ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02L39 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:151 Droit de suite och längre upphovsrättsligt skydd I proposition 1994/95:151 föreslår regeringen dels att vissaav de upphovsrättsliga skyddstiderna för litterära ochkonstnärliga verk förlängs, dels att det införs bestämmelseom s k droit de suite, dvs. att upphovsmannen i princip skall harätt till en ersättning på av försäljningspriset vidyrkesmässig försäljning av exemplar av hans/henneskonstverk.I denna motion yrkas avslag på den delen av propositionensom avser förslag om droit de suite.Regeringen jämför droit de suite med författares rätt tillroyalty för nya upplagor av deras verk. Regeringen anser attden jämförelsen håller eftersom ett konstverk vidvidareförsäljning görs tillgängligt för en ny personkrets somkan tillgodogöra sig verket. Jag anser att denna jämförelse ejhåller. Den som säljer ett bildkonstverk, överlämnar också''konsumtionsmöjligheten'' till nästa ägare. Den, som engång köpt en bok, har möjlighet att behålla den och''konsumera'' den oberoende av om nya personkretsar fårtillgång till nya upplagor av boken. Ingen avgift till författareeller illustratör påföres försäljningspriset om en bokvidareförsäljes...I förarbete till propositionen anges, att ett huvudskäl föratt införa droit de suite är att förbättra bildkonstnärernasekonomiska villkor. Jag anser att droit de suite enbart gynnarsådana eatablerade konstnärer som har stor framgång medsina verk redan första gången de säljs. De konstnärer somär mest i behov av förbättrade ekonomiska villkor kommernäppeligen att gynnas av droit de suite. Deras verkvidareförsäljs inte i samma utsträckning som verk av merpubliknära konstnärer.Om regeringen önskar stödja unga konstnärer, som harsvårt att etablera sig, borde det ske på annat sätt än med envidareförsäljningsavgift, som gör det ännu svårare att säljaderas verk.Det är vanligt att provisionen vid försäljning av konstverkär av försäljningspriset. En 50-procentig höjningav avgiften genom införande av droit de suite blir knappastaccepterad av köparen. Det är uteslutet, att konsthandelnsprovision på kan inkluderavidareförsäljningsavgiften.Erfarenhet från konsthandelsbranschen talar för attintresset för vidareförsäljning av konstverk på öppnamarknaden skulle minska väsentligt, om droit de suiteinföres. Jag anser, att risken är stor att svensk konsthandelförlorar en stor del av sina uppdrag antingen till länder utandroit de suite eller till en marknad, som nonchalerar reglerna.Möjligheten till kontroll av försäljning av konst är intesärskilt stor, om försäljning sker ''under jord''. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens förslag om införande avdroit de suite.
mot · GI02L40 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:151 Droit de suite och längre upphovsrättsligt skydd ser med tillfredsställelse att regeringen nulägger en proposition som ger konstnärer rätt till ersättningnär konstverk vidaresäljs. infördes en sådanordning i . Ett 30-tal länder har liknande system.Vänsterpartiet har endast två yrkanden till denna nu liggandeproposition.Propositionen föreslår att alla verk som överskrider ettförsäljningsbelopp av en tiondel av ett basbelopp (ca 4 000kronor) skall omfattas av systemet. Det kan i och för sig varaförståeligt att en gräns sätts till för att underlättahanteringen av systemet. Mot detta står att många alster harett lägre försäljningspris och att konstnärernas inkomstnivåär förhållandevis låg. Konstnärernas låga inkomster måste idetta fall gå före antalet ärenden som måste bevakas. Engräns på eller motsvarande summa mot enbasbeloppsanknuten nivå skulle fånga upp fler försäljningar.Vänsterpartiet föreslår att gränsen sätts vid av ettbasbelopp.Den utredning som ligger till grund för propositionen(SOU 1990:30) föreslog att upphovsmannen skulle göra sinrätt gällande gentemot organisationen senast efter detatt försäljningen ägt rum. Enligt utredningen skulle medlentillfalla organisationen om inte upphovsmannen gick attfinna. Detta är oreglerat i föreliggande propositionstext,vilket inte är tillfredsställande. Det måste klart framgå varrätten till medlen skall finnas. Det är rimligt attupphovsmannen inte skall kunna göra anspråk på medlenefter , utan dessa skall därefter tillfalla organisationen.Medlen kan i sin tur användas för att exempelvis stödjabildkonstnärernas verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att i fråga om droit de suite beslutar att sättaen minimigräns om av gällande basbelopp enligt vad imotionen anförts,2. att beslutar att upphovsmannens rätt gentemotorganisationen skall finnas och att ersättningendärefter skall tillfalla organisationen i enlighet med vad somanförts i motionen.
