mot · GI02Sk328 · 1995-01-25 00:00:00 — och skatterna4 3. Mindre frihet -- mer beroende7 4. Färre jobb, lägre tillväxt och sämre välfärd8 5. De förlorade decennierna10 6. Den borgerliga reformperioden11 6.1 Stärkt konkurrenskraft12 6.2 Skattereformen kompletterades12 6.3 Skatteförändringar genom krisuppgörelserna13 6.4 Sänkt skatt på boende13 6.5 Sänkt skatteuttag13 7. Återställarpolitiken14 7.1 Hushållen får betala15 7.2 Färre jobb och sämre välfärd15 8. Skattepolitik för nya jobb och tryggad välfärd16 8.1 Skattepolitiken under mandatperioden16 8.2 Lägre skatt på arbete18 8.2.1 Tjänstesektorns beskattning19 8.2.2 Ingen höjd egenavgift i sjukförsäkringen21 8.2.3 Lägre, förmånsrelaterade löneskatter21 8.2.4 Åter till marginalskattereformen21 8.2.5 Inga socialavgifter på vinstandelar22 8.2.6 Ingen höjd skatt för pensioner22 8.3 Neutral kapitalbeskattning -- expansion och nyaföretag22 8.3.1 Slopad dubbelbeskattning av riskkapital24 8.3.2 Riskkapitalavdrag25 8.3.3 Återinförd kvittningsrätt för nystartade företag25 8.3.4 Slopad förmögenhetsskatt25 8.3.5 Sänkt fastighetsskatt26 8.3.6 Beskattning av pensionssparande26 8.3.7 Översyn av spelbeskattningen26 8.4 Miljörelaterad beskattning27 8.5 , EU och skatterna27 8.6 Statsfinansiella effekter281. SammanfattningSverige har haft världens högsta skattryck.Även om med knapp marginal nu kunnat lämnadenna tätposition torde den socialdemokratiska regeringensskattepolitik leda till att återerövrar dennatveksamma ''första plats''.Skatteuttaget är en spegelbild av den offentligautgiftsnivån, som började stigaväsentligt snabbare i än i övriga . Trotsde successivt allt högre skatterna, har den offentligautgiftsutvecklingen varit så kraftig att underskotten i deoffentliga finanserna trendmässigt har ökat sedan början av1970-talet. Detta har bland annat lett till höga räntor sombelastar hushållen, minskar investeringsviljan och försämrarförutsättningarna för den ekonomiska tillväxt som ärgrunden för välfärd.Oavsett hur de höga skatter som följer av de storaoffentliga utgifterna tas ut betalas de alltid av hushållen. Detkan ske direkt och synligt genom inkomst- ochmervärdesbeskattning. Det kan ske indirekt och osynligtgenom arbetsgivaravgifter och andra skatter som tas ut avnäringslivet. Även de indirekta och osynliga skatternabelastar hushållen som endera får lägre löneutrymme, högrepriser eller en kombination av bägge.Det höga skatteuttaget minskar de enskilda medborgarnasvalfrihet. Socialdemokraterna formade och1980-talen ett där staten beskattar medborgarna såhårt att de flesta inte har möjlighet att välja annan vård elleromsorg än den stat och kommuner erbjuder. De utlämnas tillden politiska sektorn -- när den offentliga sjukvården,barnomsorgen eller äldreomsorgen inte fungerar finns i deflesta fall inga möjliga alternativ.Såväl de stora offentliga utgifterna i sig som utformningenav de offentliga transfereringssystemen skadar ekonominseffektivitet och tillväxtkraft och därmed de svagastemedborgarna mest. På motsvarande sätt leder det högaskatteuttaget till snedvridningar som accentuerar problemen.De exploderande underskotten och den ökande statsskuldenförsämrar ekonomins förmåga ytterligare.Målet för den ekonomiska politik som fördes av denborgerliga regeringen --1994 var att bryta denekonomiska stagnationen och lägga grunden för en ny periodav tillväxt, företagande och nya arbeten. Utrymmet för totalaskattesänkningar var begränsat av det nödvändiga ochprioriterade arbetet med att sanera de offentliga finanserna.Budgetsaneringen förutsatte emellertid i sin tur bättreförutsättningar för tillväxt och nya arbeten. Mot denbakgrunden inriktades skattepolitiken under den gångnamandatperioden på att skapa utrymme för stärktkonkurrenskraft, fungerande kapitalförsörjning och godaförutsättningar för investeringar i nya arbeten.Sedan regeringsskiftet har densocialdemokratiska regeringen i samverkan medVänsterpartiet genomfört statliga skattehöjningar på drygt52 miljarder