mot · GI02A215 · 1995-01-25 00:00:00 — Förutsättningar för nya arbeten Innehåll 1.Sammanfattning 2 2.Bakgrunden 3 3.Arbetslösheten 4 4.Det europeiska förnyelseprogrammet 6 5.Den socialdemokratiska strategin 8 6.Regeringen undergräver sysselsättningen 9 7.Regeringsprogrammet mot arbetslösheten10 8.Strategi för fler arbeten12 8.1.Fler och växande företag13 8.2.Skattepolitik för arbete och investeringar14 8.3.Utvecklingsstimulerande lönebildning15 8.4.Avreglering av arbetsmarknaden17 8.5.Arbetsstimulerande försäkringar20 8.6.Utbildning och kompetens22 8.7.Effektiv arbetsmarknadspolitik26 9.Hemställan281 SammanfattningDen strukturella arbetslösheten uppstår när en ekonomiinte förmår ställa om sig till en nödvändigstrukturomvandling. Förmågan till omställning är avfundamental betydelse för alla framsteg i en värld av nyteknologi, globalisering och intensiv nationell ochinternationell konkurrens. De potentiella vinsterna kan bliännu större än de som uppkom när ekonomierna vaknade tillnytt liv efter . Men är ekonomier och samhällen dåligt rustade för attskörda vinster av detta slag. Politiska ingripanden ochsystem har gjort ekonomierna osmidiga och stela och har sattned förmågan -- för att inte säga viljan -- till anpassning. Omvåra ekonomier och samhällen skall kunna skörda depotentiella vinsterna måste de reagera snabbt på nya krav ochha blicken riktad mot framtida möjligheter. För många är detfråga om en smärtsam omställning.På detta sätt inleds den sysselsättningsstudie som --och utveckling --presenterade . Precis så utmanande är den nyaframtid som väntar. Länder som är beredda att anta de nyautmaningarna och delta i den nödvändiga förnyelsenkommer att kunna främja såväl välstånd som trygghet ochsysselsättning. De länder som saknar insikten, viljan ellerförmågan kommer obönhörligen att halka efter.I saknar nästan 600.000 människor arbete. Detmotsvarar av arbetskraften. Den svenskaarbetslösheten ligger i nivå med vad som kommit att blivanligt också i det övriga Västeuropa.I denna motion presenterar vi riktlinjerna för en politik förflera riktiga jobb. En sådan politik måste ta sin utgångspunkti de nya förutsättningar för en utveckling av företagandetsom den omvälvning av världsekonomin som just nu pågårskapar tillsammans med ny teknologi. Den tar sikte på att gevarje människa möjlighet att delta genom att utveckla hennespersonliga potential.Flera riktiga jobb kan inte skapas med reparativaarbetsmarknadsåtgärder, hur viktiga dessa än kan vara för attbistå dem som drabbats av arbetslösheten. En politik för flerjobb går genom starka företag och en ekonomi i balans.Vår strategi för nya jobb kan sammanfattas i sju punkter:1. Företagen måste kunna växa och flera företagetableras, bl.a. genom att avdragsrätt för riskkapital införs.2. Skattesystemet måste ge goda förutsättningar förarbete och företagande, genom att skatterna sänks.3. Lönebildningen måste främja rekrytering av nyarbetskraft, men också karriär och arbetsbyten.4. Arbetsmarknaden måste bli en verklig marknad.Dagens arbetsmarknadslagstiftning måste reformeras ochgenerella möjligheter öppnas för enskilda anställningsavtalmellan företag och medarbetare.5. Socialförsäkringarna måste ändras så att debefrämjar arbete, men också för att medge nödvändigt skyddnär rörligheten på arbetsmarknaden tilltar.Arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän.6. Utbildningen måste vara av hög kvalitet. Den börkunna fortgå under hela yrkeslivet, bl.a. med hjälp avpersonliga utbildningskonton.7. Arbetsmarknadspolitikens effektivitet måste höjas,bl.a. genom sådana ersättningsregler att ett aktivtarbetssökande främjas.Kring dessa sju områden måste en politik för förnyelsebyggas. Att avstå från att anta utmaningen -- eller attmisslyckas -- är detsamma som att låsa arbetslösheten vid enoacceptabelt hög nivå, att inte dra nytta av all möjligmänsklig förmåga och att acceptera ett lägre välstånd än vadsom annars skulle vara möjligt att uppnå.2 BakgrundenVärldsekonomin genomgår