mot · GI02L41 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:151 Droit de suite och längre upphovsrättsligt skydd Regeringen föreslår att rätten till ersättning skall omfattabildkonsten, dvs sådana konstverk som inte har enpraktisk funktion t ex målningar, teckningar och grafik.Regeringen anger även att det inte finns skäl att undantabrukskonst, dvs konstnärligt utformade bruksföremål. För attkunna uppnå detta bör minimigränsen för att ha rätt tillersättningsrätten vara av basbeloppet enligt lagen(1962:38) om allmän försäkring. Med hänvisning till det anförda hemställsatt i fråga om droit de suite beslutar införa enminimigräns om av basbeloppet enligt lagen (1962:38)om allmän försäkring.
mot · GI02L42 · 1995-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:180 Löneskydd vid upprepade konkurser I propositionen förslås en förändring i lönegarantilagen såatt det blir möjligt att vid fråga om garantiersättning ta störrehänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Detbetyder att det inte enbart är anvisning från offentligarbetsförmedling som berättigar till garantiersättning vidupprepade konkurser. Det kan också utgå garantiersättningom det finns särskilda skäl.Det är bra att regeringen nu föreslår en förstärkning avlöneskyddet vid upprepade konkurser. Men den föreslagnaförändringen är inte till fyllest. löper denenskilde löntagaren stor risk att förlora innestående lön ellerdel därav vid upprepade konkurser.För det första bör 9 § förtydligas när det gäller texten, ''ihuvudsak samma verksamhet''. Betyder det samma företageller samma bransch? Det är betydelsefullt, framför allt föranställda i entreprenadbranschen.Tremånadersregeln för lönebefordran betyder att om enarbetsgivare försenar löneutbetalningarna så kan det få tillföljd att den enskilde löntagaren inte kan få ut hela sininnestående fordran. Samma sak gäller beträffande taket på100 . Skyddet för den enskildes lönefordran är intetillräckligt.Denna osäkerhet kan också leda till att arbetstillfällen gårförlorade därför att löntagare inte vågar ta anställning iföretag där det kan föreligga en betydande risk för konkurser.Risken för missbruk skall inte undervärderas och den måstehanteras i särskild ordning. Det är inte rimligt att denenskildes löneskydd används för att sortera ut oseriösaföretag. I stället bör näringsförbud användas mer frekvent föratt stävja oseriös näringsverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbättrat löneskydd för löntagare.
