ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02T325 · 1995-01-25 00:00:00 — I finns omkring 320 milstatsbidragsberättigade enskilda vägar. Statsbidraget tilldessa vägar uppgår f.n. till 20 miljoner kr.Den halvering av statsbidraget som föreslås skulleinnebära en kännbar kostnadsövervältring påvägsamfälligheter, vägföreningar etc. i länets glesbygd vilkaredan nu har en pressad ekonomi och inte kan kompenserasig för bortfallet av bidrag. Speciellt besvärande förturistlänet är att många områden som är attraktivaför turister nås via enskilda vägar. Det är mycket osäkert omväghållarna för dessa vägar kommer att mäkta med att hadessa vägar öppna några om statsbidragenhalveras. Det skulle i så fall innebära att länet tapparbetydelsefulla turistattraktioner till men för utvecklingen avturistnäringen som är en av länets basnäringar.Väl så allvarligt som bidragsnedskärningen är avsikten attlåta kommunerna överta förmedlingen av bidragen. Detinnebär att den rådgivning i tekniska, juridiska ochadministrativa frågor som gervägsamfälligheter etc. faller bort eftersom motsvarandekompetens och resurser inte finns hos kommunerna. Detfinns också risk att de enskilda vägarnas behov kan få svårtatt hävda sig mot andra angelägna verksamhetsområden omvägbidraget bakas in i ett generellt statsbidrag tillkommunerna.En annan påtaglig nackdel uppstår vid vägomläggningardå tidigare statliga vägsträckor enligt bestämmelserna skaövergå till enskilda vägar. har då inget att erbjudai form av statsbidrag till de tilltänkta nya privata väghållarnavilket sannolikt i hög grad kommer att försvåraöverföringsprocessen. Mot denna bakgrund bör regeringenöverväga möjligheten att ej minska bidragen till enskildavägar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om bidrag till enskilda vägar i Jämtlandslän.Stockholm den 22 januari 1995Erik ()
mot · GI02T327 · 1995-01-25 00:00:00 — Länsvägarna i har den sämsta ytstandardenoch bärigheten i landet. Tillståndet finns redovisat i denregionala väghållningsplanen.Bristerna i vägnätets bärighet har särskilt allvarligakonsekvenser för skogsindustrin, en av länets och landetsviktigaste basnäringar. Beräkningar gjorda av VägverketsRegion visar att varje km avstängd allmän väg samtidigtblockerar användningen av enskild skogsbilväg. Dettafår förödande konsekvenser för skogsindustrinstransportbehov och transportsystem och därmedproduktionen. Skogsbrukets enskilda vägar omfattar ca10 varav inte erhåller statligaunderhållsbidrag. Det förhållandet att en stor del av vägnätetstängs av är ett välkänt faktum som hanterats på så sätt attråvaran har lagrats för att finnas tillgänglig under den tidtransporter varit omöjliga eller svåra att genomföra. I ochmed att tillverkningstekniken ändrats till förmån för mermiljövänlig produktion, kan vedråvara inte lagras i någonnämnvärd omfattning. Vedråvaran kan inte vara äldre än treveckor för att högsta papperskvalitet skall kunna framställasutan tillsats av klor. Högsta kvalitet är nödvändig för attprodukten skall kunna säljas. Det är sålunda inte möjligt attparera eller undanröja beroendet av ett öppet och farbartallmänt vägnät.De dåliga vägarna i skogslänen gör att skogsindustrin har700 miljoner kr i merkostnad för hela landet varav 550miljoner i . Detta gäller enbart skogsindustrin.Därtill kan läggas mängder med andra, framför allt mindreföretag som är utsatta för liknande förluster. Det bidrar intetill förstärkt konkurrenskraft.Med nuvarande fördelningsprinciper för drift- ochunderhållsanslaget kommer länsvägnät attbli ännu sämre. Med den medelsram som står till förfogandebör de medel som finns prioriteras till det sämsta vägnätet såatt inte industrins villkor äventyrar sysselsättning ochexportinkomster. Riktade åtgärder bör ske för att rusta uppde viktigaste stråken till godtagbar funktionell standard.Jag föreslår därför att i extra medeltilldelas /96.Nu är virkespriserna m.m. höga och det är storamöjligheter till god avsättning. Det är då av yttersta vikt attvår skogsindustri kan behålla sin konkurrenskraft genom attfå fram vedråvaran för att kunna ta framhögsta kvalitet. bör ange de prioriteringar avanslag till drift och underhåll av länsvägar som har det syftet.Riksdagen beslöt tidigare om ett bärighetspaket, genomvilket en mängd broar fick höjd bärighet. Problemet är attvägarna mellan broarna nu inte fungerar i Västernorrlandslän. Regeringen bör därför initiera ett påbyggnadspaket tilldet tidigare bärighetspaketet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skogsnäringens betydelse iSverige,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktade åtgärder till vägarna iRegion ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om i extra medeltill länets vägar i /96,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett påbyggnadspakettill bärighetspaketet.
