mot · GI02Sf212 · 1995-01-25 00:00:00 — Dagens välfärdssystem står under debatt. Alltflerifrågasätter dagens trygghetssystem dels utifrån att detupplevs som orättvist och inte omfattar alla, dels därför attallt fler inser att det är ekonomiskt ohållbart.Det socialdemokratiska partiet uppfattar sig så förknippatmed välfärdsbygget att det inte ser de orättvisor som finns idagens system, utan alltid skyndar till dess försvar.Socialdemokraterna är oförmögna att skapa en verkligtgenerell välfärd, som inte lämnar stora grupper utanför ochsom inte i första hand gynnar höginkomsttagarna. Derasförmåga inskränker sig till att göra kosmetiska justeringar,som med dagens samhällsekonomiska situation alltid ledertill olika besparingar på marginalen. Dessa besparingarinnebär att man tråcklar vidare på det gamla lapptäcket ochtill sist blir konsekvenserna näst intill oöverskådliga.Förändringarna leder till nya förändringar, då hela tidenotillfredsställande konsekvenser uppstår.Samhällsekonomin och samhällsutvecklingen kräver att vibygger en välfärd, som ger alla grundtrygghet. Centernsförslag till grundtrygghet innebär att vi solidariskt garanteraralla att omfattas av det generella trygghetssystemet.Dagens trygghetssystemDagens socialförsäkringar är avsedda att ge ekonomisktrygghet till alla. Istället har beroendet av behovsprövadesocialbidrag ökat. Transfereringarna utgör en stor del avhushållens inkomster och behovet av kontantunderstöd är större än under 30-talet.Inkomstskyddet som huvudprincip i den statligavälfärdspolitiken medför att staten ger olika myckettrygghet; mest till dem som redan har mest och inget till demsom inte kunnat eller hunnit kvalificera sig. Närtrygghetssystemen utgår från den enskildesanställningsförhållanden, leder det till att de allt störregrupper, som inte lyckats ta sig in på arbetsmarknaden, ocksåhamnar utanför den generella tryggheten. Att på detta sättutestänga stora grupper från den generella tryggheten ärdjupt orättvist.Regeringens förslag att undanta ungdomar mellan 18 och20 år från arbetslöshetskassa är det senaste exemplet påSocialdemokraternas politiska ovilja att ge alla medborgarnaen generell välfärd.Centern vill förena trygghet och frihet. Välfärden ska gealla medborgare trygghet men också personligt ansvar försina liv och handlingar. Grundtrygghet innebär att statensroll begränsas till att garantera grundläggande behov, lika föralla. Sedan dessa behov tillgodosetts, måste människorspersonligt präglade behov och önskemål ges utrymme.Trygghet utan ekonomisk skuldDe nuvarande systemen har lovat mer än vad de kan hålla.En beräknad ökning av välståndet har intecknats i olikareformer . Detta har skett genom att tahög tillväxt för given. När denna tillväxt uteblivit harobalanser uppstått. ATP-systemet och de samladesocialförsäkringarna har på det sättet ökat sina utgifter i ensnabbare takt än inkomsterna. Resultatet har blivit storaunderskott, som medverkar till en växande statsskuld.Välfärd, som betalas med lån, blir osäker. Välfärd, som göratt ekonomin vacklar, blir otrygg. För att nå verklig trygghet,då medborgarna kan lita på att välfärden håller vad den lovar,måste välfärden utformas så att ekonomin håller långsiktigt.Konsekvensen av att statens finanser går medunderskott blir att nuvarande generationer skjuter över sinaskulder på kommande generationer. Det innebär att de, sominte fått ta del av välfärden , får betala. I det perspektivetär det nödvändigt att förändra förmånerna. Om detta skakunna ske måste de som är i störst behov av trygghet i vårtsamhälle skyddas. Den svåra kombinationen, att minskaförmånerna och värna dem med störst behov, kanuppnås genom grundtrygghet.Principer för grundtrygghetsmodellDen generella välfärden ska omfatta alla. avvisarbåde ett samhälle som ensidigt bygger på behovsprövadebidrag och ett som ensidigt bygger på inkomstskydd för densom kvalificerat sig genom att ha haft arbete. Inget av dessasystem uppfyller de krav ställer på en välfärd somomfattar alla och som behandlar alla lika. För attmålsättningen