kronor. Till det kommer skattehöjningar i ettstort antal kommuner och landsting på sammanlagt 4,5miljarder kronor. De sammantagna skattehöjningarnafördelar sig på ett sätt som framgår av nedanstående tabell:nSkatt på arbete36,8 miljarder krSkatt på investeringar och kapitalbildning11,8 miljarder krÖvriga skatter på produktionen6,1 miljarder krSkatt på boendet2,5 miljarder krDe genomförda skattehöjningarna motsvarar en ökning avskattetrycket mätt som andel av produktionen på mellan treoch . Denna skattechock innebär att detre senaste årens skattesänkningar på knappt 15 miljarderundanröjs och att skatteuttag i absoluta tal höjsutöver detta med drygt 40 miljarder kronor.Den helt övervägande delen av skattehöjningarna på cirka55 miljarder kronor kommer att betalas av normal- ochlåginkomsttagarna. I en genomsnittskommun ökar skatternaför vanliga hushåll med upp emot per månad.De genomförda skattehöjningarna försämrar dramatisktförutsättningarna för att tillräckligt många nya arbeten skallkunna växa fram . Höjda skatter påarbete leder till färre arbetstillfällen, återinförddubbelbeskattning diskriminerar kraftigtriskkapitalförsörjningen -- grunden för expansion och nyaföretag.Den socialdemokratiska skattepolitiken kommer därmedatt försvåra den ekonomiska återhämtningen vilket i sin turockså försämrar förutsättningarna för en tillräckligt snabbsanering av de offentliga finanserna.Målet för den moderata skattepolitiken är att successivtsänka det svenska skatteuttaget till genomsnittet förmotsvarande europeiska länder. Kravet på balans i deoffentliga finanserna är överordnat, men förutsätter i sigskattesänkningar i syfte att återskapa den tillväxtkraft somsnabbt eliminerar den del av det offentliga underskottet somär konjunkturellt. Skattestrukturen skall utformas så att deninte motverkar tillväxt.Riksdagens främsta uppgift den innevarandemandatperioden är att sanera de offentliga finanserna och attskapa förutsättningar för i storleksordningen 500 000 nyaarbeten i den privata sektorn under återstoden av 1990-talet.Dessa bägge uppgifter är varandras förutsättningar.Utan en trovärdig sanering av de offentliga finansernauppnås inte de lägre räntenivåer som är en förutsättning förtillräckligt stora investeringar och en återhämtadhemmamarknad. Utan en tillräcklig tillväxt av nya arbeteni den privata sektorn försvåras och förlängs arbetet med attåstadkomma balans i de offentliga finanserna.Samtidigt som utrymmet för sänkta skatter är starktbegränsat måste sådana skattesänkningar som förbättrarförutsättningarna för kapitalbildning och nya arbetengenomföras.Mot den bakgrunden föreslår Moderata Samlingspartietföljande skatteförändringar:Den kraftiga upptrappningenav egenavgiften till sjukförsäkringen avvisas.Löneskatterna sänks genom att denallmänna löneavgiften slopas.Den så kallade värnskattenslopas och fullt inflationsskydd återinförs.Den föreslagnaskatteskärpningen på pensionärer med sidoinkomsteravvisas.Dubbelbeskattningen av avkastning på riskkapitalslopas.Kvittning av underskott i nystartade företag motinkomst av tjänst återinförs.Beskattningen av delägare ifåmansbolag och egenföretagare förenklas och lindras.Beskattningen av kapitalinkomster sänks från 30 till 25procent.Förmögenhetsskatten slopas.Avkastningsskattenför pensionssparande sänks från 15 till tio procent.Fastighetsskatten sänks till 1,5 procent.De aviseradeframtida fastighetsskattehöjningarna avvisas.Uttaget avsocialavgifter på vinstandelar slopas.Uttaget avmiljörelaterade skatter ökar med tvåmiljarder kronor.2. och skatternaSverige har haft världens högsta skattetryck.Vid den senaste internationella jämförelsen hade Sverigemed knapp marginal kunnat lämna denna tätposition. Medden skattepolitik som förs av den nya socialdemokratiskaregeringen torde återerövra dennatveksamma ''första plats''.Skatteuttaget är en spegelbild av den offentligautgiftsnivån. började avvikaalltmer från utvecklingen i övriga . I Sverigesteg som framgår av diagram 1 de