mot · GI02T329 · 1995-01-25 00:00:00 — Trots kraftigt ökade resurserna till detlågtrafikerade länsvägnätet har anslaget till drift ochunderhåll varit otillräckligt för att kunna bibehålla enacceptabel standard. En kapitalförstöring av en icke ringaomfattning pågår, främst på det lågtrafikerade vägnätet.Med nuvarande nivå på anslaget finns inget utrymme förnödvändiga förbättringsåtgärder på detta vägnät. Åtgärdernafår mera karaktären av uppehållande försvar. Upprustningoch beläggning av grusvägar på landsbygden finansierasfrämst ifrån anslaget drift och underhåll. harmedel för sysselsättningsfrämjande åtgärder kunnatanvändas för detta ändamål, vilket har varit mycket bra.Värmland har ett av landets längsta grusvägnät. Stora delarav vägnätet har dålig bärighet och trafikstandard. Detta är tillstor nackdel för det värmländska näringslivet med betoningpå skogsnäringarna. Skogsnäringen har vid ett otal tillfällenkrävt en bättre bärighet och framkomlighet på angivna vägar,då kravet på färsk råvara och just-in-time-leveranser ärvillkor för utveckling i näringen. Därför är det till ett stortmen när många vägar (av 485 milvägar) är avstängda för tung trafik under tjällossning.Behovet av bärighetsförstärkning, beläggning och andrakvalitetsförbättringar på de värmländska vägarna är stort.Många mil är i stort behov av ombyggnad.Arbetssituationen för lastbilsåkare och maskinentreprenörerär också sådan att en ordentlig extra satsning på länsvägnätetär nödvändig.Jag föreslår därför att tilldelas 75 miljoner iextra anslag för upprustning av det lågtrafikeradelänsvägnätet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt för /96 till upprustning avlänsvägnätet i och då i synnerhet grusvägnätetanslår i extra anslag.
