mot · GI02Fi37 · 1995-05-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /96, m.m. (kompletteringsproposition) Sammanfattning av förslag -- förstärkkommunsektorn med 6 600 miljoner kronorVänsterpartiet lägger i denna motion förslag som stärkerkommunsektorns ekonomi med sammanlagt 6 600 miljonerkronor. 5 miljarder av denna förstärkning får kommuner ochlandsting genom att arbetsgivaravgifterna sänks med ca 3procentenheter.Regeringens förslag till kommunakut/krisfond utökasgenom förslag med 1 600 miljoner tillsammanlagt 2 miljarder kronor.Sänk arbetsgivaravgiftenKommunernas och landstingens skatteinkomster beräknasminska med ca 1995 och 4 miljarder kronor1996 p.g.a. egenavgiftshöjningen. Vi anser attkommunsektorn skall kompenseras för konsekvenserna avdirekta och indirekta statliga beslut som påverkar derasekonomi.Vänsterpartiet kompenserar kommunerna och landstingenför denna minskning genom att sänka arbetsgivaravgiften.Kommunakut/krisfondGenom en uppgörelse mellan (s) och (v) återförs 2,4miljarder kronor till kommunsektorn.Propositionen innebär att kommun erhåller ca900 och . 400miljoner kronor går till en krisfond (kommunakut).Resterande används till att finansiera övergångskostnadernasom uppkommer i samband med att det nya bidrags- ochutjämningssystemet införs.Vänsterpartiet accepterar att en del av EU-avgiften dettabudgetår används för att sanera och Göteborgsdåliga kommunalekonomi.Vänsterpartiet hälsar med stor tillfredsställelse attpropositionen tillmötesgår ett gammalt vänsterkrav på attinrätta en kommunakut/krisfond.Vi föreslår att kommunakuten/krisfonden tillförsytterligare medel på . Det blirsammanlagt som skall fördelas tillkommuner/ landsting med hög skatt och hög arbetslöshet,kommuner med höga kostnader för flyktingmottagning, föratt i första hand klara kvinnojobben inom vård, omsorg,skola och baskultur.UtgiftstakVänsterpartiet avvisar förslaget om att kommuner ochlandsting skall underordna sig ett utgiftstak. Vi vill iställettillföra kommunerna och landstingen mer resurser och att deockså skall få ta del i en förväntad ekonomisk tillväxt.StatsbidragssystemetVänsterpartiet accepterar systemet med generella bidragmen anser att statens ekonomiska ansvar måste öka för attgarantera alla en likvärdig behandling och tillgänglighet.Framförallt gäller detta skolan men även barnomsorg,socialbidrag och flyktingmottagning.Utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommunoch landstingVänsterpartiet accepterar utjämningen av skatteinkomsterenligt propositionens förslag.När det gäller utjämningen av kostnaderna i kommun ochlandsting föreslår vi 1. att övergångsreglerna förlängs från åtta till tio år.Kostnaderna i samband med den utökade övergångstidenfinansieras via kommunakuten/krisfonden.2. att faktorerna i utjämningssystemet för äldreomsorg,arbetslöshet, barnomsorg och bristande befolkningsunderlagjusteras i samband med utvärderingen.I avvaktan på utvärderingen riktas kommunakutensresurser på till kommuner/landstingmed hög utdebitering och hög arbetslöshet och som drabbassärskilt svårt av kostnadsutjämningssystemet. De smålandstingens situation måste också beaktas.Utvärdering och uppföljning av det nya systemetDet nya systemet skall utvärderas . I direktivenför den parlamentariska beredningen som skall utvärdera detnya förslaget bör ingå att utarbeta ett förslag på ettfördelningspolitiskt mer rättvist kommunalt skattesystemmellan individer och mellan kommuner/landsting. Den börockså se över om modellen med inomregional fördelningmellan kommunerna i kan utvecklas och bli enmodell för andra regioner.En utredning bör tillsättas som ser över hurkommunernas/landstingens skattebas kan breddas. Det är enviktig fråga för att klara kommunsektorns finansiering pålängre sikt.För att förnya den offentliga sektorn föreslår vi att enutredning tillsätts för att utveckla arbetssätt som går ut på attsamordna resurser, exempelvis mellan sjukvård, socialtjänst,försäkringskassa och