mot · GJ02Fi15 · 1995-11-21 00:00:00 — Den kraften skapar förutsättningar som inget land haft i någontidsålder och som det nu är upp till varje nation att dra nytta av.Det är i detta perspektiv vi vill föra diskussionen om tillväxtens ochutvecklingens förutsättningar. Dagens svenska problem, med bl.a.budgetunderskott och arbetslöshet, är visserligen betydande, men ändåöverblickbara. De kan och måste lösas.Den stora förändringen återstår emellertid även när detta är gjort. Hur vårtland klarar denna bestämmer utvecklingsvillkoren under i vart fall den förstadelen av det nya århundradet.I det följande skall vi i några olika hänseenden diskutera vilka värden ochdrivkrafter vi bedömer som viktiga inslag i den förestående samhälls-omvandlingen. Ny tid med nya värderingarÖvergången till en ny tid förändrar också många människorsvärderingar. Nya synsätt på utbildning, arbete,fritidsintressen och hur man vill leva växer fram. Därmedändras också förutsättningarna för politiken ochsamhällsutvecklingen i stort.Dagens barn och ungdomar kommer att vara de som väljer nya livsstilaroch sätt att se på livet. Värderingarna formas av att samhällets förutsättningarförändras utifrån t.ex. ny teknik, nya kunskaper och nya sätt attkommunicera.Det omvända förhållandet gäller emellertid också; nya värderingar bidrartill nya krav på politik och samhälle. För att skall tillhöra framtidensframgångsrika nationer måste lyhördheten för dessa förändringar vara storoch politiken anpassas för att kunna ta tillvara de möjligheter som följer avdessa förändringar.Dagens unga generation ser vårt samhälle ur det globala perspektiv somredan är här. Möjligheterna att resa, studera, arbeta och leva utvecklas på ettsätt som understryker att nationsgränser får allt mindre betydelse.Rörligheten innebär att dagens unga kan söka sig såväl från som till ,beroende på hur väl deras behov och önskemål om t.ex. utbildning, arbeteoch levnadssätt kan tillgodoses. måste därför framstå som enattraktiv del av världen.Traditionella sätt att leva bryts ned, inte till förmån för ett nytt sätt attlevautan till förmån för en mångfald av livsstilar. Det enda kännetecknande ärden individualism som utgör grunden för mångfalden. Dagens politik, somutgår från ett mera traditionellt levnadssätt, har byggt upp system förvardagen som inte längre kommer att vara efterfrågade. Hierarkier ochlikformighet måste få ge vika för mångfald och fritt skapade nätverk somutgår från grupper av individer i frivillig samverkan.Levnadsvillkoren för den äldre generationen har likaså förändrats i positivriktning. De flesta lever ett vitalt, aktivt och rörligt liv mycket längre upp iåldrarna än bara någon eller ett par generationer tidigare och har dessutom iallmänhet en betydligt bättre ekonomi. Också de äldres förväntningar på ettbättre liv och möjligheter att kunna utnyttja sin arbetsförmåga förutsätter ettflexibelt samhälls- och arbetsliv präglat av mångfald och valfrihet.Många unga väljer att växla mellan utbildning och arbete. Istället för atthålla fast vid ett speciellt yrke hela livet växlar de mellan olika. Medutgångspunkt från det ökande informationsflödet och kunskapstillväxtenställer de krav på utbildningsmöjligheter under hela livet. Många väljer attkombinera tillfälliga arbeten i med längre utlandsresor. Andra väljeratt vara entreprenörer ensamma eller i samverkan med likasinnade.Kombinationsmöjligheterna är lika många som antalet individer. Dettaunderstryker behovet av en avreglerad och flexibel arbetsmarknad och bättreförutsättningar för företagande.Kunskapen om omvärlden utvecklas och engagemanget i globala frågorökar. Allt fler inser behovet av att slå vakt om naturen, i såväl det lokala somdet globala perspektivet, och låter därför hänsynstagandet till miljön bli ennaturlig del av deras livsmönster. Samhällen som utvecklas i samklang mednaturen och där politiken tar de globala miljöfrågorna på allvar kommerdärför att vara mer attraktiva än andra. Nödvändigheten