just nu en dramatiskutveckling. Gränser som tidigare delat nationer ochvärldsdelar får allt mindre betydelse.Informationsteknologins snabba genombrott reducerar -- ivissa fall utraderar -- betydelsen av avstånd.Informationsteknologin är en del av -- och en förutsättningför -- en formlig explosion av kunskap.Kunskapsutvecklingens kraft illustrerarIngenjörsvetenskapsakademien (IVA) i studien ''Teknikenoch det framtida arbetet med skiftet från industrisamhällettill IT-samhället:Vi befinner oss i skiftet mellan två epoker, som kan kallasindustrisamhället respektive informationsteknologinssamhälle (IT-samhället). Den snabba och dramatiskautvecklingen är ett resultat av informationsteknologinsspridning till allt fler områden. Det blir möjligt att framställanya eller kraftigt förbättrade varor och tjänster på ett nytt sättoch med större hänsynstagande till konsumenternas intresse.Och vidare:Informationsteknologin kommer att förädla mångaprodukter och processer men också ge upphov till nya sättatt tillhandahålla dagens tjänster. Dessutom kommer det attdyka upp ett antal helt nya tjänster. Vilka dessa blir vet viinte och inte heller hur de kommer att påverka samhället.I Vingar åt människans förmåga (SOU 1994:118) beskrevden förra regeringens utvecklingen påföljande sätt:IT skapar nya möjligheter såväl för individen som församhället. Den ökar möjligheterna att kommunicera och attsamarbeta, att ta till vara och utnyttja information ochkunskap, att lösa problem och att utveckla ny kunskap.Inte minst det sista är viktigt. IT innebär inte bara nyamöjligheter att kommunicera utan också att utveckla nykunskap.Kunskapsutvecklingen förändrar innehållet i såvälindustri- som tjänsteproduktion. Men den förändrar ocksåden takt med vilken produkter och produktionsvillkoromsätts. IVA understryker för sin del hastigheten med vilkenförändringarna nu sker.Några exempel som belyser detta är följande:Den snabbautvecklingen inom t.ex. medicinsk teknik gör att flermänniskor kan behandlas till lägre kostnad, ofta mindresmärtsamt samt med kortare rehabiliteringstider. Dennödvändiga utrustningen kräver emellertid både en ökad,och i viss mån annan, läkarkunskap.Utvecklingen avdatormarknaden är i sig ett mått på snabbheten iproduktutvecklingen. Persondatorer har mer sällan enproduktiv livslängd som överstiger . Programvaranslivslängd blir allt kortare.I ett internationellt perspektiv finns betydande skillnaderifråga om ländernas förmåga att anpassa sig till de nyavillkoren. Det kan avläsas i form av ekonomisk aktivitet, menockså i förmågan att dra nytta av de resurser som människorutgör. I låg tillväxt och hög arbetslöshet finns tecknen påotillräcklig förmåga att ta tillvara de nya förutsättningarna.Utvecklingskraften i företagen är ett mått på ett landsförmåga att tillvarata nya möjligheter. Svenska företagssvårigheter att växa, framför allt från små till medelstora, ärett välkänt problem.De nya villkor som såväl den tekniska utvecklingen somden högre omsättningshastigheten kommer att föra med sigpåverkar också anställningsvillkoren. Livslångaanställningar kommer att bli alltmer sällsynta. Tvärtomkommer byte av arbete -- inom företag men också mellanföretag och yrken -- att bli vanligare. Sådana skiften iarbetsuppgifter och utmaningar tar bättre tillvara människorsförmåga och utvecklar deras kunnande.På en mer föränderlig arbetsmarknad blir också de formerunder vilka anställningen eller uppdraget tas annorlunda änpå en arbetsmarknad präglad av det mer traditionellaindustrisamhällets företagsstruktur. Hierarkierna blir mindreuttalade och projekten flera och av varierande längd.Inhyrning av medarbetare, för att komplettera en kärna avfast anställda, blir för många företag en smidigare form ändet traditionella anställningsförhållandet för att för varjeuppgift kunna utnyttja all tillgänglig kompetens.Denna utveckling är enligt vår mening av godo från densamlade ekonomins och enskilda människors synvinkel. Denkräver emellertid att de institutioner som