mot · GI02Fö337 · 1995-01-25 00:00:00 — I denna motion ger liberalerna sin syn på svensksäkerhetspolitik inför nästa försvarsbeslut och påregeringens förslag i budgetpropositionen vad gällertotalförsvaret.Försvarspolitiken är mindre bekymmersam än tidigare.Det gäller både hotbild och försvarsorganisationen i sig.Genom kommunismens, ochWarszawapaktens sammanbrott finns hot om ettstorkrig på kontinenten. Inte heller finns under överblickbartid något invasionsshot mot svenskt territorium.De stora obalanserna mellan numerär och kvalitet inom detsvenska försvaret är på god väg att undanröjas. Allabekänner sig nu till ett kvantitativt mindre men kvalitativtbättre försvar. liberalerna, som under mer än 20år varit pådrivande för en sådan omstrukturering, beklagaratt dessa tankar så länge avvisades av riksdagsmajoriteten.Den nödvändiga förnyelsen inleddes med 1987 årsförsvarsbeslut, vilket innebar ett genombrott för tanken påatt strukturomvandlingar var nödvändiga inom både militäraoch civila delar av totalförsvaret. Ett antal viktiga följdbeslutfattades åren därefter, och försvarsbeslut blev enfortsättning på denna moderniseringsprocess.Den principiellt viktigaste och i sak största förändringenkom genom beslut att förasamman hittillsvarande militära och civila pliktlagar till engemensam totalförsvarsplikt. Länge ensamt bland svenskapartier har liberalerna drivit denna fråga sedan 70-talet.Genom totalförsvarsplikten kan olika delar avtotalförsvaret på ett rationellt sätt nu få sitt behov avpliktpersonal tillgodosett. Det tidigare systemet innebar attförsvarsmakten kallade in fler än som behövdes förkrigsorganisationens bemanning. Civila delar avtotalförsvaret förnekades en välbehövligföryngring och kvalitetshöjning.Genom totalförsvarsplikten slås fast att det antal somutbildas för respektive uppgift och olika utbildningars längdoch innehåll ska styras av krigsorganisationens behov.Totalförsvarsplikten ger därmed en långt större flexibilitet ändet tidigare systemet. De grundläggande principerna i detnya systemet gäller oavsett om totalförsvarets behov avpliktpersonal skulle öka eller minska i framtiden.Sveriges samhällsekonomiska utveckling ingerfortfarande mycket stor oro. Det ställer stora krav på atthushålla med offentliga medel. Det ställer naturligen krav påatt spara också inom försvarsbudgeten. Varje möjlighet attspara, effektivisera och även ompröva måste tas till vara. Ensund svensk ekonomi är en förutsättning också för etteffektivt och tillfredsställande försvar.Säkerhetspolitiska förändringar är långsiktiga.Försvarsbeslut har långa ledtider och är därför ocksålångsiktiga. De beslut som skall fattas fårfullt genomslag först en bra bit in . De skallfattas mot bakgrund av en väsentligt förändrad hotbild, ensamhällsekonomi som brottas med stora problem och av attfå svar kan ges om den långsiktiga säkerhetspolitiskautvecklingen.Mot den här bakgrunden har liberalernaföreslagit att års försvarsbeslut, som nuregeringen föreslår skall fattas , skall övervägasockså en kraftig minskning av utgifterna inom totalförsvaret.Förutsättningarna för kraftigt minskade försvarskostnader ärstörre än . Därför bör vi inför 96års försvarsbeslut seriöst få prövat möjligheter ochkonsekvenser av ett sådant alternativ.Folkpartiet har ställt sig positivt också till att prövaregeringens förslag att för tiden fram till nästa försvarsbeslutminska försvarskostnaderna. Lika angeläget som det är attpröva möjligheterna att långsiktigt minska försvarsutgifternarejält, lika svårt kan det emellertid vara att minskaförsvarsutgifterna på kort sikt utan allvarliga konsekvenser.Att vidmakthålla besluten om försvarets kvalitet talar emotatt mer omfattande ställa in repetitionsutbildningar ellersenarelägga materielbeställningar. Det är viktigt att deninledda strukturomvandlingen fortsätter och att återfall igamla tänkesätt förhindras.1. Säkerhetspolitiska utvecklingstendenser i EuropaFörsvarsbeslutet togs endast två och ett halvtår efter Berlin-murens fall, efter Sovjetunionensupplösning. Likaså efter Maastrichtfördragetstillkomst, men innan det trädde i kraft. 