mot · GI02L49 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik KonsumentpolitikKonsumentens ställning på marknaden är utomordentligtsvag jämfört med vad som förutsätts i de liberala teorier somsägs ligga till grund för de just nu så moderna kraven på enfri marknadsekonomi.Råvaror förändras och manipuleras på olika sätt, kemiskatillsatser används och nya syntetiska material används.Producenterna gör allt för att färskvaror skall vara hållbaraunder , vara lättpaketerade och lättransporterade ochannat som krävs när vägen mellan produktion ochkonsumtion är lång. Det är inte längre möjligt förkonsumenten att kunna bedöma en produkts verkligainnehåll och kvalitet genom att titta på den, känna på den,lukta på den eller ens genom att läsa innehållsförteckningen.Det är intressant att jämföra den situationen med den sområdde då de grundläggande ekonomiska teoriernautformades. Den fria konkurrensen hade helt andraförutsättningar att fungera bra lokalsamhällenoch bidrog till en förbättrad levnadsstandard framför allt förstädernas borgarklass. var de tillverkadeprodukterna sådana att kunderna utan vidare kunde bedömaråvaror, utförande, produktionsförhållanden och funktion.Och det allra mesta tillverkades inom hushållets ram.Miljöpartiet de Gröna är positivt till ettmarknadsekonomiskt system med ekologiska och socialaramar. Det marknadsekonomiska systemet förutsätterkritiska och kunniga konsumenter, som har möjlighet attgöra medvetna val. Konsumenter måste som enskildaindivider fatta en mängd beslut som direkt påverkarderas ekonomiska och andra resurser, miljön och på litetlängre sikt hela samhällsekonomin.Det är vår bedömning att insatserna på detkonsumentpolitiska området bör öka . Vigenomgår stora förändringar, t ex EU-medlemskapet, miljöproblemen ökar ochmarknadsekonomin förstärks och breddas. Konsumenternakan bli en av de viktiga drivande krafterna för ettsamhälle.Konsumentpolitiska målMiljötänkandet måste genomsyra helakonsumentpolitiken. Man kan inte separera miljöfrågorna,de måste vara helt integrerade i varje beslut och område. Detfaktum att det miljövänliga inte alltid är det mestekonomiska beror på enligt den miljöekonomiska teorin s k politiska och marknadsekonomiska misslyckanden.Externa effekter ingår inte i marknadspriset. Exempel på enextern effekt är kostnaden från svaveldioxidnedfallet iSverige som beräknat i produktionsbortfall främst iskogsindustrin var . Därför kankonsumentens ekonomiska effektiva utnyttjande komma ikonflikt med miljön. Regeringen bör arbeta för en politik däralla kostnader ingår i priset på varor och tjänster.En viktig grundbult i konsumentpolitiken är att arbetetutgår från den enskilde och målet skall vara att allamedborgare engagerar sig i konsumentfrågor.Miljöpartiet de Gröna avser att målen förkonsumentpolitiken skall vara 1. att hushållen skall ha goda möjligheter att utnyttja sinaekonomiska och andra resurser medvetet, som manbibehåller eller helst ökar naturkapitalet 2. att konsumenterna skall ha en stark ställning påmarknaden och få ett ökad inflytande i samhället 3. att konsumenternas hälsa och säkerhet skyddas 4. att förändra konsumtions- och produktionsmönster isamhället till ett miljöanpassat och resursbevarandeDet konsumentpolitiska arbetet skall särskilt inriktas påhushållens baskonsumtionkonsumentgrupper som ärekonomiskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behovav särskilt stödatt öka engagemanget på lokalnivån i förstahand, men även främja konsumentintressena på detnationella och internationella planetKonsumentkunskap''Konsumentkunskap'' har definierats som kunskap förkonsumenten om konsumenten. Den samlade kunskapen omekonomi och marknad sett ur konsumentperspektiv är alltförliten. Forskningen är så eftersatt att det har fört med sig attviktig kunskap när det gäller hushållens villkor saknas. , innebär det att man inte bara har enmycket liten summa att satsa per capita på information, hjälpoch utbildning utan att man också har en dålig kunskapsbasatt utgå