av internationelltsamarbete, miljövänliga lösningar och personligt ansvarstagande måstedärför understrykas. Det goda samhälletDe utvecklingstendenser som är tydliga, såväl till följd av deglobala genombrotten för marknadsekonomin och den nyateknologin som till följd av värderingsförskjutningarna, ärindividuella. Det är på individers skaparkraft framgångbyggs. Stora och centraliserade system i politik och ekonomiär inte tillräckligt rörliga och anpassningsbara.Den enskildes vilja och möjlighet att växa och utvecklas, att förkovra sigför att kunna skapa mera till gagn för det personliga välbefinnandet, för denegna familjens trygghet och - ytterst - för hela samhällets framåtskridande ärall framgångs fundament. Detta fundament blir emellertid allt mer betydelse-fullt i när kollektivismen som politisk idé lider nederlag inte bara påfilosofiska utan också på teknologiska och ekonomiska grunder.Att det individuella får större betydelse innebär emellertid inte att denenskilde står ensam. Det goda samhället är inte ett samhälle av enbartindivider utan av individer i frivillig samverkan.En viktig utgångspunkt är att det goda samhället värdesätter alla människoroch deras arbetsinsatser. Alla kan känna att de behövs och kan vara till nytta.Sverige är långt från det ideal vi vill ställa upp. En miljon människorstår utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Av dessa har 400 000 personerförtidspensionerats. Statens samlade kostnader enbart för arbetsmarknads-politiska åtgärder av olika slag och kontantstöd uppgår till ca 100 miljarderkronor . Härtill kommer kommunernas kostnader, liksom utbetalning-arna över socialförsäkringssystemen.Den enskilt viktigaste faktorn för att åstadkomma balans i de offentligafinanserna och skapa förutsättningar för ekonomisk tillväxt är förändringar isyfte att tillvarata alla människors vilja och förmåga att försörja och förkovrasig genom eget arbete.Under efterkrigstiden har alltmer av det civila samhällets funktioneröverförts till den offentliga, d.v.s. den politiskt styrda och av offentligamedel finansierade ekonomin. Alltmer av människors vardagsliv harsocialiserats eller - som socialdemokraterna föredrar att uttrycka det - lagtsunder demokratisk kontroll. Härigenom har statens skilda delar tagit översåväl produktions- som beslutsansvar för områden som tidigare sköttes i detcivila samhället, av enskilda eller av enskilda i samverkan.För många saknar ordet gemenskap en innebörd. Först när detpreciseras till familjer, vänner, arbetskamrater, idrottsklubbar, kyrkan,byalagen, det kooperativa daghemmet m.fl. får ordet en mening. Genomutarmningen av den enskildes ansvar och den lilla världens utvecklings-möjligheter har blivit fattigare.Där det allmänna har misslyckats eller lyckats mindre väl borde det civilasamhället och den ansvarstagande medborgaren ges möjlighet att självaforma sitt liv och sin framtid. Vi moderater vill se en samhällsutveckling därhela det civila samhällets möjligheter tas tillvara för att främja såvältillväxten som tryggheten i den vidaste av bemärkelser. Det kräver ettentydigt bejakande av människans möjligheter till växt liksom av villkorenhärför. Men det kräver dessutom insikt om att det nya samhälletstrygghetsbehov inte i allt kan tillgodoses av en offentlig verksamhet somavstår från att ta i anspråk det människor enskilt och i samverkan kan ochmåste bidra med. Tillväxtens drivkrafterEnskilt och i gemenskaper är det människors skaparkraft ochutvecklingsvilja som avgör varje samhälles - också Sveriges- framtid.Politiken kan inte skapa tillväxt och utveckling. Politiken har emellertid ettansvar för att samhällets institutioner ger de enskilda medborgarna bästamöjliga förutsättningar att verka.Det avgörande problemet i svensk ekonomi är att de grundläggande förut-sättningarna för skapande, företagande och därför också för tillväxt under desenaste decennierna har eroderats under trycket av en tillväxthämmandepolitik. Det politiska projektet har