mot · GI02L44 · 1995-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:180 Löneskydd vid upprepade konkurser Regeringen har i propositionen föreslagit att den s k karensregeln i lönegarantilagen ska utvidgas så attlönegaranti ska kunna utbetalas till personer som faller underkarensregeln om de har särskilda skäl för detta. infördes vissa regler i lönegarantilagen för attminska missbruket av denna. Reglerna grundade sig påförslag som hade lämnats av lönegarantiutredning.Det är alltså redan dags att göra förändringar i dessa regler.Regeringen aviserar att ytterligare förändringar till skydd förarbetstagares fordringar vid konkurser kan komma attföreslås. En utredning ska tillsättas för attundersöka hur arbetstagares ställning vid konkurs ska kunnaförbättras och hur lönegarantin ska finansieras. Det ärgivetvis viktigt att arbetstagare skyddas i så stor mån sommöjligt vid konkurser och att långsiktiga regler för hur dettaska ske skapas som ger trygghet för arbetsmarknadens parter.I det sammanhanget bör det även övervägas om de som ,enligt regeringens förslag, ej kommer att omfattas avlagändringen kan komma att omfattas av samma regler ochförmåner.Det är synnerligen olyckligt om reglerna för lönegarantiförändras vilket nu är fallet. Den utredning somregeringen ska tillsätta bör ges god tid på sig att verkligenutreda hur systemet med lönegaranti ska utformas för att geett adekvat skydd för arbetstagare vid konkurser, för attundvika missbruk av systemet samt hur t ex lönefordringarska prioriteras vid konkurser. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om det fortsatta utredningsarbetetangående det framtida systemet för lönegarantin.
mot · GI02L45 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik I regeringens proposition Aktiv konsumentpolitik föreslåsde mål och den inriktning som bör ställas upp för densvenska konsumentpolitiken. Rent allmänt kanpropositionen kritiseras från den utgångspunkten att deninnehåller föga av konkreta förslag utan mer av visioner.Dessutom avser regeringen att tillsätta ett antal utredningarför att utarbeta handlingsplaner för bl.a. det svenskakonsumentarbetet inom EU och hur miljömålen ikonsumentpolitiken ska uppnås. Det är givetvis av stor viktatt dessa frågor noggrant belyses, men är detviktigt att snart agera på konsumentområdet, särskilt vadgäller EU-arbetet. har tidigare i en motion tillriksdagen utvecklat vår syn på konsumentpolitiken.I och med det svenska medlemskapet i EU kommer denfrivilliga konsumentrörelsen att ställas inför nya utmaningar.Inom EU är det nästan uteslutande frivilligorganisationersom har företrätt konsumentintressena. EU godkänner hellerinte några statliga konsumentorganisationer utan förutsätteratt detta sköts på ideell basis. Rent historiskt kan detkonstateras att det var frivilliga organisationer som förstbörjade driva konsumentintressena i Sverige.Konsumentfrågorna måste drivas i ett nedifrån-upp-perspektiv, vilket innebär att det är av största vikt att vi iSverige ger förutsättningarna för såväl redan etableradeideella organisationer som nystartade initiativ att verka förkonsumentfrågorna. När det gäller redan etableradeorganisationer bör det nämnas att t.ex. studieförbunden ochhushållningssällskapen har en viktig funktion att fylla.Med dagens statsfinansiella läge är det givetvis svårt atttillskjuta extra medel för att stödja sådan verksamhet. Ettviktigt stöd som dock kan ges från statsmakternas sida ärhjälp med information och kunskapsöverföring tillorganisationer som arbetar med konsumentfrågor. Sådanverksamhet kan ta sig många former som t.ex.seminarieverksamhet eller möjligheter att lätt få informationvia telefon eller IT. Detta bör ges regeringen till känna.EU-medlemskapet innebär att svenska konsumentersbehov av korrekt information och rådgivning ökar. Viföreslår att regeringen verkar för att en landsomfattandekampanj genomförs för att ge konsumenter möjlighet att ökakunskapen om vad medlemskapet innebär vad gäller nyaregler och möjligheter att påverka det enskildakonsumtionsmönstret. En sådan kampanj kan genomförasutan större omkostnader med hjälp av studieförbund ochandra redan etablerade organisationer som t.ex.hushållningssällskapen. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av stöd till ideellakonsumentorganisationer,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en landsomfattande kampanj föratt ge konsumenter ökade kunskaper i och med EU-medlemskapet.
mot · GI02L47 · 1995-04-24 00:00:00 — att beslutar att till /96 anvisa ett förslagsanslag om 91 687 000kr.
