mot · GI02K418 · 1995-01-25 00:00:00 — En fjärde marksänd TV-kanal bjuds ut på marknaden såsnart som möjligt. Den skall dels innehålla ett sådant utbudav riksprogram att ges en verklig konkurrens påannonsområdet, dels ge ökat utrymme för regionalasändningar. Anbudsförfarandet skall vara så utformat attbåda dessa önskemål kombineras.Sveriges Radio, SverigesTelevision och Utbildningsradion förblir icke-kommersiellamedieföretag, ägda av statliga stiftelser och med tillgång tillsamma frekvenser som . Vi säger nej tillreklamfinansiering. Motiven att slå vakt om publik serviceär främst att främja kvalitet och motverka risker förmaktkoncentration i det totala medieutbudet. Kraven påkvalitet i public service-bolagen skärps inför kommandeavtalsperiod. Kostnaderna för detta måste genom höjdproduktivitet. Regeringens förslag till besparing innebär etthot mot kvaliteten. Därför föreslår vi att bara att ett mindrebesparingsbeting läggs på bolagen.En ny, rikstäckandeljudradiokanal bjuds ut på marknaden. Kravet påkoncessionsinnehavaren bör bl.a. vara att den nyarikskanalen innehåller seriösa nyhetssändningar, så att SR:sekoredaktion får konkurrens om sådan nyhetsförmedling iradio.Utrymme skall upplåtas för digitala radio-och TV-sändningar i de ytterligare frekvensband som finnstillgängliga.Grundlagsskydd skall införas för de privatägdaradio- och . Det innebär att det i grundlagenskall slås fast att tillgängliga radio- och TV-frekvenser utöverde som allmän-TV och radio förfogar över med jämnamellanrum skall bjudas ut på marknaden.De nyagrundlagsreglerna utformas så att staten ges möjlighet attinföra begränsningar i rätten att äga radio- och TV-stationerför undvikande av maktkoncentration.Av statsfinansiellaoch principiella skäl måste branschstödet tilltidningsutgivning minska. Det är en naturlig målsättning pålång sikt att denna bransch, som de flesta andra, kan leva utanstatligt understöd. är det ett starkt intresse att envåg av tidnings nedläggningar kan undvikas. Neddragningenav presstödet måste alltså ske över och enligttydliga principer, så att tidningarna kan anpassa sig till denya förutsättningarna. Det kräver en helhetssyn på presstöd,moms och reklamskatt. Vi bedömer att det är rimligt att troatt det statliga presstödet kan halveras till 1998.Lagändringar skall ske så att barn och ungdomar bättreskyddas mot grova våldsskildringar på video och dataspel.En ytterligare åldersgräns -- -- införs för biofilmer.InledningVi svenskar ägnar över fem och åtatt konsumera massmedier. Vi vill naturligtvis att detimmarna skall ge oss så mycket utbyte som möjligt. Måletför mediemarknaden, och för de politiska ingrepp i den somkan behövas, är att uppnå så hög kvalitet -- i detta ordsvidaste mening -- som möjligt.Grundtanken i motionen är att mångfald dels är en kvaliteti sig, dels är den bästa vägen att nå kvalitet. Friheten ochmångfalden i massmedia har -- tack vare kulturministerBirgit och den borgerliga regeringen -- ökat kraftigtde . Teknisk utveckling i förening med ihärdigliberal opinionsbildning har gett resultat.Nu finns tekniska förutsättningar att gå ännu längre. Menär egentligen ökad mångfald inom radio och TV -- av detslag vi nu har fått -- något att stå efter?Nej, svarar en del. Ja, säger vi. På massmedieområdettycker vi att utvecklingen entydigt har gått framåt de senasteåren: Det är trevligt att ha fler TV- och radiokanaler att väljapå. Det är bra att det finns nyhetsredaktioner som inte tillhörde statsägda kanalerna och som vinklar nyheterna på sinaegna sätt.Det är sant att det ökade utbudet i TV till stor del består avsåpoperor, frågetävlingar och pratshower och att de flestanya radiokanaler sänder populärmusik. Men det får aldrigskymma att i absoluta tal har utbudet av kvalitetsprogramockså ökat.På medieområdet har vi liberaler nått goda resultat och detär vi stolta över. är det att gå vidare.Kampen mot etermonopoletFör att förstå det liberala engagemanget för mångfald imediepolitiken kan det vara bra att erinra