från.För att skapa en fri handel mellan jämbördiga parter, ellerännu hellre med konsumenten som styrande part som iliberalismens teorier, krävs forskning för konsumenten. Manbör sträva efter att låta konsumentforskningen i första handfå mer resurser, i andra hand att konsumentforskningen fåren egen organisation inom universitet och högskolor ochdärmed egna resurser att fördela.ProduktinformationKunden bör ha tillgång till all relevant information isamband med inköpet. Det gäller dels priset, dels innehåll,tillverkare, ursprungsland, tillverkningsmetod,livscykelspecifikation och annan information, som är viktigför att kunna väga in ekologiska hänsyn i ställningstagandetinför ett köp. Vad som är relevant information varierarmellan olika produktslag. Det skall dock finnas tillgängligtför kunden någonstans i butiken. Ingen produkt bör fåsaluföras om inte dess uppgifter är kända. Genomförs detförslag till miljöredovisning i företagen som harföreslagit i en annan motion, blir det en enkel administrativåtgärd att detaljisten får ett produktinformationsblad frånleverantören i samband med leverans.InnehållsförteckningarInnehållsförteckningar på såväl svenska som utländskavaror kan vara missvisande. Någon skyldighet eller regler attdeklarera alla i produkten ingående ämnen finns inte.Att ange ett innehåll kan betyda, att man anger ett urval avingredienserna och utelämnar upplysningar om sådant, somför en kritisk konsument är negativt. Detta gällerkonserveringsmedel av olika slag, vare sig de finns imatvaror eller kemisk-tekniska varor t.ex. hudvårdsmedel,schampo, duschkrämer, tvättmedel, diskmedel och andrarengöringsmedel. Färger är en liknande kontroversiellingrediens. EU tillåter vissa livsmedelsfärger som varitförbjudna i . Hur ambitiös och kritisk en konsumentän är, när hon/han handlar, är det lätt att välja fel och intehitta det man verkligen vill ha. Det är viktigt att konsumentenskall kunna lita på en produkts innehållsdeklaration.Speciellt för den som är allergiker eller av andra skäl t ex måste hålla en speciell diet.Miljöpartiet de Gröna anser att alla produkter ska ha enfullständig innehållsdeklaration. Och den ska kallas''innehållsdeklaration''.I andra hand anser vi att produkter enbart får habeteckningen ''fullständig innehållsdeklaration'' om den ärfullständig, annars ska produkter ha beteckningen''ofullständig innehållsdeklaration''. Alla andrabeteckningar, t ex innehållsförteckning, förbjuds.I tredje hand anser vi att produkter enbart får habeteckningen ''fullständig innehållsdeklaration'' om den ärfullständig, annars ska produkter ha beteckningen''innehållsdeklaration''. Alla andra beteckningar, t ex innehållsförteckning, förbjuds.I fjärde hand ska producenten kunde använda sig av enspeciell rubrik för produktens innehåll, en rubrik sommarkerar deklarationens pålitlighet. Förslagsvis,''Innehållsdeklaration UPI'', där U betyder ursprungsort(, etc.), P betyder produktionsort (därvaran slutgiltigt färdigställts), I betecknarinnehållsredovisning (ingående ingredienser redovisas, utanutelämningar). Använder man denna rubrik så ska man angeen fullständig innehållsförteckning, produktionsort ochursprungsort. Användandet av denna rubrik är frivilligt, menär positivt för den seriöse producenten och en informationtill konsumenten.MiljövarudeklarationEn obligatorisk miljövarudeklaration (MVD) bör införasför varor för att underlätta för användare att välja rättprodukter och för att informera om hur varorna bör hanteras.SOU 94:114 föreslår införandet av MVD, obligatoriskt från1 , ett förslag som vi stödjer. I enmiljövarudeklaration bör ingå en förteckning över allamiljörelevanta ämnen -- de ämnen som belastar miljön --som varan innehåller och som har använts vid desstillverkning, information om energiåtgång vidtillverkningen, hur varan ska hanteras och huravfallshanteringen är tänkt att fungera.Miljövarudeklarationen ska finnas på alla varor ochprodukter och ersätter alltså inte miljömärkning av typSvanen eller Bra Miljöval.Specifika