mot · GI02N16 · 1995-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:184 Genomförande av EG:s tredje skade- respektive livförsäkringsdirektiv Försäkringsväsendet kännetecknas, såväl i somutomlands, av stor slutenhet. I den försäkringsrättsliga ochersättningsrättsliga forskningen är det väl känt att likartadefall bedöms mycket olika.Den kontroll vi har över det svenskaförsäkringsväsendet är bristfällig. Det blir naturligtvis intebättre vid en internationalisering. Därmed inte sagt att eninternationalisering är av ondo. Men EU:s direktiv ärotillräckligt i kontrollhänseende och alltför mycketkoncentrerat på försäkringsbolagen som enda aktör. Men ettförsäkringsavtal består av minst två intressenter. , närdet också i alltmer diskuteras om en privatiseringeller en privat komplettering till vårt allmännasocialförsäkringssystem, är det mycket tydligt att deavtalsslutande parterna kan vara andra än den eller depersoner som har nytta av försäkringen. Det gäller t.ex.kollektivavtalsreglerade försäkringar till skydd förarbetstagarna.Myndighetstillsynen av dessa privata försäkringssystemskall enligt direktivet och propositionen skötas av två olikanationella myndigheter. Myndigheten i bolagets hemland ärs.a.s. huvudkontrollant och har störst befogenheter.Försäkringstagarens hemlands myndighet förutsätts varabetydligt mer passiv. Det verkar underligt. Det är naturligtvisbra att någon kontrollerar företagets likviditet och soliditet.Men försäkringstagarens, eller förmånstagarens, intressen ärinte tillräckligt tillgodosedda med det. I all synnerhet inte omman tänker på just den situationen att privat tecknadeförsäkringar blir allt viktigare vid t.ex. inkomstförlust vidsjukfrånvaro m.m.Information till försäkringstagaren alternativtförmånstagaren om t.ex. villkor och villkorstolkning är enviktig del i skyddet för den enskilde, vilket beaktasotillräckligt i propositionen. har gjortstorartade insatser i förhandlingar m.m. för att fåförsäkringsvillkor begripligt utformade. Konsumentverketserfarenheter bör tas tillvara i lagstiftningen.Informationen är dock inte tillräcklig. Den enskilde måsteges ökade möjligheter att agera gentemotförsäkringsbolagen. I har vi med framgångexporterat vår ombudsmannatradition. Behovet av enförsäkringsombudsman, som tvärs över EU:s nationsgränserkan undersöka enskilda fall och agera för enhetliga rutineroch principer i enskilda fall, torde vara stort. Möjligheten attinföra en sådan bör föras fram av regeringen. Möjligen kanman begränsa ombudsmannens befogenheter till att omfattabara fall som direkt anmäls av en enskild.Dessutom bör, också för att få till stånd en mer enhetligrättstillämpning och öka den enskildes möjligheter att agera,möjligheterna att skriva in skiljemannainstitutet iförsäkringsavtalen begränsas i lag. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information tillförsäkringstagaren om villkor och villkorstolkning,2. att begär att regeringen tar initiativ till eneuropeisk försäkringsombudsman enligt vad som anförts imotionen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skiljemannainstitutet.
mot · GI02N17 · 1995-04-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:184 Genomförande av EG:s tredje skade- respektive livförsäkringsdirektiv I propositionen föreslås ändringar i lagstiftningen försvenska och utländska försäkringsbolag. Huvuddelen avförändringarna är föranledda av EG-anpassning och målet attfullt ut delta i EG:s inre marknad av försäkringstjänster.Vi har självfallet inte något att invända mot det målet ellerförslagen i den delen.Däremot vänder vi oss emot regeringens förslag att utvidgaden s k femprocentsregeln för försäkringsbolagensaktieinnehav till att omfatta även förvaltningsbolag. Viönskar i stället gå motsatt väg och avskaffa regeln helt ochhållet. Regeln har sin grund i det förbud för försäkringsbolagatt driva annan rörelse än försäkringsrörelse som infördesredan i 1903 års lag om försäkringsrörelse.Femprocentsregeln infördes med motivet attförsäkringsbolagen inte skulle skaffa sig ett alltför stortinflytande i företag utanför försäkringssektorn.Med den förändrade marknadsstruktur som råder ser viinget skäl för att behålla denna förlegade reglering. Vi ställeross därmed bakom förslaget i placeringspromemorian. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar upphäva femprocentsregeln ochdärmed avslå propositionen i denna del.