om generell välfärd ska uppnås måstesocialförsäkringarna förändras.Centern anser att man inte ska utgå från inkomstskydd somhuvudprincip, utan i stället utgå från grundtryggheten. Detinnebär en övergång från principen, där man kvalificerar siggenom gjorda prestationer, en princip som präglatindustrisamhället, till principen om att tryggheten skagrundas på att man är samhälls- medborgare, en princip sombygger på gemenskapstanken.Principen om att man kvalificerar sig genom prestationinnebär att de som inte kommer in på arbetsmarknadenutestängs från den generella välfärden. Detta utanförskap äroacceptabelt. Det handlar om ungdomar, som står iberedskap att etablera sig i vuxenlivet genom att via arbeteförsörja sig själva och det handlar om kvinnor eller män somensamma har försörjningsbördan för sig och sina barn.Principen om grundtrygghet och medborgarskap itrygghetssystemen kan och ska förenas med en ekonomiskpolitik som skapar arbeten. Därigenom skapas ekonomisktrygghet och personlig värdighet, vilket minimerar antaletmedborgare som behöver utnyttja de statligatrygghetssystemen.Principen om medborgarskap innebär inte kravlöshet.Centerns grundtrygghet stärker arbetslinjen. Den, som efterupprepade erbjudanden inte är beredd att ta anvisat arbete,ska kunna utförsäkras. Den som däremot utan egenförskyllan står utanför arbetsmarknaden, är sjuk eller påannat sätt är tillfälligt eller långvarigt oförmögen att försörjasig, ska omfattas av det generella systemet.Statens, parternas och individens rollUtöver den obligatoriska delen i trygghetssystemet kanolika trygghetsbehov tillgodoses genom avtal mellanarbetsmarknadens parter. Det gäller försäkringar förytterligare inkomstskydd vid sjukdom och arbetslöshet, förextra kompensation vid arbetsskada eller andraförsäkringsförmåner. Vid sidan om den obligatoriskatryggheten och kollektivavtalsförsäkringarna kanmedborgarna också teckna individuella försäkringar för attminimera inkomstförlusterna vid frånvaro.Ersättningsnivåerna får inte motverka viljan till arbete.Denna mångfald ger förutsättningar att uppnå en välfärdsom förenar kraven på trygghet med behoven av frihet.Inslag av inkomstskyddInkomstskydd i en obligatorisk försäkring innebär trygghetför hushållen i den meningen att man kan upprätthålla sinkonsumtionsnivå, trots frånvaron av arbete. Den som har höglön har ofta tagit på sig höga fasta kostnader och är därför,även vid höga inkomster, sårbar i sin situation om endastgrundtrygghet erbjuds. Ett inslag av inkomstskydd i denobligatoriska försäkringen innebär att kostnaden förhögriskgrupper sprids ut på hela befolkningen. Det nyatrygghetssystemet bör tillhandahålla obligatorisktinkomstskydd upp till normala löntagarinkomster, även omsystemen förändras underifrån genom införd grundtrygghet.Arbetsmarknadens parter har en viktig roll när det gälleratt avtalsvägen skapa inkomstskydd ovanför detobligatoriska skyddet.Centerns förslag till arbetslivsförsäkringCentern förordar en kraftig renodling av de socialatrygghetssystemen. Vi ersätter dagens system med ihuvudsak tre, vilka omfattar en arbetslivsförsäkring vidsjukdom, arbetslöshet och funktionshinder, ett familjestöd iform av barnkonto samt ett pensionssystem.Denna motion behandlar arbetslivsförsäkringen. Våraförslag på familjepolitikens område behandlas i en särskildmotion. står bakom den pensionsreform somriksdagen beslutat om. Det nya pensionssystemet harbetydande inslag av grundtrygghet, där varitpådrivande för att åstadkomma detta. Det är angeläget attlångsiktiga beslut fattas med brett politiskt stöd.Centerpartiet kommer därför inte att lägga förslag påförändringar i denna delen av trygghetssystemet.Trygghet vid sjukdom, arbetslöshet och handikappDe olika statliga försäkringar som ersätter inkomstbortfallunder den yrkesverksamma delen av våra liv skasammanföras i en obligatorisk arbetslivsförsäkring.Försäkringen ska i princip omfatta hela arbetskraften, d.v.s.samtliga medborgare i landet som står till arbetsmarknadensförfogande från och upp till normal