mot · GI02So294 · 1995-01-25 00:00:00 — Hög tid att gå vidare med handikappreformenHandikapputredningen påvisade med sina kartläggningar,vid ingången , att det återstod en hel del klyftor ivälfärden, trots den på många sätt positiva utvecklingenunder 1960-, . Det handlar om storabrister vad gäller tillgängligheten till t.ex. information ochmedia, transporter, bostäder, telekommunikation ocharbetslivet.Att inte kunna delta i samhällsgemenskapen är ett mycketdiskriminerande ingrepp i enskildas livssituation. Meddagens dystra utveckling vad gäller samhällsekonomin ocharbetsmarknaden vidgas nu de klyftor HU 89 fann vid sinkartläggning.Sedan ett år tillbaka finns den s.k. LSS-lagen, som gersvårt funktionshindrade rätt till vissa former av stöd ochservice i fråga om personlig assistans, anpassat boende m.m.Detta är ett bra första steg för att skapa ett jämlikt och värdigtliv för alla. Inrättandet av en harstärkt de funktionshindrades ställning i samhället.Nu är tid att ta nästa steg för att skapa ett ''Samhälle föralla'', vilket är namnet på enigaslutbetänkande. Här finns förslag till mer generella insatseri syfte att göra samhällets olika sektorer tillgängliga för alla.Handikapputredningens förslag bygger på att varje sektori samhället, privat som offentlig, får ansvar enligt lag för attsektorns utbud av service och/eller tjänster blir tillgängligtför funktionshindrade på ett likvärdigt sätt som för andrainvånare.I dagens utveckling med mer av målstyrning, nödvändigaeffektiviseringar i offentlig verksamhet ochkonkurrensutsatthet finns risk för att de funktionshindradeslivsvillkor hamnar i skymundan. Då förstärks klyftorna ochvi cementerar snabbt ett delat samhälle, som vi sedan fårmycket svårt att rasera.Särlösningar för handikappade, t.ex. när det gällertransporter, bostadsmiljön, sysselsättningen etc., blir dyrarelösningar än om den generella tillgängligheten ökar.Kostnaderna för detta ska finansieras på samma sätt somtjänster/varor i övrigt inom sektorn, dvs. via pris elleravgifter för alla som utnyttjar verksamheten och inte genomstatsbidrag.Generella anpassningar av detta slag tillgodoser på ettbättre sätt funktionshindrades behov inom ett EU, där detannars kan bli svårt att skattevägen klara särlösningar förexempelvis transporter och serviceutbud.I slutbetänkande ''Ett samhälleför alla'' finns förslag i denna riktning, som berör åtta storasamhällsområden som samhällsinformation, bostäder ochmiljö, kommuner för alla, kultur och media, resor, tele,näringsverksamhet och arbetsliv. Den övergripandeskyldigheten regleras i de lagar som finns inom sektorn.I botten behövs dock ett allmänt förbud mot diskrimineringav funktionshindrade i grundlag. Det skulle innebära attfunktionshindrade inte får missgynnas i lag eller annanföreskrift.Ansvaret för att ta fram dessa lagar ligger på olikadepartement. Risken är uppenbar att frågorna ges olika högprioritet i departementen. Regeringen måste därför ta etthelhetsgrepp och utarbeta en plan för genomförandet bådeav lagförslagen och övriga förslag i handikapputredningensslutbetänkande.Handikappombudsmannens arbete bör fortlöpandeutvärderas för att se om ombudsmannens befogenheterbehöver utökas t.ex. när det gäller rätt att föra talan i domstol.SamhällsstrukturKoncentrationen av samhälleliga funktioner i kombinationmed storskaligheten har lett till att sambandet mellanboende, arbete och service har brutits och medfört ökadsegregation och isolering. Detta drabbar särskilt demänniskor som av olika skäl är beroende av att levaoch vistas i omedelbar närhet till sin bostad: barn,handikappade och äldre.I många olika utredningar uttalas att både bostäder ochandra miljöer måste göras tillgängliga och användbara förpersoner med funktionsnedsättningar. Inte minst deallergiska personernas situation måste beaktas och bevakas.Tillgänglighetsaspekterna måste få en ökad uppmärksamheti kommunernas planering. Beslutsfattare och tjänstemän pådet lokala planet måste öka sin kunskap om funktionshinderoch tillgänglighet.Plan- och bygglagen måste bli tydligare och leda till enbättre livsmiljö för alla, inte minst för människor medfunktionshinder. PBL