mot · GI02Ju802 · 1995-01-25 00:00:00 — Deungdomar som överlämnas till vård inom socialtjänstendärför att de vistas på ett paragraf 12-hem skulle, om dennapåföljd avskaffas och inte ändringar i övrigt sker ipåföljdssystemet, dömas till fängelse i de fall straffvärdet ärså högt att ett frihetsberövande är nödvändigt.Det som för oss framstår som angeläget är att försöka attfinna nya former för att på verkställighetsstadiet tillgodoseungdomars särskilda behov av sociala och kurativa insatser.Verkställigheten skall syfta till att återanpassa den unge tillett socialt ordnat liv. Enligt vår uppfattning kan dettaåstadkommas genom att införa en ny särskild form, benämndungdomsstraff, för att verkställa fängelsestraff för de yngstalagöverträdarna i åldern 15--. En sådan lösning harockså den fördelen att alla personer som dömtstill frihetsberövande straff skulle få avtjäna straffet utankontakt med vuxna intagna. Härigenom skulle de eventuellatvivel som kan råda beträffande de svenska reglernasöverensstämmelse med undanröjas.Ungdomsbrottskommittén föreslog i sitt betänkandeReaktion mot ungdomsbrott (SOU 1993:35) att en nypåföljd, särskild tillsyn, skulle införas. Verkställigheten avdenna skulle ske på paragraf 12-hemmen med SiS somhuvudman. Som skäl för valet av huvudman angavkommittén att det vid de särskilda ungdomshemmen finns kompetens beträffande vård och tillsyn av ungdomarmed problem av bl.a. social och personlig art.Moderaternas förslag till frihetsberövande påföljd förungdomar skiljer sig på några viktiga punkter frånutredningens förslag. Vi menar att man måste beakta att denvård som ges vid paragraf 12-hemmen använderfrihetsberövande i behandlingssyfte. När det gällerfängelsepåföljden utgör däremot frihetsberövandet i sigsjälva straffet. Om utredningens förslag genomfördes skulledet innebära att ungdomar som vistas på samma hem skullevara frihetsberövade på olika rättslig grund och med olikasyfte. Härigenom skulle tydligheten av en utdömd påföljdminska. Vidare skulle behandlingsarbetet kunna bli lidande,särskilt med tanke på de svårigheter som kan tänkas uppståmed att genomföra en tillfredsställande differentieringmellan de olika kategorierna av intagna på paragraf 12-hemmen. Dessutom skulle två parallella regelverk medverkställighetsbestämmelser komma att behöva tillämpas.Det är såväl ideologiskt som praktiskt mycketsvårförenligt att låta den huvudman som ansvarar förtvångsvården av ungdomar också få ansvara för en renodladstraffverkställighet. Enligt vår mening bör i ställetverkställigheten av frihetsberövande påföljd även förungdomar ske inom kriminalvårdens ram. Kriminalvårdenhar utvecklat kompetens för att inom ramenför straffverkställigheten ge olika former av vård ochbehandling. Denna utveckling måste fortsätta. Genomrekrytering av personal med särskild erfarenhet avungdomars situation och problem kan kriminalvården byggaupp de kunskaper som behövs. Verkställigheten, som skallvara utpräglat behandlingsinriktad, bör ske på för de ungasärskilt inrättade kriminalvårdshem.11.1 Inrätta särskilda kriminalvårdshemUngdomsstraff kommer att skilja sig från vanligverkställighet av fängelsestraff bl.a. genom att straffet skallverkställas på särskilt inrättade kriminalvårdshem. Vidutformningen av dessa hem bör man ta tillvaraerfarenheterna från paragraf 12-hemmen. Tillkriminalvårdshemmen bör rekryteras personal som harsärskild erfarenhet av att arbeta med ungdomar.Kriminalvårdshemmen bör också ha en högre personaltäthetän inom kriminalvården i övrigt. Utformningen ochlokaliseringen av hemmen bör ske med utgångspunkt frånbehandlingsbehovet och det pedagogiska innehållet.Inom kriminalvården skiljer man mellan öppna och slutnaanstalter, beroende på säkerhetsgraden. Eftersomungdomsstraff skall vara en frihetsberövande påföljd måstedet även vid kriminalvårdshemmen finnas