miljöupplysningarInom följande områden vill de Gröna haobligatorisk märkning:Elförbrukande produkter (köksmaskiner, vitvaror etc)skall märkas med information om energiförbrukning ochjämförelsetal med en normalprodukt.Bilar skall märkas med information såväl om bilensförbrukning av energi och en jämförelse med normalbil påliknande sätt som jämförpriser.Frukt, grönsaker och andra livsmedel skall märkas medtydlig uppgift på om det vid produktion eller distribution haranvänts metoder (kemikalier etc) som är förbjudna i Sverige.Frukt och grönsaker som p.g.a. användning avmögelmedel och andra bekämpningsmedel bör skalas skallmärkas med information om detta.Produkter som innehåller för människan skadligakemikalier skall märkas på ett för konsumenten tydligt sätt.Offentliga livsmedelsprotokollDet finns all anledning att bevaka hanteringen av t exoffentlighetsprincipen efter vårt inträde i EU och vid behoväven flytta fram positionerna. Livsmedelskontrollen somsker i kommunerna med bl a inspektioner och provtagningar kan bli ännu effektivarepåtryckningsmedel om resultatet av kontrollen regelmässigtoffentliggörs. har producenter och butiker skydd isekretesslagen ''med hänsyn främst till skyddet för enskildsekonomiska förhållanden''. Undantag kan emellertid göras''om intresset av allmän kännedom om förhållanden som rörmänniskors hälsa, miljö eller redligheten i handeln -- -- --eller liknande allmänintresse har sådan vikt att uppgiften börlämnas ut.'' Om en uppgift -- t ex ett protokoll från livsmedelsinspektionen -- ska lämnasut eller inte avgörs av enskilda tjänstemän i kommunerna ochhanteringen är knappast enhetlig. Vissa håller hårt påsekretessen för att inte riskera skadeståndsanspråk frånortens handlare, andra har en mer ''liberal'' tolkning avlagen.Det allmänna intresset -- att få veta att en butik ofta t exsäljer dålig köttfärs -- måste rimligen väga tyngre än attskydda en butik ''mot dålig reklam''. Det påverkar dessutombutiksinnehavare till en bättre livsmedelshantering. Därförska protokoll och provtagningar från livsmedelsinspektionervara offentliga.Förstärkning av konsumentvägledningenDet är oroande att många kommuner minskar sinasatsningar på konsumentverksamheten. Det är sannolikt så,att man i dessa kommuner inte är helt medveten om devinster för kommunen, som en väl fungerandekonsumentrådgivning innebär i form av minskadekommunala utgifter. Skulle de få klart för sig attkonsumentkontorens budgetrådgivning minskar kommunenssocialhjälpskostnader och att informationen till konsumenterom miljö leder till att kommunens kostnader förmiljösanering eller avfallshantering minskar, då skulle säkertintresset för att satsa pengar på en fungerandekonsumentrådgivning öka. Det är därför angeläget attkonsumentverket får resurser att aktivt ta kontakt medlandets kommuner och informera dem om detta.ReklamReklamens omfattning och inriktning i vårt kommersiellasamhälle har blivit en plåga. Det går inte utan attbrevlådorna fylls med reklam för olika produkter somdärmed fördyras. Det är ju alltid konsumenterna som får ståför kostnaden, fast långt ifrån alla är medvetna om det. Dessaförpassas ofta direkt till soptunnan eller helst dåpappersinsamlingen. Oavsett ändamål och resultat, är detändå ett slöseri, som medför onödig pappersproduktion ochsom orsakar skogsavverkningar, kalhyggen och utsläpp avmiljöfarliga ämnen.Ibland riktar sig reklamens hjärntvätt med ''personliga''brev mot särskilt utvalda offer, s.k. målgrupper. Och visstträffas målet i många fall, annars skulle hanteringen varaolönsam och snart upphöra. Föremålen för målskyttet kanändå försvara sig, om de tar initiativet att stoppaadressförsäljning från länsstyrelser, postverket m.fl. genomatt med stöd i datalagen begära hos DAFA och andra att fåslippa direktreklam.Oftare kommer reklamflödet oadresserat genompostverket eller privata distributionsföretag, som gärnaanlitar billig minderårig arbetskraft som delar ut reklambladäven , när de har ledigt från skolan.Resultatet av detta bombardemang av reklam blir att vi iallmänhet styrs mer av kommersiella krafter än av våraverkliga behov. Vi anser att producenterna inte ska kunnatvinga på oss reklam. Vi anser att kommersiell oadresseradreklam inte ska kunna skickas. Då har konsumenten enmöjlighet att stoppa reklamfloden.Diskriminerande reklamReklamförsäljningen ökade och nådde en omslutning på 14,4 miljarder kronor.Reklamens innehåll har ändrat karaktär, t ex har den diskriminerande reklamen ökat. Det är viktigtatt i lagstiftningen förbjuda diskriminerande reklam.Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag attåterkomma med ett välavvägt förslag om förbud avdiskriminerande reklam.KonsumentrepresentationVi ser det som nödvändigt att det finns flera -- dvs enmångfald av -- konsumentorganisationer i är viktigt att följa utvecklingen inom EU ochinternationellt. Där behövs nya resurser. Vi anser t ex att detär nödvändigt att i EU och internationellt isituationer där konsumentintressen agerar skickar personersom representerar alla konsumentorganisationer som finns iSverige.MiljömärkningVarugenomströmningen i samhället har under en kort tidblivit det största miljöproblemet i vår del av världen. En nyhållbar livsstil för global överlevnad krävs. Den måste växafram genom en kombination av lagstiftning, ekonomiskastyrmedel och ökade kunskaper.Vi kan inte kräva av människor att de ska äga så storakunskaper om varor på marknaden att de utan vägledningkan göra miljömedvetna val. Ett sätt att främjakonsumenternas möjlighet till miljöeffektiva val påmarknaden är därför miljömärkningen. Den stimulerar ävennäringslivet att ta fram miljövänliga produkter.Konsumenten och miljömärkningIdag försöker många tillverkare sälja sina produkter medmiljöargument. Det finns på produkter ett antal olika''etiketter'' och små ''stämplar'' som ser ut som omprodukten är miljömärkt. Ett exempel är ''KarlshamnMargarin'' som har en liten rund stämpel på paketet där detstår ''miljöanpassad''. Konsumenten tror att produkten ärmiljövänlig, men så är inte fallet. Det man har gjort är har tagit bort aluminiumet i förpackningen. finns det fyra miljömärkensom ingår i ett mer genomtänkt och heltäckandemiljömärkningssystem i : Bra Miljöval, Krav, Svanenoch EU:s miljömärke. För att konsumenten ska kunna göraett miljöeffektivt val och för att miljömärkningen ska kunnabehålla sin trovärdighet bör man förbjuda benämningar påprodukter som får konsumenten att tro att han/hon köper enmiljöbra produkt, när så inte är fallet. Bara de som lever upptill de krav som miljömärkningen ställer ska kunnamarknadsföra sig som miljövänliga. Detta förutsätter attmiljömärkningen är konstruerad på ett sådant sätt att ingetföretag missgynnas p.g.a. finansiell styrka eller storlek. Hurett miljömärkningssystem ska konstrueras beskriver vi underrubriken ''Miljömärkningssystemets utformning''.De flesta människor i anser sig ha fått för liteinformation om miljömärkta varor, enligt Naturvårdsverketsattitydundersökning ''Konsumenten och miljömärkena''. Attmänniskor inte har tillräcklig kunskap om miljömärkningenoch dessutom förväxlar miljömärkena med andra symbolervisar sig i undersökningens resultat. I deras undersökningkände sig säkra på sin förmåga att bedöma att varor märktamed Pandan -- som är Världsnaturfondens symbol somföretag mot betalning får använda på sina produkter ochingen miljömärkning -- är miljövänligare än produkter utansymbolen. Motsvarande siffra för Svanen är , för Bra Miljöval och för Krav 26 %.Bedömningen av ett miljömärke påverkas alltså bättregenom att exponera miljömärkningen och dess namn -- ängenom att informera -- alltså säga att symbolen är bra.Svanen är ett miljömärke som har exponerats betydligt merän Bra Miljöval och detta syns påattityden hos människor. Svanen har exponerats mer för attstora bolag som gör mycket reklam har skaffat sig Svanen.En anledning till att fler större bolag vänder sig till Svanenär dels att de har råd med detta och dels att Svanen ofta harlägre ställda kriterier