92års försvarsbeslut togs i av stora förändringar av desäkerhetspolitiska förutsättningarna. Möjligheten att göranågra som helst säkerhetspolitiska långsiktsbedömningar varmycket liten.92 års försvarsbeslut var således inte någon anpassning tillett nytt säkerhetspolitiskt läge utan en fortsattstrukturomvandling av svenskt försvar, vilken inleddes med87 års försvarsbeslut. Detta kom till, när ingen kundedrömma om det snabba uppbrytandet av kalltkrig och uppdelning av i två block, som stod rustadetill tänderna mot varandra från kan vi blicka tillbaka på ettförsvarsbeslut, som togs under stora förändringar och storosäkerhet om framtidsbedömningarna. Förhoppningarna omfred, frihet, demokrati och samarbete i var vida meroptimistiska än i dag.Inte minst för det nordiska området har ett antal positivasteg tagits, som väsentligt förbättrat de säkerhetspolitiskaförutsättningarna i vårt närområde. Våra baltiskabroderländers oberoende har stärkts. Förhandlingarna omtillbakadragande av de återstående ryska trupperna haravslutats och återtåget genomförts. EU skall nu inledaförhandlingar om Europaavtal med de baltiska staterna.Finland och är efter folkomröstningar den gångnahösten medlemmar i från nyår 1995. Samarbetet inomramen för Partnerskap För Fred har etablerats. ochFinland har sökt observatörskap i Västeuropeiska Unionen.Medlemskapet i EU och de möjligheter, som det ger attmedverka till demokratisk och ekonomisk utveckling iEuropa och särskilt i de nya demokratierna, är det viktigastebidraget till vår egen säkerhet i Europa.Trots dessa viktiga och positiva steg har osäkerheten påintet sätt skingrats om den framtida säkerhetspolitiskautvecklingen. Förhoppningarna är om inte pessimistiska såändå vida mer realistiska än de var fortfarande våren 1992.Warszawapaktens upplösning, de sovjetiska truppernasåtertåg från och de baltiska staternassjälvständighet har drastiskt minskat det direkta hotet motSveriges säkerhet. Den ryska ekonomins sönderfall och dessföljder på samhällsmoralen har radikalt urgröpt kvaliteten ide ryska militära förbanden.Ändå kvarstår Murmansk-området som det strategiskthetaste området i , vilket oundvikligen drar in detnordiska området i strategiska överväganden. Utvecklingeni har tagit steg som gör bedömningenav landets framtida ekonomiska och politiska utvecklingmycket mer svårbedömd. Händelserna i skall intehär övertolkas, men de understryker den ökade osäkerheteni bedömningarna av utvecklingen i Ryssland.Kriget i har katastrofaltdemonstrerat svagheten i de hitillsvarande europeiskasäkerhetsstrukturerna. Vad värre är, har det ocksådemonstrerat att det inte enbart handlar om strukturer ochmandat. Det nya som uppstått efter murens ochkommunismens fall har också fått se gamla geopolitiskaspänningar mellan de europeiska stormakterna återuppstå.Utan att heller här dra några långtgående slutsatser kan vikonstatera att den gångna hösten visat upp slitningar äveninom den gamla västalliansen i öppen dager.Vi befinner oss i en med all sannolikhet långvarigövergångsperiod från efterkrigstidens blockuppdelning ochkalla krig till något, som vi knappast ens kan sia om. Dendirekta hotbilden för svensk del har kraftigt försvagats, menosäkerheten om den långsiktiga säkerhetspolitiskautvecklingen är stor.Folkpartiet liberalerna anser att EU skall utgöra enhörnsten i framtida säkerhetsordning. Deneuropeiska integrationen har bidragit till att tränga ut farliganationalistiska föreställningar och intolerans. Det har spelaten stor roll för hela stabilitet och säkerhet. är denstora utmaningen att fylla ut de tomrum som denkommunistiska kollapsen skapade i öst och att avväpna denpå sina håll snabbt växande aggressiva nationalismen ochfinna vägar att hantera svårartade etniska konflikter som demi Kaukasus.Målet för svensk säkerhetspolitik är oförändrat att utanunderkastelse hålla utanför krig. Från liberalsynpunkt är det av