till betydande del varitorienterat mot andra mål än ekonomiskt välstånd och dessutom utgått frånantagandet att ekonomisk tillväxt kan regleras fram genom politisktbeslutsfattande. En egalitär syn på resultatet av människors ansträngningar,löntagare likaväl som företagare, och en i grunden negativ inställning tillprivat ägande har kombinerats med en teori om att ekonomiskt skapandeförutsätter en omfattande offentlig sektor.Stabil och uthållig ekonomisk tillväxt kan inte kommenderas fram genompolitiska beslut utan kan endast växa fram ur enskilda människorsansträngningar. Det finns ett stort empiriskt material som pekar i dennariktning. Den klaraste erfarenheten av ekonomisk politik i västvärlden underefterkrigstiden är att de länder som valt en väg som garanterar goda, stabilaoch förutsebara regler för ekonomisk verksamhet nått större framgångar ände länder som valt att på politisk väg försöka styra och kommendera denekonomiska verksamheten. Ett samhälles ekonomiska potential ligger i dessmedborgares möjligheter att enskilt och tillsammans utveckla sin skaparkraft.Modern forskning ger vid handen att det är ekonomins institutionellaförutsättningar som i mycket bestämmer utvecklingen. Med detta begreppskall förstås de regler som omgärdar den ekonomiska verksamheten isamhället. Av störst vikt är regler som berör ägande och avtal. Ur denenskilda äganderätten växer en rad av den utvecklade ekonomins mestbetydelsefulla instrument. Genom den fria avtalsbildningen kan ekonominsolika aktörer organisera samhällets resurser på ett allt mer effektivt sätt. Denenskilda äganderätten och den fria avtalsbildningen är marknadsekonominsgrundpelare. Dess funktionssätt är beroende av hur utvecklade ochvälskyddade dessa institutioner är.Men det institutionella ramverket består också av andra politiska,ekonomiska och sociala arrangemang. Ett stabilt penningvärde eliminerarosäkerheter och underlättar därmed ekonomiskt beslutsfattande. Kulturellaoch sociala moralregler som påbjuder hederlighet är till gagn för denekonomiska verksamheten. Stabil tillgång till marknader och institutionellaramverk som garanterar fri handel är andra exempel på institutioner som haren gynnsam inverkan på den ekonomiska verksamheten.Under senare decennier har denna syn på ekonomins utveckling ochtillväxtens förutsättningar fått ökad uppslutning, och det är vanligt attpolitiker från de mest skilda läger pläderar för stabila spelregler ochinstitutioner. En betydande begreppsförvirring har emellertid kommit attprägla debatten. Stabila spelregler behöver nämligen inte vara liktydigt medekonomiskt önskvärda spelregler, och alla institutioner är inte mednödvändighet goda institutioner.Det är därför inte förvånande att regeringen i tillväxtpropositionen geruttryck för en tillväxtteori som utifrån ett snarlikt resonemang ger denoffentliga verksamheten en central roll i ekonomin. Den solidariskalönepolitiken och det man kallar "social infrastruktur" ges en avgörandepositiv roll i strukturomvandlingen av den svenska ekonomin. Denomfattande offentliga servicen anses medföra att den ekonomiskaomvandlingen i högre grad blir socialt acceptabel. Dessutom tycksregeringen mena att arrangemang av den här typen underlättar för denekonomiska utvecklingen på ett sätt som är tillväxtbefrämjande.Det som gör vissa institutioner goda är att de ger de ekonomiskabeslutsfattarna kontroll och förutsebarhet i deras beslut, vilket inkluderar attde får bära de huvudsakliga konsekvenserna av dessa. Det är därför ettmisstag att tro att en allomfattande välfärdsstat kan utgöra en godinstitutionell förutsättning för tillväxt på det sätt som redovisas ipropositionen. Den ekonomiska tillväxten möjliggör olika former avoffentlig service, inte tvärtom.Institutioner kan också vara eller bli skadliga. Så är fallet då institutionernainte har eller har förlorat legitimitet hos de människor som de är avsedda atttjäna. Likaså är de skadliga, om de för att bedriva sin verksamhet ställer