möjlighet attbegränsa den unges rörelsefrihet och hindra att han avviker.Utgångspunkten skall givetvis vara att den unge inte placerasunder mer slutna förhållanden än vad som krävs i detenskilda fallet. Det begränsade antalet unga som kommer attomfattas av den nya påföljden gör att det knappast finnsunderlag att inrätta kriminalvårdshem av olikasäkerhetsgrad. I stället bör hemmen inrättas så att de kanutnyttjas på ett flexibelt sätt, t.ex. genom att en avdelninginom hemmet kan hållas låst.Vid valet av kriminalvårdshem bör stor vikt fästas vid denunges behov av behandling och utbildning.Kriminalvårdshemmet bör ha ett nära samarbete medsocialtjänsten på den unges hemort, så att påbörjadbehandling kan fullföljas efter frigivningen.När den unge fyller skall han normalt föras över avsluta verkställigheten där. Iundantagsfall, t.ex. om endast av straffet återståreller den unge genomgår en särskild behandling som inte kanfortsätta på en vanlig anstalt, bör det dock vara möjligt attförordna att verkställigheten skall ske på kriminalvårdshem,även efter det att den unge fyllt 18 år.11.2 VerkställighetsreglerI överlämnade sitthuvudbetänkande Verkställighet av fängelsestraff (SOU1993:76) till den dåvarande regeringen. I betänkandetföreslog utredningen att lagen (1974:203) om kriminalvårdi anstalt (KvaL) skulle ersättas med en ny lag medbenämningen lagen om verkställighet av fängelsestraff(Fängelselagen). Av den nya lagen skall enligt förslagetframgå att kriminalvårdens huvuduppgift är att verkställa detav domstolen utmätta straffet så att det frihetsberövande somföljer av domen upprätthålls och den dömde förhindras begånya brott under verkställigheten. Verkställigheten får inteutformas så att det reella innehållet i straffet urholkas. Det ärinom denna ram som vård- och behandlingsinsatserna skallvidtas för att förmå den intagne att leva ett liv utankriminalitet och för att motverka skadliga följder avfrihetsberövandet.Moderata samlingspartiet förutsätter att regeringenkommer att förverkliga förslag ochersätta KvaL med en ny fängelselag och att degrundläggande principer som kommit till uttryck i förslagetangående straffverkställigheten även kommer att gälla vidverkställighet av ungdomsstraff. Lagstiftningen omungdomsstraff bör inte minst av praktiska skäl utformas ianslutning till arbetet med en ny lag om verkställighet avfängelsestraff.När det gäller ungdomar måste emellertidbehandlingsaspekter tillmätas större betydelse. Det bördärför finnas ett större utrymme att ta hänsyn till sådanaaspekter, utan att man för den skull kan säga att straffeturholkas. Vid kriminalvårdsanstalterna rådersysselsättningsplikt, men de intagna anses inte vara skyldigaatt genomgå vård eller behandling mot sin vilja. En annansak är att personalen på olika sätt försöker påverka ochmotivera den intagne till att genomgå vård eller behandling.Vid verkställighet av ungdomsstraff bör däremot vård ochbehandling vara ett så grundläggande inslag att den unge, ilikhet med vad som gäller vid paragraf 12-hemmen, bör varaskyldig att genomgå den vård och behandling som han kananses vara i behov av eller som allmänt sett kan bedömasvara av stort värde för honom. Undantag bör dock göras föråtgärder som är av medicinsk natur. Självklart skall den ungeunder verkställigheten beredas möjlighet att fullgöraeventuell skolplikt.12. Särskilda regler för ungdomsstraffSom ovan anförts bör de flesta regler i KvaL gälla även förverkställighet av ungdomsstraff. Med hänsyn till de ungasspeciella behov bör man dock på vissa områden ha särskildaregler för verkställighet av ungdomsstraff.12.1 Placering i avskildhetI likhet med vad som gäller för intagna ikriminalvårdsanstalt bör huvudregeln vara att de unga,bortsett från i anslutning med dygnsvilan, vistas igemensamhet med de andra intagna påkriminalvårdshemmet. Det är dock