pensionsålder, 65år.Kravet för att omfattas av försäkringen ska dock varaambitionen att arbeta, d.v.s. stå till arbetsmarknadensförfogande och aktivt söka arbete. Människor, som villarbeta men tillfälligt eller långvarigt p.g.a. sjukdom ellerfunktionshinder är oförmögna att göra detta, ska också ingåi den generella tryggheten. Dessa krav innebär att enbehörighetsprövning sker, så att endast de som uppfyllerdessa krav ingår. Likaså ställs krav på deltagande irehabilitering och aktivering i syfte att återgå till egenförsörjning.Arbetslivsförsäkringen ersätter och samordnar därmed dennuvarande ersättningen vid sjukdom, arbetsskada,arbetslöshet, förtidspension, tillfällig föräldrapenning ochlönegaranti vid konkurser. Detta innebär en avsevärdförenkling jämfört med dagens olika system och skiftandeersättningsnivåer. Systemet blir därmed enklare och lättareatt överblicka för den enskilde. Möjlighet att växla mellansystemen för att erhålla förmånligaste ersättningenelimineras också.Den sjuk- och arbetsskadeberedning som arbetar bör gestilläggsdirektiv för att utreda en samlad arbetslivsförsäkringdär även arbetslöshetsersättningen ingår och med deninriktning som föreslås i motionen. Detta bör ges regeringentill känna.Ersättning från försäkringen ger ekonomisk grundtrygghetoch visst inkomstskydd för den som ofrivilligt tvingas attavstå från arbete. Ersättningsnivåerna ska bestämmas så attdet alltid finns incitament som uppmuntrar till förvärvsarbeteeller rehabilitering och aktivering som siktar påförvärvsarbete. Ersättning från försäkringen ska såledesaldrig uppgå till normal lön.Arbetslivsförsäkringen ska innehålla dels en grundpenningoch dels en inkomstrelaterad arbetslivspenning. Det bördessutom finnas starka stimulanser för att återgå till arbetet.ex. Utöver dessa delar ska detfinnas möjlighet till privata lösningar genom avtals- ellerprivata försäkringar.GrundpenningenI arbetslivsförsäkringen ska en lägsta ersättningsnivå,grundpenning, garanteras. Det betyder att personer som i dagär hänvisade till behovsprövade socialbidrag förs över tilloch ingår i den generella tryggheten. Förutsättningen för atterhålla grundpenning är att man är beredd att ta anvisatarbete, både tillsvidareanställningar och tillfälliga vikariat.Grundpenningen får inte vara så låg att individen inte kantäcka grundläggande behov av mat, boende och kläder meninte heller så hög att den motverkar viljan till eget arbete ochförsörjning. Grundpenningen ska inte indexuppräknas, utanjusteras i takt med det utrymme som finns inomarbetslivsfonden. Grundpenningen bör motsvaraersättningen i kontant arbetsmarknadsstöd, KAS.Grundpenningen är ett fördelningspolitiskt inslag iarbetslivsförsäkringen som saknar försäkringsteknisktinslag. Detta inslag finansieras genom att höginkomsttagarefår betala proportionerlig avgift även för den del av lönensom överstiger taket i försäkringen. Det blir en omfördelningfrån höginkomsttagare till dem med låg eller ingen inkomst.Det som ger behörighet till försäkringsersättning är viljanoch ambitionen att arbeta. Skulle en individ vid arbetslösheterhålla ett deltidsarbete i avvaktan på bättre alternativ, skadenne inte missgynnas för att han/hon utför det erhållnaarbetet. Den som är arbetssökande på heltid men endastfinner deltidsarbete skall därför erhålla försäkringsersättningför deltidsarbetslösheten.Inkomstrelaterad arbetslivspenningGrundpenningen utgör golvet i den nyaarbetslivsförsäkringen som i verklig mening är generell.Ovanpå denna grundpenning ska försäkringen erbjuda ettvisst försäkringsskydd vid inkomstbortfall. Deninkomstrelaterade ersättningen ska vara lägre än lönen,eftersom incitamenten att arbeta inte får försvagas. Deninkomstrelaterade arbetslivspenningen bör ersätta avinkomsten.Nuvarande system kompenserar inkomstförlust upp till etttak högt över normala löntagarinkomster.Arbetslivsförsäkringen försäkrar mot inkomstbortfall upp normal löntagarinkomst, ca 175 000--perår. Inkomstskydd ovanför denna nivå får täckas utanför dengenerella tryggheten.Personliga lösningarUtöver