kravpå så en stor del av samhällets resurser och så långtgående regleringar att demotverkar det ursprungligen goda syftet och därmed blir kontraproduktiva.Samhällets utveckling medför att onödiga eller förlegade institutionerbehöver avvecklas eller förändras. kan de behöva ersättas med nya.Samhällets förmåga att utveckla och upprätthålla institutioner som gergoda förutsättningar för enskildas och företags ekonomiska planering är detlångsiktigt avgörande för ekonomins utveckling. Det politiska uppdraget äratt se till att de institutionella arrangemangen i ekonomin blir bättre och merstabila.Det svenska samhället står, som vi tidigare framhållit, inför en radutmaningar som till en betydande del har sin grund i den teknologiskautvecklingen och i globaliseringen av ekonomin. Det man brukar kalla deninstitutionella konkurrensen blir allt mer påtaglig. Internationell konkurrensinnebär att olika regelsystem och institutionella arrangemang konkurrerarmed varandra genom sin förmåga att attrahera människor och ekonomiskverksamhet. När teknologisk och politisk utveckling gör kapital, men allt merockså arbetskraft, allt mindre geografiskt bundet, kommer denattraktionskraft institutionella arrangemang har att utgöra en avgörandefaktor för en regions eller nations ekonomiska utveckling.Även om isolationism inte heller tidigare varit en utväg, blir det nu än mertydligt att ekonomiskt och politiskt beslutsfattande i andra delar av världenpåverkar också vårt land. På samma sätt som svenska företag konkurrerarmed företag i alla världsdelar måste som nation ha så godaförutsättningar för företagande och arbete att kapital och människor bedömerSverige som en gynnsam miljö att bedriva verksamhet i. halkar efterSverige har halkat efter övriga tillväxt sedan1970-talet. Orsaken till eftersläpningen står dock att finna ipolitiska beslut om ökad reglering och politisk styrning somfattades men vars effekterframträdde först något decennium . 1970 hade vi dentredje största bruttonationalprodukten per invånare blandOECD-länderna. 1994 hade vi halkat ned till sjuttonde plats.Under större delen av var tillväxtenlåg. Efter överhettningen gick Sverigein i den djupaste recessionen . Under dennanedgång vidtog den borgerliga regeringen en rad strukturellaåtgärder för att få i gång den långsiktiga tillväxten, samtidigtsom mer kortsiktiga åtgärder för att få stopp påskuldutvecklingen genomfördes. Den socialdemokratiskaregeringen har därefter återställt flertalet av den borgerligaregeringens strukturreformer och i stället valt enskuldsaneringsstrategi som, bl.a. genom de omfattandeskattehöjningarna, leder till att den långsiktiga tillväxtenhämmas. Utförsåkningen under 1970- och1980-talenTillväxttakten var i att jämföra under1960-talet och . Försämringenhar flera förklaringar som kan bilda en utgångspunkt föranalysen av vilken politik som behövs för att stärkatillväxtkrafterna i ekonomin.Under efterkrigsdecennierna fattades en rad långtgående politiska beslut,som steg för steg vred den svenska utvecklingen mot ökande inslag avplanekonomi. Således avvecklades inte kristidsregleringarna av bostads- ochkapitalmarknaderna utan behölls och förstärktes. Skattefinansieradevälfärdssystem, såsom ATP, och den offentliga monopoliseringen avtjänstesektorn medförde ett successivt ökande skattetryck och offentligstyrning. Lönebildningen skedde i allt mer centraliserade former. Kapital-bildningen och investeringarna lades under en växande statlig kontroll.Tillväxten ansågs kunna tillgodoses genom statlig arbetsmarknads- ochnäringspolitik.Systemen började växa snabbare , och det var också då vibörjade se deras negativa effekter. Expansionen av den offentliga sektornkrävde ökade skatteintäkter. undergrävdes utvecklingskraften i detprivata näringslivet av 1970-talets många och kostnadskrävande förändringarinom arbetsrätten. Ett skattesystem byggdes upp som kännetecknades avhöga marginalskatter på arbete och höga skatter på de företagsvinster sominte plöjdes