kräver enbart att allmänna platser,dvs torg, gator, parker m m, handikappanpassas i skäligutsträckning, och någon närmare precisering lämnas inte iförordning och tillämpnings- föreskrifter. Plan- ochbygglagutredningen föreslog ett tillägg i 3 kap 18 § PBL och6 § plan- och byggförordningen i syfte att precisera vilkakrav som kan ställas på tillgänglighetsskapande åtgärder isamband med nybyggnad och förändring av allmänna platserm.m. Enligt vår uppfattning är ett sådant tillägg en viktigåtgärd för att öka tillgängligheten i samhället. Regeringenbör återkomma till med förslag.Traditionellt har handikappanpassning handlat omtekniska och ekonomiska frågor. Perspektiven måste vidgas.Även en perfekt teknisk tillgänglighet kan innebära en totalisolering. Ett socialt perspektiv i samhällsplaneringenbetyder att framför allt en god miljö i sig prioriteras, en miljödär folk mår bra och är friska, där det finns mötesplatser ochmänniskor kan känna trygghet. Samhällsplaneringen måsteytterst handla om människors behov. Samhällsplanerarnabehöver en bättre utbildning i dessa frågor för att bättre svaraupp mot behoven.Ett aktivt medborgarinflytande är en tillgång iplaneringsarbetet. Handikapporganisationernas medverkanär helt nödvändig i detta arbete. Förtroendet för dedemokratiska institutionerna är avhängigt den lyhördhet manvisar för människors behov, tankar, känslor, varierandevärderingar, traditioner och levnadsmönster. I samband medt ex kommunernas arbete med att upprätta lokala Agenda 21kan en sådan förankring uppnås när det gäller förhandikappgrupperna viktiga miljö- och hälsofrågor.UtbildningDe individuella behoven måste sättas i centrum vidplanering av utbildning för funktionshindrade.Detta har också varit vägledande för samhälletsskolpolitiska målsättning under de senaste årtiondena.Inriktningen har kännetecknats av att ge alla eleverundervisning inom samma skolform -- en skola för alla.Elever med funktionshinder ska få sina behov tillgodoseddagenom särskilda stödåtgärder inom ramen för den vanligaskolan och helst i vanlig klass.Under de senaste åren har ansvaret för skolan flyttats frånstaten till kommunerna. Beslut, mål och resultatstyrning ärnu en angelägenhet. Det är viktigt attkommunernas skolplaner på det här området anger tydligamål som går att uppnå och utvärdera samt att en budgetkopplas till de olika åtgärderna. Kopplingen av resurser ärhelt nödvändig för att skollagens målparagraf om enlikvärdig skola ska kunna uppnås. I annat fall måste en''öronmärkning'' av resurser för barn med särskilda behovinföras och skollagen skärpas så att den garanterar elevermed funktionshinder likvärdig utbildning. Detta bör gesregeringen till känna.Ett viktigt led i den decentralisering samt mål- ochresultatstyrning som skett inom skolan är att tillsynenfungerar. I rapporterna ''Tillsyn av skolan'' samt''--central myndighet i ny roll'' framförs kritikmot för att man saknar organisation för eneffektiv tillsyn. Det är därför viktigt att regeringen aktivtföljer hur tillsynen av skolan fungerar och hur de regionalaundervisningsrådens roll utformas och utvecklas.När behandlade propositionen Ansvaret förskolan motsatte sig att ett särskilt institut förhandikappfrågor inrättades på skolans område. Vi ansåg attfrågor rörande funktionshindrade elevers skolgång skullehöra hemma under . gäller det att det skapasen ändamålsenlig organisation med en väl fungerandekonsulentverksamhet inte minst för flerhandikappade eleverså att alla elever får en lämplig skolmiljö och en godskolundervisning.Vad här anförts om konsulentverksamheten inom börges regeringen till känna.Läromedel/StudiematerialFör alla ungdomar gäller att de efter avslutadgrundskoleutbildning kan söka till gymnasieskolansnationella program. Den som inte blir antagen till ettnationellt program skall erbjudas ett specialutformat eller ettindividuellt program.För svårt rörelsehindrade elever gäller därutöver att de harrätt att söka och bli antagna till ett nationellt program vid engymnasieskola med Rh-anpassad utbildning.Det som gäller för gymnasieskolan i allmänhet, t.ex. skall kunna erbjudas ett specialutformat