mot · GI02Fi204 · 1995-01-25 00:00:00 — Välfärd, arbete och rättvisa Bara genom att förstå det historiska skeendet, nutidensdynamik och komplexitet och tendenserna kanekonomisk politik och social organisation en hållbarutveckling i ekologisk och social mening. Fokusering enbartpå den korta sikten riskerar att leda till upprepade kriser.Hållbar utveckling rymmer både den tvingandenödvändigheten att bringa ekonomi och socialt system isamklang med jordklotets fysiska begränsningar och enanpassning till grundläggande mänskliga behov avförsörjning, kärlek och mening.Just nu domineras den politiska debatten av kampen motunderskotten i statens budget. Prioriteringen är nödvändigmen otillräcklig, den skymmer sikten för det verkligaproblemet att näringslivet inte kommer att skapa tillräckligtmånga nya jobb och att offentlig sektor inom överskådlig tidinte har råd att göra det, kanske inte ens bör göra det.Krisen är inte bara resultatet av lågkonjunkturen ochfelaktig politik. Den är långsiktig och strukturell och hängersamman med omvandlingen från varu- och tjänsteproduktiontill kunskaps- och informationsekonomi. 1970 arbetade 42 %av arbetskraften med varuproduktion och varuhantering. År2000 beräknas denna siffra ha sjunkit till , varav kanskeca inom industrin. I stället kommer ungefär lika mångaeller att sysselsättas i kunskaps-, kultur- ochinformationssektorn och nästan lika många med direktatjänster som handel, vård och omsorg.Fler arbetstillfällen kommer att exporteras till östra , andra kommer att ersättas medmaskiner/robotar eller bli så dyra (jämfört medmaskinproduktion) att de därför blir en bristvara -- någotsom antingen staten eller kommunen måste betala eller sombara de rika kan efterfråga. Vem skulle ha råd att lyssna påfilharmonikerna om man fick betala själv vad det kostade?Hur många svenskar skulle få god vård och utbildning omdet var den egna plånboken eller privata försäkringar somstod för fiolerna?Konkurrens bygger alltmer på kompetens, det är intelängre tillgång till råvaror eller kapital eller ens närhet tillmarknaden som bestämmer framgång. Kompetens är i sin turknuten till individen/individerna. Man kan också tala omsocial kompetens i meningen att ett samhälle kan varaorganiserat på ett sätt som underlättar värdeskapandeverksamhet. (Det brukar heta tillväxt men begreppet innebärinte alltid hållbar utveckling och är heller inte alltidvärdeskapande. )När individen kommer i fokus -- som blir fallet i kunskaps-och informationssamhället -- växer risken för klyftor mellandem som är framgångsrika och dem som inte är det. De sombehövs, ''platsar'', och de som inte gör det, slås ut. Det är enofrånkomlig följd i ett samhälle som i likhet med vårt byggerpå fri konkurrens och marknadsekonomi.En ganska stor och inflytelserik grupp kommer att ha allt:goda löner -- ibland sanslöst goda -- frihet, utvecklandearbete, kunskap och hemvist i internationella nätverk ochmiljöer. Där kommer också att finnas en stor grupp avmarginaliserade, utestängda, utslagna. Proletariatetåteruppstår i spillrorna av det havererade folkhemmet.Mellan dessa kommer att finnas en grupp som visserligen harjobb men inte trygga eller välbetalda jobb, som är lätta attersätta, har tillfälliga kontrakt i stället för säkra anställningar.Behov ska möta resurs. Enkelt, men hur ska det gå till?Den allsmäktiga marknaden struntar fullständigt i begreppsom omsorg, rättvisa och solidaritet. Den är kraftfull, mensaknar hjärta och hjärna. Alltså måste det vara politikensskyldighet att försöka skapa balans.Det tycks i renodlad mening finnas tre alternativ:Detförsta kan vi kalla Europaalternativet. För att skyddasysselsättning och välfärd inom EU från effekterna av socialdumping samordnas skatter och andra villkor förproduktionen