ned i investeringar i samma företag. Villkoren för arbete,sparande och nyföretagande försämrades radikalt.Investeringstakten sjönk. Ännu senare hälft ökadekapitalstocken i industrin. varökningstakten hälften så hög. Dessutom sjönk produktivitetstillväxten till enfjärdedel av takten under 1960-talet.Till den långsammare produktivitetsutvecklingen bidrog även den brist-ande konkurrensen, förorsakad dels av en växande icke-konkurrensutsattoffentlig sektor, dels av allt fler regleringar inom den privata sektorn.Den långsammare produktivitetsutvecklingen tillsammans med ett löne-bildningssystem som var anpassat efter tidigare rådande förhållanden leddetill högre inflation och försämrad konkurrenskraft. Detta avhjälptes medåterkommande devalveringar.Efter den stora devalveringen ökade investeringarna kraftigt, allramest inom typiska råvarubranscher och traditionell verkstadsindustri.Därmed fick vi en förskjutning av strukturutvecklingen mot branscher medlågt sysselsättningsinnehåll och låga reallöner.De höga marginalskatterna i kombination med den svenska lönebild-ningen, vars överskuggande mål var att minska löneskillnaderna, gjorde detallt mindre lönsamt att utbilda sig. Investeringarna i humankapital släpadeefter utvecklingen i omvärlden.Under 1980-talet genomfördes två viktiga strukturella reformer för attförbättra ekonomins funktionssätt: avregleringen av kredit- och valuta-politiken samt skatteomläggningen. Tyvärr genomfördes de i nämnd ordning,i stället för tvärtom, och dessutom med mellanrum. Långivningenexpanderade så länge det gick att göra mycket gynnsamma skatteavdrag.Tillsammans med en släpphänt finanspolitik ledde detta till överhettning iekonomin, därefter till en spekulationsbubbla och sedan till en finansiell krisför såväl banker och andra företag som hushåll. Tillgångsvärdena ochinflationen föll, medan den nominella räntan låg kvar på sin tidigare höganivå. Kreditgivarna hade helt enkelt inte förtroende för att den lågainflationen skulle bli bestående. Därmed växte realräntan drastiskt.Konsumtionen föll, arbetslösheten steg och budgetunderskottet ökade.Sverige var inne i sin första allvarliga recession . Den borgerliga regeringens strategiför skuldsanering ochstrukturreformerDen borgerliga regeringen tillträdde mitt under dennanedgångsperiod. Den fick därmed hantera en del akutaproblem såsom bankkrisen, den ökande arbetslösheten ochdet ökande budgetunderskottet.Diagram 3.1Den borgerliga regeringens skuldsaneringsstrategi byggdehuvudsakligen på utgiftsminskningar och endast i mindreutsträckning på inkomstförstärkningar. Som framgår avnedanstående tabell omfattade den borgerliga regeringensprogram för sanering av statsfinanserna budgetförstärkningarpå 170 miljarder kronor.Tabell 3.1Den borgerliga regeringens budgetförstärkningarTabellTillsammans med de närmare 20 miljarder ibudgetförstärkningar som fogades till listan undervalrörelsen uppgick de genomförda, beslutade ochaviserade budgetförstärkningarna till ,vilket motsvarade av BNP.Vidare genomfördes en rad strukturella åtgärder i form av skattesänkningarpå arbete och kapital, arbetsrättsliga förändringar i syfte att göra arbets-marknaden mer flexibel, utbildningsreformer, privatiseringar och avregle-ringar samt en skärpning av konkurrenslagstiftningen.De för näringsklimatet viktigaste skattesänkningarna var: avskaffad dubbelbeskattning på riskkapital genom slopadskatt på aktieutdelningar sänkt arbetsgivaravgift med slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital och sänktarvskatt slopad omsättningsskatt på aktier återinförd kvittningsrätt för nystartade småföretag slopad fastighetsskatt på butiker och kontorAvregleringen av arbetsmarknaden påbörjades genomföljande förändringar: förlängd provanställning förlängd visstidsanställning undantag från turordningsreglerna med två personer skydd för enmansföretag mot blockad avskaffad facklig vetorätt vid upphandling avveckling av arbetsförmedlingsmonopolet avreglering av ut- och