mot · GI02T330 · 1995-01-25 00:00:00 — Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att bidragtill drift och byggande av enskilda vägar halveras från 651,4miljoner till 329,5 under /96.Ändamålet med bidragsgivningen är bl aattbidragsgivningen ska möjliggöra för människor att bo ochverka i glesbygd (glesbygdsmålet),att bidragsgivningenska verka för att kostnader för vägtransporter av gods ochpersoner minskar (näringslivsmålet),att bidragsgivningenska verka för att uppnådd vägstandard bevaras(vidmakthållandemålet).Dessutom berör bidragsgivningen det rörliga friluftslivet,gator i samhällen och fritidsbebyggelse utom detaljplan,näringslivet och genomfartsvägar för utomstående, som ejkan vara väghållarnas angelägenhet.Bidragsgivningens syfte är att tillhandahålla ekonomisktstöd till enskilda vägar som tillgodoser ett visstkommunikationsbehov och som utgör ett komplement till detallmänna vägnätet.Vägverket skall inom ramen för bidragsförordningenhandlägga bidragsgivningen till väghållarna. Syftet är attinom givna ekonomiska ramar ge trafikanterna tillgång tillett vägnät som kompletterar det allmänna vägnätet, och somfyller en viktig funktion för boende i glesbygd, för näringslivoch för människors rekreationsbehov.Samhället ska verka för en likformig väghållningsstandardpå vägar med likartad funktion.Några andra konsekvenser av ett halverat anslag blir att omkommunerna ej tar fullt kostnadsansvar till den av Vägverketi samråd med väghållarna beräknade driftkostnaden måste ide flesta fall en ny anläggningsförrättning angåendedelaktighet i vägens underhåll utföras (för utdebitering avvägens underhållskostnad).De förrättningar som finns är daterade från 30--40-taletoch är ej aktuella då stora förändringar har skett för bådebebyggelse och sammanläggning av fastigheter.Risk föreligger att väghållarna som inteerhåller bidrag eller som får ett minskat bidrag kommer attstänga sina vägar för ''främmande trafik''. Ett av syftenamed bidragsgivning till de enskilda väghållarna är attvägarna skall hållas öppna för allmänheten. Väghållarnakompenseras härigenom för det ökade slitage som härrörfrån den externa trafiken. Denna externa trafik är i många fallinte en enskild angelägenhet utan av intresse för helasamhället. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens framställan omneddragning av anslaget till enskilda vägar.
mot · GI02T331 · 1995-01-25 00:00:00 — har landets längsta grusvägnät. Stora delar avvägnätet har dålig bärighet och dålig trafikstandard. Mångavägar som ingår i länsvägnätet är avstängda för tung trafikunder . Det dåliga vägnätet är tillstort hinder för skogsbruk, träbaserad industri, annanindustri, turism och jordbruk. Den dåligavägframkomligheten för boende och besökande är ocksåbesvärande. Dåliga vägar utgör ett hinder för många bygderoch småorters utveckling. har länetårligen tilldelats ordentliga extraanslag för bärighets- ochkvalitetsupprustning av länsvägnätet. Många vägar över helalänet har på grund av dessa extraanslag blivit upprustade.Behovet av bärighetsförstärkning, beläggning och andrakvalitetsförbättringar är emellertid fortfarande stort. Flera10-tals mil är i stort behov av ombyggnad.Arbetsmarknadssituationen för maskinentreprenörer ochlastbilsåkare är också sådan att en ordentlig extra satsning pålänsvägnätet är nödvändigt.Jag föreslår därför att i extra medeltilldelas under /96. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om i extra anslagunder /96 till upprustning av länsvägnätetoch då i synnerhet grusvägnätet i .
