mot · GJ02Fö1 · 1995-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:12 Totalförsvar i förnyelse 1 Sammanfattning 32 Beslutsunderlaget 32.1 Inledning 32.2 Låt försvaret vara försvar! 42.3 Den fortsatta beslutsprocessen 63 Säkerhetspolitiken 83.1 Det aktuella läget i stort 83.2 utveckling 83.3 närområde i övrigt 103.4 Strategisk utveckling i övrigt 103.5 säkerhetspolitiska intressen 104 försvar 114.1 Säkerhetspolitiska utgångspunkter 114.2 Försvarspolitikens inriktning och uppgifter för totalförsvaret124.3 Anpassning/återtagning 145 Inriktningen av det militära försvaret 145.1 Utgångspunkter/uppgifter 145.2 Ledningssystemet 165.3 Markstridskrafterna 165.4 Sjö- och kustförsvarsstridskrafter 175.5 Flygstridskrafter och övrigt luftförsvar 175.6 Förbandsproduktion och grundorganisation 185.7 Behov av personal 186 Det civila försvaret 197 Ekonomi 198 Internationella insatser 229 Personalförsörjning 229.1 Plikttjänstgöring 229.2 Ökat behov av bevakning 259.3 Civil utbildning 259.4 Vid Försvarsmakten anställd personal 2510 Försvarets materielförsörjning 2910.1 Försvarsindustrins internationella villkor 29Hemställan 30SammanfattningSocialdemokraternas och förslag till inriktningav totalförsvaret innebär en betydande risk för att Sverigeinte längre förmår att med tillräcklig kraft möta ett väpnatangrepp.Den ekonomiska ram som föreslås måste enligt vår mening avvisas.Riksdagen har inte givits tillräckligt beslutsunderlag, vare sig vad gällerpersonal, materiel eller internationella insatser. Försvaret kommer medregeringens förslag att urholkas såväl vad avser volym som kvalitativt.Vårt förslag, som är ett fullföljande av den huvudsakliga inriktningen av1992 års försvarsbeslut, innebär ett starkare försvar, större organisation ochhögre ambitioner vad gäller möjligheterna att mobilisera förbandav hög kvalitet.Vi föreslår en krigsorganisation för det militära försvaret som bl aomfattar: 14 brigader, huvuddelen utrustade med modernastridsvagnar, för att bättre kunna försvara hela landet. 1 attackhelikopterbataljon, utrustad med modernaattackhelikoptrar, för att ha en snabb och rörliginsatsstyrka redan tidigt efter ett väpnat angrepp, 14 divisioner JAS 39 samt ytterligare 5basbataljoner, för att skapa avsevärt bättre uthållighet iluftförsvaret, ytstridsfartyg, inklusive ytterligare beställningar av YSS2000, för hävdandet av vår territoriella integritet och somutgångspunkt för försvar mot kustinvasion, tillsammansmed minst 9 ubåtar, inklusive en anskaffning av Ubåt 2000.Vi avvisar förslaget om nya huvuduppgifter förtotalförsvaret. Försvaret skall användas för att skydda landetmot väpnade angrepp.Vi avvisar förslaget om utbildning av 15 000 totalförsvarspliktiga utöverförsvarets behov och därmed förslagen om grundutbildning avbevakningsförband och civila insatsstyrkor. Därmed avvisas också förslagetom att föra från det militära till det civilaförsvaret.Vi understryker vidare behovet av internationella insatser, men menar attambitionsnivån avgörs av det ekonomiska underlag som tas fram under detnärmaste året.Regeringens ambitionsnivå avseende den svenska försvarsindustrin är förbegränsad. Försvarsindustrin har en vidare säkerhetspolitisk betydelse än denroll som leverantör som regeringen redovisar.BeslutsunderlagetInledning1992 hade det som i grunden förändrat Sverigessäkerhetssituation till det bättre redan inträffat.Sovjetunionen hade blivit , hadeupplösts, Berlin-muren hade fallit och återförenats.Denna del av - stranden som stått underkommunistiskt förtryck - hade genom lyckligaomständigheter befriats. Förutom f.d.