arbetsmarknadsorgan. Syftet är attmänniskor inte skall öramla mellan stolarnaö i fall där flerahuvudmän är inblandade.InledningPlanerna på att banta den offentliga sektorn och avregleraarbetsmarknaden skall ses mot bakgrund av den pågåendeEMU-processen. Att tvinga fram nedskärningar i kommuneroch landsting på det sätt regeringsförslagen medför innebären direkt kvinnofientlig politik eftersom kommunerna ochlandstingen är en förutsättning för kvinnors rätt till arbeteoch försörjning och dessutom i stor omfattning är kvinnornasarbetsmarknad.I EU-länderna drabbar fattigdomen framför allt kvinnor.Kvinnorna hänvisas till de så kallade atypiska jobben, somenligt definition är beteckningen på allaformer av deltidsarbete. Det är framför allt de tidsbegränsadeanställningarna, ibland utan kontrakt, som ökar kraftigt --säsongarbeten och hemarbeten, mycket lågt betalda, medosäkra arbetsvillkor utan sociala rättigheter somsjukersättning, pension, föräldraförsäkring, vuxenutbildningoch skydd mot uppsägning.I har vi ännu inte kommit därhän, men andelentillfälligt anställda ökar på många håll till följd av attkommunerna drar ner på den fast anställda personalen för attpressa sina kostnader. Mellan var fjärde och var sjättekommunalt anställd har tidsbegränsade arbeten. Påtvingatdeltidsarbete på grund av privatiseringar ochomstruktureringar börjar också bli ett problem.Nedskärningarna i den offentliga sektorn och denurholkning som sker i socialförsäkringssystemen visar redanatt det finns klara tendenser till att särskilt de lågavlönadekvinnorna med små barn drivs bort från arbetsmarknaden.Förra året var arbetslösheten bland småbarnsmödrarunder . För småbarnspappor var motsvarande siffra15 %. Det här kommer att leda till en växande informellsektor med kvinnor som arbetar oavlönat i hemmen. Riskenär också stor för att en svart tjänstesektor utvecklas, såsomskett i Danmark.Den ideella sektorn ökar också i omfattning. Från att havarit en kompletterande verksamhet får den allt störrebetydelse och håller gradvis på att i vissa delar ersätta denkommunala. Det frivilliga arbetet motsvarar ca 300 000heltidsjobb.En lägesbeskrivning av utvecklingen i landstingenEfter med ekonomiskt överskott har landstingensekonomi försämrats mycket dramatiskt under det senasteåret. Kommunsektorn skulle kunnat ha mycket stortfinansieringsunderskott om man hade undvikit att göranedskärningar i sina verksamheter. Totalt sett harlandstingens ekonomiska ställning försämrats med cirka 4miljarder kronor under förra året.Det är den stora ökningen av arbetslösheten och därmedminskade skatteintäkter, de försämrade statliga bidragen,den fria etableringsrätten för privata specialistläkare ochsjukgymnaster, det ökade åtagandet genom den medicinsk-tekniska utvecklingen och det ökade vårdbehovet hos äldreöver , som skapat denna ekonomiska obalans. Försökenatt med organisatoriska grepp, framför allt olika köp- ochsäljsystem, få bukt med underskotten har misslyckats.Tvärtom har denna organisationsmodell i många avseendeninneburit att kostnadskontrollen allt mer gått förlorad.Omdömet att har en omotiverat dyr hälso- ochsjukvård kan bemötas genom att jämförakostnadsutvecklingen med bruttonationalprodukten. Denandel av den svenska bruttonationalprodukten, BNP, som vianvänder till hälso- och sjukvård, har radikalt minskat underden senaste tioårsperioden från 1985 till dagenscirka . Den ger oss en bottenplaceringbland jämförbara OECD-länder.Genom anställningsstopp, naturlig avgång,förtidspensioneringar och uppsägningar har antalet anställdaminskat med ungefär 15 000 mellan 1991 och 1993.1994 minskade antalet anställda med cirka 8 000. Sedan1985 har antalet verksamma inom hälso- och sjukvårdenminskat från 350 000 till 246 000, eller med 29,7 %.Uppsägningarna har framför allt gällt vårdbiträden ochundersköterskor men också drift- och servicepersonal.Läkarnas och sjuksköterskornas arbetslöshet ligger påcirka . För undersköterskor är motsvarande nivå 6,5 %.De allra flesta