präglararbetsmarknaden förändras för att fördelarna skall kunnanyttiggöras och för att den enskilde skall kunna kännastimulans i förändringen.3 ArbetslöshetenArbetslösheten -- eller snarare den bristande förmågan attta tillvara mänskliga resurser -- beskrivs i den OECD-studievi tidigare refererat som vår tids mest allmänt fruktadeföreteelse. Enligt studien finns det 35 miljoner arbetslösa iOECD-länderna. Ytterligare cirka 15 miljoner anses ha givitupp i jakten på arbete eller motvilligt accepteratdeltidsarbete.I står, som vi nämnde, nästan 600.000 människorutanför den reguljära arbetsmarknaden. Det motsvarar merän av arbetskraften. Det är både från mänskligaoch allmänna utgångspunkter en tragedi. Härtill kommerdessutom mer än 400. Tillsammansger det bilden av en arbetsmarknad som slutat att fungera.Som vi visade är skillnaderna mellan olika länderstora. Trots olikheterna finns det emellertid i Västeuropastarka gemensamma drag. Dessa framstår som särskilttydliga i jämförelse med USA.Skillnaden ifråga om ungdomsarbetslösheten är likasåuppenbar ():Arbetslöshetstal (1993)AllaUngdomNordamerika7,213,8Kanada11,117,8USA6,713,3EG10,620,6Sverige8,118,4En viktig förklaring till olikheterna står att finna i det sättpå vilket arbetsmarknaden i respektive Västeuropafungerar. Innan vi går in på denna fråga kan det emellertidvara på sin plats att också peka på skillnader dels i fråga omandelen kunskapsorienterade företag, dels på utvecklingenav det privata tjänsteföretagandet. I båda dessa hänseendensläpar efter. Det är särskilt allvarligt med tankepå att högkunskapsföretagen och tjänsteföretagenrepresenterar sektorer där borde ligga långt framme.I fråga om kunskapsinnehållet i den svenska exportenrörde sig bakåt. Den andel av svenskindustriproduktion som härrör från FoU-intensiva branscherföll från av OECD-genomsnittet 1975 till 63procent 1986.Den amerikanska arbetsmarknaden är betydligt meraframgångsrik än den västeuropeiska när det gäller att tatillvara de tillgångar enskilda människor har. Flera orsakerförefaller bidra till detta:Arbetsmarknadslagstiftningen är mindre rigid.Lönespridningen är större.Ungdomslönerna ärlägre jämfört med lönen för erfaren arbetskraft.Decentrala fackföreningarna har fått stå tillbaka till förmånför mera individuella anställningsavtal.Alla dessa faktorer medverkar till att det i gårlättare att erbjuda fler människor riktiga arbeten. Det äremellertid inte detsamma som att den amerikanskaarbetsmarknadsorganisationen i sin helhet kan -- eller bör --överföras till . Löneskillnader i har t ex entendens att permanentas. Den som fallit urskolgången har svårt att senare få del av en utbildning somvar och en behöver. Det bäddar för problem närkunskapskraven på alla tilltar. har, som vi senareskall visa, förutsättningar att förena flexibilitet, som i detamerikanska systemet, med svenska utbildningstraditionersom motverkar eventuella låsningseffekter.4 Det europeiska förnyelseprogrammetInte bara utan också den Europeiska Unionen (EU)betraktar arbetslösheten som ett avgörande problem. Ettomfattande arbete på detta område har bedrivits i flera år.Vid det Europeiska Rådets möte i i juni 1993tillsatte EU en arbetsgrupp under ledning avkommmissionens ordförande med uppgiftenatt analysera de europeiska utmaningarna bl.a. när det gällernya arbeten. I vitboken , konkurrenskraft ochsysselsättning -- Utmaningarna och vägarna in i 2000-taletredovisas slutsatserna. Man konstaterar att de europeiskaländerna har så hårt reglerade och styrda arbetsmarknader attarbetslösheten inte sjunkit ens när tillväxten varit god.De nuvarande nivåerna på de offentliga utgifterna, särskiltinom det sociala området, har blivit ohållbara och har tagit ianspråk resurser som kunde ha kanaliserats in i produktivainvesteringar. De har pressat upp arbetskraftsbeskattningenoch ökat räntekostnaderna. har den ständigaökningen av arbetskraftkostnaderna -- som sin tur beror påsåväl lönekostnader, sociala avgifter och, åtminstone delvis,överdrivna