mot · GI02Bo506 · 1995-01-25 00:00:00 — Den kommunala vetorätten, som innebär att en kommunhar rätt att säga nej till etablering av miljöstörandeanläggningar i den egna kommunen, är en av hörnstenarna iden kommunala självbestämmanderätten och enförutsättning för en reell demokrati.Rätten att leva i en miljö som inte innebär risk för liv ochhälsa är en fundamental rättighet.Kommunerna har ett övergripande ansvar för människorshälsa och för miljön i kommunen. Kommuninvånarnasrepresentanter i kommunfullmäktige måste därför ha rätt attbestämma om och i så fall vilka typer av miljöfarligaanläggningar och verksamheter som skall finnas ikommunen.Genom riksdagsbeslut under /1990 gjordeskraftiga inskränkningar i den kommunala vetorätten.Regeringen gavs då möjligheter att köra över denkommunala demokratin genom att bestämma omlokalisering av vissa typer av anläggningar i strid med enkommuns uttalade vilja.Ett exempel på lokaliseringar där regeringen skall kunnatvinga en kommun att ta emot är anläggning för förvar avutbränt kärnbränsle.En av de platser i vårt land där man vill undersökaberggrundens lämplighet för slutförvaring av utbräntkärnbränsle är på gränsen mellan norra . Dessa planer har väckt ett mycket starktmotstånd i det berörda området. När planerna blev kända förmer än bildades en aktionsgrupp med syfte attskydda mot sådana provborrningar.Aktionsgruppen har växt till en lokal folkrörelse och man harnu hållit vakt för att förhindra provborrningar , dygnetrunt. har man varit framgångsrik i den kampen. Detre berörda kommunerna ,förklarade samtliga att man ämnade utnyttja den kommunalavetorätten som då fanns i NRL för att förhindra att Kynnefjällgörs till en sopstation för utbränt kärnbränsle.När beslöt att göra inskränkningar i vetorättenupplevdes detta som ett mycket starkt hot mot bygden.Detta visar på det felaktiga att starta produktion avkärnkraft utan att ha klart för sig var och hur det oerhörtgiftiga avfallet skall förvaras.Utgångspunkten i samhällsplaneringen måste vara attminimera det miljöfarliga avfallet. Produktion av varor ochenergi som resulterar i restprodukter och avfall som inte kandestrueras eller återföras till naturens kretslopp böröverhuvudtaget inte tillåtas.Den kommunala självstyrelsen är starkt förankrad i vårtland. Genom en stark självstyrelse underlättasmed- borgarnas möjligheter att påverka sin miljö. Dengenomförda inskränkningen i den kommunala vetorättenrycker undan grunden för en stor del av den kommunalasjälvstyrelsen och därmed människornas möjligheter attsjälva kunna påverka sin livsmiljö.Sett i ett EU-perspektiv är det också viktigt att stärka denlokala självstyrelsen. Den s.k. närhetsprincipen som innebäratt beslut skall fattas på så lokal nivå som möjligt talar ocksåför en förstärkning av den kommunala vetorätten.Naturresurslagen, i vilken den kommunala vetorättenregleras, planerades av den förra regeringen att föras översom en del i en ny miljöbalk.Den socialdemokratiska regeringen återkallade dockproposi- tionen om efter tillträdet hösten 1994.Rege- ringen kommer dock att ånyo lägga fram förslag tillmiljöbalk och såvitt det är bekant för oss kommer även dennuvarande naturresurslagen att inarbetas i förslaget.Enligt vår uppfattning bör den kommunala vetorättenomfatta även anläggningar för utbränt kärnbränsle. Detta börinarbetas i det kommande förslaget till miljöbalk. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utvidgning av den kommunalavetorätten.