central betydelse att en nysäkerhetsordning byggs i för att värna och främjafred, demokrati och mänskliga rättigheter. Avgörande införframtiden vid valet av säkerhetsordning blir delsutvecklingen i , dels i vilken grad den viktiga rollUSA spelar för säkerhet består.I en framtida säkerhetsordning utgör EU en avhörnstenarna. Den ursprungliga målsättningen för EU var attcementera freden mellan dess medlemsländer,enkannerligen mellan och . En fråga vidregeringskonferensen och i dess utvidgningsdiskussionär eventuella ansvar även för ansökarländernas säkerhetoch stabilitet, och vilka former detta i så fall skulle ta sig.Det ligger i intresse att framtidasäkerhetsordning blir så stark som möjligt. I den mån Sverigeaktivt kan bidra till detta ökar vårt lands och Nordensmöjlighet att leva i fred. liberalerna har en öppenattityd till hur den framtida säkerhetsordningen skallutformas. Partiet har redan tidigare -- bl.a. i föregående årsEU-motioner -- ställt sig bakom tanken på en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik inom EU, som vi själva är medoch utformar.Inför det kommande försvarsbeslutet kan visåledes konstatera att den kraftigt försvagade hotbilden förSveriges del består för överskådlig tid. består enbetydande osäkerhet om de avgörande säkerhetspolitiskaförutsättningarna i vårt närområde. Till det kommer att denframtida gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inomEU kommer att vara en huvudfråga inom ramen årsregeringskonferens.Det finns mot bakgrund av de allt tydligareutvecklingstendenserna inom den gamla västalliansen inteanledning att förvänta sig alltför stora steg mot en gemensamförsvarspolitik. Å andra sidan måste utvecklingen inom deolika europeiska säkerhetsstrukturerna i riktning mot ökadgemensam europeisk säkerhet beaktas även i svensksäkerhetspolitisk långsiktsbedömning.2. Synpunkter med anledning av förslag ibudgetpropositionenI detta avsnitt ges synpunkter med anledning av förslag ochpåståenden i budgetpropositionen. Därav följer attdetaljeringsgraden anpassas till den i propositionen.2.1. Planering och uppföljningFörsvarsutskottet har ägnat intresse åtuppföljning av fattade beslut. Det är därför positivt, attpropositionen på ett kanske mer systematiskt sätt än somtidigare gjorts, fäster uppmärksamheten på i vilkenutsträckning myndigheterna redovisar verksamhet ochekonomi, så att man kan se om uppställda mål nåtts.I en rad fall noteras att myndigheter brister ifråga omredovisning. I en del fall hänför regeringens sådana bristertill omorganisationer. En sannolikt mer bidragande orsak äratt statsmakterna tidigare inte reagerade på bristfälligaredovisningar från myndigheter. Om en myndighet haft engod verksamhetsplanering, är det sannolikt att man ocksåklarar en omstrukturering utan att tappa verksamhetsmålet ursikte.Ifråga om de civila delarna av totalförsvaret uttalardepartementschefen att () på ett mer självständigt sätt bör redovisabedömningar av beredskapsläget inom olika områden ochäven lämna synpunkter på myndigheternasberedskapsplanering. Ända sedan tillkomsten av ÖCB hardet varit uppenbart att myndigheten oftast tagit större hänsyntill andra myndigheter än till statsmakter och skattebetalare.I stället för att redovisa brister till statsmakterna har ÖCBvalt att tona ned och mer eller mindre okritiskt iprogramplaner föra fram underlag från andra myndigheter.En försvårande faktor kan vara att företrädare för andramyndigheter funnits i . Det skulle kunna ledatill att även brister ÖCB känner till inte förs vidare avkollegiala hänsyn till dessa myndigheter. En misstanke, somligger nära till hands, är att myndigheter tenderar hållavarandra om ryggen i försök att utverka högre anslag, medanderas intresse av att få ut mer effekt av redan anslagna medelär betydligt mindre.Det är av stor vikt att uppföljningen i hela kedjan riksdag--regering--myndigheter ges ökad roll. Former för fortsattuppföljning bör utgöra ett centralt inslag i nästa flerårigaförsvarsbeslut.På sidan 37 skriver