mot · GI02Sf18 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:197 Vissa socialförsäkringsfrågor, m.m. I propositionen föreslås bl.a. att en arbetsmarknadsavgiftpå skall införas för den som har inkomster av annatförvärvsarbete och skall betala egenavgifter enligt lagen omsocialavgifter. skall sjukförsäkringsavgiften försådana inkomster sänkas i motsvarande mån. Förslaget är enfortsättning på den avgiftsväxling som majoritetbeslutade om . Utgångspunkten för deavgiftsförändringar som regeringen genomdrev varsocialdemokraternas motstånd mot en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring.Till den nya arbetslöshetsförsäkring som infördes den 1juli skulle en egenavgift tagitsut på . beslöt emellertid riksdagsmajoriteten i ställetatt återställa detta beslut och avskaffa den obligatoriskaförsäkringen.I det sammanhanget avskaffades också egenavgiften tillarbetslöshetsförsäkringen. I stället höjdes egenavgiften tillsjukförsäkringen i motsvarande mån. Eftersomsjukförsäkringen redan gick med överskott var denna åtgärdsvår att motivera. För att återföra intäkterna tillarbetsmarknadsfonden genomfördes en växling mellanarbetsgivaravgifterna till de bägge försäkringarna: den enahöjdes och den andra sänktes.Egenavgiften till arbetslöshetsförsäkringen som denborgerliga regeringen införde togs ut också på den som harinkomster av annat förvärvsarbete. Vid höstensavgiftstransaktioner förbisågs tydligen detta avsocialdemokraterna. Annars hade det -- från derasutgångspunkt -- varit naturligt att genomföra den nuföreslagna avgiftsväxlingen för dessa inkomster redan då.Folkpartiet liberalerna är anhängare av en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. Vi motsatte oss därför höstensåterställare och den avgiftsväxling som följde i dess spår.Som konsekvens av detta avstyrker vi även den nu föreslagnaavgiftsväxlingen.Regeringen bör i stället återkomma med förslag om enåtergång till de beslut om egenavgifter till en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring -- med konsekvensändringar -- somhade fattats före höstens s.k. återställare. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag till lag omändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en återgång till de beslut som hadefattats före höstens s.k. återställare beträffande egenavgiftertill en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring.
mot · GI02Sk46 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:209 Kontrolluppgiftsskyldighet vid avyttring av värdepapper m.m. I propositionen föreslås att den obligatoriska skyldighetsom gäller för fondbolag att lämnakontrolluppgift om reavinst och reaförlust vid avyttring avandelar i allemansfond utsträcks till att omfatta också andravärdepappersfonder. Vidare föreslås att generalklausulenmot skatteflykt återinförs fr.o.m. den 1 juli 1995.Trots den schablonmetod som föreslås för beräkning avrealisationsvinst respektive realisationsförlust vid avyttringav andelar i värdepappersfonder kvarstår en risk föröverbeskattning. Enligt vår uppfattning bör denna frågabelysas ytterligare innan beslut fattas om kontrolluppgiftsom anger skattepliktig reavinst eller avdragsgill reaförlust.Det bör i stället införas en motsvarande uppgiftsskyldighetsom föreslås i propositionen vad gäller ersättning vidavyttring av aktier och andra finansiella instrument.Lagen mot skatteflykt kritiserades frånrättssäkerhetssynpunkt ända tillkomst. Det gälldebland annat att förekomsten av en sådan lagstiftning stärkerdet allmännas ställning gentemot den enskilde på ett sätt sominte är rimligt i ett rättssamhälle. Vidare medförde lagensvårigheter för den enskilde att bedömaskattekonsekvenserna av olika rättshandlingar.De kraftiga sänkningar av skattesatserna som skett blandannat till följd av marginalskattereformen har dessutommedfört att intresset för