mot · GI02U214 · 1995-01-25 00:00:00 — Teknik- och kunskapsöverföring till Forskningen har blivit allt klarare överinstitutionernas roll när det gäller utvecklingsprocesser. Denavgörande skillnaden mellan fattiga och rika länder är oftaav institutionell natur. Det utan jämförelse viktigasteutvecklingsinstrument som står till ett lands förfogande hetergoda lagar, dvs. lagar som garanterar och underlättar denekonomiska och sociala verksamhet de reglerar. Ett brautvecklingsbistånd handlar således primärt om att hjälpaländer som saknar detta utvecklingsinstrument att bygga uppden institutionella infrastruktur, utan vilken ingen utvecklingär möjlig.1993 års till ochRobert kan ses som en bekräftelse på denna nyakunskap. Däremot avspeglas den inte i utformningen av detsvenska biståndet till . Detta framgår bl.a. av enforskningsrapport från där detheter:Merparten av dagens bistånd framstår som ettimproduktivt plottrande med utvecklingsfaktorer avsekundär betydelse, medan de primärautvecklingsfaktorerna, de institutionella förhållandena baraperifert berörs av biståndet. Resursöverföring är intelösningen på utvecklingsproblematiken. Resursöverföringarskapar flera problem än de löser. Att överföra fysiskaresurser till länderna där mekanismerna för utvecklingsaknas eller fungerar dåligt är inte bara ansvarslöst, det är attuppmuntra korruption och förfall. För mottagarlandetsmakthavare blir det betydligt intressantare att kontrollerabiståndsflödet än att genomföra de institutionella reformer,utan vilka ingen utveckling är möjlig. Institutionellareformer måste föregå resursöverföringar av materiellt slag,om ett bistånd skall få någon utvecklingseffekt. (''Nätverk för utveckling'' av , 1991)bildades den ideella föreningen , . Bakom denna förening stårföreträdare för universitet och högskolor,frivilligorganisationer och näringsliv. ATS vill medverka bärkraftig utveckling i och pekar bl.a. påvilken stor resurs vi har i våra pensionärer. Undersökningarvisar att av alla nyblivna pensionärer kantänka sig en fortsatt yrkesverksamhet efter pensionen. ATSavser att rekrytera personer med lång erfarenhet avteknikutveckling och innovation och utnyttja deras kunnandeför att bistå . Rent praktiskt går det till så att ettInnovationscentrum inrättas. Genom detta centrum skapasen kontaktyta mellan forskningen på universiteten,biståndsorganisationer, individuella uppfinnare ochinnovatörer ute på företagen. ATS skall medverka till entvärvetenskaplig metodikutveckling och bygga upp enkunskaps- och erfarenhetsbank på biståndsområdet.På det internationella planet har det länge funnits en sådantyp av organisation. En av de första och mest kända ärIntermediate , somskapades av E.F. Andra s.k. AT-organisationer är TOOL i , i , iTyskland och i . Genom sitt samarbetsorganSocially (), med högkvarter i , har dessa organisationerbyggt upp ett internationellt nätverk, som förser AT-organisationer i tredje världen med ett viktigt teknisktkunnande. Inom detta nätverk har man länge efterlyst aktivmedverkan från i denna kunskapsöverföring till u-länder.En av anledningarna till att står utanför dennaverksamhet är det regelverk som styr det svenska biståndet.Den del som gäller enskilda organisationer har utformatsmed tanke på traditionella organisationer avfolkrörelsekaraktär. Dessa organisationer, som redan haregna resurser, kan få av projektkostnaderna täckta genom anslag frånSIDA. Men enskilda organisationer och stiftelser, varsverksamhet huvudsakligen är förlagd till , är idagutestängda från bidrag. Organisationer som ATS,och Stiftelsen förseniorexperter har alla fått avslag på sina ansökningar.Motioner med yrkanden om överföring av anpassadteknologi till har tidigare avslagits medmotiveringen att ATS som enskild organisation har möjlighetatt söka bidrag genom SIDA. Men i själva verket kan juenskilda organisationer enbart söka bidrag för sina kostnaderi , medan anslag till verksamheten i inteutgår. Denna rådande snäva avgränsning har medförtatt resurser, som skulle kunna få stor betydelse för utveckling, inte tagits i anspråk. Man kanverkligen ställa frågan om vi, med tanke på u-ländernasutsatta situation, har råd med ett sådant resursslöseri.I andra länder, t.ex. , har man infört ett nyttbegrepp, Nongovernmental institutions -- NGI:s. Det är högtid att man i inför ett motsvarande begrepp.Tankegångar i den här riktningen tycks också glädjande nogvinna ökad terräng. Det framgår bl.a. av nr6/89, där en SIDA-expert i en artikel ''Välgörenhet gör intevärlden bättre'' ifrågasätter om det inte är dags att införa ettnytt begrepp, ''Enskilda institutioner'' som komplement till''Enskilda organisationer''. I ett sådant begrepp skulle mankunna inlemma flera institutioner och stiftelser som sysslarmed icke vinstdrivande biståndsverksamhet, men som idaginte kvalificerar sig för bidrag.Liknande tankegångar framförs i professor utredning ''Innovationer för ''. Bl.a. föreslåsi denna utredning inrättandet av ett Innovationscentrum medegen styrelse och att satsa på idéer. Genom att till dettacentrum knyta en med kontakter medteknopoler i skulle man kunna göra en god insatsför de fattiga länderna, som man befrämjarteknikutvecklingen i uttalar i bet. 1993/94:UU15 en positivinställning till tankarna att förstärka kontaktytorna mellanforskning och biståndsorganisationer men anser att det iförsta hand bör ankomma på berörda biståndsorganisationeratt ta ställning till uppkommande, konkreta förslag meddenna inriktning. Erfarenheterna har dock visat attkonstruktiva förslag på detta område inte kan fullföljas utanpolitiska initiativ, varför ett uttalande från tordeerfordras om en och ett svensktInnovationscentrum skall kunna bli verklighet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om enskilda institutioner och ominrättandet av en och ett svensktInnovationscentrum.