offentliga utgifterna somandel av bruttonationalprodukten (BNP) från tillöver . I OECD-ländernatotalt ökade denna andel från 32 till 42procent av BNP.Den tillfälliga nedgången i utgiftskvot under andra hälftenav beror främst på den överhettning som följde avspekulationsekonomin, som sedan ledde till den djupaekonomiska krisen . Det ledde i sin tur till enkraftig ökning av utgiftskvoten till följd av ökade utgifter förarbetslösheten.Trots den snabba ökningen av skatteuttaget till dagensorimliga nivå sedan främst 1970 har inte den ännu snabbareexpansionen av den offentliga sektorns åtaganden kunnatfinansieras. Detta har resulterat i ett successivt ökande budgetunderskott, vilket framgår avdiagram 2.Det framgår att underskottet som andel av ekonomin harökat trendmässigt . ledde den extrema lönekostnadsökningen 1975--76 tillfällig ökning av skatteintäkterna som dolde denunderliggande utvecklingen.I mitten av 1980-talet minskade åter budgetunderskottet,till synes mera uthålligt. Även vardet emellertid en kraftig, icke hållbar ökning avkonsumtionen som gav denna utveckling. ökadeden privata sektorns lånefinansierade konsumtion mycketkraftigt. Till detta kom också en lånefinansierad spekulationpå framför allt fastighetsmarknaden. Denna kraftigaöverhettning av ekonomin dolde ytterligare en gång dentrendmässiga utvecklingen. Liksom i mitten av 1970-taletbidrog utvecklingen till en ännu snabbare försämring i börjanav . Den finansiella krisens efterbörd var en kraftiguppgång i den privata sektorns sparande och ett motsvarandefall i den offentliga sektorns sparande.De stora bredbasiga skatterna är inkomstskatten (främstgenom kommunalt skatteuttag), mervärdesskatten ochsocialförsäkringsavgifterna. Av diagram 3 framgårfördelningen av de totala skatteintäkterna på olikaskatteformer.Socialdemokraterna försöker emellanåt påskina att skatterskulle kunna betalas av några andra än av hushållen. Iblandanvänds begrepp som ''höjd skatt på produktionen''. Menhöjd skatt på produktion belastar alltid direkt eller indirekthushållen. Sådana skattehöjningar leder till att priserna påvaror och tjänster som produceras i höjs, vilket fårbetalas av svenska och utländska konsumenter.Konkurrenskraften försämras. Det blir färre jobb och fleraarbetslösa än annars vilket leder till ökade utgifter somhushållen alltid får betala. Alternativt minskarutrymmet för löner, vilket också drabbar de svenskahushållen.I figur 1 nedan visas i starkt förenklad form detekonomiska kretsloppet. Som figuren visar skiljer sig de treolika stora skatteformerna i detta avseende endast åt genomvar i kretsloppet de tas ut.I debatten ges ofta en sned bild av hur skatteförändringarpåverkar olika hushåll. De flesta tror att enförmögenhetsskatt enbart drabbar de hushåll som harskattepliktig förmögenhet. I realiteten får skattebördan oftabäras av helt andra hushåll, nämligen de som lider av densämre tillväxt i ekonomin som blir följden av attentreprenörer och kapitalägare flyttar från Sverige.3. Mindre frihet -- mer beroendeSverige är det land i den fria världen där människor är mestberoende av politikers värderingar och beslut. Ingenannanstans har så stor del av de enskilda medborgarnasinkomster socialiserats. Ingen annanstans har i den friavärlden marknadsekonomin trängts undan så mycket som iSverige.Sveriges rekordhöga utgifts- och skattetryck har vuxitfram under de långvariga socialdemokratiskaregeringsinnehaven. Det avspeglar en medveten socialistiskpolitik. Kollektiva lösningar har prioriterats. Vård, omsorgoch inkomstomfördelningar över livscykeln handhas avhuvudsakligen skattefinansierade offentliga verksamheter.De reformer som genomfördes av den borgerliga regeringenoch syftade till att bryta upp de offentliga monopolenåterställs nu.Till detta kommer att stabiliseringspolitiken undersocialdemokraternas 1970- och 1980-tal konsekventutformades så att åtstramning åstadkoms genomskattehöjningar medan efterfrågan stimulerades genomoffentliga utgiftsprogram.Den