sig den historiskabakgrunden. Pressfrihet var ett av de första liberala kraven iSverige . Det var ett självklart utflöde avkampen för demokrati.När etermedierna växte sig starka, och särskilt när TV kompå , blev det naturligt att hävda sammagrundläggande värdering: För att säkra att olika röster blirhörda bör tillgängligt eterutrymme inte monopoliseras utanfördelas på olika aktörer.Man kan utan vidare säga att viktigaste krav imediepolitiken har varit att bryta det statligamonopolet inom radio och TV. har vihävdat att ett sådant monopol innebär en farligmaktkoncentration. Det har alltid förvånat oss attmediedebattörer med socialistiska utgångspunkter ofta sagtsig vara bekymrade för maktkoncentrationen inommedierna, men ändå ivrigt försvarat just etermonopolet.Det är visserligen sant att public servicebolagen med årenutvecklat en betydande och beundransvärd integritetgentemot det politiska systemet. Men det ändrar inte faktum,att det är farligt att lägga en så avgörande del avopinionsbildningen i händerna på en och samma aktör ellermaktstruktur.Det är viktigt att påpeka att bristen på konkurrens inte barainnebär risk för ensidighet i själva opinionsbildningen.Ensidighet är en fara på alla områden, som kulturbevakning,underhållning etc.En annan fara vid obefintlig eller bristande konkurrens ärlåg produktivitet.Den första sprickan i betongmuren kom redan under denförra borgerliga regeringsperioden med närradion. Sedanföljde kabel- och satellitkanalerna, det tredje marknätet förTV och reklamradion. En stor liberal framgång var ocksåyttrandefrihetsgrundlagen 1992, som i grundlag säkradevissa -- om än inte alla -- de nyvunna friheterna. En lång radav de krav vi framfört har alltså förverkligats.Men självfallet finns det fortfarande brister imediesituationen.Några sammanhänger med att rester från den gamla tidenspolitik hänger kvar. Andra har dykt upp med den nyasituationen.Ny teknik -- gamla principerStort intresse knyts nu exempelvis till den s k digitalatekniken. Den kommer -- eller ännu tidigare -- attmångdubbla tillgången på radio- och TV-frekvenser.En annan tendens det nu talas mycket om är att medierna''smälter samman'' (multimedier): Videofilmen per telefon,tidningen per fax, TV-program per dator, uppslagsverket påCD-skiva etc. Datakommunikationen kommer attrevolutioneras genom det som kallas ''elektroniskamotorvägar''.En viktig synpunkt för är att friheterna i störstamöjliga utsträckning måste vara skyddade i grundlag, så attinte tillfälliga stämningsomslag -- som t.ex.Socialdemokraternas försök att stoppa radioauktionerna --får slå igenom i regelverket och allsidigheten iopinionsbildningen därmed hotas.En av de mest tydliga förändringarna i samhället är denväxande informationsmängden. Färre och färre arbetar medsina muskler, fler och fler med att hantera information.Informationsteknologin utvecklas också mycket snabbt. Pånågra få år har många svenskar skaffat sig hemfaxar,persondatorer, mobiltelefoner och parabolantenner. Och detär inte slut. Det kommer fler nyheter. Som nämnts bäddarden digitala tekniken för fler sådana.Mediepolitiken måste i kunskaps- ochinformationssamhället präglas av gamla liberala värderingarom frihet, mångfald och kvalitet. Teknikens framsteg skalltas till vara. Vi skall inte blunda för att utvecklingen rymmervissa hot, men möjligheterna är många fler. Vi hoppasmycket på ''det andra steget'' i mediernas liberalisering.Tekniken om hörnetInom samma frekvensutrymme som disponeras föranalog radio och TV kan vi få plats med betydligt flerdigitala radio- och TV-sändningar. En betydligt höjd bild-och ljudkvalitet kan också förverkligas. Den digitalateknikens fördelar beror bl.a. på att frekvensutrymmet kanutnyttjas mer effektivt och att sändningarna på olika sätt kankomprimeras.Ett intensivt utvecklingsarbete pågår påmånga håll i världen för att ytterligare förbättra demöjligheter som den digitala tekniken öppnar. Inte minstsvenska företag ligger långt framme inom sändningssystem,bildkodning