mot · GI02U224 · 1995-01-25 00:00:00 — I hjärtat av ligger och . Debåda länderna breder ut sig över en landyta ungefär lika storsom och . Under har idetta område de mest fasansfulla grymheter utspelats. Underförra året genomfördes i ett bestialiskt folkmordsom berövande minst 700 000 människors liv. Miljonermänniskor fördrevs från sina hem i fruktan för livet. I dekaotiska flyktinglägren utspelade sig en mänsklig tragedi.Hittills har inga seriösa försök att ta reda på det faktiskaantalet mördade gjorts. När det gäller tillåter sigvärlden att avrunda antalet mördade med en felmarginal påkanske en halv miljon människor.När mordvågen satte fart i huvudstad 1994 flydde FN-personalen snabbt därifrån. Än engång blottades omvärldens brist på beredskap samt oförmågaatt förhindra och stoppa en händelse av det här slaget.Rwanda och har en delvis gemensam historia.Länderna var tyska kolonier, menockuperades 1916 av som styrde länderna undermandat från och 1950-talet restes krav på självständighet i de bäggeländerna. uppmanades av FN att presentera entidplan för frigörelsen. Tutsi-styret önskade få all makt i egnahänder och majoriteten hutuer såg frigörelsen som enmöjlighet att få tillgång till makt i landet. Därförstöddes självständigheten av bägge folkgrupperna.Ländernas moderna historia, perioden fram till början av1990-talet är skriven i blod. Mördandet har vid fler än tiotillfällen nått sådan omfattning att folkmord är det enda ordsom kan användas i beskrivingen av de omfattandemassakrer som genomförts.Befolkningen har därefter gång på gång skamlöstutnyttjats av cyniska ledare. Det är lätt att låta sig nöjas meden enkel förklaring att konflikterna har sin orsak i etniskamotsättningar. Men problemen har snarare en socialbakgrund som sträcker sig i tiden.Såväl makthavare som oppositionella har spelat på deetniska olikheterna i syfte att själva vinna makt ochinflytande. I ondskans tecken förvandlas vanliga bybor tillfanatiska mördare. Den motsatta etniska gruppensmutskastas och tillskrivs farliga planer. Slutligen beskrivsden andra gruppen som ett dödligt hot. Människor uppmanasatt döda eller själva dödas. Rädslan och fanatismen gränsarefter till besatthet och folk förlorar kontrollen över sinahandlingar.BurundiI pågick en intensiv demokratiseringsprocess runt1993. hölls president- och parlamentsval. Tremånader senare mördades den folkvalde presidenten ochflera regeringsmedlemmar i samband med ett misslyckatkuppförsök. Detta ledde till en våg av blodigahämndaktioner mellan de olika folkgrupperna. Presidentensdöd skapade en kris i landet som fortfarande kan sägas bestå.Denna kris förvärrades då presidentens efterträdareomkom tillsammans med president.Deras flygplan blev nerskjutet över flygplatsen i kastade tillbaka landet i kaos och inte förrän iseptember 1994 lyckades regeringen och oppositionen iBurundi komma överens om att utse en ny president. Denpolitiska situationen har fortsatt att varaspänd och har delvis förvärrats av rent kriminellt våld.Utvecklingen i landet den allra är heltavgörande för om landet ska gå en långsiktigt positiv framtidtill mötes eller om kaos ska bryta ut. Därför är det oerhörtangeläget att omvärlden ger sitt fulla bistånd till åtgärder förförsoning, demokrati och respekt för mänskliga fri- ochrättigheter. är EU största bidragsgivare tilllandet. bör inom ramen för EU verka för att biståndettill upprätthålls.Folkpartiet liberalerna anser till skillnad från den analyssom regeringen gör i budgetpropositionen att långsiktigaåtgärder ifråga om inte bör uteslutas. harsedan 1993 medverkat och stött demokratiseringsarbetet iBurundi. Detta arbete bör fortsätta och anpassas efter dagensbehov av bistånd. Detta bör ske dels genom SIDA, delsgenom enskilda organisationer.RwandaI fanns en insikt om attförhandlingar mellan gerillan och regeringen var nödvändigaför att säkerställa fredlig framtid och försoning mellan debåde folkgrupperna.Såren efter det brutala folkmordet i ärobeskrivliga. Trots hot om hämnd har landets nyahutudominerade regim, samt RPF-armén som tog överkontrollen av landet, låtit bli att hämnas på tutsis. Menläget är mycket spänt. Den gamla rwandiska armén vägrardessutom att försonas. Nya väpnade konflikter kan inteuteslutas. Skulle mot förmodan de militära hoten eliminerasåterstår problemet att försöka förmå en och en halv miljonflyktingar att återvända till ett krigshärjat hemland. SkaRwanda kunna gå en fredlig utveckling till mötes krävsnågon form av fredsbevarande FN-insats, internationellmedling mellan parterna och inte minst bistånd tillåtervändande flyktingar. Gerillagrupper måste avväpnas ochsoldaterna måste få en chans att återanpassa sig i samhället.I fråga om är det angeläget att FN tar ett aktivtoch övergripande ansvar . Det stora behovet avhumanitär hjälp och katastrofbistånd måste tillgodoses. Attövervaka att de mänskliga fri- och rättigheterna respekterasav samtliga parter är också en mycket högt prioriteraduppgift. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bistånd till insatser i ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av bistånd till .