mot · GI02T333 · 1995-01-25 00:00:00 — I finns ett rikt förgrenat vägnät med andel grusvägar. Trots de satsningar som gjordes avfyrklöverregeringen är det ett stort behov av förbättringarsom återstår. Det är av grundläggande betydelse för alla sombor och verkar på landsbygden att vägarna har enbeskaffenhet så att man har möjligheter att upprätthållakommunikationerna. För många företag i vägarna ett stort problem; de har svårigheter medtransporter både av råmaterial till sin fabrik och sedan närden färdiga produkten skall vidare till grossist ellerkonsument. För alla som bor efter de grusvägoch andra mindre vägar i våra bygder är det förenat med enkostnad, genom slitaget på bilen på de dåliga vägarna, ochen begränsning i möjligheter att ta sig till arbetet eller att åkatill affären, skjutsa barnen till idrottsplatsen eller dansen. Detär mycket angeläget med mer resurser till just dessa vägar. Iett samhälle där alla skall ges samma möjligheter ser jag detsom en självklarhet. Av de medel som avsatts för underhålloch förbättringar av vägnätet bör en större andel fördelas tillde mindre vägarna och då i första hand grusvägarna.Det är inte nog med att det finns många små och dåligavägar utan nu vill den socialdemokratiska regeringen ocksåpruta bort det mesta av det bidrag som funnits till enskildavägar. För den som bor så till att det inte finns någon allmänväg har samhället gått in med bidrag för drift och byggandeav enskilda vägar. Det är naturligtvis rimligt att det är så.Men för regeringen tycks det inte vara det, utan anslagetförsvinner nästan, och bara en liten snutt finns kvar. /95 var det statliga bidraget 675 499 000,vilket föreslås minskas så att det på årsbasis bara blir164 . Regeringen skriver i propositionen skall ta upp förhandlingar med kommunförbundet omett överförande av medlen till kommunerna. Det blir då ettdubbelt slag mot dem som bor i bygder med många enskildavägar. Dels drabbas de av att de får bära en mycket större delav kostnaderna för sin enskilda väg; det rör sig om ansenligasummor, dels får de en högre kommunalskatt. Detsocialdemokratiska är inte rättvist! Anslaget börberäknas så att nivån bibehålls. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en större del av väganslagetskall tilldelas de mindre vägarna, i första hand dågrusvägarna,2. att beslutar att statens anslag till drift ochbyggande av enskilda vägar skall vara kvar på nuvarandenivå, med en medelsanvisning på /96, .
mot · GI02T334 · 1995-01-25 00:00:00 — I flera fall där har möjlighet att besluta om envägutbyggnads omfattning har ekonomiska ochmiljömässiga hänsyn kommit i kläm. Det finns flera exempelpå fall där i stället för att bygga entrettonmetersväg valt att bygga motorväg, trots att det blirdyrare. Det kan vara ett naturkänsligt område och dessutomvara flödesmässigt omotiverat. har inför dennakritik svarat att de föredrar att bygga en motorväg med engång eftersom trafiken ändå kommer att öka . Demenar alltså att det kan vara fråga om en långsiktiginvestering eftersom det ändå skulle bli nödvändigt att byggaom dem . Detta synsätt bygger tyvärr på en heldel vanföreställningar som till exempel den att det skulle varanågon slags naturlag att bilismen skulle öka.Infrastrukturen och kommunikationerna är en nationellangelägenhet och har en utveckling som man politiskt kanstyra. En ökning av bilismen är ekologiskt ohållbar och ettomodernt tänkesätt. De trafikpolitiska beslut vi fattar idagkommer till mycket stor del att påverka utvecklingen. lägger en massa pengar på att expandera vissasträckningar kraftigt blir det mindre pengar över till andratransportslag. Det är nödvändigt att man bygger så passmycket att trafiksäkerheten inte äventyras, men även att manbygger så pass lite att natur inte skadas, pengar inte slösasoch bilismen inte tillåts expandera. Vi föreslår därför attvägverket ges tydliga direktiv om att man, i de fall då detfinns flera byggalternativ, alltid väljer det sparsammaste ochminsta så länge det sker på grund av miljöhänsyn.Bestämmelser om minimikrav skulle alltså basera sig påbedömning av miljöhänsyn, ekonomisk sparsamhet ochutrymmeskrav, det vill säga en trekravsregel.Exempel på hotade ,--, en ombyggd väg med mycket högstandard som enligt planerna ska byggas om till , . Nnuvarande byggplaner är ettallvarligt hot mot ett naturområde med mycket högtskyddsvärde. Den planerade motorvägen skulle gå viamycket naturkänsliga områden med högt skyddsvärde, blandannat nära som är en av Sveriges förnämligastefågelsjöar.E 4 mellan och (--). Alternativet med trettonmetersväg har inte blivitordentligt utrett och undersökningar gjorda avNaturskyddsföreningen visar att en motorväg inte behövs förde närmaste femtio åren.Självklart ska detta även gälla liknande exempel på hotadeområden och/eller resursslöseri som inte är omnämnda imotionen. bör kartlägga alla sträckningardär minimikraven är tillämpliga. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om direktiv om minimikrav enligttrekravsregeln för vägar där har flera alternativ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillämpning av bestämmelser omminimikrav på mellan och ,genom och E 4 mellan ochSundsvall,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kartläggning avsträckningar där minimikrav bör tillämpas.