än Bra Miljöval.Svanen har ett antal brister och dessa bör rättas till. Vifinner det angeläget för miljömärkningens trovärdighet attdessa brister ändras.Svanens bristerMiljö- och konsumentintressen bör ha en dominerandeställning i miljömärkningsstyrelsen (). I det långa loppet ärdet farligt om miljömärkningssystemet styrs av myndigheteroch industrilobbyn. Det är bättre om fristående miljö- ochkonsumentorganisationer leder miljömärkningsarbetet.Underlagsarbeten till Svanen är inte offentliga ochdokumenten saknar referenser. Det är fel. Det är svårt attförstå vilken information och kunskap som kriterierna ärbaserade på. Kriterierna måste kunna utsättas för externgranskning. Att kriterierna premierar öppenhet är endemokratisk fråga och ett stöd för offentlighetsprincipen.Kriteriearbetet måste resultera i att underlagsarbetet görstillgängligt för intresserade.Svanen har ett system för kriterier där man kankompensera en dålig egenskap med att ha bättre värden vadgäller en annan egenskap. Då följer man inte tankarna kringförsiktighets- och substitutionsprincipen. Om en substans är''diskutabel'' så ska den inte kunna accepteras i enmiljömärkt vara. En miljömärkt vara ska dessutom visa attden är miljöbra och det har inget samband med kvalitets- ochfunktionskrav. Dessutom blandar man in kvalitetskrav ikriteriearbetet, vilket får konsekvenser för bedömningen.Tillverkarna får betala av inkomsterna plus och provtagningskostnaderna för att användaSvanen. Här finns två fel, dels att det är alldeles för dyrt förmånga företag, dels att man bygger finansieringen påmängden försålda varor.Svanen har en paragraf som förbjuder produkter som harSvanen att även ha Bra Miljöval, däremot tillåter man EU:smiljömärke. Denna paragraf -- kallad monopolparagrafen --bör avskaffas.Miljömärkningssystemets utformningMiljömärkningssystemen ska helst vara oberoende avmyndigheterna. Vi ser helst att miljömärkningssystemendrivs av miljö- och konsumentorganisationerna och inte avstaten, men systemet ska ha en statlig finansiering. Om ettnationellt miljömärkningssystem ska kunna överleva attklara sig parallellt med EU:s miljömärkningssystem ärstatlig medfinansiering en nödvändighet.Miljöpartiet de Gröna vill ge företag med mindreekonomiska resurser miljömärkning billigt ifall derasprodukter blir godkända. Eftersom miljömärkningen är tillför konsumenten är det viktigt att alla produkter somuppfyller kraven också kan få miljömärkningen.Vi anser att det är nödvändigt att vi i har minst ettnationellt miljömärkningssystem. Vi anser inte att det räckermed ett nordiskt och/eller ett EU-system. Olika länder skakunna ställa olika krav. Ett illustrativt fall är fosfor itvättmedel där alla de nordiska länderna har olika tekniskalösningar.Miljöpartiet de Gröna ställer följande krav på ettmiljömärkningssystem:EkonomiKriterieutvecklingen bör vara ekonomiskt oavhängigmiljömärkta produkter eller varusegment. Ett lyckat systemskonstruktion förutsätter oberoende finansiering.Miljömärkningens trovärdighet förutsätter att finansieringeninte är relaterad till mängden försålda produkter.Problematiken med finansieringen av marknadsföringmåste lösas utan inblandning av producentintressen ellermed producentneutral finansiering.Licensieringen bör vara självfinansierad och skall byggasupp så att den inte missgynnar något företag p.g.a. finansiellstyrka eller storlek.För att garantera hög kvalitet på kriterieutvecklingsarbetetskall deltagande i arbetet med att utveckla kriterier varakostnadsneutralt för deltagande parter, d.v.s. ''fattiga''parter, skall erhålla ekonomiskt stöd för att kunna delta utanbegränsningar.OrganisationMiljöintressen bör ha en dominerande ställning för attgarantera trovärdighet. Konsumentföreträdare skall i dettasammanhang ses som parter som företräder en i huvudsak''konsumerande'' roll.ArbetsformerArbetet med miljökriterier skall stå fritt från direktpåverkade intressenter. I klartext, inga producentföreträdareska vara med vid beslutstillfällen eller i