m.m. Den digitala tekniken medger attgeografiskt närliggande sändare inte behöver störa varandra.Det totala antalet TV-kanaler i kan teoretiskt sett blifler än hundra. I ett rent digitalt sändningssystem är denmaximala mängden kanaler så stor att frekvensutrymmet intelängre skulle utgöra den trånga sektorn vid start av nya TV-kanaler. Vid sidan av själva sändningarna medger den nyatekniken även en rad extratjänster. För att den digitalateknikens stora potential skall kunna utnyttjas fullt ut krävsgivetvis att företag och länder enas om sändningsstandarderm.m.Risken för tekniska monopol bör inte negligeras. I principgäller samma grundläggande villkor som här nämnts fördigital TV även för digital radio. En gemensam digitalstandard har utarbetats som medger en mycket högljudkvalitet. Oklarheterna är därmed färre på radioområdetän inom TV. Å andra sidan är det tillgängligafrekvensutrymmet för radio hårdare intecknat än på TV-sidan.Till bilden hör givetvis också kostnaden för de gigantiskainvesteringar som behöver göras vid bytet av en TV-teknikertill en annan. Varje hushåll kommer att behöva bytaut eller komplettera med nya radio- och TV-apparater.Även efter introduktionen av en digital världsstandard förTV torde vi få leva med parallella sändningari nuvarande form och i den nya digitala. Därutöver kommeren rad ytterligare kanaler att kunna startas med digitalasändningar. Successivt kommer andelen hushåll med digitalamottagare att öka. Det kan vara realistiskt att räkna med enövergångstid på 10--innan alla äldre analoga radio- ochTV-apparater tagits ur bruk.Först därefter kommer det i praktiken obegränsadefrekvensutrymmet att kunna utnyttjas. Men även innebär den teknik som väntar om hörnet att mångfaldoch teknisk kvalitet avsevärt kommer att förbättras.Slutsatsen av dessa resonemang blir alltså att utrymmesnarast bör upplåtas för digitala radio- och TV-sändningar ide ytterligare frekvensband som finns tillgängliga. Av såvälprogram- som industripolitiska skäl är det angeläget attSverige ligger i täten i denna utveckling, när framsteg nugjorts i utarbetandet av internationella standarder. Detta kanbli en miljardmarknad för svenska företag, om vi ser till attinte komma på efterkälken genom att försvåra den inhemskaintroduktionen.Folkpartiet välkomnar därför regeringens initiativ att kallasamman en s.k. ''M 4'' -- en ny markkanal för TVHösten påbörjade sina sändningar i marknätet.Idag är sändarnät nästan fullt utbyggt -- av desvenska hushållen kan se kanalen. Efter en trög start har TV4 haft en mycket gynnsam ekonomisk utveckling.Tittarsiffrorna har stigit och annonsförsäljningen haröverträffat de flesta prognoser.Vår slutsats är därför att de frekvensmässiga möjlighetersom finns bör utnyttjas för etablerandet av en ny markburenreklamfinansierad TV-kanal.Ett starkt skäl för detta ställningstagande är att det ilängden är stötande att har monopol på TV-reklam somkan ses i hela landet. Det behövs konkurrens också på denmarknaden. Ett annat argument är givetvis att de svenskarsom inte har tillgång till kabel- eller satellit-TV (f.n. nästanhalva befolkningen) också har rätt till större valfrihet ochmångfald i TV.Det finns ingen anledning att vänta med beslutet. Detekniska förutsättningarna finns -- ett fjärde marknät för TVkan tas i bruk nästan omgående.En fråga som redan börjat diskuteras är i vilkenutsträckning den fjärde markkanalen skall användas förlokala (regionala) program. har tidigareföreslagit att den fjärde markkanalen skall upplåtas tillregionala program.De senaste åren har en viss expansion av regional TVkommit till stånd. Det har skett dels genom kabel-TV ochdels, och framför allt, genom ''lokala fönster''. Sedantidigare finns den regionalt uppbyggda inom SverigesTelevision, som dels gör regionala program, dels nationellaprogram producerade utanför . Det ekonomiskaunderlaget för regional TV är självfallet inte obegränsat.Det mesta talar för att utrymmet vid sidan avkabelsändningarna och lokala fönster är relativt litet.