ellerindividuellt program, bör också gälla för den Rh-anpassadeutbildningen. Om det bedöms finnas ett sådant behov förungdomar i allmänhet finns naturligtvis behoven även hossvårt rörelsehindrade ungdomar. Ett individuellt ellerspecialutformat program ger möjligheter att anpassautbildningen i än högre grad vilket borde medföra enkvalitativt bättre utbildning.För särskoleelever gäller att de efter skolpliktensupphörande har rätt att tas emot i den frivilliga särskolan(gymnasiesärskolan). En av förutsättningarna för att de skafå gå i frivilliga särskolan är att styrelsen för särskolan ihemkommunen bedömt att de inte kan gå i gymnasieskolan(skollagen 6 kap. 7 §).De ungdomar som enligt ovanstående inte har rätt tillfrivilliga särskolan skall av hemkommunen erbjudasgymnasieutbildning på ett individuellt program. Det somgäller särskoleelever i allmänhet bör också gälla inom denRh-anpassade utbildningen, dvs. att de skall kunna erbjudasett individuellt program. Detta bör ges regeringen till erhåller medel frånUtbildningsdepartementet, anslagspost C 2, Bidrag till vissahandikappåtgärder inom folkbildningen. Dessa medelanvänds bland annat till produktion av talböcker och böckermed punktskrift. Denna verksamhet är mycket viktig ochmåste bibehållas. Det är dock angeläget att även andragrupper av handikappade, t.ex. de med utvecklingsstörningoch afasi, ges möjlighet att deltaga i utvecklande studier.Verksamhet för dessa funktionshindrade kräver storaextrainsatser i förhållande till övrigfolkbildningsverksamhet. Studiemetodiken måste heltanpassas till de olika handikappgruppernas behov ochförutsättningar. Grupperna är oftast inte homogena utankräver dessutom anpassningar inom gruppen.Ämnesområdena är smala och riktar sig till en begränsad,men nog så viktig grupp. Produktionen sker därför i småupplagor, något som leder till höga kostnader. Materialetmåste vara lättläst och kräver en speciell teknik vad gällerbåde text och layout. Innehållet måste förtydligas ochillustreras och text behöver kompletteras med bilder.Uppläggningen av detta studiematerial kräver också en välgenomarbetad pedagogik och metodik.Utvecklingsstörda och afatiker har precis som andra behovav studier för sin personliga utveckling. Vi anser att de måsteges samma möjligheter till ändamålsenligt studiematerialsom fysiskt handikappade har.Ingen myndighet har något föreskrivet samlat ansvar föranpassning av studiematerial för vuxna. Det finns emellertidspridda öar av ansvar hos olika myndigheter har föreslagit att hela frågan omproduktionen av läromedel/studiematerial för olika gruppermed funktionshinder bör utredas. Vi delar denna uppfattning.Regeringen bör därför tillsätta den begärda utredningen.Problem inom studiestödssystemetStudiestödssystemet rymmer många problem för personermed funktionshinder:ansökningsförfarandet varierar förolika stödformer och ställer stora krav på den enskildemånga som har ett funktionshinder är inte etablerade påarbetsmarknaden, de är sällan medlemmar i a-kassa (vilketmedför lägre bidragsbelopp)kunskapen om handikappadesvillkor varierar i myndighetsorganisationerna. Olikahandläggare gör olika bedömningar, vilket leder till attdeltagare med lika förutsättningar studerar på olikaekonomiska villkorhandikappgruppernas ekonomiskasituation är generellt sett svagare än andra gruppers. Manklarar ofta inte att ta lån för att kunna genomföra studierkravet att rehabiliteringen ska vara arbetslivsinriktad ärbegränsande. Många behöver lång social träning för att klaraatt gå tillbaka till eller gå ut i arbetslivet1-årsgränsenriskerar att slå ut t.ex. dem som har hjärnskador. För democh många andra med stora funktionshinder tar den socialarehabiliteringen extra lång tidstudiestödssystemet är en delav hela ''finansieringsmönstret'' och måste ses tillsammansmed övriga möjligheter att täcka kostnaderna i samband medhandikappades studierstudiestödssystemet är hopkopplatmed bedömningar på rehabiliteringsområdet.Folkbildningen ses inte alltid som en del irehabiliteringskedjan. Utbildningens roll i rehabiliteringenbehöver lyftas fram och förtydligas.En erfarenhet är också att systemet