ofrånkomligt att ävenunga ibland måste kunna placeras i avskildhet. Med hänsyntill de skadliga effekter som sådan placering kan medföra börden unge kunna hållas avskild från övriga intagna endast omhan inte kan förmås att hållas till ordningen på grund av atthan är våldsam eller påverkad av berusningsmedel. Placeringi avskildhet bör inte gälla mer än i 24 timmar.12.2 Vistelser utanför kriminalvårdshemmetI likhet med den som är intagen i kriminalvårdsanstalt börden som är intagen på kriminalvårdshem ha vissamöjligheter att vistas utanför hemmet. Med hänsyn tillpermissioners och andra former av utevistelsers storabetydelse för att motverka skadliga följder avfrihetsberövandet och underlätta anpassningen i samhälletbör reglerna kunna vara mer generösa för ungdomar än vadsom gäller för vuxna intagna i kriminalvårdsanstalt.Fritidsvistelser har här stor betydelse. Den unge bör vidarekunna beviljas frigång för att delta i t.ex. undervisning ellerarbetsträning. När det gäller ungdomar kan man alltid utgåfrån att det finns ett behov av särskilda stödåtgärder, somibland kan tillgodoses genom frigång. För att underlätta denunges anpassning till samhället bör den unge också kunnaplaceras på behandlingshem, familjehem eller liknande.Under sådan vistelse bör den unge ha någon form avstrukturerad sysselsättning, t.ex. ordnad skolgång, praktisktarbete eller deltagande i behandling. För alla utevistelser börkunna ställas upp villkor, t.ex. beträffandeanmälningskyldighet och vistelseort.12.3 Disciplinär bestraffningInte minst när det gäller ungdomsbrottslingar kan detuppstå behov av disciplinära åtgärder. I arbetet med en nyfängelselag skall man ta ställning till om det behövs någraytterliga sanktionsformer. När det gäller ungdomar bör dock,förutom de nu befintliga sanktionsformerna varning ochtidstillägg, endast avdrag på ekonomisk ersättningövervägas.12.4 KontrollåtgärderDe unga som tas in på kriminalvårdshem kommer, liksomintagna på kriminalvårdsanstalt, att ha möjlighet attupprätthålla kontakten med sina anhöriga och andra, bl.a.genom brev och andra försändelser. I KvaL finnsbestämmelser som gör det möjligt att av säkerhetsskälgranska försändelser till och från de intagna. Reglerna skiljersig mellan öppna och slutna anstalter. När det gäller intagnapå kriminalvårdshem bör försändelser få granskas förundersökning av om de innehåller något otillåtet föremåleller meddelande om planläggning av brott, rymning ellerliknande, när det finns anledning att anta att de innehållernågot sådant föremål eller meddelande samt, när det gällersökande efter otillåtna föremål, stickprovsvis.Om det inte är uppenbart obehövligt bör den ungekroppsvisiteras när han anländer till kriminalvårdshemmet.Kroppsvisitation bör vidare få göras när det finns anledningatt anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på den unge,när han återkommer efter vistelse utanförkriminalvårdshemmet, när han skall ta emot eller har haftokontrollerade besök samt stickprovsvis eller i anslutning större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ettutrymme som han har eller har haft särskild anknytning till.Utöver detta skall även ytlig kroppsvisitation kunna göras,om den bedöms nödvändig av säkerhetsskäl och endastsyftar till att söka efter vapen och andra farliga föremål.Den unge skall i princip vara skyldig att lämna blod-, urin-eller utandningsprov för kontroll av att han inte är påverkadav beroendeframkallande medel eller dopningsmedel. Denunge skall kunna kroppsbesiktigas när det finns anledning attanta att ett otillåtet föremål skall anträffas på honom. Ytligkroppsbesiktning skall även få företas i de fall som angesovan beträffande kroppsvisitation.13. Begränsa restriktionerna för att döma 18--21-åringartill fängelseI rättspraxis saknas entydiga svar på i hur stor utsträckningden brottsliges ungdom