som sagts upp har saknat en alternativarbetsmarknad och därför blivit långtidsarbetslösa.Samhällsekonomiskt har detta varit en katastrofalutveckling. Kostnaderna har först tagits av staten genom a-kassan och därefter av primärkommunerna genomekonomiskt bistånd. Dessutom riskerar alltfler tidigarelandstingsanställda kvinnor att bli utförsäkrade ur a-kassan.För patienterna har det inneburit att framför allt vårdensomsorg -- omvårdnad, konvalescens och rehabilitering -- harförsämrats. har personalens medelålder ökatmed , till nuvarande . Genom att väldigt fånyanställningar gjorts har landstingen enerfaren personal med stor kunskap som dock saknar delar avny och behövlig kompetens. När omsorgens personal, vilkenär relativt ung, går över till primärkommunerna 1996 ökarmedelåldern ytterligare. Inom beräknas dessutombristen på specialistutbildade sjuksköterskor bli betydande.En utbyggnad av sjuksköterskeutbildningen är därförnödvändig. Läkarbrist väntas också uppstå in på2000-talet, framför allt beroende på att antaletpensioneringar ökar mycket kraftigt mellan 2000 och 2010.De senaste åren har ungdomar i mindre utsträckning äntidigare valt gymnasieskolans omvårdnadsprogram, vilkenger utbildning för undersköterskor, skötare, vårdbiträden ochhemsjukvårdare. Någon brist på undersköterskor kommerdock inte att uppstå under överskådlig tid.En lägesbeskrivning av utvecklingen i kommunernaKommunerna utgör ekonomiskt sett den största delen avkommunsektorn. Drygt två tredjedelar av verksamhetenbedrivs i kommunerna.Den sjunkande kommunala konsumtionen innebärfallande sysselsättning och ökad belastning påarbetsmarknadsfonden. Gapet mellan ökade behov ochminskade resurser i kommunerna illustreras av det faktum attdet fram krävs ytterligare minst 25 000tjänster för att kommunerna skall klara av att bedriva sinverksamhet på nuvarande nivå inom skola, vård och omsorg.Men istället för att anställa fler får kommunerna dra ner påantalet anställda med minst 35 000 tjänster.Följande fakta pekar på behov i kommunerna som manredan i dag har svårt att klara p.g.a. ekonomiskabegränsningar.BarnomsorgenRiksdagen beslutade att full behovstäckning inombarnomsorgen skulle uppnås . år1994 saknade av barnen mellan och sex årbarnomsorgsplats. Enligt en enkät som låtit genomföra hade 150 kommuner fullbehovstäckning , dvs. barn från ålderfår utan ''oskäligt dröjsmål'' barnomsorgsplats. Det innebäratt nästan hälften av alla kommunerna inte når fullbehovstäckning under 1995.ÄldreomsorgenAllt färre får hemtjänst. Det kan man läsa om i regeringensskrivelse /95:220. Orsaken är den starka ökningen avantalet mycket gamla i kombination med ett minskatekonomiskt utrymme för kommunerna. Här finns alltså ettstort behov som kommunerna inte tillfredsställer.SocialbidragUnder 1994 utbetalades ca isocialbidrag. I löpande priser innebär detta en ökning med20 % jämfört med . Av detta belopp gick till bidragstagare som inte är flyktingar,gick till flyktingar och 346 miljonerkronor gick till introduktionsersättning till flyktingar. Förden senare delen ersätter staten kommunerna via en generellschablon. Många kommuner har framfört farhågor om attsocialbidragskostnaderna väntas öka ytterligare inom dennärmaste framtiden.Kommunsektorn -- spjutspets in i framtidenRegeringen som tidigare lovade att värna vård, omsorg ochutbildning tycks ha kapitulerat.Men det gör inte vi. Vi säger: Återupprätta den offentligasektorn -- medborgarnas gemensamma sektor. Det räckerinte med att återta det som har gått förlorat. Det är i dengemensamma sektorn som jobben kan skapas snabbt ochdirekt utan stora och dyra investeringar. Behoven finns, ochde växer. Kompetensen finns och är möjlig att utveckla, ochdet i sin tur genererar nya jobb. På så sätt sker envidareutveckling av gemensamma resurser. En välfungerande gemensam sektor som fördelar välfärden rättvistär ett bra exempel på god hushållning med våra resurser ochär själva grunden för verklig jämlikhet och