Även de som talar mest för att den tillkommande kanalenskall vara regional är medvetna om att den i praktiken tillstor del måste bestå av program som är producerade (ellerinköpta) centralt.Argumentet att måste ges konkurrens omriksreklamen talar också för att en relativt stor del avsändningstiden i den tillkommande kanalen bör vara centraltproducerad. Ytterligare ett starkt skäl talar för en ganska storandel rikstäckande program.Det finns en uppenbar risk att dagstidningarnasannonsmarknad minskar väsentligt om hela finansieringenför den nya TV-kanalen skall hämtas från lokala annonserar.Särskilt om dagspressens ekonomiska villkor påverkasnegativt genom andra förändringar som vi föreslår -- t.ex.nedskärningar i presstödet -- kan ett annonsbortfall bliallvarligt. Genom att den lokala annonsmarknaden sermycket olika ut på olika platser i landet, bl.a. av det skäletatt befolkningen är ojämnt fördelad över landets yta, skulleen dominerande roll för de lokala sändningarna innebäramycket stora geografiska olikheter.Eftersom vi slår vakt om hela svenska folkets tillgång tillmångfald i TV-utbudet är det väsentligt att olika landsdelarsolika förutsättningar utjämnas.Slutsatserna är alltså dessa: En fjärde marksänd TV-kanalbjuds ut på marknaden . Den skall delsinnehålla ett sådant utbud av riksprogram att ges enverklig konkurrens på annonsområdet, dels ge ökat utrymmeför regionala sändningar. Anbudsförfarandet skall vara såutformat att båda dessa önskemål kombineras.I dag ställer staten upp ett antal villkor för TV 4:sverksamhet. Villkoren framgår dels av avtalet mellan statenoch bolaget, dels av radiolagens regler bl.a. dessreklamregler. Trots propåer från bolaget har förslag avvisatsom att ändra villkoren. Detta anser vi har varit riktigt.I konkurrens med andra intressenter fick TV4 koncessionenunder vissa givna villkor.Situationen för förändras dock när staten ger tillfälleför ytterligare programföretag att sända TV på marken. Närstaten bestämmer villkoren för detta/dessa bolag bör detdärför också finnas utrymme att diskutera förändringar förTV 4:s del. är det viktigt att söker redovisahur man lever upp till det åtagande man gjort i avtalet medstaten.Vi menar att även M 4-nätet bör omfattas av krav på attsändningarna skall vara sakliga och opartiska. Det bör vararimligt att ställa krav på att svenska upphovsmän --författare, dramatiker och musiker -- ges tillfälle att få sinaverk framförda.Eftersom kanalen skall innehålla regionala fönster, kan detockså te sig naturligt att ställa krav som säkrar att en vissandel av programmen produceras regionalt.Förbudet i radiolagen mot åsikts- och politisk reklam imarksänd kommersiell TV bör enligt vår mening avskaffas.Då denna typ av reklam kan förekomma i de kabel- ochsatellitsända programmen framstår det svårförståeligt att denskall vara förbjuden i marksänd kommersiella sändningar.Kraven på den som förvärvar koncessionen fastställs avriksdagen.Bland de ansökningar som uppfyller kraven skallkoncessionen gå till den sökande som lämnat det högstaanbudet. Vi menar att det vore olyckligt om den som i dagsänder TV till svenska hushåll via satellit också gavsmöjlighet att konkurrera om M 4. Därför bör inte ellerFemman -- eller dess ägare -- kunna få koncession för M 4.På det sättet kan vi bättre garantera att tillkomsten av M 4ökar mångfalden i TV-utbudet. Självfallet bör inte hellernågon som har väsentligt ägarinflytande i gessändningsrätt i M 4. För att garantera att hela svenska folketfår tillgång till M4 måste sändningarna omfattas av det s.k.''must-carry-kravet'' i radiolagen. Kabelnätsinnehavareskall kostnadsfritt se till att alla kabel-TV-innehavarekostnadsfritt får M 4.Slå vakt om allmän-TV och allmänradio!I budgetpropositionen föreslås relativt kraftigaresursindragningar från de tre företag som bedriver radio ochtelevision i allmänhetens tjänst. Storleken på dessa skiljer sigmellan finansplanen och bilaga. Frånföretagens sida har talats om att