mot · GI02T335 · 1995-01-25 00:00:00 — Vägsalt används rikligt för att förhindra halavägbanor. Det är möjligen ur trafiksäkerhetssynpunktpositivt på större genomfartsstråk där hastigheten är hög ochresvägarna ofta är långa. Däremot är saltning helt onödig därmänniskor i regel färdas kortare sträckor.Den snö- och issörja som uppstår vid saltning är mångagånger en allvarlig trafikfara. Särskilt besvärlig är sörjan vidmörkerkörning och i tät trafik då bilrutorna är svåra att hållarena. Biltrafikanternas beteenden styrs ofta avförutsättningar och förväntningar. En väg med vinterväglagbringar ned hastigheten avsevärt. När bilister ser att det råderhalka och vinterväglag kör de med större försiktighet. Närman däremot lockas att tro att det råder sommarväglagvintertid ökar farten betydligt och hala fläckar kan fåödesdigra följder.Dessutom är vägsaltet en plågoande för bilen. Saltetåsamkar den svenska bilparken enorma skadebelopp årligen.Positiva och negativa faktorer vägs samman för attbedöma nyttjandet av salt som halkbekämpningsmedel. Enviktig faktor i denna avvägning är dess totala konsekvenserför den yttre miljön. I det faktaunderlag som finns beskrivsvegetationsskador, saltvattenupptag, klorid som blockerarupptag av näringsämnen, försämrad markstruktur, vittrandebyggnader, salthalter i yt- och grundvatten. Saltet påverkaräven jordens struktur; hålrummen minskar och gör detsvårare för syre och vatten att tränga ner i jorden.Ofta följer våra vägar grusåsarna i landskapet. Dessa åsarhåller i regel värdefulla grundvattenmagasin somde innehåller lättinfiltrerat material. Studier av detta, mednegativa effekter, finns bl.a. på och i Finland.I tillgängligt faktaunderlag saknas dock uppgifter som gördet svårt att få en heltäckande bedömning. Stora mängderavfettningsmedel, spolarvätskor och andra bilvårdsmedelanvänds . Saltets nedsmutsande inverkan på våra vägarkan misstänkas medföra att onödigt mycket lösningsmedelmåste användas. I har denna del uppskattats till 125ton av totalmängden , eller . En minimering avsaltanvändningen skulle kunna bidra till att det nationellamålet för minskning av lösningsmedelsanvändningen tillhälften , enligt regeringens proposition1990/91:90, skulle kunna uppfyllas.Det vore värdefullt om en heltäckande bild avmiljökonsekvenserna av fortsatt vägsaltanvändning kundeutarbetas. En sådan utredning skulle bl a innefatta sambandetmellan saltanvändningen och bilkemikalieförbrukningenoch saltets eventuella effekter på oljeavskiljarnas funktionvid bilvårdsanläggningar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om minimering av bruket av vägsalt samtom behovet av en heltäckande bild av vägsaltets inverkan påden totala miljön.