den generella och obligatoriska försäkringen skamedborgarna kunna teckna kompletterande försäkringar.Detta kan ske enskilt eller genom avtal mellanarbetsmarknadens parter för att trygga en högre materiellstandard för inkomsttagare över normala löner.Utvidgad trygghetMänniskor med funktionshinder och handikapp är oftaberedda och villiga att arbeta, men deras möjligheter att göradet är begränsade. Denna ofrivilliga avsaknad av egenförsörjning måste självfallet berättiga till delaktighet i dengenerella välfärden. Därför måste handikappade erhålla enhögre nivå för grundpenningen. Denna särskildagrundpenning ersätter därmed nuvarande förtidspension fördessa grupper. Även om försörjningen är ordnad genomarbetslivsförsäkringen ska ambitionen vara att habilitera ochrehabilitera funktionshindrade.Det är synnerligen angeläget att ta tillvarafunktionshindrade människors arbetsförmåga. Även omarbetsprestationen är sänkt, finns det arbetsuppgifter somkan avlönas som deltidsarbete. Viss arbetslön medför att densärskilda grundpenningen reduceras men på ett sådant sättatt arbete alltid lönar sig.Rehabilitering och aktiveringDe personer, som hamnar utanför den reguljäraarbetsmarknaden av arbetsmarknadsskäl eller på grund avförslitningsskador etc., ska ingå i arbetslivsförsäkringen medkrav på rehabilitering och omprövning. Syftet är att återföraså många som möjligt till delaktighet i det normalaarbetslivet. De som haft inkomst behåller i vanlig ordningarbetslivspenningen och den övriga grundpenningen. Det ärviktigt både för individen och samhället att på detta sättstärka arbetslinjen.På detta sätt återförs den allt större grupp som i dagförtidspensioneras till den gemensamma försäkringen. Derassituation omprövas regelbundet i stället för att de permanentbetraktas som avförda från den vanliga arbetsmarknaden.Genom att får ett sammanhållet ansvar förrehabilitering ökar effektiviteten och uppsikten så att allamed dessa problem blir aktiverade och kontinuerligt följsupp. Det är av stor vikt att åtgärder snabbt sätts in för attrehabilitera och aktivera individen efter sjukdom ochfrånvaro från arbetslivet. Ju i passivitet, destostörre blir risken för att individen inte återgår i arbete.Aktivering är lika viktig när det gäller frånvaro frånarbetslivet på grund av arbetslöshet. Därför skall en aktivarbetsmarknadspolitik föras med vidareutbildning,omskolning, praktik, beredskapsarbete m.m. Motivet är attförbättra möjligheterna till nytt arbete och att inte låtaindividerna passiviseras och isoleras från det vardagligalivet.Vid rehabilitering och aktivering där syftet är att återföraindividerna till ordinarie arbetsmarknad ska ettaktiveringstillägg erhållas som ger ett ekonomiskt tillskottovanpå arbetslivspenningen. Aktiveringstillägget ska sessom en stimulans till den enskilde och som en ersättning förökade kostnader i form av arbetsresor m.m. Dennareformering innebär att de olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna och lönegaranti vid konkurser harmoniseras ochsamordnas inom den generella arbetslivsförsäkringen.Självrisk via karensAlla försäkringar brukar innehålla självrisk. Det ska ocksågälla arbetslivsförsäkringen.Vid sjukdom utgår därför ingen ersättning förinsjuknandedagen och första sjukdagen. Maximalt dras vidsjukdom . Vid arbetslöshet gäller femkarensdagar, vilket också är det maximala antaletkarensdagar i samband med arbetslöshet.Ersättningsperiodens längdVid sjukdom, verifierad med läkarintyg, finns ingenbegränsning i längden på ersättningsberättigad period iarbetslivsförsäkringen.Vid arbetslöshet utgår arbetslivspenningen, underförutsättning att ambitionen finns att ta ett arbete när sådanterbjuds. Efter två ersättningsperioder vardera, meden sysselsättningsperiod däremellan, utgår inte längre deninkomstrelaterade arbetslivspenningen. Det innebär att denförsäkrade istället för att bli utförsäkrad efter den sistaperioden tilldelas grundpenning. Deltagande i rehabiliteringeller aktivering i arbetsmarknadspolitiska åtgärder gerdessutom rätt till