Östtyskland blev ,, och självständiga stater, och medderas nyvunna frihet skapades ett mer gynnsamtmilitärgeografiskt läge för vårt land.I propositionen dras återigen stora växlar på att säkerhetspolitiskaläge utvecklas gynnsamt. Den säkerhetspolitiska beskrivningen överens-stämmer ändå i stort sett med den som gjort i flerasammanhang. Det är alltså inte regeringens beskrivning som brister, däremotdras felaktiga slutsatser. blir beroende av att de positivaförutsägelserna blir verklighet. Svenskt försvar blir värt namnet endast underfortsatt gynnsamma omständigheter.Det finns inte anledning att här närmare kommentera denberedningsprocess - eller rättare sagt brist på sådan - som föregåttregeringens förslag. Vi inträdde i den försvarsberedning som utsetts i börjanav året. såg vi oss tvingade att lämnaberedningsarbetet, eftersom våra förslag om en allsidig genomlysning avSveriges säkerhetspolitiska situation bryskt avvisats av såvälförsvarsministern som statsministern. Även valde att lämnaberedningens arbete.Den beredningsprocess som förevarit lämnar en hel del övrigtatt önska. Slutresultatet - beredningens rapport - presenterades . Beredningen föreslog storaförändringar i totalförsvarets uppgifter och en nedskärning av Sverigesförsvarsförmåga med 20-35 procent.Sammantaget menar vi att socialdemokraternas och förslag -om de blir verklighet - innebär att en betydande obalans skapas mellan desäkerhetspolitiska målen och totalförsvarets uppgifter och resurser.Försvaret ges inte längre möjlighet att stödja säkerhetspolitiskalinje på ett sådant sätt att omvärldens förtroende i längden kan upprätthållas.Nedskärningarna står i dålig överensstämmelse med ambitionen att föra enfortsatt militärt alliansfri politik. Beroendet av tidigt stöd från utlandetökar,som osäkerheten såväl politiskt som militärt vad gäller sådan hjälpökar sedan det slut.Redan innan konkreta förslag till förändringar av regeringens förslagpresenteras finns anledning att anmäla betydande tveksamhet till självabeslutsunderlaget. Att avkrävs en totalavvägning innan underlagfinns för delavvägningarna, främst avseende materiel och personal, äranmärkningsvärt och olyckligt. Risken finns att försvarsbeslutet nu idecember kommer att helt få omprövas i ljuset av dels de förändringar somkan bli resultatet av bl a de allmänna valen i ,dels det underlag som Försvarsmakten och övriga myndigheter presenterar imars 1996.Till de väsentliga osäkerheterna hör den ekonomiska ram som ipropositionen beskrivs i mycket allmänna termer. Regeringens ochcenterpartiets ambition att spara på detta område framtill 2001 är endast en del av sanningen. Dessa besparingar drabbar i stort settenbart det militära försvaret, som utgör kärnan i stödet för vårsäkerhetspolitik. I verkligheten minskar försvarseffekten med minst casju miljarder kronor. Detta att jämföra med det militära försvarets nuvarandeanslag på . Redovisade och oredovisadeosäkerheter uppgår också till miljardbelopp , vilket ytterligare kanurholka svensk värnkraft. Detta är mycket allvarligt. Därför menar vi attriksdagen inte nu bör ta ställning till den i propositionen anvisade EU-ramenför totalförsvaret.Låt försvaret vara försvar!Utan att det uppmärksammats föreslås uppgifterna förtotalförsvaret ändras i grunden. Istället för att låta det varahuvuduppgiften att möta ett väpnat angrepp lyfts deltagande iinternationella insatser och avhjälpande av nationellakatastrofer upp på samma nivå som försvaret av vårt land.Det bygger på en allvarlig felsyn.Under lång tid har i debatten florerat begreppet nya "hot". Dessa föreslåsnu alltså bli dimensionerande för försvaret. De nya hot som beskrivs är intenya, möjligen nyupplevda. Riskerna i dessa hänseenden är inte större äntidigare. Behoven av relevant krigsorganisation för civilförsvaret måstenoggrant analyseras istället för att skrivas upp generellt.Att lägga de nyupplevda hoten till grund för försvarets uppgifter och flyttastora resurser från militärt till civilt försvar är därför ologiskt. De civilahotenblir inte större bara för att de militära tycks minska i närtid.Istället för att skapa nya och dyrbara förband för lösandet av uppgifter manmenar följer på det vidgade säkerhetsbegreppet bör de grundprinciper somanges i propositionen tillämpas fullt ut. Totalförsvarets nuvarande resurserbör användas för att lösa dessa uppgifter istället för att skapa en nyorganisation. Behovet