utveckling i denna riktning skulle innebära attdet blev vanligt att byta arbete under yrkeslivet,med mellanperioder av arbetssökande eller utbildning.Arbetsmarknadspolitikens uppgift att underlättayrkesmässig och geografisk rörlighet accentueras dåytterligare. För utvecklingen av nya företag och nyabranscher är rörligheten betydelsefull.Ska människor självmant våga steget att byta yrke krävsemellertid en god trygghet i socialförsäkringssystemet.Rimligt hög ersättningsnivå i A-kassan och en allmän,obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är viktiga komponenteri ett fungerande trygghetssystem.Arbetsmarknadspolitikens inriktningAtt öka rörligheten på arbetsmarknaden är och förblirarbetsmarknadspolitikens långsiktigt viktigaste uppgift. Detunderlättar framväxten av nya företag och nya branscher.Utbildningsinsatser är det lämpligaste instrumentet för attunderlätta yrkesmässig rörlighet. Vi vill dock inskärpavikten av att all upphandling sker på ett kostnadseffektivt sättsamt att den anpassas efter de arbetssökandes behov.Även den geografiska rörligheten behöver öka.Stimulanser behövs för att arbetssökande ska söka jobb påannan ort. ska självklart rimliga krav ställas på attta lämpligt arbete. Arbetslöshetsförsäkringen är ingenyrkesförsäkring utan en försäkring mot inkomstbortfall.Den begränsning av antalet A-kasseperioder, sombeslutades av den förra regeringen, var ett rimligt sätt attstimulera de långtidsarbetslösas egna initiativ att söka arbetevid en tidpunkt då risken annars är stor att fastna i enpassivitet. Vi vill dock påpeka att denna begränsning aldriginnebar någon ''stupstock''. Dessvärre upphävde riksdageni höstas beslutet på initiativ av den socialdemokratiskaregeringen. En begränsning av antalet A-kasseperioder avdet slag som den förra regeringen beslutade bör åter införas.I det korta perspektivet behövs vissa stimulanser för attsätta fart på tillkomsten av nya jobb, men vi underkännerregeringens förslag till generellt anställningsstöd förarbetslösa. I rådande konjunktur- och statsfinansiella lägeanser vi det vara oförsvarligt att lägga 7 miljarder på enåtgärd av tveksamt värde.Det är betecknande att kritiken mot förslaget har varit hårdfrån såväl fackligt håll som från vissa arbetsgivare. Såsomarbetsmarknaden fungerar är det högst tveksamt om engenerell rabatt för att anställa registerade arbetslösaverkligen kommer att få effekten att fler anställs än somannars hade varit fallet. För en arbetsgivare är det ettviktigare beslut att anställa rätt person än att få en rabattunder en viss tid.Det generella anställningsstöd (GAS) som den förraregeringen införde hade istället den egenskapenatt varje nyanställning fick en viss rabatt. Även om den somanställdes inte var registrerad som arbetslös, uppstod envakans på annat håll som i slutändan kunde besättas av enarbetslös. Åtgärden var 1994 befogad av konjunkturskäl,men det är den knappast mot bakgrund av denuppåtgående trend vi nu kan se.Större resurser bör istället läggas pårekryteringsstödet, som är en selektiv åtgärd och i huvudsakär inriktad på den privata sektorn. Därmed får man ut mer avsatsade medel. fick av demsom hade rekryteringsstöd fortsatt arbete.Istället för att, som regeringen föreslår, begränsarekryteringsstödet till de långtidsarbetslösa bör det iställetkunna nyttjas för samtliga arbetslösa. För delångtidsarbetslösa, invandrarna och de funktionshindradebör istället rekryteringsstödet kunna utgå , t ex 12 månader. Detta för att ge dem bättremöjligheter att komma tillbaka till, eller in i arbetslivet.Rekryteringsstödet ska emellertid användas medurskillning så att man