aktivitetstillägg.SjuklöneperiodenArbetslivsförsäkringen innehåller en till fyra veckorförlängd sjuklöneperiod för arbetsgivaren. Under dennaperiod står arbetsgivaren för grundpenning ocharbetslivspenning, karensdag borträknad, vid sjukdom ocharbetsskada. Vi föreslår i en annan motion förlängningen avsjuklöneperioden från 14 till 28 dagar.FinansieringenArbetslivsförsäkringen ska i huvudsak finansieras avavgifter som förvaltas utanför statsbudgeten. Arbetsgivareoch arbetstagare betalar hälften var av avgifterna, viaarbetsgivaravgifter respektive egenavgifter. Det sker genomen utväxling så att arbetsgivaravgifterna sänks ochbruttolönerna höjs.Ett samordnat fondsystem för arbetslivsförsäkringenersätter nuvarande arbetsmarknadsfonden,sjukförsäkringsfonden, arbetsskadefonden ochlönegarantifonden. Avgifterna till arbetslivsförsäkringentillförs fondsystemet kontinuerligt. Fondsystemet ska intetillåtas gå med underskott över en konjunkturcykel.Dessutom tillförs den av oss föreslagna arbetslivsfondenmedel via statsbudgeten för finansieringen avgrundpenningen.Denna konstruktion av finansiering innebär flerafördelar:Ökad stabilitetSjuk- och arbetsskadeersättningarna har normalt högstbelastning i högkonjunkturer, medanarbetslöshetsersättningarna och lönegarantin är relativtmindre belastade. Det omvända gäller i lågkonjunkturer. Engemensam finansiering av dessa ersättningar bidrar till att geen jämnare belastning av denna del av välfärden.Incitamentför kostnadsansvarArbetsmarknadens parter ges ett mer direkt kostnadsansvarför tryggheten. Därmed skapas incitament för att hållakostnaderna inom rimliga ramar.Ökat samhällsansvarTydligt samband skapas mellan avtalsförhandlingarna ochkonsekvenserna för välfärden.Socialbidragen -- på välfärdens marginalMed välfärdspolitik, byggd pågrundtrygghetsprincipen, skapas en i verklig meninggenerell välfärd för den ekonomiska tryggheten. Det innebäratt betydande grupper av människor som uppbärbehovsprövade socialbidrag istället flyttas över för att ingå iden generella grundtryggheten. Det gäller dem som är friskaoch inte vill annat än arbeta och svara för sin egenförsörjning, men som inte hunnit eller kunnat kvalificera sigför dagens inkomstskydd.Denna systemförändring innebär att en statligsocialbidragsnorm inte behövs. Den ersätts avgrundpenningen i den av administreradearbetslivsförsäkringen. Därmed inkräktar inte Centernsförslag till grundtrygghet på den kommunala självstyrelsengenom statlig centralstyrning.Socialtjänsten kan då på ett annat sätt ställa uppför de människor som råkat i tillfälligt men allvarligtekonomiskt trångmål genom att bevilja lån. Reglerna skadock vara strikta och syfta till att skapa ökad insikt hos denenskilde om det personliga ansvaret för sin försörjning.Individuella insatsbehovDe behov av samhällsstöd som faller utanförgrundtryggheten blir endast sådana som inte kan åtgärdasmed andra medel än selektiva. Det gäller bl a individer ochfamiljer med svårare sociala problem, som drogmissbruk,kriminalitet eller sjukdom som medför andra problem änekonomiska. För dessa har ansvaret attrehabilitera, vårda och göra särskilda insatser.Kommunerna får därmed ett mer renodlat ansvar försociala problem och människor som av olika anledningarutförsäkrats ur arbetslivsförsäkringen genom att inte ställaupp på de krav som denna innebär.Med ett renodlat ansvar kan mer se tillindividuella insatser. Det kan handla om att motivera demsom är i behov av det att ändra sitt beteende och rehabiliterasig så att de kan försörja sig på egen hand. böri ett helhetsperspektiv bemöta dessa människor på ett sådantsätt att de stimuleras till eget ansvar. måsteockså kunna ställa krav på arbetsinsatser för att socialbidragska utgå. Med hänvisning till det det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en samordnadarbetslivsförsäkring vid sjukdom, arbetslöshet ochfunktionshinder,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att Sjuk- ocharbetsskadeberedningen ges tilläggsdirektiv för att läggaförslag till en samlad arbetslivsförsäkring.