jämställdhet.Medborgarna har klart uttalat att de vill ha en gemensamsektor. De gjorde sitt val som ett svar på detsystemskifte som hade försökt få dem på andra tankar. Detvar inte något framgångsrikt systemskifte. Det var dyrt. Det stärkte intemedborgarinflytandet och demokratin. Det ökade intevalfriheten för mer än ett fåtal. Det utarmade degemensamma resurserna och tillgångarna.Det är återigen dags att skifta system i svensk politik.Vänsterpartiets systemskifte fokuserar på rätten till arbeteoch utbildning och på miljön. Här kan kommunerna ochlandstingen med sin unika position fungera som spjutspetsar.Den kommunala konsumtionens andel av BNPVänsterpartiets politik för kommunsektorn utgår ifrån attden skall tillföras ytterligare resurser och att den dessutomskall ha del i en förväntad ekonomisk tillväxt.Vänsterpartiet föreslår att kommunsektorn förstärks med6 under kommande budgetår.Den kommunala konsumtionens andel av BNP minskadefrån 1992 till 1994. 1996 beräknas andelen hasjunkit till -- en utveckling som är oacceptabel. Desamhällsekonomiska kostnaderna minskar inte närkommunerna minskar på personalstyrkan, tvärtom.Vänsterpartiet föreslår att kommunerna skall få behålla sinandel av nationalinkomsten. Målet bör vara att denkommunala konsumtionen skall vara av BNP. Ensådan nivåbestämning kräver ett betydligt ökat utrymme förden kommunala sektorn, dels i form av statsbidrag, dels iform av generellt höjda kommunalskatter ilågskattekommuner.Minskad konsumtion innebär för 1995omräknat i antal sysselsättningstillfällen knappt 80 000arbetstillfällen (beräknat på en genomsnittlig kostnad på190 för en årstjänst). Det skulle i sin tur kräva enhelt annan utveckling av statsbidragen till kommunerna änden som är på gång : 1993 utgjorde statsbidragen drygt80 miljarder, 1994 75,4 miljarder och 1995 och 1996beräknas de ligga på 72 respektive 67 miljarder.Samtidigt ger naturligtvis förstärkningen av ekonomin --bl.a. i form av en större total lönesumma -- utslag i stigandekommunala skatteinkomster. uppskattar deökade kommunala intäkterna till drygt 7 miljarder /96 i förhållande till den uppskattning somgjordes i januari.Utgiftstak för de offentliga utgifternaVänsterpartiet avvisar förslaget på att kommuner ochlandsting skall underordna sig ett utgiftstak. Varje landstingoch kommun måste få bestämma sina utgifter och inkomster.Vi menar att det kan bli nödvändigt med en skattehöjning imånga landsting och kommuner för att klara behoven inomvård, omsorg och skola.Exempelvis innebär en skattehöjning på förlandstingen drygt 3 miljarder i årlig inkomstökning. Detbehövs för att klara ekonomin och de ökande i skattehöjning betyder iökad landstingsskatt för en ensamstående som tjänar 12 000kronor . För en familj med sammanlagt 30 000kronor i månadsinkomst betyder skattehöjningen 150 kronori månaden. Det är en billig försäkring jämfört med enutveckling som riskerar att leda till en försäkringsbaseradhälso- och sjukvård, där många medborgare kommer atthamna utanför den gemensamma tryggheten.Krav på balanserad budget och förbud motlånefinansiering av annat än investeringar ochtvångsförvaltningDen nuvarande kommunallagen är oklar i sin definition omvad som menas med god ekonomisk hushållning. I praktikenhar det tolkats som om ett landsting eller en kommun skallha sin budget i balans . Vänsterpartietvälkomnar ett förtydligande på detta område. Däremotavvisar vi med mycket stor kraft de förslag tilltvångsförvaltning av landsting och kommuner somregeringen föreslår; det är fullständigt oacceptabelt ochstrider mot den grundlagsfästa kommunala självstyrelsen.Sin politiska förebild för dessa åtgärder har man hämtati och , men också alldeles tydligt i MargaretThatcher som använde en liknande statlig politik mot''trilskande'' brittiska städer . Skillnaden ärdock att någon grundlagsfäst självstyrelse intefinns i Storbritannien.Skatteunderlagsförändringar -- utebliven kompensationför egenavgift m.m.Sysselsättningen i kommuner och landsting beräknasminska med ytterligare 100 000 fram medregeringens förslag. försvann runt70 000 arbetstillfällen i kommunsektorn. Närmare 30 000arbetstillfällen förväntas falla bort till följd av attkompensationen för egenavgifterna uteblir. Regeringensvårbudget rimmar dåligt med finansplanens uttalanden ijanuari om av värna kommunerna: ''Regeringen avser vidareatt så långt möjligt värna kommunernas förutsättningar atttillhandahålla vård, omsorg och utbildning'' (finansplanensid. 