stela regleringar -- hindrat skapandet av nya jobb.I vitboken konstateras också att i-- -- -- viss länder i gemenskapens norra delar skulle enminskning av arbetslöshetsersättningar och en sänkning avskatten på låga inkomster göra det lättare att bekämpa densvarta sektorn.Det understryks vidare att en-- -- -- aktiv politik och strukturella förändringar avarbetsmarknaden och av regleringar som begränsarexpansionen av delsektorer (i synnerhet tjänstesektorn)kommer att göra det enklare att anställa människor ochkommer därför att öka sysselsättningsdelen av tillväxten.Vitboken tror inte på några enkla grepp. I ställetkonstateras att-- -- -- de sociala välfärdssystemen ses över i mångamedlemsstater för att förbättra effektiviteten och minskakostnaderna genom ökat ansvarstagande och valfrihet.Men detta räcker inte. Enligt rapporten råder det blandmedlemsländerna enhällighet om att-- -- -- de sociala skyddsnäten har -- åtminstone delvis--haft en negativ inverkan på sysselsättningen såtillvida att detenderar att skydda människor som redan har arbete, vilkethar gjort deras situation säkrare och gett dem fördelar. Ipraktiken har de visat sig vara ett hinder för de som sökernya jobb och för de som vill inträda påarbetsmarknaden -- -- -- För att skapa fler arbeten för ungamänniskor, finns det ett förslag om att införa störreflexibilitet vad avser minimilön, reducerade sociala avgiftereller flexiblare anställningsvillkor -- -- --Också vid för stats- och regeringschefer i Esseni diskuterades arbetslösheten. I regeringensbudgetproposition beskrivs Essenmötets slutsatser i dessafrågor på följande sätt:1. Investeringar i yrkesutbildning skall främjas för attförbättra arbetstagarnas möjligheter till sysselsättning 2. Den ekonomiska tillväxten skall göras meraarbetsintensiv genom mera flexibla former för att organiseraarbetet, genom en lönepolitik som främjar investeringar ochgenom lokala och regionala initiativ för att skapaarbetstillfällen bl.a. på det sociala området och inommiljövården.3. Sociala avgifter skall reduceras i sådan omfattning attdet blir en märkbar effekt på rekryteringen av arbetskraft.4. Arbetsmarknadspolitiken skall läggas om från en passivtill en aktiv politik och effektiviseras, bl. a . genom attåtgärder som motverkar arbetsviljan undviks.5. Särskilda insatser skall göras för dem som är hårdastdrabbade av arbetslösheten, särskilt ungdomar ochlåntgtidsarbetslösa.EU:s stats- och regeringschefer understryker behovet avaktiva arbetsmarknadsinsatser för dem som drabbats avarbetslöshet. Det är betydelsefullt. Än viktigare är emellertidpåpekandena om sänkta lönekostnaders betydelse förtillkomsten av arbeten och vikten av förhållanden påarbetsmarknaden som främjar rörligheten.I de två sistnämnda hänseendena går slutsatserna stick istäv med den politik den svenska socialdemokratiskaregeringen drev igenom , då löneskatter höjdesoch stelheterna på arbetsmarknaden förstärktes. Genom attinte acceptera lägre arbetskraftskostnader och en flexiblarearbetsrätt är risken stor för att -- begränsat som vårtland redan är genom den överstora offentligasysselsättningsandelen -- halkar efter ytterligare ocksågentemot det övriga Europa.5 Den socialdemokratiska strateginSverige har en i förhållande till många andra ländersärpräglad arbetsmarknad. Inte minst gäller detta den storaoffentliga sektorn. Utvecklingen av de offentliga och privataarbetsmarknaderna illustreras i nedanstående diagram:Strukturförändringar i sysselsättningen 1965 -- 1992Det är också expansionen av de offentligfinansieradearbetena som förklarat skillnadernai sysselsättningsnivå i jämfört med det övrigaVästeuropa. När expansionen av den offentliga sektorn iSverige upphörde, uppstod arbetslöshetsproblem. Samtidigtförefaller det som om utan fundamentalaförändringar står sämre rustat än många andra länder för attta tillvara den mänskliga potentialen genom att kunnaerbjuda tillräckligt mycket av utvecklande arbete. ''Föredömet '' visar sig nu bli sin egen motsats.Genom