genomsnittlige inkomsttagaren i kan för egendel direkt förfoga över drygt en tredjedel av vad han eller honarbetat ihop. Mer blir inte kvar sedan inkomst- ochkonsumtionsskatter samt arbetsgivaravgifter betalats.Politiker i stat och kommuner beslutar om mer än tvåtredjedelar av ekonomin. De enskilda medborgarnasvalfrihet har således efter hand inskränkts kraftigt medanpolitikernas makt ökat. Skatteuttaget tas ut i former somhuvudsakligen betalas av låg- och medelinkomsttagare.Detta framgår bland annat vid en analys av deskattehöjningar som socialdemokraterna och vänsterpartietgenomförde hösten 1994.Socialdemokraterna formade där staten beskattade medborgarna så hårt att deflesta inte fick möjlighet att välja annan vård eller omsorg änden stat och kommuner erbjöd. De utlämnades till denpolitiska sektorn -- när den offentliga sjukvården,barnomsorgen eller äldreomsorgen inte fungerade fanns ingamöjliga alternativ.I socialdemokraternas blev det bara de som haderåd att själva betala för icke subventionerad vård och omsorgsom slapp köer och kunde välja fritt. Under de gångna treåren har den borgerliga regeringen stegvis reformerat deoffentliga systemen och tillåtit och stimulerat enskildaalternativ. En valfrihetsrevolution inleddes. Efter valet nya socialdemokratiska regeringen återgått till dentidigare politiska inriktningen.Offentliga monopol och inskränkt valfrihet leder förutomtill minskad frihet också till felaktig fördelning och sämreutnyttjande av de totala ekonomiska resurserna. Skatter ochsubventioner minskar möjligheterna för den enskilde attbestämma hur produktionsresultatet skall fördelas.Trögheten i stora icke konkurrensutsatta offentliga systemger dålig effektivitet.I en tidningsartikel beskrev AssarLindbeck vad som skett på följande vis:I en välfärdsstat av svensk typ är det inte företagen somsocialiserats, utan familjen, eller rättare många av familjenstraditionella funktioner. Kanske kan man säga att medanklassisk socialism betyder socialisering av företag, såinnebär en välfärdsstat av svensk typ en socialisering avhushållens traditionella vård och omsorg av människor.4. Färre jobb, lägre tillväxt och sämre välfärdDet är den ekonomiska tillväxten som avgör hur välfärdeni ordets egentliga bemärkelse kan utvecklas. Med ingångenav minskade tillväxttakt dramatiskt. Dereformer som genomförts inom denoffentliga sektorn och på skatteområdet har rivits upp av densocialdemokratiska regeringen. Vi befinner oss åter i ensituation där de ekonomiska strukturerna leder till färrearbeten, lägre tillväxt och därmed sämre välfärd än vad somvore möjligt.I den publicerade ''Välfärdsstat iomvandling'' har ett antal amerikanska och svenskaekonomer analyserat ekonomiska problem.Sherwin Rosen skriver i avsnittet ''Offentlig sysselsättningoch den svenska välfärdsstaten'':Analysen tyder på att de höga skatter och subventioner somkrävs för att förverkliga välfärdsstaten är förenade medbetydande effektivitetsförluster.De tjänster som tillhandahålls av den offentliga sektornersätter liknande tjänster som skulle ha köpts på ett annat,mer decentraliserat sätt och utan de effektivitetsförluster somskapas av skattefinansieringen. Effektivitetsförlusternamanifesteras i en tendens att dels överkonsumerasubventionerade offentliga tjänster, dels skapa incitament attengagera sig i aktiviteter som inte kan kontrolleras avskattemyndigheterna.Skattefinansieringen gör att människor ägnar sig åtegenarbete i hemmet i stället för ett beskattat förvärvsarbete.Den totala produktionen och levnadsstandarden i ekonominskulle ha varit större om dessa hushållstjänster i stället hadefinansierats på privat väg och köpts på marknaden.I en kommentar till svensk skattepolitik skriver . och i samband med en bedömningav de senaste årens skattereformer följande:Väl så viktigt som att konstatera att dessa strukturellareformer var nödvändiga och resulterade i ett bättreskattesystem, är det att inse att den grundläggande orsakentill