statsrådet: ''Regeringen konstaterar attutvecklingen av Försvarsmaktens planeringssystem ärmyndighetens eget ansvar som ett väl fungerandebudgetsystem ingår i regeringens och regeringskanslietsansvarsområde.'' Det är tveksamt om denna kortfattadebeskrivning stämmer med vad vid olika tillfällenbeslutat rörande försvarets planerings- och ekonomisystem.Statsmakternas styrning gäller också övergripande mål, ochdet är tveksamt om allt detta kan sägas ingå i budgetsystemet.Försvarsutskottet har uttalat, att regeringen ska återkommatill med förslag till hur Försvarsmaktensplaneringssystem bör anpassas till det budgetsystem somgäller statsförvaltningen. Regeringen har uppdragit åt denexpertgrupp, som ska granska osäkerheter i Försvarsmaktensekonomiska underlag, att också granska Försvarsmaktensplaneringssystem i de delar, som rör kopplingen till detstatliga budgetsystemet.Det är angeläget att frågan ses ur ett bredare perspektiv, såatt inflytande över försvarsplaneringen stärks.När försvarets planerings- och ekonomisystem beslutades1970 var roll ''bortglömd'' och kom in somkomplettering i efterhand. Det är angeläget att inteförändringar i planeringssystemet görs, utan att riksdagensroll noga beaktas.Eventuella förändringar i systemet bör genomföras endastom de säkerställer ett starkt parlamentariskt inflytande.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen tillkänna vadsom här sagts om uppföljning och säkerställande avriksdagens inflytande över försvarsplaneringen.2.2. Militärt försvar -- stärk kvaliténFolkpartiet liberalerna godtar storleken av de besparingarsom regeringen föreslår sombudgetpropositionen avser. Vi har emellertid starkaprincipiella invändningar mot det sätt på vilket regeringengör dessa besparingar. Regeringen säger nej till ÖB:s förslagom reducerad grundutbildning. Däremot föreslår denreduktioner av repetitionsövningar och materielanskaffning.Vi vill i detta sammanhang citera vad ÖB skriver iinledningen till Försvarsmaktsplan 95: ''Att bryta försvarsbeslutets inriktning mot återställdkvalitet i ett reducerat antal förband skulle innebära enfortsatt allvarlig obalans mellan svensk försvarsförmåga ochomvärldens militära potential. ''Detta är en kombination som känns oroande, eftersom detjust var den som under 60-, 70- och första halvan av 80-taletledde försvaret ned i ett moras. Inställda repövningar gjordeatt förbandens krigsduglighet gick ned markant. Densuccessiva urholkningen av materielanskaffningen gjorde attarmén fick allt mer orimliga brister ifråga om bl a skydd,rörlighet, sjukvård och mörkerutrustning. Att hålla uppegrundutbildningen till en organisation som alltmer förloradetrovärdigheten var ytterst olyckligt.Genom besluten och framåt har organisationenminskats, och vid beslut i december i fjolupprepades principen att man endast ska utbildaför krigsorganisationens behov. Antag att vi hade ett försvarmed balans mellan storlek och kvalitet. Minskar mananslaget till ett sådant försvar är det rimligt att dra in någoteller några krigsförband. Därmed bortfaller dessa förbandsbehov av såväl grundutbildning som repetitionsövningar ochmateriel. Besparingar gäller då alla dessa tre områden.Men försvar är ännu inte i sådan balans. Även omförsvarspolitiken lagts om i rätt riktning tar det tid innangamla obalanser arbetats bort. De materiella bristerna ärfortfarande betydande. Ifråga om värnpliktiga har vi däremotett betydande överskott till följd av att grundutbildningenfram inriktades mot 29 brigader, som sedani tre etapper minskats till 21, 18 och sedan l6. Därför finnsdet betydligt fler utbildade värnpliktiga upp till ålderän som varit fallet om neddragningen av fältförbanden gjortspå ett mer långsiktigt sätt och utbildningen till utgåendeförband dragits ned innan dessa utgått urorganisationen.2.2.1 GrundutbildningFlertalet värnpliktiga i en brigad är krigsplacerade i dennaunder och står sedan i personalreserv för brigaden iytterligare . För vissa delar av brigaden, t ex artilleri och underhåll, är