av sambruk och samarbete understryks i propositioneni övrigt. Detta bör vara vägledande för arbetet med att stärka samhälletsberedskap mot de hot och risker som bl a redovisas i Hot- ochRiskutredningen.Inte heller delar vi regeringens syn på behovet av att möta stora nationellapåfrestningar. Den viktigaste anledningen till att hanteringen av nationellakatastrofer inte bör jämställas med försvaret av vårt land är olikheten ikaraktär. Det väpnade angreppet grundas på en medveten ond vilja som nogaövervägt och planlagt vill förgöra vår frihet. Naturkatastrofer ochkärnkraftsolyckor kan förvisso vara farliga, men de är dels mycket ovanliga ivårt land, dels enstaka händelser orsakade av slumpen och mänskligamisstag.Det vidgade säkerhetsbegrepp som beredningen föreslår är en utmärktutgångspunkt och ger en tydlig signal åt alla myndigheter att förbereda sigbåde för enstaka händelser, kriser och krig. Däremot får tillämpningen intetillåtas urholka vår värnkraft mot den yttersta ondskan. Det väpnadeangreppet måste alltjämt vara dimensionerande för försvaret - både på långoch kort sikt.Så länge internationella insatser bygger på nationella beslut börde vara underordnade våra försvarsansträngningar. Jämställda med detöverordnade målet att trygga existens i händelse av väpnat angreppeller hot om sådant blir de internationella insatserna först när och om Sverigeingår som en del i ett fungerande internationellt säkerhetssystem. Då kanman med fog hävda att de internationella insatserna fyller samma funktionsom försvaret av , eftersom vi i ett sådant läge kan förvänta oss hjälpmot ett eventuellt väpnat angrepp.Förutom den, enligt vår uppfattning, omotiverade förändringen avtotalförsvarets uppgifter innehåller propositionen en del uppseendeväckandefelavvägningar, som innebär allvarlig suboptimering av de resurser somavdelas till försvarsansträngningarna.De skygglappar som ännu präglar en del av den politiska debatten i vårtland är till nackdel för . I det nya läge som råder efter det kallakrigetsslut måste totalförsvarets roll i säkerhetspolitiken noga analyseras. Försvaretmåste, liksom tidigare, kunna stödja den säkerhetspolitiska linje om vilkenenighet f n råder. Dessutom måste försvaret kunna tillämpa en tidsvinnandestrategi som förmågan att klara sig utan hjälp mot en försvagadfiende måste öka p g a ökad politisk osäkerhet och mindre möjligheter tillhjälp.Viktigt, men ej berört i regeringens underlag, är att diskutera varomslagspunkterna för försvarets förmåga går. När svarar inte längre försvaretmot säkerhetspolitikens krav och när kan vi inte längre försvara landet?Denna fråga bör göras till föremål för en särskild studie.Den fortsatta beslutsprocessenDet underlag regeringen presenterar är så ofullständigt ochosäkerhetsfaktorerna så många att ett avvisande avregeringens förslag är den enda lösningen. Propositionen kaninte ligga till grund för ett heltäckande beslut om säkerhets-och försvarspolitikens inriktning. Beredningsprocessen börfortsätta och fullödigt underlag föreläggas . Ettrimligt nästa steg är att regeringen tillsätter en parlamentariskförsvarskommitté som tar fram detta underlag. Därmedskulle principbesluten skjutas framåt i tiden.Vår bestämda uppfattning är att denna handlingsväg vore bäst för landetoch för samförståndet kring försvars- och säkerhetspolitiken. Dessa frågorförtjänar en mer heltäckande behandling än vad som blivit fallet i den nugenomförda beredningsprocessen.Likväl lägger vi i denna motion omfattande förslag om förändringar av deninriktning regeringen föreslår, medvetna om att vi inte med full säkerhet kanlita till att vårt förslag om ytterligare beredning vinner bifall.Vi väljer alltså att i det följande sakbehandla propositionen med ihuvudsak följande förslag till kompletteringar avseende den fortsattaberedningen av ärendet:1 Försvarsmakten m fl myndigheter ges i uppdrag attredovisa behovet av stridskrafter (inklusive ekonomi) föratt i huvudsak fullfölja ambitionerna i 1992 