inte ger denna rabatt till dem som i allahändelser skulle ha blivit anställda. har den som fårrekryteringsstöd varit arbetslös igenomsnitt. Tillämpningen ska dock vara flexibel, såvälbeträffande när en arbetslös kan få stödet som för vilken tiddet ska gälla liksom stödnivån. I den begynnandekonjunkturuppgången bör det finnas goda möjligheter atthålla de faktiska nivåerna för rekryteringsstöd lägre äntidigare.Att söka jobbArbetslösheten drabbar i stort sett alla grupper.Arbetsförmedlingarna har därför breddat sin kompetens föratt på ett bättre sätt ge service åt grupper som traditionelltinte riskerat att bli arbetslösa. Ett bra komplement är deprivata förmedlingar som vuxit fram och somhar bidragit till att öka valfrihet och mångfald. Att hitta rättsökande till ett ledigt jobb har blivit en mer kompliceradprocess i och med att kraven på individernas personligaegenskaper kommit att spela en större roll.Samtidigt har de arbetssökande fått det svårare attöverblicka arbetsmarknaden. Sammantaget har dennautveckling gjort att många lediga jobb inte utlyses i väntanpå att rätt sökande ska uppenbara sig. Särskilt vanligt är dettabland mindre företag som ogärna går in i en kostsamrekryteringsprocess. Omvänt har möjligheterna ökat för denarbetssökande att på ett tidigt stadium kontakta tilltänktaarbetsgivare och därigenom hitta ett jobb.I denna situation ökar behovet av individuell ochkvalificerad vägledning. Det är således inte tillräckligt attarbetsförmedlingarna prioriterar självaförmedlingsverksamheten. Många arbetssökande behöverskaffa sig bättre kunskap om hur deras arbetsmarknad ser ut,var de kan använda sin kompetens i kanske nya yrken.Vägledning är ett sätt att effektivisera arbetssökandet.Utsatta grupperDe långtidsarbetslösa är en grupp som kan ha särskildabehov av vägledning. Att inte efterfrågas påarbetsmarknaden tär på självförtroendet, vilket är allvarligteftersom självkänsla och trygghet i sin egen kompetens är enavgörande framgångsfaktor när man söker arbete. Risken ärstor att de långtidsarbetslösa hamnar utanförarbetsmarknaden även i tider av högkonjunktur. Enkvalificerad vägledare kan motverka tendenser till isoleringoch ge perspektiv på den egna kompetensen. Åtgärderriktade till långtidsarbetslösa, till exempel beredskapsarbete,bör därför regelmässigt kombineras med vägledning.Invandrare och funktionshindrade möts av liknandeproblem. Även de som avslutat en utbildning har svårt att fåin en fot på arbetsmarknaden. Därför behöver de hakunskaper om hur arbetsmarknaden ser ut. För dessa grupperär det oerhört viktigt att få en kontakt med arbetsmarknaden,så att de kan visa vad de går för. Då kan också eventuellafördomar hos arbetsgivare och arbetskamrater motverkas.En förutsättning är dock att de verkligen har möjlighet attfå relevanta arbetsuppgifter. Det kräver ofta att tiden förpraktik är tillräckligt lång. Ju mer kvalificerat arbete somsöks, desto längre behöver perioden vara. Annars kan maninte räkna med att arbetsgivaren kan överlåta relevantaarbetsuppgifter.För dem som har en högskoleutbildning är den så kalladeakademikerpraktiken för unga akademiker en bra åtgärd sombör behållas. Intresset för denna åtgärd har också ökat stadigtunder 1994 i takt med att den blivit mer känd. Att regeringennu vill avskaffa den, och istället överlåta åt ett antalhögskolor att skapa en ettårig aspirantutbildning, ärolyckligt. Det är inte mer utbildning de behöver. Dessutomvänder vi oss starkt mot förslaget att aspirantutbildningenska ge högskolepoäng, då utbildningens akademiskainnehåll knappast lär motsvara de krav som bör ställas påhögre utbildning.För invandrare