mot · GI02Ub653 · 1995-01-25 00:00:00 — Det står klart att den svenska konkurrenskraften inomindustri och företagssektorerna måste stärkas. Därvidlag ären av de viktigaste förutsättningarna för ekonomisk tillväxtatt de små och medelstora företagen kan växa och utvecklas.En sådan utveckling kräver många åtgärder men av särskildvikt kommer företagens tillgång till högt utbildade ochkompetenta medarbetare att vara.Idag är utbytet och kontakterna mellan å ena sidan de småoch medelstora företagen och forskarsamhället å andra sidaneftersatta och dåliga. Det är till övervägande del de storaindustriföretagen som förmår att upprätthålla ett sådantutbyte och som förmår att driva sin verksamhet med denlångsiktighet som forskning ofta kräver.Inte desto mindre råder en bred enighet om att de nyajobben måste komma i de små och medelstora företagen.Lägg därtill den enighet som råder om att den framtidaproduktionen ännu mer kommer att präglas avkompetensen och kunnandet hos personalen, så uppstår ettdjupt och allvarligt problem, som i värsta fall kan bli enhämsko på ambitionen att skapa nya jobb och minskaarbetslösheten.Den förra regeringen tog ett antal föredömliga initiativ föratt stärka relationerna mellan näringslivet ochforskarsamhället. Inte minst användningen avlöntagarfondsmedlen kommer, såvida inte den nyaregeringen lyckas förhindra det, att stimulera ett sådantutbyte. Beslutet om inrättandet av s k Industridoktorander,regeringens proposition 1993/94:177, är ett annat lovvärtinitiativ i detta sammanhang.Ett av de största problemen är att föra ut och spridaresultaten av forskningen utanför universitets- ochhögskolevärlden. Störst är givetvis problemet för de små ochmedelstora företagen.Det finns en uppenbar risk, att kunskaper och kunnandesom finns såväl inom industrin som i högskolevärlden intekommer till ömsesidigt utnyttjande. Följaktligen ligger detockså en stor potential i att föra dessa båda världar närmarevarandra. Den kemiska industrin är ett exempel på hur enmycket betydelsefull sektor kan dra fördelar av ett närasamarbete med den akademiska världen.Det är därför av avgörande strategisk betydelse att''kontaktytorna'' mellan forskarsamhället och näringslivetbreddas och utvecklas, bland annat inom ramen förindustridoktorandsystemet. För att nå konkreta resultat idenna utveckling krävs en snar igångsättning av flerapilotprojekt som kan statuera exempel för kommandesamarbete mellan universitet och högskolor å ena sidan ochsmå och medelstora företag å andra sidan. Den förraregeringens förslag om industridoktorander bör därförfrämjas i alla avseenden. saknas erfarenheter av sådanaprojekt vid företagen. Detta för att inga givna arbetsmodellerfinns föreskrivna.En stiftelse, för forskning ochutveckling av special- och funktionskemikalier inomcellulosa- och pappersindustrin, har uppmärksammatproblematiken kring den bristande kommunikation sområder mellan forskarsamhället och företagen samt det dåligautnyttjandet av industridoktorandmöjligheter bland små ochmedelstora företag. Stiftelsen har därför erbjudit sig att ståsom projektledare för ett pilotprojekt omfattande femdoktorandarbeten. Syftet är bland annat att projektet skallfungera som en arbetsmodell för kommandeindustriforskningssamarbeten. Det är initiativ av det slagetsom måste uppmuntras.Den traditionella forskningen kretsar ofta kring problemoch frågeställningar som formuleras av den institution somforskningen bedrivs vid. Det finns självfallet vetenskapligaproblem och frågeställningar som inte väcks i andrasammanhang än de rent vetenskapliga. Men det är långt ifråntillräckligt. Vårt land och vårt näringsliv måste i högreutsträckning än vad som är fallet kunna komma iåtnjutande av den kompetens som kretsen av forskarebesitter.Det torde mot denna bakgrund vara uppenbart att statenbör ta ett övergripande ansvar för att uppmuntra ochstimulera fler forskare att bedriva sin verksamhet i näraanslutning även till ett mindre företags verksamhet.Den förra regeringens initiativ att inrättaindustridoktorander har varit betydelsefullt även om detännu inte nått den omfattning som hade varit önskvärd. Dettaberor med största sannolikhet på att de riktadeinformationsinsatserna till företagen kring denna möjlighetinte varit tillfyllest.Vidare är det sannolikt att det åtagande som detTeknikvetenskapliga forskningsrådet har när det gällerfinansiering av industridoktorandernas löner inte varittillräckligt. löper 23 projekt som rådet beviljat medeltill. Industridoktorandmodellen borde kunna finna stöd såvälfinansiellt som verksamhetsmässigt hos , stiftelsenför strategisk forskning samt ochkompetensutveckling.Det råder däremot osäkerhet, inte minst inom akademiskakretsar, kring den formella ställning som begreppetIndustridoktorand har. Detta tillsammans med andraoklarheter som nämns i motionen har inneburit att antaletIndustridoktorander alltjämt är för lågt.Riksdagen bör därför uppdra åt regeringen att intensifieraarbetet för att förbättra kontakterna mellan forskarvärldenoch de mindre och medelstora företagen samt att regeringensnarast redovisar för vilka åtgärder som vidtagitsför att öka antalet industridoktorander. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förbättrade kontakter mellan universitetoch högskolor och mindre och medelstora företag samt omökningen av antalet industridoktorander.