inhyrning av arbetskraft det fackliga a-kassemonopolet ersattes med en allmänarbetslöshetsförsäkring avreglering av företagshälsovårdenPå utbildnings- och forskningsområdet genomfördes bl.a.följande strukturella förändringar: nytt ersättningssystem för fristående skolor större flexibilitet och valfrihet genom nya läroplaner förgrundskolan och gymnasiet möjligheter att genomföra lärlingsutbildning pågymnasienivå frihet för varje universitet och högskola att avgörautbildningsutbud och antagningskrav förstärkning av forskningen och den tekniskautvecklingen överföring av ochHögskolan i i stiftelseform överföring av tidigare löntagarfondsmedel till friastiftelser för att främja mångfalden iforskningsfinansieringen och kulturlivetAv privatiseringarna var följande de största: () Den socialdemokratiska regeringensåterställareNär socialdemokraterna övertog regeringsmakten i oktober1994, var svensk ekonomi på väg upp ur recessionen. Detgällde framför allt den exportinriktade industrin.Utvecklingen på arbetsmarknaden hade vänt, ocharbetslösheten minskade. Underskottet i de offentligafinanserna kvarstod dock som en följd av att den borgerligaregeringens saneringsprogram ännu inte nått full effekt. Idetta läge valde den socialdemokratiska regeringen att rivaupp stora delar av det beslutade saneringsprogrammet. Dengenomdrev i stället med hjälp av och iriksdagen ett eget saneringsprogram, som till större delenvilar på skattehöjningar.Den socialdemokratiska regeringen upphävde flertalet av den borgerligaregeringens skattesänkningar samt införde och höjde ytterligare ett stort antalskatter. Totalt uppgår de socialdemokratiska skattehöjningarna till närmare60 miljarder kronor, varav en stor del direkt har drabbat företagande ocharbete. Vidare har man rivit upp merparten av den borgerliga regeringensarbetsrättsliga förändringar, samt stoppat eller fördröjt nästan allaavregleringar och privatiseringar. Sammantaget har detta lett till attföretagarklimatet drastiskt försämrats. Tillväxten av företag och nya jobbhämmas. Risken är överhängande att detta resulterar i en arbetslöshet somstagnerar på en mycket hög nivå. Tecknen på detta är flera. Ett av dem är attantalet nystartade företag minskar; var jämfört med . Det ekonomiska läget Den internationella konjunkturenDen internationella konjunkturen har utvecklats något sämreän vad som förutsågs , vilket har föranlett en vissnedrevidering av den beräknade tillväxten i och EUför 1995 och 1996. Enligt regeringen är världsekonomin innei en mer dämpad om än stabil tillväxtfas med låg inflation.Tillväxten väntas överstiga och inflationenunderstiga . Krisen i detjapanska banksystemet och budgetanpassningarna införEMU inger dock viss osäkerhet vad gäller utvecklingen avden internationella efterfrågan. Det finns därför anledning attbefara en något mindre internationell draghjälp för svenskexport det närmaste året än vad regeringen räknar med. Utvecklingen i SverigeDen svenska ekonomin har på flera punkter utvecklats merpositivt än vad som då förutsågs. Det gällerräntan, kronkursen, tillväxten, inflationen och de offentligafinanserna. Däremot har arbetslösheten, trots högre tillväxt,minskat mindre än väntat. Trots detta har lönestegringenöverträffat såväl Edin-gruppens norm som dengenomsnittliga utvecklingen utomlands.Mot denna bakgrund förutses allmänt att tillväxten skall nå sin topp redan iår för att därefter minska nästa och därpå följande år. är mindre optimistiska än regeringen beträffande denfortsatta utvecklingen, vilket framgår av tabell 4.1. Vi vill för vår del pekapånågra faktorer, som kan leda till svagare tillväxt än vad regeringen förutspår.Tabell 4.1Till att börja med är det troligt att regeringen överskattarutvecklingen av den privata konsumtionen. Enligt SCB växtedenna med jämförtmed samma kvartal . Mycket talar dock för attdenna siffra är för hög och att hushållen inte har dragit nedpå sitt sparande till den grad som en så snabbkonsumtionsökning förutsätter.