mot · GI02Sf242 · 1995-01-25 00:00:00 — Försäkrad som är arbetslös och sjukskriven harofta behov av såväl rehabiliterande somarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi kan konstatera att detfinns olika huvudmän för dessa åtgärder och att det frånmånga håll har rapporterats gränsdragningsproblem. Trehuvudproblem kan ses.Ökning av antalet sjukskrivna och arbetslösaI takt med att arbetslösheten ökat växer andelensjukskrivna som är arbetslösa. Detta, tillsammans med attarbetsförmedlingen (Af) och på grund avarbetsmarknadsläget måste prioritera sina resurser på friskaarbetslösa, innebär onödigt lång väntetid för personer somväntar på yrkesmässig rehabilitering. För att uppnå målen förrehabiliteringsarbetet har ett antal försäkringskassor (Fk) iviss mån redan börjat ta ekonomiskt ansvar för åtgärderriktade mot denna grupp.Risk för arbetslöshetPersoner som riskerar en arbetslöshet, därför att de pågrund av sjukdom inte kan återgå till nuvarande arbetsgivare,kan inte komma i åtnjutande av åtgärder från Af och AMI.Det är först när personen saknar anställning som han erhåller''biljett'' till arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utifrån ettlångsiktigt synsätt borde denna typ av åtgärder kunna sättasin så snart behov av dessa konstateras.Vidare finns endast små möjligheter att bevilja lönebidragför att efter genomförd rehabilitering erbjuda enarbetshandikappad fortsatt anställning hos sin arbetsgivare.I dag beviljas bidrag endast vid nyanställning av arbetslösa.Medel från förtidspensioneringsanslaget borde här kunnaanvändas som ett lönebidrag.Indragning av sjukpenningFörsäkringskassans bedömningsgrunder för rättsjukpenning överensstämmer inte alltid medarbetsförmedlingens syn på den enskildes möjligheter att fåarbete. Af strävar således efter att öka den enskildeskonkurrenskraft på arbetsmarknaden.Fk har i första hand ett ansvar att återge individen enarbetsförmåga medan Af har i uppdrag att ge individen ettkonkret arbete. Konsekvensen av detta är att Fk i vissa fallrehabiliterar till en arbetsförmåga utan att bedöma denrehabiliterades konkurrenskraft på rådande arbetsmarknad.Sett ur ett, för samhället, långsiktigt perspektiv bör enframtida försäkring samordna dessa olika mål.För detta krävs en samordning av den kompetens som finnsvid /Af och Fk på ett helt annat sätt än vad som sker . Vi ser det inte som möjligt att i en organisation förasamman all den kompetens som krävs irehabiliteringsarbetet. Morgondagens rehabiliteringsarbetebör därför bygga på den kompetensuppdelning som i mellan /Af och Fk.Vi tror dock att det är att föredra att en huvudman utses förgruppen sjukskrivna--arbetslösa. Detta skulle möjliggörasgenom att låta Fk bli huvudman för denna grupp, samtidigtsom ges möjlighet att köpaarbetslivsinriktade tjänster från /Af på samma sätt somi dag sker för sjukskrivna med anställning, där Fk köpertjänster från Arbetslivstjänsten (ALT).De rekommendationer som lämnas från gällandeutbildningsval m.m. måste få stor genomslagskraft irehabiliteringsplaneringen. Skall i planeringen beaktasarbetsmarknadssituationen och den enskildes förutsättningaratt få ett konkret arbete, bör Fk ges möjlighet att disponeraviss del av anslaget avseende arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för arbetslösa. I första hand gäller det medel förupphandling av utbildning samt utbildningsbidrag.Skall den framtida försäkringen bygga på arbetslinjenkrävs att sjukförsäkringen kan ''investera bort behovet avsjukförsäkringsförmåner''. Fk bör som ansvarig förindividens försörjning även ges ansvar för lönebidrag ochmöjlighet att hänvisa till . Härigenom bedömsmånga individer, som alternativ till förtidspension, kunnaerbjudas fortsatt anställning trots sitt arbetshandikapp. Degrupper som är arbetslösa och lider av medicinska handikappbedöms få svårt att hävda sig på den framtidaarbetsmarknaden vid fortsatt hög arbetslöshet.Vidareutvecklas inte formerna för stimulans för att anställadessa personer riskerar de att hamna i strykklass,utkonkurrerade av stora grupper yngre och välutbildade somstår utanför arbetsmarknaden. I många fall kan utslagningenbli definitiv, vilket i sin tur leder till att onödigt mångapersoner hänvisas till ett passivt liv med förtidspension.ÖvrigaBland de inskrivna försäkrade hos Försäkringskassornafinns individer som inte är sjukpenningförsäkrade. Det kangälla handikappade ungdomar, vissa missbrukare och, alltvanligare, flyktingar. Försäkringskassorna har inteansvar för dessa grupper när de inte uppbär sjukpenning trotsatt de lider av en medicinsk åkomma. Gruppen kan varapotentiella förtidspensionärer. Därför bör Fk få ansvar fördem inom denna grupp som på grund av sjukdom måste fåmedicinsk och/eller arbetslivsinriktad rehabilitering.För denna grupp försäkrade behöver Fk sammarehabiliteringsarsenal som för sjukskrivna arbetslösa, dvs. iprincip allt som beskrivits i motionen.Försäkringkassornas ansvar för denna grupp bör börja närersättning skulle utgivits om de varit sjukpenningförsäkrade.Ansvaret upphör normalt när individen står tillarbetsmarknadens förfogande eller får ett arbete. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om försäkringskassornas möjlighet attköpa yrkesinriktade tjänster.