som har en högre utbildning ärakademikerpraktiken en användbar åtgärd, som ger demgoda möjligheter att pröva ett arbete på lämplig nivå. Dockföreslår vi att invandrarakademiker ska kunna omfattas avakademikerpraktiken även om de är . Regelnom åldersbegränsning bör alltså avskaffas för denna grupp.Att få möjlighet att visa vad man kan men också att lärakänna den svenska arbetsmarknaden är betydelsefullt för attarbetslösa invandrare, oavsett tidigare utbildning, ska kunnafå ett jobb. Vi föreslår därför att platserna förinvandrarpraktiken utökas till 8.000.Vi vill dock framhålla vikten av goda kunskaper i svenska.Det är av avgörande betydelse för att komma in påarbetsmarknaden, särskilt som kommunikativa färdigheter ärett krav som ställs för allt fler jobb. Undervisningen i svenskamåste emellertid anpassas efter invandrarnas olikaförutsättningar och yrkesambitioner. Grundläggandesvenskundervisning bör kunna erbjudas med olika studietaktberoende på deltagarnas tidigare studievana ochförutsättningar att lära språk. Därutöver måste det finnasgoda möjligheter till avancerad språkträning, till exempelmed yrkesinriktning.Oavsett konjunkturläge har de handikappade alltid en svårsituation på arbetsmarknaden. De statliga insatserna fördessa är oerhört viktiga och bör alltid vara prioriterade. Att fåmöjlighet att utföra ett efterfrågat arbete ökar livskvalitetenenormt. överdrivs ofta svårigheterna med attanställa en funktionshindrad person. Information ochenklare anpassningar av arbetsmiljön kan vara det sombehövs för att överbrygga hindren att få jobb.Arbetslinjen måste gälla även denna grupp ochförtidspensioneringar ska undvikas i största möjligautsträckning. Både lönebidrag och har visat sigvara värdefulla lösningar för handikappade. Vi föreslår att500 miljoner, utöver regeringens förslag, satsas särskilt pådenna grupp.Arbetslösheten bland ungdomarArbetslösheten har alltid varit högre bland unga än blandäldre, vilket också är en naturlig följd av att arbetsgivarevärdesatt erfarenhet. Icke desto mindre har arbetslöshetenbland ungdomarna vuxit till alarmerande proportioner och vihar en situation där många gått arbetslösa utanatt få fotfäste på arbetsmarknaden. Risken finns att våraungdomar slås ut . Det är djupt tragiskt för varjeindivid och riskerar att få svåröverblickbara konsekvenserför samhället. Därför är det angeläget att sätta in åtgärdersom underlättar för ungdomar att få en kontakt medarbetslivet.Den ungdomspraktik som infördes av den förra regeringenhar visat sig vara ett bra instrument i kampen motarbetslösheten. Genom en praktikperiod har ungdomarna fåttchansen att pröva sin förmåga och dessutom kunnat knytakontakter med arbetsgivare. I genomsnitt har en tredjedel avdem som haft ungdompraktik fått arbete på den reguljäraarbetsmarknaden efter praktikperioden.Regeringen väljer att avskaffa ungdomspraktiken ochersätta den med en form av undgomsintroduktion. Vi anseratt en åtgärd som i stort fungerat väl och etablerats somarbetsmarknadspolitisk åtgärd bör finnas kvar.I ett ljusnande läge på arbetsmarknaden är det bättre att istörre utsträckning än låta ungdomar omfattas avandra åtgärder, framför allt av rekryteringsstödet.Ungdomspraktiken bör behållas men kan minskas något iomfattning. Därigenom minskar även risken attpraktikplatserna leder till undanträngning av ordinarie jobb.Arbetsförmedlingarna kommer därmed också att lättarekunna följa upp verksamheten.Det är vidare viktigt att ungdomspraktiken ses som en sistaåtgärd när alla andra möjligheter har prövats. Utbildning börannars vara den främsta lösningen för ungdomar eftersomdet i ett längre