mot · GI02Sk333 · 1995-01-25 00:00:00 — Problemen för mindre företag att erhålla krediter i bank ärallmänt omvittnade. Till stor del beror detta på den lågasoliditeten, d.v.s. andelen eget riskbärande kapital inomsmåföretagssektorn. Effekten är uteblivna investeringar medminskad sysselsättning som följd, vilket avspeglas i denekonomiska tillväxttakten.Samtidigt har ett osedvanligt stort antal företag gått ikonkurs . Även om antalet förnärvarande är sjunkande var antalet konkurser 1994 omkring15 000. Siffran skall jämföras med genomsnittliga 5 000konkurser . Även detta kan till stor del förklaras av atten alltför stor andel av de mindre företagen relativt sett ärfinansiellt svaga. Deras motståndskraft mot förluster är låg,särskilt under lågkonjunktur. Detta leder till sämre trygghetför anställda, ökad arbetslöshet och en generellvärdeförstöring av investeringar som gjorts i de företag somdrabbats.Soliditeten i de mindre företagen är betydligt lägre än iföretag med fler än 200 anställda. I genomsnitt ligger denmellan beroende på storlek och branschjämfört med för de större företagen, enligten undersökning som presenterades av näringsdepartementeti . För att mindre företag skall nå upp till sammanivå som de större krävs ett kapitaltillskott på 100 miljarderkronor.Ett av flera bidrag till debatten som presenterats är enskattestimulans för privatpersoner som är villiga att satsariskkapital i onoterade företag. En sådan har också utretts avden borgerliga regeringen . Uppdraget varemellertid mycket försiktigt utformat, varför förslagetutsattes för kritik av remissinstanserna. Vid den aktuellatidpunkten pågick även en diskussion om en omläggning avföretagsbeskattningen. Regeringen valde då att inteprioritera frågan.Angelägenhetsgraden av en lösning på företagensfinansieringsproblem är nu ännu större. Densocialdemokratiska regeringen har därför i sinbudgetproposition angivit att ett riskkapitalavdrag skallövervägas. Vid dessa överväganden bör ett bredareangreppssätt väljas än när frågan senast var aktuell.Ett förslag till utformning skulle kunna vara följande:Avdraget bör avse köp av nyemitterade aktier i onoteradeföretag. Aktierna måste behållas . Därefter betalasreavinst som vanligt. Anskaffningsvärdet skall vara det sombetalats för aktien. Ett avdragstak bör sättas vid 500 000kronor. Det är också den ungefärliga nivå som gäller iStorbritannien ().Avdraget bör få göras motinkomst av kapital och underskott får dras av mot inkomstav tjänst.Vid försäljning bör reduktionenavräknas vid beskattningen.Alla typer av företag bör dockinte omfattas av avdragsmöjligheten. Fastighetsbolag,förvaltningsbolag, bolag med fastegendom bland tillgångarna bör undantas liksom finansbolagm.fl.Någon begränsning till industri- eller industrinäraföretag bör däremot inte göras. Även tjänsteföretag harnumera ett betydande kapitalbehov. Medlemskapet i EU,framväxten av helt nya tjänster samtinformationsteknologins landvinningar medför vidare atttjänsteföretag nu snabbt internationaliseras. Det är ävenbland dessa den största sysselsättningspotentialen finns.Därtill kommer att dessa företag p.g.a. bristande formellasäkerheter har störst problem att erhålla krediter från bl.a.banker. Ett större eget kapital ökar dessa möjligheter.När det gäller kretsen avdragsberättigade investerare böräven makar få avdrag för investeringar i egna och varandrasbolag. Detta är särskilt angeläget i samband med attaktiekapitalet i omkring 220 000 aktiebolag skall höjas från50 000 till före utgången av 1997.Oavsett enkel- eller dubbelbeskattning av företagensvinster är avdraget lika angeläget. Det är det relativaförhållandet mellan investeringar i olika företag som äravgörande. Utan särskild stimulans som kompenserar denhögre risken i ett onoterat företag saknas anledning, enligtmångas bedömning, att investera i dessa.Förebilden för riskkapitalavdraget är det brittiska BusinessExpansion Scheme som infördes . Avdragsmöjlighetenhar förnyats så sent som under namnet . Avdraget är nu , men medskattefri reavinst. Skattefriheten motiveras av investeraresproblem att avyttra aktier i onoterade företag. Avdraget fördirektinvesteringar har kompletterats med avdrag förinvesteringar som görs via riskkapitalfonder, venture capitaltrusts.Skälet till att avdrag i inte får göras mothögsta marginalskatt är att det då skulle kunnaanvändas för att minska en tillfälligt hög inkomst.Investeringar i fastighets- eller finansbolag omfattas inteav EIS. Sådana investeringar medförde att systemet tidigarei viss mån råkade i vanrykte. Det har därför när det förnyatsdessa undantag, vilket för övrigt är i enlighet med denursprungliga omfattningen.I samband med att ett riskkapitalavdrag diskuterats ochutretts har även avdrag för indirekta investeringarvarit aktuellt. Ett avdrag för direkta investeringar bör införasomgående. Även utformningen av ett indirekt avdrag börskyndsamt utredas för att kunna införas senare under 1995.Ett riskkapitalavdrag löser inte ensamt småföretagensriskkapitalproblem. Viktigare än vad själva beloppen kanantyda är däremot att de i sin tur ger hävstångseffekter vadavser möjligheten att låna. Effekten bör bli särskilt stor påmindre orter där företagens säkerheter för krediter är sämrei nya företag och i mindre tillväxtföretag inom både industri-och tjänstesektor.Den statsfinansiella kostnaden på kort sikt ärförhållandevis blygsam. Ett effektivt bidrag skulle minskaskatteinkomsterna från dem som utnyttjar det med omkring300--. Inkomsterna för staten i form avolika skatteintäkter och minskade bidrag är svårare attuppskatta.Störst betydelse har ett avdrag sannolikt för företag påmindre orter utanför storstäderna. Där känner ofta människorföretagaren eller företaget och är villiga att investera lokaltom de ges en ekonomisk stimulans därtill i form av en medstaten delad risk.Det är därför ytterst angeläget att det av regeringen nuövervägda riskkapitalavdraget införs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda hur ett riskkapitalavdrag förprivatpersoner kan utformas.