omsättningstiden längre än så.Det betyder att om en värnpliktig, utbildad för en uppgiftinom brigadförband, blir färdig med sin grundutbildning1996, är det en utbildning som dimensionerats för att han skanyttjas för brigaden t.o.m. år 2008.Gör man bedömningen att dagens 16 brigader finns kvarvid den tidpunkten, ligger det inga problem i att ha fullgrundutbildning. Finns det däremot en betydandesannolikhet för att brigadantalet kommer att reduceras redande närmaste åren, bör man -- med utnyttjande av redanutbildade värnpliktiga -- så tidigt som möjliga reducera detfortsatta antalet som grundutbildas. liberalernahar gjort bedömningen att kvarstående moderniseringsbehovinom i första hand armén är så stora, att en fortsatt minskningav organisationen sannolikt är nödvändig. Särskilt som detstatsfinansiella behovet av besparingar kvarstår.Socialdemokraterna har vid en rad tillfällen under senare årgjort motsvarande bedömning.Vi vill undvika ett upprepande av förhållandena, dågrundutbildningen alltför länge var dimensionerad för enstörre organisation än som visade sig kunna bibehållas. Mankan uttrycka sig så att resurser ska sättas in på det som kanfinnas kvar långsiktigt. Det är både för statsfinanserna ochför försvaret olyckligt att så stora belopp satts i förband somstrax därefter lagts ned.Vi föreslår därför att grundutbildningskontingentenminskas med omkring 3.000 värnpliktiga under kalenderåret1996. Försvarsmakten bör ges i uppdrag att föreslå hur dennaminskning bör göras. Finns vid indikationerom vilka förband som sannolikt läggs ned, bör minskningenrimligen koncentreras till dessa.Även utan sådana indikationer bör det gå att görareduktioner. Ett sätt kan vara att låta någraregementen göra ett uppehåll med grundutbildning ochanvända tiden för fördjupad befälsutbildning ochkrigsplanläggning. Ges besked kan man söka ''betaav'' central befälsutbildning för personal vid dessaförband. En faktor som bör vägas in är kvalitén vid bataljonersom grundutbildades sex--. Bataljoner, sombedöms som bättre än genomsnittet, kan få sinförbandsomsättningstid i brigaden förlängd med något år.Det bör även vara möjligt att ha en med någrakompanier reducerad grundutbildningskontingent vid vissaförband. I första hand bör man söka besparingar genom attminska antalet värnpliktiga med långa resor. Om förbandet idet egna länet läggs ned bör utbildade värnpliktiga överförastill förband i ett angränsande län. I södra och mellerstaSverige rör det sig i allmänhet bara om kanske en eller tvåtimmars restid.Det finns således en rad variabler att ta hänsyn till, varförFörsvarsmakten bör få i uppdrag att ta ut besparingen igrundutbildning på mest rationella sätt. Det rör sig ombesparingar under ett kalenderår. är läget ett annat.Då finns ett nytt försvarsbeslut som angerkrigsorganisationen fram till av 2000-talet.2.2.2. RepetitionsutbildningI princip är det olyckligt att dra in repetitionsutbildning,eftersom det innebär att förbandets förmåga snabbt sjunker.Under de årtionden då repetionsövningar till stor delanvändes som budgetregulator blev skadeverkningarna påförbandens förmåga mycket allvarliga. Indragning avrepetitionsövningar hade en demoraliserande effekt för såvälaktivt befäl, reservare som värnpliktiga.Visst kan sägas att indragningar av repetitionsutbildning ärmindre oroande i ett läge då risken för snabba aktioner motSverige bedöms som närmast obefintlig, men den långsiktigtdemoraliserande effekten består. Värnpliktiga som interepetionsutbildas tappar inte bara förmåga i det förband denu ingår i. Sannolikt försämras också deras förmåga i deförband de ska tjänstgöra i längre fram, t.ex. när de överförtsfrån fältförband till territorialförband.Det anförda betyder inte att man inte alls kan spara pårepetitionsövningar. Ifråga om förband, som ändå sannoliktläggs ned , kan man ta nackdelarna av inställdarepetitionsövningar. Det är också mindre allvarligt att ställain repetitionsövningar för äldre värnpliktiga med få år kvari organisationen. Ifråga