den nya regeringens förslaginnebär en radikal kursomläggning i mediepolitiken, bortfrån kvalitetslinjen. Även vi känner en oro förkonsekvenserna av nedläggningarna. Det kan finnasanledning att något utveckla syn på publicservice.I nästan samtliga europeiska länder tog staten från börjanett fast grepp över radio- och TV-medierna. I , däremot,blev utvecklingen en helt annan. Där utvecklades radion ochTV helt av privata intressenter och på marknadens villkor.Men faktum kvarstår, att europeisk radio och televisionbygger på en helt annan tradition än den amerikanska.Skillnaden gentemot har minskat i den meningen attalla europeiska länder nu släppt fram privata alternativ (medSverige bland de sista), men fortfarande finns radio- och TV-kanaler i allmänhetens tjänst -- ofta kallade public service-kanaler -- kvar i de flesta länder.Folkpartiet har förespråkat större frihet i etern.Vi har eftersträvat ett medielandskap som präglas av stormångfald. Public service har vi betraktat som ett viktigtinslag i det landskapet.I själva verket har vaktslåendet om ,, Utbildningsradion och derasföregångare varit en genomgående linje under Folkpartietshistoria. , från början själv radioman, var underflera år ordförande i den dåvarande koncernstyrelsen ochhävdade både i den rollen och som politiker medall kraft betydelsen av kvalitetsinriktade, folkbildande publicservice-kanaler. Bland andra har ochIngemar från olika positioner arbetat i samma anda.Under mandatperioden 1991--1994 togs, som nämnts,avgörande steg mot en frihetligare mediestruktur i Sverige.Men även hävdade somkulturminister framgångsrikt allmänkanalernas intressen.Från årsskiftet 1993/94 ägs de svenska public service-bolagen av statliga stiftelser. Den förändringen genomfördespå förslag av för att göra rollfördelningenklarare på medieområdet, som programbolagensintegritet skyddades. , Televisionoch Utbildningsradion arbetar på statens uppdrag, i enlighetmed ett avtal med staten och med resurser som statentillhandahåller genom ett särskilt avgiftssystem.Från främst moderat håll har tagits upp en diskussion omdet finns något motiv att behålla statligt ägda radio- och TV-bolag. Vi ser flera sådana motiv:Allmän-TV är en garantför mångfalden om medieutbudet i övrigt skulle präglas avmaktkoncentration.Allmän-TV är (eller bör vara) en garantför kvalitetsproduktion.Allmän-TV har även i konkurrenslyckats attrahera många tittare.Motsvarande motiv är tillämpliga också på Radio.Det är viktigt att slå vakt om särarten i publicserviceuppdraget.De tre bolagen arbetar under andra villkor än kommersiellakanaler och det är rimligt att ställa särskilda krav på kvalitetoch professionalism. Bolag i allmänhetens tjänst skall inte iförsta hand konkurrera med kommersiella bolag omtittarsiffror. Eftersom vi vill slå vakt om allmän-TV:s/allmänradions karaktär säger vi nej till reklam i dessakanaler. Skulle man acceptera reklam i public service fallerenligt vår mening de tyngsta argumenten för att ha kvarsådana kanaler.Det faktum att nya markkanaler tillkommer både i TV ochradio gör att det inte heller av det skälet ter sig angeläget attminska allmänradions och TV:s utrymme. I realitetenbehöver de inte tränga ut någon annan viktig aktör. Vi slåralltså vakt om två TV-kanaler för ochungefär den kanaltillgång som har idag.Kvalitetskraven på både TV- och radiosändningarna måstehävdas tydligare. Ett tillfälle är när nästa avtal mellan statenoch programbolagen skall skrivas. Det måste finnasutrymme för det genomarbetade, det utmanande, detnyskapande, det krävande i allmän-TV och -radio. I vissutsträckning är det naturligtvis möjligt för statsmakterna attäven under löpande avtalsperiod hävda önskemålen om ökadkvalitetsinriktning.Valfriheten är i sig en kvalitet. Konkurrensen är ocksåkvalitetsbefrämjande. Ett ofta framfört påstående är attkonkurrens mellan medier på en kommersiell marknad ledertill likriktning av innehållet. Det finns också de som hävdaratt kvaliteten på allmän-TV och -radio