skatteundandragande åtgärderminskat avsevärt. Motivet för en skatteflyktslag -- attmotverka skatteflyktsåtgärder -- har därför inte längresamma tyngd.Skatteflykt bör i första hand bekämpas genom tillräckligklarhet i skattelagstiftningen. Det bör också påpekas att detredan före införandet av generalklausulen var möjligt attbedöma så kallade gentransaktioner efter deras verkligainnebörd också vid bedömningen av de skattemässigakonsekvenserna. I stället för en godtycklig generalklausulbör de regler som gör det möjligt att se igenomskentransaktioner tillämpas för att undvika oönskadeskattekonsekvenser. Propositionen bör därför avslås i dennadel.Det torde ankomma på utskottet att utarbeta erforderliglagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag omkontrolluppgift för reavinst respektive reaförlust vidavyttring av andel i värdepappersfond i enlighet med vadsom angivits i motionen,2. att beslutar om kontrolluppgift vid avyttringav andelar i värdepappersfond som motsvarar förslagetbeträffande aktier och andra finansiella instrument i enlighetmed vad som angivits i motionen,3. att avslår regeringens förslag om att återinföralagen mot skatteflykt i enlighet med vad som angivits imotionen.
mot · GI02Sk48 · 1995-04-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:182 Beskattning av fri hälso- och sjukvård samt vissa andra förmåner Regeringen har i propositionen avvikit i förhållande tillutredningens mening och föreslagit avdragsbegränsningarnär det gäller kostnader för anställdas icke offentligtfinansierad hälso- och sjukvård.Eftersom utredningens förslag ur principiell synpunkt äratt föredra bör arbetsgivare åtnjuta avdragsrätt även för dessakostnader. uppkommer då en skattepliktig förmånhos löntagaren.Av propositionen framgår vidare att regeringen föreslår attde särskilda reglerna om korsvisa rabatter slopas. Detinnebär att skattefriheten inskränks till att endast gällapersonalrabatter inom en koncern. Regeringen påpekar attdet ofta enbart är en organisationsfråga om ett företagbedriver sin verksamhet i form av en eller flera juridiskapersoner. Detta är en skillnad som personalen inte uppfattar.De argument som regeringen anför som skäl för skattefriapersonalrabatter inom en koncern gäller i lika hög grad föranställda inom så kallade oäkta koncerner, det vill sägaföretag som står under i huvudsak gemensam ledning. Oftastär det fråga om mindre företag.Om exempelvis en företagare väljer att läggaverksamheten i skilda bolag är det en organisationsfråga somkan vara föranledd av många orsaker. Det kan vara ett kravfrån finansiärerna, som vill att olika grenar av verksamhetenskall drivas i från varandra ekonomiskt fristående bolag.Det förekommer att expanderande familjeföretag avkreditgivarna tvingas att förlägga tillverkningen av mycketlikartade produkter i flera fristående bolag. Det är uppenbartatt de anställda i en sådan situation uppfattar sig ha en ochsamma arbetsgivare.Eftersom skattelagstiftningen bör vara neutral iförhållande till de organisationsformer som företagen väljerbör anställda i oäkta koncerner inte behandlas annorlunda änanställda inom andra organisationsformer. Det är ocksåviktigt att anställda i små och medelstora företag inte skallbehandlas på ett sämre sätt än anställda i storabolagskoncerner.Vi föreslår därför att skattefrihet för personalrabatter ävenskall gälla för anställda inom företag som står i huvudsakunder gemensam ledning.Det ankommer på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att arbetsgivare skall åtnjuta fullavdragsrätt för kostnader för anställdas icke offentligtfinansierad hälso- och sjukvård i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att beslutar att skattefrihet för personalrabatteräven skall gälla vid inköp från företag som i huvudsak stårunder gemensam ledning i enlighet med vad som angivits imotionen.