den offentliga sektorns expansion harsysselsättningen alltså kunnat hållas uppe. Genom den s. k.aktiva arbetsmarknadspolitiken har också den verkligaarbetslösheten dolts. För den socialdemokratiska regeringengår strävanden att ge fler möjligheter att bidra till sin egenoch hela samhällets utveckling i extrem grad genom olikatyper av ''åtgärder''. Inte bara skall arbetsmarknadspolitikenbidra till att häva den arbetslöshet som redan existerar. Denframställs av regeringen som något av motorn för en politiksom skall ge flera jobb. Sysselsättning blir liktydigt med attinte finnas med i statistiken över öppet arbetslösa.En sådan strategi har inga förutsättningar att lyckas. Enfungerande ekonomi med en dynamisk arbetsmarknad kaninte ersättas av arbetsmarknadspolitik.I en nyligen utgiven studie Välfärdsstat i omvandling --amerikanskt perspektiv på den svenska modellen (SNS1995) analyseras bl.a. den svenska arbetsmarknadspolitikensförmåga att återföra arbetslösa till den reguljäraarbetsmarknaden. Studien motsäger inte påståendet attaktiva åtgärder kan vara till nytta, men underkännerföreställningen att en sådan politik skulle vara någonkungsväg till full sysselsättning.För det tredje leder vår genomgång av litteraturen kringAMU oss till samma slutsats som drogs av (1987): ''Det finns nedslående få belägg för att dessa utgifterhar förbättrat den svenska arbetskraftens produktivitet''.Trots att den handfull studier av AMU som finns har använtbästa tänkbara statistiska metoder, har data visat siginnehålla otillräckligt med information för precisaskattningar av arbetsmarknadsutbildningens intäkter. I vårsammanställning av ett flertal studier, drar vi slutsatsen attintäkterna i bästa fall är blygsamma. Befintliga amerikanskastudier leder till samma slutsats. Dessutom är de omedelbaraintäkterna av AMU sannolikt mindre i ett läge med en svagarbetsmarknad.Vi menar att en sysselsättningsstrategi som bygger påarbetsmarknadspolitiska åtgärder, men nonchalerar sådanafaktorer som är av mer grundläggande betydelse för enutvecklingskraftig arbetsmarknad, riskerar att låsaarbetslösheten på en nivå som långsiktigt överskrider såvälden amerikanska som arbetslösheten i det övrigaVästeuropa. Det vore till skada först och främst för alla demvars förmåga inte tas tillvara, men också för hela samhälletsvälstånd.Det bör i detta sammanhang också påpekas att Sverigeunder försummade den kunskaps- ochkompetensuppbyggnad som enligt alla bedömningar nu blirav allt mer central betydelse. I samband med attkonjunkturen vänder ökar efterfrågan på kvalificeradarbetskraft som den totala arbetslösheten ligger påen hög nivå. Samma fenomen uppträdde under tidigarekonjunkturuppgångar och bidrog framför allt till att investeringar lämnade . Den obalansen påarbetsmarknaden är uttryck för såväl felaktigautbildningssatsningar som bristande flexibilitet. Dåefterfrågan på kompetent arbetskraft inte kan tillgodosesriskerar konjunkturuppgången att inte kunna utnyttjas fulltut.6 Regeringen undergräver sysselsättningenDen socialdemokratiska regeringen säger sig sätta kampenmot arbetslösheten högt -- kanske t.o.m. högst -- pådagordningen. Som vi just antytt genomsyras emellertidregeringspolitiken knappast av ambitionen att medverka tillfler riktiga arbeten. Tvärtom har en rad åtgärder sedanregeringsskiftet direkt motverkat strävan att sätta flermänniskor i riktigt arbete.De här är de viktigaste:Rekordskattehöjningarna hösten1994 på belastar hela samhället,men i särskilt hög grad de företag som borde stimuleras attutvidga och att anställa flera. Ca av dedrygt 55 gör det direkt dyrare att anställa flera.Otillräckligabesparingar på statsbudgeten gör att räntan riskerar att liggapå en nivå som gör framtidsinvesteringarna dyrare än vadmånga företag förmår bära. Därmed kommerproduktionsapparaten att förbli för liten och den högaarbetslösheten bestå.