försämrats i och medatt vi fått reklamfinansierade radio- och TV-kanaler.Det går självfallet inte att förneka att utbudet i privataradio- och TV-kanaler till mycket stor del består av lättunderhållning. Men det är inte hela sanningen. Det ärexempelvis orättvist att hävda att och i Sverigeinte skulle göra andra program än lättaunderhållningsprogram. nyhetsredaktion är ett oftaanfört exempel. Även på radiosidan finns det redan nuexempel på stationer med höga programambitioner.Det finns helt enkelt ett kommersiellt motiv för smalareprogram. En del av publiken tittar aldrig på såpoperor ellerkaféprogram. Skall man nå de tittarna och lyssnarna medkommersiella budskap måste de ligga i anslutning till enannan typ av program. Därför kan breddning ochdiversifiering av utbudet gå hand i hand.En extra garanti för att det i det totala utbudet också finnsprogram som är kommersiellt mindre gångbara är existensenav kanaler som inte är reklamfinansierade. Det är, som redanframgått, motivet till att vi slår vakt om ett antal publicservicekanaler i radio och TV.I de senaste avtalen mellan allmän-TV, radion och statenhar det ställts krav på att verksamheten skall effektiviseras.Förändringar har också skett, men fortfarande finns det,enligt vår bedömning, stora möjligheter att få mer eller bättreTV och radio för pengarna. Produktiviteten måste öka. Ochkvaliteten kan ytterligare förbättras. Om pengarna absolutinte räcker till sändningar med kvalitet, anser vi att det ärkvantiteten -- alltså den totala programtiden -- som bör fåstryka på foten snarare än kvaliteten.Mot bakgrund av vår syn på public servicekanalernas rolloch betydelse, känner vi stor oro inför storleken på debesparingskrav som ställs på bolagen.De kommersiella kanalerna expanderar sin verksamhetgenom att reklammarknaden är stor. Vårt förslag om en s kM 4-kanal betingas bl.a av önskemålet att reklampengar somnu går till satellitkanaler i stället skulle gå till en kanal somhela svenska folket kan ta emot. Men oavsett till vilken kanalde pengarna kanaliseras, är det ostadigt att reklam-TV:n brettut sig kraftigt . I huvudsak har det haftpositiva effekter i form av större valfrihet etc, men dekanalernas program räcker inte för att våra förväntningar påradio- och TV-medierna skall infrias.Lika starkt som vi bejakar den frihetliga utvecklingenkänner vi behovet att slå vakt om radio och TV iallmänhetens tjänst.Inte minst många unga behöver alternativ till TV-spel ochvåldsinriktade videofilmer. De kommersiella kanalernaerbjuder inte sådana alternativ i tillräcklig omfattning.Därför behövs och Television.Risken med att tvinga bolagen till så kraftiga besparingarsom nu föreslås är att kvalitetskraven inte kan hävdas.Vi anser oss emellertid inte i rådande statsfinansiella lägekunna föreslå ett totalt fredande av public service-bolagenfrån ytterligare sparkrav. Trots att det principiellt är myckettveksamt att förändra de ekonomiska förutsättningarna underlöpande avtalsperiod biträder vi att så sker med hänvisningtill den exceptionella statsfinansiella situationen.Vi motsätter oss därför inte en avveckling avkonstruktionen med att koncessionsavgiftsmedeltillförs public service-bolagen. Vi har själva föreslagit attM4:s koncessionsavgifter skall tillfalla statskassan.Vi anser emellertid att neddragningen bör bli mindre änden regeringen föreslagit. Vi anser att den somåterstår av avtalsperioden skall halveras. Det innebär att viutöver regeringens förslag vill tillföra denavgiftsfinansierade radio- och TV-verksamheten 80 miljonerkronor mer än regeringen föreslagit. Andra halvåret1995 bör bolagen tillföras mer än vad ochför mer än vad regeringenföreslagit. Medlen bör fördelas enligt den fördelningsnyckelsom redovisas i budgetpropositionen.Inför nästa avtalsperiod råder sannolikt ett nytt läge,särskilt om M 4-kanalen då startat. Vi kan inte nu bedömaom regeringens rationaliseringskrav för åren 1997 och 1998är realistiska. Vi har därför schablonmässigt accepterat demi vår skuggbudget.