årsförsvarsbeslut vad gäller uppgifter, inriktning,försvarskraft, materielförsörjning och försvarsindustriellkompetens.23 Ytterligare studier sker avseende bl a förmågan tillsjömålsbekämpning, luftförsvarets uthållighet, långsiktiganpassningsförmåga (inklusive kostnader som kannyttiggöras försvaret också i det korta perspektivet),befälsordning samt materielförsörjning ochförsvarsindustriell kompetens.45 En säkerhetspolitisk analys genomförs som penetreraromslagspunkterna avseende försvarets förmåga att stödjaden valda säkerhetspolitiska linjen.6Regeringens förslag avses styra myndigheternas planering.Därför koncentreras vår motion till att i sak föreslåförbättringar i regeringens förslag genom att komplettera detsom ej är tillfyllest. Vi föreslår att vissa förslag heltavvisas.SäkerhetspolitikenDet aktuella läget i stortSovjetunionens och dess imperiums sönderfall har i grundenförändrat de säkerhetspolitiska förhållandena. Det bipolärasäkerhetssystemet har upplösts. är stabilt medanCentral- och i stor utsträckning präglas avinstabilitet och osäkerhet.Det slut ryckte undan grunden för neutralitetspolitiken.Sverige ligger inte mellan öst och väst utan utgör en alltmer integrerad del idet som gradvis övergår till att bli hela ordning.De säkerhetspolitiska bedömningar som föregick försvarsbeslutpekade på osäkerhet, medan de allmänna stämningarna i såväl somomvärlden fortfarande präglades av en avsevärd optimism. Sverigessäkerhetspolitiska situation målades upp som tämligen ljus, med reservationför just dessa osäkerheter. De i grunden förbättrade säkerhetspolitiskaförhållandena intecknades genom minskningar av det svenska försvaret.1995 är den säkerhetspolitiska verkligheten ganska lik den som gällde1992. Vårt läge är fortfarande tämligen gynnsamt. De militäraförutsättningarna i vårt närområde för angrepp på får betraktas sombegränsade . är osäkerhetsfaktorernatydligare nu än 1992. Det gör att det långsiktiga perspektivet måste varaavgörande för försvarspolitikens inriktning. Så är inte fallet i propositionen.Det finns anledning att påpeka att våra grannländers politiska och militäraexpertis ger en bistrare bild av vårt närområde än den som är gängse i vårtland.Rysslands utvecklingFörhoppningen om en snabb och smärtfri process motdemokrati och marknadsekonomi har inte infriats i Ryssland.Osäkerheten kring väg har accentuerats.Rysslands ekonomi och politik kännetecknas av svaghet. Detta samtidigtsom nationalistiska och militaristiska ideal finns i såväl det ryska folkdjupetsom bland politikens brunröda krafter. Det har lämnat tydliga spår också istatsledningens hållning. Starka krafter i önskar att landet åter skallspela en stormaktsroll. Det visar inte minst den ryska hållningen till decentral- och östeuropeiska staternas önskan om snabb integration i västsmilitära struktur. agerar annorlunda än avsin självständighetDet nordeuropeiska säkerhetsläget hänger nära samman med förhållandenaoch utvecklingen i , vilka därmed är en viktig utgångspunkt försvensk säkerhetspolitik.Om den ryska försvarsförmågan utvecklas i volym och slagstyrka ienlighet med t.ex. den antagna militärdoktrinen kommer det sannolikt inte attupplevas som hotande av västvärlden. Däremot kan grannländerna uppfattadet helt annorlunda.Ökad militär handlingsmöjlighet skulle inte utgöra något hot mot Sverigeom vore en stabil demokrati förankrad och inlemmad i europeiskaekonomi- och säkerhetsstrukturer. Den politiska instabiliteten ochosäkerheten om väg gör emellertid att mer pessimistiskaantaganden vad gäller militär kapacitet och politisk utveckling måste läggastill grund för för totalförsvarets dimensionering.Den ryska militärdoktrin som fastställdes är visserligen provisorisk,och genomförandet är i ekonomiskt avseende osäkert, men om dengenomförs skulle militära läge kunna försämras kraftigt under årenfram . De strategiskt rörliga styrkor som avses vara upprättadekring innebär att förmågan att genomföra ett strategiskt överfallkan öka.Kring