mot · GI02So236 · 1995-01-25 00:00:00 — tillsatte den dåvarande socialdemokratiskaregeringen en handikapputredning, vars syfte var att göra enanalys av funktionshindrades situation i det samhälle somvuxit fram . Utredningen skulle prövatanken om en förstärkt rättighetslagstiftning påhandikappområdet.Utredningen valde att lägga fram sina förslag i tvåhuvuddelar. Den första delen bestod av en ny rättighetslag --lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade.Denna lag infördes från . Den innebärmycket viktiga förbättringar i stödet till människor medomfattande funktionshinder.Den andra delen av utredningens förslag kom islutbetänkandet ''Ett samhälle för alla'' (SOU 1992:52). Detomfattar en rad förslag om förstärkt lagstiftning i fråga omatt göra samhälle och verksamheter tillgängliga förmänniskor med funktionshinder. I betänkandet förs för förstagången fram förslag om lagstiftning mot diskriminering pågrund av funktionshinder. Detta viktiga slutbetänkande, somkom , följdes aldrig upp av denborgerliga regeringen. Inte heller den nyasocialdemokratiska regeringen har lagt fram någraförslag med anledning av utredningen.Den moderna handikappolitiken består av tvåhuvudområden: det personliga stödet till människor medfunktionshinder (hjälpmedel, rehabilitering, personligassistans) och åtgärder för att göra det omgivande samhälletoch dess olika verksamheter tillgängliga. Åtgärderna pådessa båda områden kompletterar och stöder varandra. Föratt det personliga stödet ska kunna utnyttjas effektivt krävsen grundläggande tillgänglighet i det omgivande samhället.Omvänt kan människor med funktionshinder inte utnyttjatillgängligheten, om de exempelvis saknar rehabilitering ochhjälpmedel. De lever då kvar i sin isolering. Blir det obalansmellan dessa båda områden, riskerar åtgärder som kostarmycket pengar att bli ineffektiva.Genom tillkomsten av LSS intar fortfarande entätposition i världen i fråga om det personliga stödet. När detgäller tillgängligheten i samhället har vi, i de flesta fallsannolikt oavsiktligt, i vårt land förlorat mycket genomavregleringar, privatisering och andra liknande åtgärder. Ipraktiken har andra länder gått om oss.Handikapputredningens slutbetänkande tar upp dennaproblematik och föreslår en rad åtgärder som på ett påtagligtsätt skulle förbättra levnadsvillkoren för människor medfunktionshinder. Hela betänkandet präglas dessutom av denprincipiellt intressanta tanken, att ansvaret förtillgängligheten i samhället ska normaliseras. Den som haransvaret för ett utbud, en verksamhet eller aktivitet, somvänder sig till allmänheten, ska också ha ansvaret för attverksamheten blir tillgänglig. Även kostnaderna förtillgänglighetsåtgärderna bör normaliseras och täckas inombudgeten för den aktuella verksamheten. Slutligen tarutredningen också upp frågan hur man ska se påunderlåtenhet att vidta de nödvändigatillgänglighetsåtgärderna. Det är i detta sammanhangutredningen föreslår en allmänt inriktad lag mot olagadiskriminering på handikappområdet.Den kortfattade redovisningen ovan torde visa klart, vilkenstor betydelse för den framtida handikappolitikens inriktningoch innehåll slutbetänkande har.Eftersom förslagen omfattar en rad olika samhällsområden,berörs flera departement. Detta ställer stora krav påplanmässighet och samordning i uppföljning av förslagen.Det är utomordentligt viktigt att regeringen omedelbartinleder uppföljningen av Handikapputredningensslutbetänkande, att en plan för uppföljningen upprättas ochatt beslut fattas inom regeringen om hur arbetet skasamordnas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om uppföljningen avHandikapputredningens slutbetänkande.