mot · GI02Ju601 · 1995-01-25 00:00:00 — Samhällets skyldighet att stödja och hjälpa brottsoffren ärminst lika viktig som skyldigheten att straffa och återanpassagärningsmännen. har samhällets insatser föratt stödja och hjälpa brottsoffren varit i det närmasteförsumbara. Under den förra icke-socialistiska regeringenhar däremot en mängd förslag lagts som gett ökat stöd tillbrottsoffren. Fler åtgärder krävs emellertid för att i än högregrad sätta brottsoffren i centrum och ytterligare förbättraderas situation.Brottsförebyggande insatserFör att minska brottsligheten och antalet brottsoffer krävsinte bara brottsbekämpning och straffåtgärder. Insatser på detbrottsförebyggande området spelar en mycket viktig roll föratt öka tryggheten för människorna. Direktbrottsförebyggande insatser och åtgärder måste därförprioriteras både centralt och lokalt.Varje kommun bör i samarbete med polisen utarbeta planerför det lokala brottsförebyggande arbetet, däransvarsfördelning, samordning och samarbete mellanmyndigheter, enskilda och olika organisationer stärks ochutvecklas. I dessa trygghetsplaner måste också hjälp ochstödinsatser till brottsoffren integreras. Socialförvaltningensansvar mot de brottsdrabbade bör tydligt markeras.I första hand bör sådana brottsförebyggandetrygghetsplaner utarbetas med stöd och stimulans från bl aBrottsförebyggande rådet och . Måletmåste vara att varje kommun utarbetar trygghetsplaner somantas av kommunfullmäktige. Skulle det visa sig omöjligt attfå till stånd kommunala trygghetsplaner på frivillig väg,måste lagstiftning tillgripas, vilket bör ges regeringentillkänna.PolisinsatserOftast är det polisen som den brottsdrabbade först kommeri kontakt med. Det är därför mycket viktigt att polisen vidförsta kontakten ägnar brottsoffren tid, omsorg och intresse.Utbildnings- och fortbildningsinsatser och goda rutiner inompolisen är viktiga för att ytterligare förbättra hjälpen tillbrottsoffren. Informationen till brottsoffren är viktig.Samarbetet mellan polis och brottsofferjourer måsteutvecklas ytterligare. Brottsoffret bör vidanmälningstillfället bl a informeras av polismyndigheten ombrottsofferjourernas arbete och brottsoffers rättigheter vadgäller stöd och hjälp av samhället. De brottsoffer som såönskar bör också bli kontaktade av polisen eller få besök avpolisen efter brottet.Samtliga polisdistrikt bör ha väl utarbetade rutiner för hurstöd och information till brottsoffren sker.RättsprocessenNormalt är att åklagare och målsägande möts strax förehuvudförhandling. Så är det oberoende om det finnsmålsägandebiträde eller ej. Ett personligt möte på ett tidigtstadium mellan åklagare och målsägande bör kunna ske, närmålsäganden uttryckt önskemål om detta. Särskilt vid grovabrott kan det finnas behov av detta. Då kan åklagaren gåigenom vilka obehagligheter som kan uppträda, vilka frågorsom kan ställas och varför.När åklagaren beslutar att brott inte kan styrkas, böråklagaren beskriva skälet till beslut, om målsägande såönskar, för att skapa bättre förståelse för beslutet.Det är viktigt att domstolarna tar väl hand om målsägandei samband med rättegången. T ex kan en vaktmästare ellernågon annan person möta målsägande, visa till rätta ochinformera.Ofta kan det kännas obehagligt eller skrämmande förbrottsoffren att tvingas möta gärningsmännen i väntan pårättegången i domstolen. Eget väntrum bör kunna erbjudas.Rutiner för ett gott mottagande för målsägande bör finnas vidvarje domstol.Kvinno- och brottsofferjourerBrottsoffer- och kvinnojourer gör ett mycket värdefulltarbete och utgör ett viktigt stöd för dem som har utsatts förbrott. För att brottsoffrens behov ska kunna tillgodoses påett bra sätt bör jourerna byggas ut. Målet bör vara minst enbrottsofferjour i varje polisdistrikt och en kvinnojour i varjekommun.Jourerna har trots sina omfattande och behövligaarbetsinsatser länge haft små resurser till sitt förfogande.Kommuner och landsting har förutom staten bidragit medvisst ekonomiskt stöd till lokaler och utbildning, men dettastöd börjar på många håll minska från kommuner ochlandsting, efterhand som ekonomin försvagas. Detta visar pånödvändigheten av fortsatt omfattande statliga bidrag tillkvinno- och brottsofferjourerna.Förskottera utdömda skadeståndNya regler om ersättning för lidande som någon tillfogarannan genom brott mot den personliga friheten eller annatintegritetskränkande brott har antagits. Det innebäratt domstolarna måste meddela kronofogdemyndigheten omdet utdömda skadeståndet, för att den omgående ska försökadriva in skadestånd till brottsoffren. Detta är en vissförbättring mot tidigare regler, men garanterar inte attbrottsoffren får sitt utdömda skadestånd. För att detta skaske, måste staten också gå in och förskottera de utdömda,lagakraftvunna skadestånden, när gärningsmannen intebetalar. Sen får det bli statens uppgift att fortsätta drivaskadeståndskravet gentemot gärningsmannen. Detta är bästasättet att garantera att brottsoffren får sitt utdömdaskadestånd.Ersättning för lidande och kränkningVissa personer som har utsatts för brott klarar inte av attåtergå till studier och arbete direkt efter brottet. Har dessapersoner ingen sjukpenning eller A-kassa är bistånd enligtsocialtjänstlagen (SOL) det enda ekonomiska stöd somåterstår, tills personerna orkar återgå i arbete.Enligt SOL ges ekonomiskt bistånd då inga andrainkomster finns och andra resurser är uttömda. Enligt SOLanses emellertid skadeståndsersättning för lidande ochkränkning som inkomst. Skadeståndsersättning omfattar oftabåde en omkostnadsdel och en kränkningsersättning.Behovet av rehabilitering och rekreation måste anses likaviktigt för alla brottsoffer, såväl för den välbemedlade somden som står utan ekonomiska resurser. Dessutom ärskadeståndsersättningen tänkt att täcka såväl akuta behovsom framtida. Därför bör inte skadeståndsersättning förlidande och kränkning anses som inkomst enligt SOL. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stödinsatser till brottsoffren ilokala trygghetsplaner,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande av kommunalabrottsförebyggande trygghetsplaner,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om polisinsatser för brottsoffren,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åklagarinsatser för brottsoffren,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatta statliga bidrag tillkvinno- och brottsofferjourerna,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utdömda skadestånd,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ersättning för lidande ochkränkning inte skall räknas som inkomst enligtsocialtjänstlagen.