alltmer på EU-nivå, genom införande av golv(lägsta tillåtna nivå) för skatter och skydd för de beroendearbetstagarna. Det är framför allt övriga som äralternativet till etablering i , utflyttningen avproduktion till t.ex. går ändå inte att hejda. Detär inte bara de enorma löneskillnaderna som är skälet,etableringarna i drivs också fram av den oerhörtsnabba marknadstillväxten.Frågan är hur pass realistiskt det är att det NationernasEuropa som vi känner skall enas om en sådan politik? Ochhur skall i så fall den nya Europapolitiken se ut, på vilket sättskall nationerna kunna komma fram till de önskvärdabesluten? EU står inför många strategiska beslut de närmaste10 åren som inte debatterats tillräckligt brett och grundligt idet svenska politiska livet.Frågan spetsas till av den omfördelning av produktion ochdärmed sysselsättning som följer med en ekonomisk ochpolitisk integration av östra med västra. KommerVästeuropas demokratier att klara av att lösa sina egnaekonomiska och sociala problem som man helatiden tappar i konkurrenskraft till både och ?Ett svar på det problemet som kan komma föras fram ärregional protektionism.Det andra (nationella) alternativetkan vi kalla USA-modellen. Sänkta löner för de fattiga ochkraftigt höjda löner för de redan rika. Denna s.k. lösningpåbörjades med kraft i . Också iövriga kan man se ett likartat mönster,marknadskrafter och ideologi, samverkan för att skapa deväxande klassklyftorna. Man kan säga att nomenklaturaninom ekonomi och förvaltning belönar varandra med ännumera rikedom.En del nya jobb uppstår förstås som konsekvens inom denprivata tjänstesektorn, t.ex. tvätterier, restauranger, hotelloch väktarbranschen. Priset för strategin är social instabilitet,kriminalitet och våld. Och otrygghet, också för de rika.Även förlust av trovärdighet, legitimitet för politikerna ochdet politiska systemet får lov att räknas till priset.Det tredjealternativet, finns det? Att som man inom EUfortsätter att försöka uppnå resultat går enskilda nationersom t.ex. före i anpassningen till en ny tid. Manbestämmer sig för att frihet/individualism å ena sidan ochsolidaritet/rättvisa å andra sidan är förenliga även inom enliten region som . Att en nationell politik skullekunna skapa förutsättningar för en dynamisk stabilitet, isamarbete mellan traditionellt sett motsatta intressen.Att det nya skulle kunna drivas igenom utan en ganskalångtgående konsensus inom det politiska livet kan avskrivassom ett alternativ. Det komplexa och beroende system somekonomin utgör i skulle bryta samman ommotsättningarna blev för stora. Samarbete,blocköverskridande lösningar, kanske vad som skulle kunnabetecknas som ''ett nytt '' får ses som enförutsättning.Den svenska krisen sköts upp , men drabbade ossdesto hårdare när den kom. Kanske är det till och med så attSverige riskerar att falla hårdare än andra: Juframgångsrikare längs de gamla vägarna, desto svårare kandet vara att bryta upp och tänka nytt.Det korta perspektivet i politiken måste bottna i enlångsiktig strategi för välfärd, arbete och rättvisa.Det sätt på vilket regeringens och arbete ärorganiserat hanterar inte i tillräcklig utsträckning delångsiktiga problem och motsättningar som ligger inbyggdai skeendet.Om det inte blir en ändring mycket snart finns stor risk föratt den kris för välfärd och sysselsättning som i daggår igenom förvärras med svåröverskådliga och mycketallvarliga konsekvenser för demokrati och välfärd. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättandet av ett parlamentarisktforum för debatt, rekommendationer och beslut i långsiktigamiljöresurs- och fördelningsfrågor,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett sekretariat inomregeringskansliet för analys av ekonomisk och socialutveckling på lång sikt.