sekelskiftet kan ha en stående militär styrka på 1,5miljoner man med ytterligare 5 miljoner man i mobiliseringsreserv. Andelenyrkesanställda avses öka till av de stående förbanden.Ett avgörande förhållande som spelat mycket liten roll i densvenska debatten är den ökade koncentrationen av modern materiel ochoffensivt inriktade förband i omedelbara närhet. Till följd av såvälCFE-avtalet som den relativt ökade betydelsen av de strategiska kärnvapnenpå ubåtsflottan på har i det Norra militärdistriktetstörre förmåga än tidigare, främst vad gäller flyg och attackhelikoptrar, menäven generellt avseende markstridskrafternas utrustning. konven-tionella kapacitet till militär offensiv över landgräns är betydande igränslanden mot , och de baltiska staterna. råderdessutom osäkerhet om i vilken utsträckning genomförs ochvilka konsekvenser det får för vårt närområde.Utöver sin kärnvapenarsenal förfogar väster om över 8 700stridsvagnar, 12 700 pansarskyttefordon, 7 900 artilleripjäser, 950attackhelikoptrar samt 4 400 stridsflygplan. Denna mängd av i huvudsakmodern materiel är av en avgörande betydelse för möjligheter attåterta militär förmåga.Rysslands möjligheter till militär återuppbyggnad i kortare perspektivavgörs av hur man använder sitt arv av materiel och utbildad personal. I ettlängre perspektiv hänger det på nyanskaffning och nyuppsättning av förband.Rysslands ekonomiska utveckling avgör den framtida militära potentialen.En snabb ekonomisk återhämtning ökar möjligheterna till en gynnsammareutveckling och en demokratisk stabilisering. Men den kan även ökaförutsättningarna för militär tillväxt.Osäkerheten kring politiska vägval är genuin. Risken för en nykupp får inte underskattas. Våldsanvändning är ännu en relevant metod förkonfliktlösning bland en del ledande politiker och militärer. är etttydligt exempel på detta. kan bli avgörande förrysk politik. Parlamentsvalet och presidentvalet gör allaframtidsbedömningar osäkra. En utveckling av den ryska politiken i riktningmot rödbrun revanschism kan bli resultatet såväl av ännu en kupp som avdemokratiska val.Sveriges närområde i övrigtDe storstrategiska intressen som är avgörande för denmassiva basering som görs på är den starkastemilitära realiteten i det nordeuropeiska området. I ett globaltperspektiv är den relativa betydelsen av nordområdena störreän tidigare. I finns däremot avsevärt mindremilitära styrkor än tidigare.Betydelsen av en hållbar transatlantisk länk är vital för det nordeuropeiskaområdet. Säker och förberedd hjälp till är ännu så längehuvudkomponenten i denna säkerhetspolitik. NATO:s nedrustning sker iförsta hand i , inte i det svenska närområdet.Under sommaren och hösten har åtskilliga argument på försvarspolitikensområden hämtats från den nedrustning som pågår i övriga . Detfinns anledning att påpeka att många av de länder det gäller under 1970- och80-talen kraftigt ökade sina försvarsanslag. Åtskilliga kommer därför att hahögre försvarsanslag i reala termer 1995 än vad de hade 1980. Ändå har de imånga fall genomfört betydande nedskärningar. Våra grannländerhade samtliga högre försvarsanslag 1993 än 1980. anslagsnivå vardå högre, högre och högreän 1980.Av länderna i vårt närområde är det endast som minskat sinaförsvarskostnader jämfört med . har en omfattandeförnyelse skett genom de successivt kraftigt höjda anslagen hos våragrannar. Vad gäller teknisk förnyelse gäller detta också förband i det fornaSovjetunionen.Strategisk utveckling i övrigtRegeringens bedömningar avseende den militärstrategiskautvecklingen delar vi i huvudsak, bortsett från synen påförsvarskostnadernas utveckling i vårt närområde.Regeringen väljer medvetet ut de länder och de tidsperiodersom passar bäst för syftet att motivera de egna förslagen tillneddragningar. Det bidrar till en ofullständig bild avutvecklingen i vår omvärld.Propositionen understryker de förbättrade möjligheterna att uppnåöverraskning med strategiskt rörliga insatsstyrkor och redovisar störresannolikhet