perspektiv stärker deras ställning påarbetsmarknaden. När konjunkturläget förbättrats ytterligareska åtgärden avvecklas. I genomsnitt bör ca 20 000 ungdomar beredas plats i ungdomspraktik.Däremot ska ungdomar inte särbehandlas negativt pågrund av ålder. Regeringens förslag att ungdomar under 20 årinte ska kunna få A-kasseersättning finner vi utomordentligtmärkligt. Den som uppfyller arbetslöshetsförsäkringensregler ska självklart ha rätt till ersättning oavsett hur gammalhan eller hon är.De arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaNär vi nu kan se en uppgång inom delar av ekonomin ärdet oerhört viktigt att arbetsmarknadpolitiken anpassas så attflaskhalsproblem i största möjliga utsträckning undviks.Växande företag i nya och gamla branscher och itjänstesektorn behöver snabbt få tillgång till kompetentarbetskraft. Arbetslösheten kan minska och de enskildaindividernas självkänsla och ekonomiska situationförbättras. Välfärden ökar.För att arbetsmarknadspolitiken ska bli offensiv, ett''smörjmedel'', i denna utveckling föreslår vi enarbetsmarknadspolitik som är mer framtung än regeringens.Rörlighetsstimulerande åtgärderArbetsmarknadsutbildningen är det viktigasterörlighetsstimulerande medlet och bör ligga på en rimligthög nivå, även i en stigande konjunktur. Utbildning böremellertid användas med urskillning, så att den inte får inslagav ''sysselsättningsuppehållande'' åtgärd. Utöver dennamarkering har vi inget att invända mot regeringens förslagvad gäller arbetsmarknadsutbildningen.Vi vänder oss emellertid mot regeringens förslag om såkallat ''N/T-arvode'', à /mån, för de 9 000 personer som ingår i den särskilda satsningen påhögskoleutbildning inom naturvetenskap och teknik. Det bliren orimlig situation att en grupp studenter har ''studielön''medan de övriga tvingas ta studielån.Arbetsmarknadsverket bör, i enlighet med vad viargumenterat tidigare i motionen, även prioriteravägledningsverksamheten. Kvalificerad vägledning har enklar rörlighetsstimulerande effekt.Anställnings- och sysselsättningsskapande åtgärderSom sagts i motionen, säger vi nej till regeringensförslag om nytt anställningsstöd. Istället föreslår vi ettkraftigt ökat anslag för rekryteringsstöd, /96.Rekryteringsstödet bör inte begränsas till delångtidsarbetslösa utan kunna omfatta alla arbetslösa. I högutsträckning bör stödet kunna ges för ungdomar.Arbetsförmedlingarna bör kunna begränsa nivån i stödet motbakgrund av den förbättrade situationen påarbetsmarknaden. För långtidsarbetslösa, invandrare ochfunktionshindrade bör stödet kunna ges , t ex 12 månader. Rekryteringsstödet beräknasomfatta 40 000 personer.En kraftig ökning föreslås även för invandrarpraktiken, 1 058 milj för budgetåret. Invandrare har, oavsettkonjunkturläge, särskilda svårigheter att komma in påarbetsmarknaden. Vi föreslår därför också möjlighet attförlänga tiden för invandrarpraktik till 12 månader.Invandrarpraktiken beräknas omfatta 8 000 personer.Vi säger nej till regeringens förslag om arbetsföretag. Attarbetslösa med ersättning ska kunna ägna sig åt en form avverksamhet som konkurrerar med företag på den öppnamarknaden är inte välbetänkt. Däremot kan en verksamhet,där arbetslösa i grupper utforskar arbetsmarknaden ocksåmed inriktning på uppdragsjobb, mycket väl föras inomramen för ALU. Överhuvud taget är det positivt attarbetslösa själva kontaktar arbetsgivare, vilket också iblandhar visat sig skapa nya jobb.Vi föreslår 30 000 platser för arbetslivsutveckling, vilket är fler än iregeringens förslag men färre än den omfattning åtgärdenhade när den var som störst. När konjunkturen förbättras ärdet därför