mot · GI02N228 · 1995-01-25 00:00:00 — Hushållens sparande har ökatkraftigt. Många människor har valt att spara i aktier genomregelbundna insättningar i någon typ av värdepappersfond.Detta är en form av sparande som vi moderater under långtid pläderat för och som vi genom olika åtgärder försöktuppmuntra. svarar de olika typerna avvärdepappersfonder för av börsvärdet.Värdepappersfonder administreras av ett s.k. fondbolag.Ägare till ett sådant bolag kan vara bank, försäkringsbolageller en fondkommissionär.Jag vill i denna motion aktualisera ett antalproblemställningar runt s.k. fondbolag ochvärdepappersfonder.Den nuvarande lagstiftningen innehåller ett antal brister,vilket medför att delägarna i en fond ej på etttillfredsställande sätt kan utöva de rättigheter som enligt minmening bör vara förknippade med enskilt ägande.Föregångare till dagens sparande i värdepappersfonder varsparande i aktiefonder. Denna sparform reglerades i 1974 årsaktiefondslagstiftning. Häri angavs att spararna skulle havisst inflytande över fondens placeringar. Detta genom rättatt på en s.k. andelsägarstämma utse vissa av ledamöterna iden styrelse som handhar fondens förvaltning.En motsvarande möjlighet öppnades även för spararna i desenare tillskapade allemansfonderna.För att öka spararnas inflytande fanns även vissa gränserför hur många personer som kunde spara i en och sammafond, innan t.ex. den bank som initierat fonden var skyldig attöppna en ny fond för nya sparare. Denna gräns kom genomriksdagsbeslut successivt att höjas.Delägarna i en aktiefond hade enligt 1974 årsaktiefondslag rätt att utse en ledamot i fondbolagets styrelseför varje påbörjat tretal ledamöter. Dessa ledamöter valdespå en s.k. andelsägarstämma. På denna hade de som sparadei fonden -- ägarna -- rätt att förutom att välja ledamöter i detfondbolag som förvaltar fondens tillgångar, även ställafrågor och få information om förvaltningen. De hade ävenrätt att utöva rösträtt för fondernas aktier. Ytterst fanns vidaremöjligheten, om delägarna av ett eller annat skäl varmissnöjda med förvaltningen, att fatta beslut om byte avfondbolag.Den nya lagen om värdepappersfonder öppnade vägen förfondbolagen att avskaffa dessa andelsägarstämmor, eftersomdessa enligt den nya lagstiftningen ej längre är obligatoriska.Principiellt är det olyckligt att ägarnas direkta insyn ochkontrollmöjligheter har reducerats och att de fråntagitsrättigheten att vara med och besluta över förvaltningen avfondens tillgångar.Som framhölls i motionen 1993/94:N259 av förreriksdagsledamoten har frågan omandelsägarnas inflytande fått förnyadaktualitet.Ett exempel på denna utveckling var när aktieägarna iVolvo skulle ta ställning till en av styrelsenföreslagen fusion med . I detta sammanhang visadedet sig att de olika värdepappersfonderna var en mycketbetydelsefull ägargrupp, men att fonderna var uppbyggda påett sådant sätt att de saknade möjligheter att i denna frågavara säkra på att de agerade på ett sådant sätt som majoritetenav ägare önskade. I stället blev det de personer som viafondbolag administrerade värdepappersfonden som i ettantal fall offentligt uttalade hur värdepappersfonden vid eneventuell omröstning på stämman skulle rösta i den aktuellafrågan.1994 presenterade Utredningen om översyn avallemanssparandet, under ledning av byrådirektör , sitt betänkande Allemanssparandet -- en översyn(SOU 1994:50). I utredningen hävdar man bl.a. attUtvecklingen i affären ledde till attinstitutionerna trädde fram och tog ett så kallat ägaransvar. Isamband härmed förutspåddes att institutionerna skulle blimer aktiva som ägare . Den som förfogar överrösträtten för allemansfondernas aktieinnehav stärkernaturligtvis sin ställning om utvecklingen går åt det hållet.De stora fondbolagen återfinns inom bankkoncernerna ochdet finns en potentiell risk för att bankledningar trycker påför att fondbolagen skall agera i banksfärens intresse --såsom detta intresse uttrycks av bankledningen.Utredningen anser sammanfattningsvis att det torde finnasett samhällsekonomiskt värde i att rösträtten utnyttjas. Denfortgående institutionaliseringen har emellertid bidragit tillatt de passiva ägarna vuxit i antal och storlek. Sparande ifonder av olika slag kommer med stor sannolikhet attfortsätta att växa framöver. Utredningen menar mot dennabakgrund att regelverket som styr fondernas agerande imöjligaste mån bör uppmuntra ett aktivt ägande. Samtidigtmåste det stå fullständigt klart att den fondförvaltare somutövar rösträtten gör det enbart med utgångspunkt från deslutliga ägarnas intresse.Denna frågeställning är -- enligt utredningen -- mergrundläggande än frågan om allemansfonderna skall behållanuvarande regler för fondandelsägarinflytande eller ej.Utredningen föreslår därför att frågan om hur ett aktivtägaransvar i fonder av olika slag kanuppmuntras/säkerställas som enbart fondspararnasintressen styr agerandet blir föremål för översyn.Det är angeläget att fondandelsägarnas direktinsyn ochinflytande över det egna sparandet ökar. En sådan utvecklingskulle på lång sikt leda till en ökad insikt om näringslivetsvillkor och delaktighet i dess utveckling.Det finns en rad olika tänkbara tillvägagångssätt för attuppnå en sådan önskvärd utveckling. Frågor som bl.a. börberöras är möjligheterna för spararna att utse ett antal avledamöterna i den styrelse som handhar fondens förvaltning,om det bör finnas ett maximiantal sparare i en fond eller ej,skyldighet för förvaltarna att distinktare ange målen förfondens verksamhet och om det är möjligt att på nya sättkanalisera ägarnas åsikter till de personer som handharfondens förvaltning.Dessa frågor bör skyndsamt bli föremål för en allsidigutredning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ökat inflytande för andelsägarna i s.k.värdepappersfonder och fondbolag.