mot · GI02Sf264 · 1995-01-25 00:00:00 — Utvecklingen av svensk sjukvård under de senasteårtiondena har entydigt gått i riktning mot större insatser avprofessionell vård. Detta har haft stora fördelar såväl vadgäller kraftigt höjd medicinsk kompetens som minskat tryckpå den sjukes anhöriga.Förutsättningarna för anhöriga att ta ett betydande ansvarför omvårdnaden har naturligtvis minskat i takt med att alltfler kvinnor yrkesarbetar utanför hemmet. Eftersom dettidigare var just kvinnorna som tog i det närmaste helaansvaret, så har den positiva utvecklingen av kvinnorsförvärvsarbete just lett till minskade förutsättningar föranhörig- och närståendevård.Trots detta så svarar anhöriga och andra närståendefortfarande för långt mer än hälften av deomvårdnadsinsatser som görs i vårt land. För att underlättaför de anhöriga har möjligheter skapats såväl förkontantersättningar (olika former av hemvårdsbidrag) tillsjuka och omvårdnadsbehövande som vistas i sina egna hemsom vissa möjligheter för kommuner och landsting attanställa den anhörige eller annan närstående. Därutöver harmånga landsting och kommuner inrättat växelvårdsplatseroch på andra sätt sökt underlätta för de närstående att klaradet ofta mycket krävande omvårdnadsarbetet.I början av 1980-talet föreslog en statlig utredning attstaten därutöver skulle öppna möjlighet för anhöriga somunder avstod från sitt förvärvsarbete för att vårda ensjuk anhörig att få ersättning för inkomstbortfallet. Eftermånga års försening infördes denna möjlighet -- s k närståendepenning.Reglerna innebar att en närstående till en mycket sjukperson kan få sådan ersättning under maximalt . Tilldenna kopplades en rätt till ledighet. I första hand avsågssjuka i livets slutskede. Naturligtvis var detta en förbättringjämfört med den situation som rådde . Samtidigtbör sägas att såväl den stränga avgränsningen till vilka sjukasom kunde beröras som den korta ersättningstiden inte varuttryck för någon mer betydande generositet gentemot demsom ofta utförde ett tungt omvårdnadsarbete.Reformen kom heller inte att vållasocialförsäkringssystemet några större kostnader. Såberäknas kostnaden för det senaste budgetåret till och antalet ersatta dagar till knappt 40 000. Bruttokostnaden per ersatt dag var ca 465:-.Den ringa omfattningen gör att det är svårt att hävda attkommuner och landsting har sparat in de drygt 100vårdplatser som den ersatta närståendevården motsvarar.Skulle de ha gjort det, så är det uppenbart att en sådanbesparing hade varit långt större än det belopp som utbetalatsi form av närståendepenning.Den föregående regeringen föreslog att rätten tillersättning och ledighet skulle förlängas från 30 till 60 dagar.Detta blev också beslut. Förbättringengenomfördes fr o m . hade också villkorenkraftigt förbättrats för närstående till personer som blivitHIV-smittade vid användning av blodprodukter inom densvenska hälso- och sjukvården. Regeringen beräknar dentotala kostnaden för tiden -- för närståendepenning till 27,6 miljoner kronor.Den enda förändring som regeringen föreslår förkommande år är att närståendepenningen -- i likhet medandra ersättningar förutom arbetslöshetsersättningen --sänks från till fr o m . Vi motsätter oss denna försämring förnärståendevårdarna och dem som behöver och deras insatser.Det är enligt vår mening nu hög tid att se överförutsättningarna och villkoren för närståendevården.Självklart bör sjukvården och omsorgen utanför hemmenvara av en sådan omfattning och ha en sådan kvalitet attingen skall tvingas till ett omfattande omvårdnadsarbete ihemmet på grund av brister i vården utanför hemmet. Likasjälvklart är att närstående som själva önskar göra enbetydande insats skall få stöd mycket och hjälp för att klaraen sådan insats.Regeringen bör nu ta upp överläggningar med de tillsammans med dem se över hurnärståendevården skall kunna underlättas. En fortsattutbyggnad av växelvårdsplatser bör vara ett inslag. Ett annatviktigt inslag bör vara att utvidga kretsen sjuka varsnärstående skall kunna få närståendepenning och rätt tillledighet. Den tid för vilken närståendepenning skall kunnautgå bör avsevärt förlängas.Enligt vår mening bör ett första steg i en sådan förlängningkunna tas . Vi föreslår atttiden då förlängs från nuvarande 60 . Kostnadenför detta torde med i övrigt oförändrade regler inte överstiga5 för fram till den 1 januari 1997.En större reform bör kunna träda i kraft ,varför vi tills vidare räknar med 15 miljoner kronorytterligare . Som vi ovan nämnt tordede möjliga besparingarna av en utvidgad närståendevård varalångt större än kostnaderna för närståendepenningen. Dennafråga bör tas upp i de av oss föreslagna överläggningarnamed de båda kommunförbunden. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag att sänkaersättningsnivån i närståendepenningen till ,2. att beslutar att fr.o.m. den 1juli 1995 förlänga rätten till närståendepenning och dendärtill kopplade rätten till ledighet från nuvarande två till fyramånader,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överläggningar med de bådakommunförbunden och förbättrade förutsättningar förnärståendevård.