riktigt att minska omfattningen. Åtgärdenberäknas kosta under budgetåret.Andra sysselsättningsskapande åtgärderFör innevarande budgetår anslog försmåföretagsstöd och landsbygdsutveckling på initiativ avden förra regeringen. Stödet har väl uppfylltförhoppningarna om att det, förutom att utveckla detregionala näringslivet, även skulle ha positivasysselsättningseffekter. Länsstyrelserna fick ansvaret och detvore olyckligt om satsningarna nu skulle upphöra.Därför föreslår vi att anslås till småföretagsstödoch landsbygdsutveckling. Verksamheten i länen kan vid dethär laget antas ha funnit så pass fungerande former attanslaget kan minskas i omfattning utan att kvalitetenriskeras.Under den förra regeringsperioden gjordes stora insatserför att bevara kulturmiljöer som höll på att gå förlorade.Enbart avsattes förupprustning av värdefulla kulturmiljöer. Dessa insatser varmöjliga trots det pressade statsfinansiella läget, eftersom dehade betydelse för sysselsättningen.Inom kulturmiljöområdet finns många småskaliga projekt.Erfarenheten är att de kan sättas igång snabbt, vilket ger enbra sysselsättningseffekt. En annan fördel är att projekten ärspridda över hela landet.Vi föreslår att det även under nästa budgetår bör avsättassärskilda medel för kulturmiljöinsatser. Från anslagetArbetsmarknadpolitiska åtgärder bör anvisas fördessa ändamål. Av dessa bör hälften anslås till förstöd till icke-statliga kulturlokaler och hälften tillriksantikvarieämbetet och länsstyrelsernaskulturmiljöenheter. Med stöd av hittils vunna erfarenhetermenar vi att dessa medel skulle ge sysselsättning åt 1 400personer.UngdomssatsningarVi säger nej till regeringens förslag omungdomsintroduktion. Det är knappast möjligt att sysselsättaså många som regeringen räknar med. Omkring hälften hadevarit en rimligare siffra. Vi anser istället att fler ungdomarkommer att få riktiga jobb genom vår satsning pårekryteringsstödet. Dessutom föreslår vi attungdomspraktiken behålls för 20 000 ungdomar, till en kostnad av 1 950 milj kr.Regeringens förslag om Europapraktik liksom förslagetom datortek accepterar vi, även om dessa satsningar inte börligga inom ramen för ungdomsintroduktion.Akademikerpraktiken bör finnas kvar. Det är ett billigtmen effektivt sätt att ge nyexaminerade akademikermöjlighet att få in en fot på arbetsmarknaden och prövaförmågan inom ett relevant arbetsområde. Vi anser dock attmånga invandrarakademiker, oavsett ålder, kan jämställasmed nyexaminerade i så måtto att de saknar erfarenhet frånarbete inom sitt utbildningsfält och på sin nivå. Därför böråldersbegränsningen vid inte omfattainvandrarakademiker. Akademikerpraktiken beräknasomfatta 2 000 personer inom ramen för ungdomspraktiken.Regeringens förslag om aspirantutbildning bör avvisas.För det första innebär denna ''utbildning'', för de arbetslösaakademikerna, att endast de som bor på ett antalhögskoleorter kan komma i fråga. För det andra innebärutbildningen en kostsam och onödig hantering för dehögskolor som skall ansvara för utbildningen. Att behållaakademikerpraktiken är enklare, billigare och kan användasi hela landet.Kostnadsmedvetenhet ger besparingarDet är av yttersta vikt att arbetsmarknadverket fortsätter attpressa kostnaderna även för åtgärderna. Exempelvis kan dethandla om att beredskapsarbete i ytterst begränsadutsträckning beviljas för arbeten som förutsätterinvesteringar och istället går till arbeten av tjänstekaraktär.Inom arbetsmarknadsutbildningen torde ytterligareansträngningar kunna göras för att billigare utbildningarköps med bibehållen kvalitet. Den ökade konkurrensenmellan utbildningsanordnare talar för detta.