beskattningens allvarliga inverkan på svensk ekonomikvarstår genom det tills vidare rådande höga genomsnittligaskatteuttaget. Den totala skattebördan ligger år 1994fortfarande på av produktionen.Det är oundvikligt att skatter på en så hög nivå skaparoönskat beteende bland de skattskyldiga. Särskilt gäller detför viljan att arbeta eftersom skatteuttaget i första hand måstebelasta inkomst av arbete i en ekonomi som tillåter frirörlighet mellan länder. Eftersom de negativa effekterna somhöga skatter har på samhällsekonomin sannolikt är mycketstora (en skattesats på orsakar fyra gånger så storakostnader som en skattesats på enligt ekonomiskteori), kan en reduktion av det totala skatteuttaget geväsentliga samhällsekonomiska vinster. Både amerikanskaoch svenska studier har uppskattat att en minskning iskattefinansierade transfereringar ger en samhällsekonomiskvinst på mellan av de överfördabeloppen utöver de inbesparade utgifterna.Såväl de stora offentliga utgifterna i sig som utformningenav de offentliga transfereringssystemen skadar ekonominseffektivitet och tillväxtkraft och därmed de svagastemedborgarna mest. Det höga skatteuttaget leder tillytterligare snedvridningar som accentuerar problemen.Alla skatter snedvrider i sig ekonomiska beslut ochpåverkar därför tillväxttakten negativt. Skatterna driver invad som kan betecknas som ''kilar'' mellan exempelvis dentotala arbetsersättning en individ får och det netto somåterstår efter skatterna, eller mellan vad en konsumentbetalar för en vara eller en tjänst och vad den som producerarden erhåller efter skatterna.Ju högre skatteuttag desto större ''skattekilar'' och destostörre negativa effekter på ekonomin. Vissa skatteformermedför mer skadliga effekter än andra, givet ett visst uttag.Frågan om hur stora negativa effekter olika skatter medförhar studerats bland annat i och i . I mitten av1980-talet genomförde och studier av svenska förhållanden. De beräknade detotala samhälleliga kostnaderna för att öka skatteintäkternamed en krona för vissa skatter och motsvarande offentligautgifter.Enligt studien kostade det samhällsekonomiskt tre kronoratt öka kommunalskatten (inkomstskatten) med en krona (enprocentenhet) för att finansiera ökade transfereringar. Deextra kostnaderna genom ökade snedvridningar beräknadessåledes uppgå till så mycket som den ökning avde offentliga transfereringarna som genomfördes.Dessa studier är behäftade med stor osäkerhet, men de visaratt höga skattetryck medför storaeffektivitetsförluster. och studie kan, enligtAssar , översättas till en sänkning av denekonomiska tillväxttakten med cirka enprocentenhet . Det skulle innebära att våra samladeresurser kan vara upp emot lägreän vad de skulle kunnat vara. En så mycket större produktionmotsvarar och skulle kunna eliminera hela det statligabudgetunderskottet.5. De förlorade decennierna 1971 trädde vad som då kallades ''århundradetsskattereform'' i kraft. Den skatteomläggning somsocialdemokraterna genomförde sades ge två tredjedelar avdet svenska folket sänkt skatt. Att en tredjedel omedelbartskulle få skattehöjningar talades det mindre om, och attslutresultatet skulle bli att alla fick dramatiskt höjda skattertalades det inte alls om.1971 års omläggning medförde en kraftigt ökadprogressivitet i skattesystemet. I kombination med densnabba inflationen och frånvaron av inflationsskydd iskattesystemet innebar den att många vanliga inkomsttagarefick kraftigt höjda marginalskatter. Mellan 1970 och 1976steg marginalskatten för en vanlig industriarbetare frånknappt 50 till drygt 60 procent.Den kraftigt skärpta progressiviteten iinkomstbeskattningen och det höjda skatteuttaget var viktigaorsaker till den kostnadskris som i mitten av 1970-taletskadade den svenska ekonomins utveckling allvarligt underåterstoden av och . Densocialdemokratiska skattepolitiken medförde en löne- ochinflationsspiral av sällan skådat slag.Den borgerliga valsegern 1976 innebar en viktigförändring i den skattepolitiska utvecklingen. Det