mot · GJ02K8 · 1995-10-26 00:00:00 — med anledning av förs. 1995/96:RFK2 Skrivelse från med överlämnande av förslag från arbetsgruppen för utredning om registrering av ledamöters ekonomiska intressen Det är med tillfredsställelse jag som en av undertecknarna tillden motion () tog initiativ till våren 1994och som ledde till att beslöt att uppdra åttalmanskonferensen att utreda frågan om registrering avriksdagsledamöternas ekonomiska intressen, nu tar del avförslaget till om hur sådan registrering kangenomföras. Det är ett led i det arbete för att stärkaförtroendet för politiker som aktualiserats under senare år.Talmanskonferensens grupp för behandling av etikfrågor varenligt instruktionen oförhindrad att också ta upp andra frågorav etiskt slag med anknytning till ledamöternas uppdrag iriksdagen. Jag anser det väsentligt att arbetsgruppen nu får iuppdrag att gå vidare och ta sig an andra frågor av vikt för attstärka allmänhetens förtroende för de folkvalda. Bakgrundentill min hemställan är följande:I har statsvetare och andra forskare sedan slutet av1960-talet studerat allmänhetens förtroende för politiker.Förtroendet som redan från början var lågt jämfört med andrasamhällsinstitutioner sjönk 1993 med så mycket som 14procent för och för regeringen.Liknande iakttagelser har gjorts i en rad andra länder meddemokratiskt styrelseskick.Det här är väckarklockor om att något är på tok. Andravarningssignaler är väljarnas beteende i valen. Man röstarmot den sittande politiska makten och för något som verkarnytt och lovande men som är oprövat. I 1985 årsval fick liberalerna oväntat stora framgångar tackvare som då var ny partiledare ochrepresenterade en ny politikerstil. 1988 kom in iriksdagen och representerade också något nytt i politikenliksom Ny Demokrati 1991. Av olika skäl sjönkväljarsiffrorna för de tre partierna i påföljande val, förMiljöpartiet och Ny Demokrati så mycket att de fick lämnariksdagen. har sedan återkommit medan NyDemokratis framtid är oviss.Orsakerna bakom det sjunkande förtroendet kan vara fleraoch hänga ihop med både hur politiker arbetar för att erövramakten och för att utöva och behålla den. Överdrivnaförväntningar hos väljarna om vad som är politiskt möjligtatt åstadkomma om man inte har egen majoritet kan vara enförklaring. Överdrivna vallöften i syfte att värva mångaväljare byts till besvikelse när vallöftena inte kan infrias kanvara en annan. Politikers rädsla för målkonflikter ochbenägenhet att dölja de politiska problemens egentligakaraktär är en annan variant på samma tema. Bristandepolitiskt mod att ta itu med svåra problem leder till misstrotill vad den politiska makten förmår åstadkomma. Lögneroch smutskastning av varandra i den politiska debatten ärandra orsaker som brukar lyftas fram. Vissa politikersutnyttjande av den politiska makten för egen skullfinns också med i bilden. Det finns vidare en klyfta mellanvad vanliga människor anser rätt och riktigt och vadpolitiker tillåtit sig. Lagen inte bara gäller för denlagstiftande makten, allmänhetens rättsmedvetande läggerribban för vad som är acceptabelt högre för politiker änandra.Det finns olika meningar om hur man skall se på problemetmed det sjunkande förtroendet för politiker. ,professor i statskunskap vid , tyckerdet är bra att allmänheten inte litar för mycket på politikerna.Det kanske snarare är så att ett naivt förtroende förbytts tillett sunt kritiskt tänkande. Det finns de som anser att deträcker med att medierna fortlöpande granskar politikerna ochatt väljarna sedan i allmänna val visar vem de har förtroendeför. Och det finns den grupp som jag själv tillhör som anseratt det inte räcker med mediernas och allmänhetens"revision". Politikerna måste också själva kritiskt granskaoch diskutera sitt eget beteende. måste kanske t.o.m.någon form av etisk hederskod utvecklas. Bakom dennatankegång ligger att det är bättre att förebygga misstag än atträtta till i efterhand. Det är också detta som är ett skäl till detetikarbete och den självkritiska granskning mångayrkesgrupper infört för sin kår.Utomlands pågår samma debatt som i med oro fördet minskande förtroendet för politiker och behovet av etik ipolitiken. I många länder har debatten kommit längre än hososs. Den har t.o.m. resulterat i etableringen av särskildaenheter eller institutioner för främjandet av etik i politik ochmyndighetsarbete. I några länder har man utarbetat riktlinjereller koder för politiker och myndighetspersoner. I några avde nya demokratierna har intresset för etik i politiken varitsärskilt stort. Erfarenheterna av maktmissbruk under diktaturhar medfört att man varit särskilt mån om att undvika sådanti den demokrati man så länge längtat efter.Mot bakgrund av ovanstående anser jag således att denparlamentariska arbetsgrupp som tillsattes avtalmanskonferensen med uppgift att lämna förslag tillutformning av registreringen av ledamöters ekonomiskaintressen bör få i uppdrag att gå vidare medförtroende/etikfrågorna i ett vidare perspektiv. Därvid kanman dra nytta av det arbete som gjorts i t.ex. , ,och . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om uppdrag tilltalmanskonferensen med dess parlamentariskaetikgrupp att gå vidare med arbetet kring frågor omförtroende och etik i politiken.