5).Vänsterpartiet vill bryta den negativa utvecklingen ikommunernas och landstingens ekonomi. Vi vill sätta in allatillgängliga medel för att bevara välfärdenskärnverksamheter i kommunsektorn -- det är nödvändigt föratt klara såväl den sociala tryggheten som den svenskaekonomin. Därför avvisar vi bestämt den kraftigaförsvagningen av kommunsektorns ekonomi som förslagetom utebliven kompensation för egenavgifterna innebär. 1998beräknas denna försvagning motsvara knappt 10 miljarder ikommuner och landsting. För kommande budgetperiodberäknas kommunernas och landstingens skatteinkomsterminska med ca 1 miljard 1995 och 4 miljarder 1996.Kommunsektorn måste kompenseras för konsekvensernaav direkta och indirekta statliga beslut som påverkar derasekonomi.Vänsterpartiet föreslår därför att kommunerna ochlandstingen kompenseras med 5 miljarder för det minskadeskatteunderlaget och de minskade skatteintäkter somförslaget med höjningen av egenavgiften medför.Kompensationen föreslås att utgå i form av sänktaarbetsgivaravgifter.StatsbidragssystemStatsbidragen till kommunsektorn utgår som ett generelltbidrag till kommuner och landsting. Det fördelas med ett fastbelopp per invånare.Vänsterpartiet accepterar systemet med generella bidragmen anser att statens ekonomiska ansvar måste öka för attgarantera alla en likvärdig behandling och tillgänglighet.Framför allt gäller detta skolan men även barnomsorg,socialbidrag och flyktingmottagning.Nytt förslag till bidrags- och utjämningssystem förkommuner och landstingEtt nytt förslag till bidrags- och utjämningssystem förkommuner och landsting måste utgå ifrån det kommunalasjälvstyret och den kommunala beskattningsrätten. Ett nyttlångsiktigt förslag behövs som bygger på att alla kommunerär med. Förslaget får inte driva på en urbanisering dvs. attflyttlassen åter börja gå från norr till söder, från landsbygdtill storstad.Utjämning av skatteinkomsterVänsterpartiet tillstyrker den principiella utformningen avutjämningen av skatteinkomster. Principen sammanfallermed syn på att var och en skall delta utifrånvar och ens förmåga och att därefter solidariskt dela med sigav de gemensamma resurserna -- åt var och en efter behov.Utjämning för strukturellt betingade kostnadsskillnadermellan kommuner och landstingVänsterpartiet är positivt till ett system som syftar till attnå jämförbar standard i kommuner/landsting vid sammaskattesats. Propositionens utjämningssystem tillgodoser intedetta syfte fullt ut.Faktorerna för äldreomsorg, arbetslöshet och bristandebefolkningsunderlag måste justeras. De små landstingenssituation behöver också förstärkas. Dessa faktorer behöverviktas kraftigare för att undvika orimliga fördelningsmässigakonsekvenser mellan kommuner och landsting.Vi är också tveksamma till att i faktorn för barnomsorgingår förvärvsfrekvens och skattekraft. Detta mot bakgrundav att det finns en barnomsorgslag som skall garanterabarnomsorg till alla barn. Barnomsorgen är en avgörandeförutsättning för kvinnors rätt till arbete och försörjning.Vi föreslår att dessa faktorer ses över och tas upp i denparlamentariska kommittén som skall utvärdera det nyasystemet.Vänsterpartiet föreslår att propositionens förslag justerasenligt följande:1. Övergångstiden förlängs från åtta till för attlandstingen och kommunerna skall få möjlighet att klarakonsekvenserna av omfördelningen.2. Kommuntaket på fördelas med200 kronor/invånare och år. Jämfört med propositionen sominnebär /invånare och år.3. Landstingstaket på fördelas