Återställningen av de småförändringar av arbetsrätten som tidigare genomförts skickarsignaler till företagen om att 1970- och 80-talensarbetsrättsliga rigiditet återupprättas. Det kommer att göraflera, inte minst småföretag, obenägna att nyanställa. Tvekanatt nyanställa syns i det rekordhöga övertidsarbete sommånga företag redovisar.Förslaget om att avskaffakarensdagen i sjukförsäkringen riskerar att bryta de senasteårens utveckling mot minskad korttidsfrånvaro.Avskaffandet av karensdagen innebär en ytterligarebelastning för företag och annan verksamhet som kanuppskattas till . Denproduktivitetsförbättring som karensdagen bidrog tillriskerar därmed att förbytas i sin motsats. Det skulleundergräva företagens konkurrenskraft och därmedförmågan att anställa nya medarbetare.Den nedrustning avforskningen som regeringen nu föreslår motverkar direkt denhögkunskapsutveckling som behövs om vårt land skall klaraden skärpta internationella konkurrensen. Att ersättalångsiktiga kunskapsinvesteringar med kortsiktigaarbetsmarknadsinsatser är lika kortsynt som att plötsligt slutaatt bygga vägar.Inga arbetsmarknadsprogram kan kompensera för sådanasysselsättningsfientliga åtgärder som vi här har nämnt.Antingen inser inte regeringen vad en mer rörlig ochinternationellt konkurrensutsatt arbetsmarknad kräver ellerså är regeringen oförmögen att göra det som också den ändåborde inse är nödvändigt.I båda fallen blir dessvärre resultatet att många människori onödan döms till arbetslöshet.7 Regeringsprogrammet mot arbetslöshetenUnder den anslående rubriken i arbetepresenterar regeringen i budgetpropositionen sitt längeannonserade program för att häva arbetslösheten.Vi har ingen annan uppfattning än regeringen omarbetslöshetens nedbrytande effekter såväl för enskilda somför samhällsekonomin. En arbetslöshet på dagens nivå ärlångt ifrån acceptabel.Det program regeringen nu presenterat kommer emellertidinte att leda till att arbetslösheten hävs. Huvudorsaken härtillär regeringens obenägenhet eller oförmåga att ta sig an degrundläggande orsakerna till arbetslöshetsutvecklingen.Regeringens hela kraft sätts in på reparativa åtgärder,som dess politik leder till att de fundamentalavillkoren försämras för att fler riktiga arbeten skall kunnauppstå.Det är en politik som riskerar att låsa fast vid enarbetslöshet långt över det rimliga. Det bekräftas indirekt avregeringen själv i de prognoser för arbetslöshetsutvecklingensom presenteras i finansplanen. Trots en uppåtgåendekonjunktur, antydanden om en lägre produktivitetstillväxtoch ett sysselsättningsprogram som regeringen själv anserutgöra en exceptionell kraftansträngning, bedömsarbetslösheten 1998 ligga på . Det är ettmisslyckande!De två huvudinslagen i regeringsprogrammet för flerarbeten är dels en skattesubvention till företag som anställerav arbetsförmedlingen anvisade arbetslösa, delsutbildningsinsatser. Vi är starkt tveksamma till om dessaåtgärder kommer att ge mer än marginella bidrag till attminska arbetslösheten. Inte ens de blygsamma resultatregeringen själv förväntar sig är sannolika.Anställningsstödet, som förefaller vara själva grundbulteni regeringens arbetsmarknadspolitik, skall utgå som enkortsiktig subvention för ett långsiktigtanställningsförhållande. Det skall gälla arbetslösa somarbetsförmedlingen anvisar.Regeringen hoppas att företagen till följd av det föreslagnastödet skall nyanställa 110.000 personer. Vi tror regeringenkraftigt överskattar förslagets effekter. Den bedömningengör också som menar att högsthälften så många nyanställningar är en realistisk bedömning.Arbetsmarknadsverkets generaldirektör har framhållitföljande:Mellan 45.000 och 50.000 arbetslösa kan få anställninggenom anställningsstödet. Möjligen ytterligare 10.000 --men inte fler.Tidigare erfarenheter visar att det är svårt att få företagenatt anställa trots stöd. Deras anställningsagerande styrsfrämst av efterfrågan.Många bedömare har gjort än mer pessimistiskauppskattningar än av det tilltänktastödets effekter.Vi utesluter inte att några arbetslösa kommer atterbjudas anställning i företagen med bistånd från detföreslagna stödsystemet.