samladeskattetrycket var oförändrat under åren1977--1982. Till följd av bland annat den kraftigalågkonjunktur som blev följden av den extremakostnadsökningarna 1975 och 1976 steg emellertid denoffentliga utgiftskvoten kraftigt. I detta avseende lyckadesinte regeringen bryta utvecklingen.1979 skärpte sina tidigare kravpå en radikal omläggning av skattepolitiken. Det varuppenbart att det inte skulle gå att lösa ekonomiskaproblem varaktigt om inte skattepolitiken lades om. Påmoderat initiativ enades den borgerliga regeringen i februari1981 om en relativt omfattande sänkning avmarginalskatterna. och frångicksedermera denna överenskommelse. Efter den så kallade''underbara natten'' träffades i stället enuppgörelsen mellan socialdemokraterna och två avregeringspartierna, och , som sköt upp ochurholkade den skattereform den borgerliga regeringen varitenig om.Uppgörelsen innebar att marginalskattesänkningarnaskulle träda i kraft först . Inflationsskyddet urholkadesoch marginalskattesänkningen blev mindre omfattande änavsett. Till det kom att symmetrin i skattesystemet brötsgenom en särskild begränsning av avdragens skattemässigavärde. Omläggningen finansierades genom andraskattehöjningar. Uppgörelsen medförde en viss sänkning avmarginalskatterna, men någon sänkt skattebörda blev detinte. Orsaken till detta var att problemet med det högaskattetrycket negligerades. ''Den underbara nattens''omläggning blev ett startskott för en ny period med kraftigahöjningar av skattetrycket.Skattepolitiken kom att spela en viktig roll i valrörelsernaunder . Medan Moderata Samlingspartietargumenterade för en radikal skattepolitisk omläggninganvände socialdemokraterna klassiska fördelningspolitiskaargument för att motsätta sig en sådan. Genom attsocialdemokraterna trots förluster i valen såväl 1985 som1988 kunde bevara regeringsmakten kom därför 1980-taletatt bli ytterligare ett förlorat decennium ur skattepolitisksynvinkel. Trots den ''underbara natten'' fanns extremt högamarginaleffekter kvar i svensk ekonomi. Till detta kom detillväxthämmande effekterna av en socialdemokratiskskattepolitik som pressade upp skatteuttaget, mätt som andelav produktionen, till 1990. Totalt höjdes ellerinfördes inte mindre än 150 skatter.Efter krav från övriga riksdagspartier tillsattes 1987utredningen om reformerad inkomstbeskattning. Inte förräni började denna utredning, liksomde två utredningarna om företagsbeskattning och omindirekta skatter, sitt egentliga arbete. Vid denna tidpunktpresenterade socialdemokraterna sina riktlinjer för enomläggning av skattesystemet. Av dessa framgick att mangjort en helomvändning vad gällde synen påmarginalskatterna och behovet av en marginalskattereform.Synen på skattetrycket som sådant var emellertid oförändrad.Den skatteomläggning som beslutades av 1990innebar kraftigt sänkta marginalskatter och en reformeringav företagsbeskattningen i enlighet med de krav ModerataSamlingspartiet ställt tidigare. Reformenutgick emellertid ifrån ett oförändrat högt skattetryck.Under såväl 1970- som levde med detskattesystem som av ledande socialdemokrater betecknadessom ''perverst'' och ''ruttet''. När omvändelsen under galgenslutligen kom 1989 hade svensk ekonomi skadats kraftigt.De höga marginalskatterna var en huvudorsak, liksom deninflationistiska ekonomiska politiken, till den kris i denfinansiella sektorn som inleddes och som förstärktelågkonjunkturen kraftigt inledande år.Under 1980-talet försattes möjligheten att inleda ensuccessiv sänkning av det svenska skattetrycket genombesparingar i de offentliga utgifterna. Sådana åtgärder hadekunnat leda till ett högre arbetsutbud vilket hade motverkatöverhettningen i svensk ekonomi och gett utrymme för enökad tillväxttakt.6. Den borgerliga reformperiodenNär den borgerliga regeringen tillträdde hösten 1991befann sig i den mycket allvarliga ekonomiska krissom var resultatet av en politik som under ett par decenniertillåtits försvaga utvecklings- och tillväxtkraft.