med120 kronor/invånare och år. Jämfört med propositionen sominnebär /invånare och år.4. Kostnaderna för den utökade övergångstiden föreslåsfinansieras via kommunakut/krisfond. Se vidare i avsnittetom kommunakut/krisfond.Kommunakut/krisfondGenom uppgörelse mellan Socialdemokraterna ochVänsterpartiet återförs den s.k. EU-avgiften tillkommunsektorn.Propositionen innebär att och Göteborgskommuner erhåller ett engångsbidrag på ca 900 respektive505 till en sammanlagd summa på 1 420miljoner.400 miljoner kronor avsätts till en krisfond.Resterande används till att klara kostnaderna förövergångstiden.Konsekvensen av förslagen påverkar de enskildakommunerna och landstingen mycket olika. Underåtminstone innebär det att kommunsektorn fårmindre pengar till aktiva insatser i verksamheterna.Omfördelningen av medel går till att sanera vissakommuners och landstings dåliga ekonomi.Vänsterpartiet anser att EU-avgiften kan användas enligtovan under förutsättning att krisfonden/kommunakutenutökas med 1 600 miljoner till sammanlagt 2 000 miljoner.De kommuner/landsting som drabbas av den uteblivnakompensationen av EU-avgiften och som har hög skattesatsoch hög arbetslöshet skall ges möjlighet att ansöka om medelfrån krisfonden/kommunakuten för att slippa säga upppersonal (kvinnojobb).Vi hälsar med stor tillfredsställelse att propositionentillmötesgår förslag på att inrätta enkommunakut/krisfond.Vänsterpartiet föreslår att till krisfonden/kommunakutenanslås ytterligare medel på 1 600 miljoner kronor.Sammanlagt som i första hand skallfördelas till kommuner och landsting med hög skatt och högarbetslöshet och kommuner med höga kostnader förflyktingmottagning, för att i första hand klara kvinnojobbeninom vård, omsorg, skola och baskultur.Utvärdering och uppföljning av det nya bidrags- ochutjämningssystemetEn parlamentariskt sammansatt beredning skall tillsättasför att utvärdera det nya bidrags- och utjämningssystemet.Systemet följs upp i sådan takt att förändringar kan görasefter två år.Den nuvarande kommunalskatten slår orättvist då den inteär progressiv. I direktiven till den parlamentariska grupp somskall utvärdera det nya förslaget bör ingå att utarbeta ettförslag på ett fördelningspolitiskt mer rättvist kommunaltskattesystem mellan individer och mellan kommuner ochlandsting. Den bör också se över om modellen medinomregional fördelning mellan kommunerna i Stockholmkan utvecklas och bli en modell för andra regioner.Utredning om hur kommunsektorns skattebas kan breddasVänsterpartiet föreslår att en utredning tillsätts som seröver hur kommunernas och landstingens skattebas kanbreddas. Det är en viktig fråga för att klara kommunsektornsfinansiering på längre sikt.Förnyelse av offentliga sektorn utifrån ettmedborgarperspektivGemensamt finansiellt och serviceansvar för medborgarnaVi vill också se en utveckling där den offentliga sektornsalla aktörer -- kommuner, landsting, länsstyrelser,försäkringskassa, arbetsförmedling, länsarbetsnämnd,, etc. tar ett gemensamt finansiellt och serviceansvarför medborgarna. vet vi, att många människor ''ramlarmellan stolarna'' och det passiva kontantstödet är alltfördominerande, medan det förebyggande, rehabiliterande ochaktiva stödet ofta är mycket eftersatt. Det är inte acceptabeltoch innebär också i sin förlängning att samhällets resurserinte används på ett effektivt sätt.I stället för att tvinga de olika huvudmännen att skära neri sina budgetar och försämra servicen, borde den statligapolitiken inriktas mot att skapa förutsättningar för ettutvecklat samarbete. Vi måste komma bort ifrån den starktsektoriserade offentliga sektorn. Häri ligger en av dagensviktigaste politiska utmaningar.Vänsterpartiet föreslår att en utredning tillsätts somutvecklar arbetssättet som motverkar att den offentligasektorn ''sektoriseras''. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den kommunala konsumtionensandel av BNP,2. att avslår regeringens förslag till utgiftstak förkommuner och landsting,3.