än tidigare för lokala och regionala krig utan att flera stormakternödvändigtvis är inblandade. Detta resonemang motsägs av påståendet att ettangrepp mot förutsätts ingå som del i en stormaktskonflikt - medbåda stormakterna inblandade. - "Det är inte rimligt att anta att väpnatangrepp skulle riktas mot annat än i samband med enstormaktskonflikt. "Den tvärsäkerhet regeringen redovisar i detta stycke rimmar illa med denanalys man gör och de slutsatser som dras av den säkerhetspolitiska ochmilitärstrategiska utvecklingen. Förutsättningar och antaganden som varit endel av svensk retorik är inte längre lika självklara.Försvarsplaneringen bör, som försvarsministern hävdat så sent som i denallmänpolitiska debatten, inte bygga på ett "syntetiskt konstrueratangreppsscenario". Planeringen och de styrkor vi beslutar oss för attbibehålla och utveckla måste tvärtom utgå från ett mycket brett spektrum avmilitära handlingsmöjligheter mot vårt land. Det ställer nya och större kravpå våra försvarsförberedelser och på våra förband.Sveriges säkerhetspolitiska intressenNATO:s roll i framtidens är osäker men avgörande.Alliansens vilja och förmåga att hjälpa i händelse avangrepp är också osäkrare än tidigare, såväl politiskt sommilitärt. Detta innebär sammantaget att vi i störreutsträckning än tidigare måste lita till egen kraft för attuthålligt försvara vårt land. Kraven på vårt lands försvar kani denna bemärkelse komma att ställas högre än tidigare.Förutom ett inlemmande av i den europeiska ekonomiska ochdemokratiska gemenskapen är de baltiska staternas självständighet ochförmåga att hävda sin suveränitet det kanske mest betydelsefulla svenskasäkerhetsintresset. Vad gäller långsiktig militär potential och grundläggandeintressen i det nordeuropeiska området har verkligheten inte förändrats igrunden . Däremot innebär de baltiska staternas frihet en stormilitärgeografisk fördel för . tillträde till det Östersjönöver vilket hotet förutsatts komma är ytterst begränsat.Förberedelsemöjligheter och förvarningstider har förlängts avsevärt. Det görSveriges säkerhet större. Även i detta begränsade hänseende är de baltiskastaternas sak också vår.Den rimliga hållningen är att säkerhetspolitiska linje skalldikteras av våra nationella säkerhetsintressen, inte bli ett i praktikentvingande resultat av missriktat besparingsnit. Ett starkt försvar är den bästabasen för de beslut om säkerhetspolitik och samverkan med andra ländersom framtiden kräver.Om de beslut som fattats på försvarsområdet (reduktion med ca 5,5miljarder kronor ) bekräftas genom ett likalydande beslut ,riskerar vår militära och därmed också säkerhetspolitiska handlingsfrihet attsuccessivt begränsas.Sveriges säkerhetspolitiska linje skapas i första hand genom handling. Detär viktigare vad vi gör än vad vi säger. Till skillnad från doktriner,deklarationer och dokument utgör den faktiska försvarsförmågan ett verkligtsäkerhetspolitiskt förtroendekapital. Därför är vårt starka försvar, enkompetent försvarsindustri och vår förmåga att delta i internationella insatsercentrala faktorer i säkerhetspolitiken.Vår ambition måste vara att bygga in i europeisk säkerhet iallmänhet, som vi själva tryggar vår militära säkerhet.Handlingsfriheten är i sig en styrka i en turbulent och osäker omvärld.Svensk säkerhetspolitik måste bygga på överväganden som är fastförankrade i verkligheten istället för på förhoppningar eller föreställningarom den framtida säkerhetspolitiska miljö vi inte vet någonting om.Sverige bör därför med bibehållen militär alliansfrihet aktivt bidra till deneuropeiska freds- och säkerhetsordning som växer fram. En sådan politikfår både styrka och trovärdighet genom ett starkt svenskt försvar. Den skaparockså förbättringar för en öppen diskussion.Sveriges försvarSäkerhetspolitiska utgångspunkterSveriges säkerhetspolitiska mål förblev med försvarsbeslutet1992 i stort oförändrade. Vad som tillkom i riksdagsbeslutetvar den europeiska dimension som under åtskilliga årförsummats.