om förband, som visade god förmågavid närmast föregående tillfälle, kan man förlänga intervallettill nästa repetitionsövning eller reducera nästa övningslängd.Folkpartiet liberalerna säger inte helt nej till besparingarpå repetitionsövningar. Vi menar emellertid att sådanabesparingar bör göras så att de angivna skadeverkningarnaminimeras. Försvarsmakten bör ges i uppdrag attkontinuerligt anpassa repetitionsutbildningen, så att man förrespektive krigsförband gör en genomtänkt bedömning avbehovet av repetitionsutbildning.2.2.3. Mobiliserings- och förplägnadsvärnpliktigaI propositionen anges att i 1992 årsförsvarsbeslut godkände principen att ta ut värnpliktiga imobiliserings- och förplägnadstjänst. , somyttrade sig över förslagen, godtog sådan utbildning, menbara i den mån det motiverades av krigsorganisationensbehov. Utredningen framhöll att man innan nya värnpliktigautbildas bör ta tillvara de resurser som redan finns.Bland parlamentariker uppfattades detta mer som ett sättatt bli av med civil personal än att fylla behov ikrigsorganisationen. uttalade därför attregeringen skulle återkomma med en redovisning av hurantalet sådana värnpliktiga skulle komma att utvecklas underde närmaste åren. En redovisning har lämnats frånFörsvarsmakten, men det framgår att regeringen -- i linjemed begäran -- vill se en mer objektivredovisning: ''Regeringen anser att det är mycket angelägetatt en objektiv utvärdering görs av vunnaerfarenheter.'' Vi vill starkt instämma i detta klara uttalande.Ifråga om särskilda mobiliseringsvärnpliktiga som skulleersätta civil personal i förråd kan delvis liknanderesonemang föras. Det var uppenbart attförsvarsdepartementet föll för myndigheternas konstruktionbetydligt mer än gjorde. Det är glädjande attstatsrådet nu utlovar en utvärdering i linje med riksdagensönskemål.2.2.4. MaterielDe materiella bristerna i svenskt försvar ökade underföregående årtionden kraftigt, främst inom armén. Omodernmateriel svarade inte mot hotbilden, somunderhållskostnaderna för en del av den ålderstignamaterielen blev mycket stora.Läget har förbättrats på flera sätt. Genom minskadorganisation har åtskillig gammal materiel kunnatutrangeras, som brister i förråd till del täcktsgenom att kvarvarande förband kunnat överta utrustning frånutgående enheter. Genom minskad organisation hardriftskostnaderna reducerats, vilket möjliggjort en ökning avmaterielanslagen. Till det kommer att en del materiel, sompansarbandvagnar, kunnat köpas ur utländskaöverskottslager till mycket låga priser.De förslag regeringen nu lägger om senareläggning av endel materielobjekt är sannolikt inte rakt över i sig särskiltallvarliga. Problemet gäller kanske mer frågan omtrovärdigheten i försvarspolitiken. Om statsmakterna talarom en mindre men effektivare organisation, blir det fel signalatt reducera materielanskaffning och i stället starkt prioriterastörre grundutbildning än som sannolikt kommer attbehövas.Senareläggning låter visserligen mindre allvarlig än att ettprojekt utgår, men innebär ofta att när detta objekt senare skabetalas skjuts i stället ett annat objekt . Det kanbli fråga om effekter framåt. Det gällersjälvfallet inte om man senarelägger ett visst projekt för atti stället tidigarelägga ett annat. Då har man bara gjort entidsmässig förskjutning mellan två objekt.Ett av regeringens förslag är att senareläggaspaningskapseln till JAS 39 . Det vore en allvarlig åtgärd, om det betyder attvi skulle sakna spaningskapacitet(förutom den spaningsförmåga som ligger i flygplanetsradar). skulle då sakna kapacitet att t.ex. snabbtkunna fotografera händelseförlopp i Östersjöområdet.Så länge det finns åtminstone ett antal ifotospaningsversion kvar i tjänst, har en senareläggning avspaningskapseln inte denna negativa effekt. Ensenareläggning av av kapseln kan leda till behov av attbehålla några spaningsviggar än planerat. OmJAS-leveranserna sker i planerad takt kan det i sin tur betydaatt någon division med ombeväpnas till JAStidigare än planerat.