styrelsen.Konsensusbeslut om konkurrensbegränsande åtgärder är endålig konstruktion som bara gynnar producenter. Processenfram till beslut om kriterierna ska vara öppen och så vid sommöjligt. Att värdera remissynpunkter förutsätter en smalarekrets med god miljökunskap och en klar målsättningformulerad i policy.Miljökriterier skall sträva efter att gynna produkter somhar kommit längre än övriga produkter inom sortimentet.Om systemet upplevs som tillräckligt miljöanpassatkommer det att stöttas aktivt av opinionsbildare medtrovärdighet eller stora kunder som statliga företag,kommuner eller handeln. En organisatorisk lösning medsamverkan med t.ex. kommunförbund, statliga företag ellerett antal stora kommuner garanterar stor efterfrågan redaninitialt. En part som handeln har både ett ansvar för attinformera konsumenter och ett intresse av att själv profilerasig som miljöanpassad.Kriteriearbetet skall resultera i att underlagsarbeten görstillgängliga för intresserade. Alla producenter kan ha intresseav delar av kriteriearbetet även om de inte har ambitionenatt ta till sig ett helt kravpaket. Öppenheten möjliggör ocksåoberoende granskning av underlag som påverkatställningstaganden, vilket är en nödvändighet förtrovärdigheten.Kriterierna ska bestå av ett antal ''häckar'' som produktenmåste klara av för att klara miljömärkningen. Man skall intekunna kompensera en dålig egenskap i en produkt med att habättre värden vad gäller en annan egenskap. Eftersom endastmiljömärkt eller ej redovisas är det utomordentligt svårt attta ställning till vad en produkt egentligen valt att förbättraradikalt. Kriteriesystemet ska bygga på försiktighets- ochsubstitutionsprincipen. Om en substans är ''diskutabel''hamnar den under ''häcken'' oavsett i vilken halt denförekommer.Moms och miljömärkningMiljöpartiets strävan är att det som är långsiktigt hållbartockså blir kortsiktigt lönsamt för konsumenterna. Dettainnebär att vi vill gynna de miljöbättre produkterna så att demiljösämre konkurreras ut på marknaden.Ett sätt att nå detta mål är att lägga en miljöprofil ocksåpå det traditionella skattesystemet genom att reducera elleravveckla momsen på miljömärkta produkter. Därmed skullekonsumenten direkt med plånboken känna av att demiljöbättre produkterna är lönsamma också kortsiktigtprivatekonomiskt.Ett mer miljörelaterat momssystem har fyra hakar:denförsta är att miljökraven bör skärpas med jämnaintervaller för varje produktsortden andra är att deproducerande aktörerna på marknaden måste ha klaraspelregler för vad som gäller även framåtden tredjeär att beslut måste tas om vilka miljömärkningssystem somskall ge rätt till sänkt eller avvecklad momsden fjärde ärfinansieringen -- som knappast lär vara någotproblem, men som kan bli problematiskt om man väl uppnårgoda miljöresultatMiljöpartiet vill att frågan om att ta bort momsen påmiljömärkta produkter skall utredas. Vi ser möjligheter attlösa de hakar som finns genom bl.a. följande lösningar:De krav som skall gälla för miljömärkning skallannonseras innan de skall gälla. På det sättet kan kravenskärpas successivt utan att marknaden blir överrumplad ochdärmed drabbas av negativa ekonomiska följder. Demiljömärkningssystem som skall gälla bör vara Bra miljöval(SNF) och KRAV. Svanen och andra miljömärkningssystemkan användas om de uppfyller kraven på ettmiljömärkningssystem enligt ovan. Systemet kan finansierasgenom att momsen på icke miljömärkta produkter ökas imotsvarande grad som skattebortfallet ökar när demiljömärkta produkterna tar marknadsandelar. De förstatio--femton åren lär detta inte vara några problem. När sågoda resultat uppnåtts att momsbasen betydligt minskat hareffekten nåtts och man kan växla över till ett system därmiljömärkta produkter inte gynnas utan där icke miljömärktamissgynnas genom direkt verkande miljöskatter.RättvisemärkningI flera västeuropeiska länder finns en s k rättvisemärkning. I står t ex rättvisemärkt kaffe för av försäljningen. Andra länder som införträttvisemärkning är , , , Österrikeoch .