mot · GI02T336 · 1995-01-25 00:00:00 — Med utgångspunkt från de miljöbeskrivningar som alltflermiljöexperter och miljöorganisationer gör över vägtrafikenoch inte minst utifrån de samhällsekonomiska aspekterna påjust vägtrafiken kontra tågtrafik och andrastrukturförändringar, ser jag ingen anledning till attEuropavägarna E 18 och E 20 byggs om till motorvägar.Det är bara att konstatera att en utveckling mot ökadvägtrafik av dagens typ är ohållbar. En utbyggnad avEuropavägarna till motorvägsstandard går helt emot enutveckling mot ett hållbart samhälle. Däremot skulleöverföringar till befintliga och planerade järnvägar medföraminskat slitage och även minska behovet av nya vägar.Så stora satsningar som förestår Europavägarna i länetinnebär att det finns mindre pengar till de mindre vägarna ilänet. Det finns ett stort behov av underhåll av dessa vägar.Det är däremot självklart att de sträckor på och E 20som är olycksdrabbade ska byggas om med bl a planfriakorsningar och viltstängsel.En viktig aspekt vid planeringen av dessa båda vägar är derent naturvårdsmässiga hänsynen. Ett exempel på förstördanaturvärden är de båda alternativen av dragning genomKarlskoga kommun, nämligen förslaget att bygga en broöver sjön . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attVägverkets medel inte skall tas i anspråk för att bygga deplanerade motorvägarna E 18 och E 20 i län.
mot · GI02T337 · 1995-01-25 00:00:00 — mellan och norska gränsen I den nationella väghållningsplan som antogs av riksdagen1994 är utbyggnad av till motorvägsstandard ett avobjekten.Vid genomgång av årets budgetproposition, bilaga 7 frånkommunikationsdepartementet, blev vi mycket oroade,eftersom man där förordar att omprövar sitt beslutrörande målstandard på mellan och norskagränsen. Målstandarden på denna väg bör enligtpropositionen vara , med rätt att avvika då det äruppenbart att en avvikelse skulle innebära betydandesamhällsekonomiska effektivitetsvinster.E 6 svarar för den största delen av trafiken i norraBohuslän. Den internationella andelen är stor--både när det gäller person- och godstrafik. Hälften avNorges export transporteras på . Att trafiken blir såintensiv på beror på, att den är det enda alternativet--för både genomfartstrafiken och den lokala trafiken.Vi kan också konstatera att trafiken i norra ärmycket ojämnt fördelad över året. ärtrafiken på dubbelt så omfattande som genomsnittetunder året. På dagens E 6:a måste alla olika typer av trafiksamsas--lokaltrafik och internationell genomfartstrafik, cyklister,barnvagnar, bussar, tunga lastbilar, och traktorermed hölass.Det är inte rimligt att vi på en av landets trafiktätaste vägarskall ha en sådan standard!Det är viktigt att E 6 byggs ut till motorvägsstandard avmånga skäl. Vi tar här upp några.TrafiksäkerhetVägen går rakt genom många samhällen och är pååtskilliga ställen både krokig, backig och smal. Detta skaparstora problem. Trafiken flyter ojämnt, och det bildas lättlånga köer -- inte bara vid olyckor och direkta trafikhinder.Dagens E 6:a uppfyller inte ens lågt ställda krav påtrafiksäkerhet. Olycksstatistiken på denna vägsträcka är enmycket nedslående läsning!MiljöaspektenDen internationella godstrafiken är mycket stor. Mångatransporter med farligt gods går genom denordbohuslänska samhällena. kunde man läsa itidningen att ytterligare tre långtradare kommer att köra E 6genom med svaveldioxid och hydrosulfit tillHaldens stora pappersindustri. Dessa transporter har tidigaregått på järnväg. Att ha dessa farliga gastransporter genomtätbebyggda samhällen är högst otillfredsställande. E 6 ärockså en undermålig arbetsmiljö för de chaufförer som körgodstransporter.När man drog vägsträckningen så hade maninte dagens maskinella utrustning, utan man drog vägengenom samhällen och där det var lätt att komma fram. Närman planerar motorvägar, kan man i stället ta hänsyntill och anpassa vägens sträckning till de miljöförutsättningarsom finns.Utbyggnaden av sker inte bara för dagens situation ochbehov, den sker för framtiden. Enligt vår mening talar allt föratt motorväg bör byggas på sträckan mellan ochnorska gränsen och den av antagna nationellaväghållningsplanen fullföljas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samhällsekonomiska bedömningar vidbeslut om målstandard på vägar.