beaktas vid straffmätningen enligt29 kap. 7 § BrB och hur högt straffvärdet skall vara för attmotivera ett frihetsberövande av unga människor. Nämnaskan att Högsta domstolens uttalanden i NJA 1989 s. 870närmast ger vid handen att den s.k. ungdomsrabatten ärstörre än hälften av straffvärdet för vuxna (jfr även NJA 1990s. 662, 1991 s. 444 och 1993 s. 456).Domstolarna synes ha iakttagit den restriktivitetmed frihetsberövanden för unga lagöverträdare somlagstiftaren avsett. Någon anledning att anta att dettaförhållande skulle ändras kan inte anses föreligga. Kravet påsynnerliga skäl för att över huvud taget kunna döma någon iåldern 15--till frihetsberövande påföljd bör finnas kvar.Det är också för denna åldersgrupp sombehandlingsbehovet är mest uttalat. Vid bedömande avbehovet av särbehandling förtjänar också att nämnas attpersoner betraktas som barn i FN:sbarnkonvention och att enligt artikel 37 punkt c ikonventionen barn bör hållas åtskilda från vuxna vidavtjänande av frihetsberövande påföljd, om det inte ansesvara till barnets bästa att inte göra detta. Den nyaverkställighetsformen, benämnd ungdomsstraff, bör därför iprincip förbehållas denna åldersgrupp. Detta innebär iprincip att reglerna om fängelse kommer att gälla förverkställighet av frihetsberövande påföljd först för den somfyllt 18 år.Skälen för straffrättslig särbehandling är över huvud tagetinte särskilt starka för ungdomar . Dessaär rättsligt sett myndiga och bör därför fullt ut ges ansvarför sina handlingar. Av detta följer att de i påföljdshänseendeprincipiellt bör likställas med vuxna. Det innebär att det kanifrågasättas om föreskriften att särskilda skäl skall föreliggaför att döma personer till fängelse börfinnas kvar. Av 29 kap. 3 § tredje stycket och 7 § BrB följeratt hänsyn skall tas till ålder och utveckling såväl vidbedömande av straffvärdet som vid straffmätningen. Dessaregler är enligt vår mening fullt tillräckliga för attvederbörlig hänsyn skall kunna tas vid straffmätningen tillatt en person är under 21 år.Möjligheten att döma till skyddstillsyn i kombination medett frihetsberövande straff också för de yngstalagöverträdarna i åldern 15--bör behållas. Detfrihetsberövande straffet bör verkställas som ungdomsstraffi stället för fängelse.Genom att ungdomsstraff tekniskt sett är en form avfängelse följer att reglerna om villkorlig frigivning i 26 kap.BrB kan tillämpas. Några skäl att nu skapa särskilda reglerom villkorlig frigivning för unga lagöverträdare föreliggerinte. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om familjens ansvar för att förebyggabrott,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skolans ansvar för att förebyggabrott,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sanering av medievåld,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om effektivisering av de nuvarandestraffbestämmelserna i 16 kap. 10 c § omotillåten utlämning av film eller videogram,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nationellt brottsförebyggandeprogram,6. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning om registrering av personer somgjort sig skyldiga till brott, i enlighet med vad som anförts imotionen,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om statistik över brott begångna avpersoner ,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om paragraf 12-hemmen,29. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om systemet medfamiljegruppskonferenser och medlingsverksamhet,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betydelsen av att avskaffapåföljden överlämnande till vård inom ,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en ny påföljd benämndungdomsstraff för ungdomar i åldern 15--,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om begränsning i restriktionerna föratt kunna döma 18--21-åringar till fängelse.