sätter inhumanagränser: ''det är svårt att få igång rehabiliteringssystemet fördem som redan har sjukbidrag'', ''arbetsförmedlingen är intealltid villig att arbeta för den som har förtidspension ellersjukbidrag'', ''på många håll är man mycket snabb i attplanera in en yrkesutbildning för deltagare som skolanbedömer behöver längre folkhögskolekurs''. ''En elev fickbeskedet att hon inte var någon att satsa på.'' ''möterman ett kortsiktigt lönsamhetstänkande. ''Dagens system kräver någon form av samordning. Ipraktiken sker den ofta vid folkhögskolorna. Arbetet byggerpå att skolan är beredd att bygga upp kompetensen påområdet och sätta av resurser. Det går inte att förutsätta attalla skolor ska göra detta.Vid flera folkhögskolor har man inrättat administrativatjänster för att klara att hantera finansiering, statsbidrag,studiestöd och andra sätt att täcka kostnaderna för deenskilda deltagarna med funktionshinder.Det behövs därför ett samlat studiestöd förfunktionshindrade. Detta bör ges regeringen till känna.Högre utbildning för funktionshindradeYtterst få personer med funktionshinder studerar vidarevid universitet och högskolor. Detta tyder på det faktum attstudier vid universitet och högskolor medför sådana problemsom är relaterade till funktionshindret att enskilda personeroftast tvekar att påbörja studier.Det är därför angeläget att det tillskapas en central instanssom bevakar, följer upp, utvärderar, ger råd och stöd ochdriver handikappfrågor utifrån den enskildes perspektiv ochbehov. En sådan instans måste bygga sitt arbete på gängsehandikappsyn. Det övergripande målet för den svenskahandikappolitiken är att uppnå full delaktighet ochjämlikhet. Ansvaret för att detta mål kan infrias åvilar helasamhället, men ytterst staten, kommunerna och ansvarar genom vårdartjänst för det praktiska och detpersonliga stöd en rörelsehindrad student behöver för attkunna genomföra universitets- och högskolestudier.Vårdartjänsten ska utgå från den studerandes behov och geden enskilde sådant innehåll och sådan kvalitet som ärnödvändig för att kunna genomföra studier på akademisknivå. För övriga stödinsatser som krävs för attrörelsehindrade och studenter med andra funktionshinderskall kunna studera administrerar varje universitet avden totala budgeten för handikappåtgärder. Förutom dessamedel fördelar 8,9 miljoner tillhandikappåtgärder till universitet, när de egna medlen ej ärtillräckliga.NV ansvarar vid folkhögskolor för vårdartjänst, personligpraktisk hjälp åt rörelsehindrade i samband med studier ochboende på liknande sätt som vid universitet och högskolor.NV ansvarar också för stödåtgärder till deltagare med olikafunktionshinder genom ett tilläggsbidrag till folkbildningensallmänna statsbidrag. En viktig princip är att man förstanvänder det allmänna statsbidraget. Tilläggsbidragen kaninte utgå för avskrivningar, driftkostnader osv. utan bidragenär helt kopplade till folkhögskolor med deltagare som underansökningsåret deltar i utbildningen. NV disponerar fördessa ändamål statsbidrag dels från ,dels från . Tilläggsbidraget påfolkhögskolan möjliggör för NV att se till helheten, att föjaupp, utvärdera och utveckla studiesituationen för personermed olika funktionshinder.Stödåtgärder inom universitets- och högskoleområdetskulle med fördel kunna organiseras efter likartade principerinom ramen för en central myndighet med ett fastlagt ansvarför handikappåtgärder. Det skulle innebära att varjeuniversitet och högskola har ett ansvar för attstudiesituationen skall fungera för alla studenter inkl. demmed funktionshinder. Därutöver skulle en central myndighetpå motsvarande sätt ges ett övergripande ansvar förhandikappfrågorna och fördela statsbidrag till särskiltkostnadskrävande insatser.ArbeteBland alla behov som behöver åtgärdas förfunktionshindrade är bristen på arbete ochsysselsättningsmöjligheter det största.Handikapputredningen diskuterade utförligt vilka åtgärdersom krävs för att stärka dessa möjligheter förfunktionshindrade. Man valde enigt att bygga vidare på detsvenska systemet med lönebidrag till arbetsgivare somanställer funktionshindrade och, för dem som ej kan få arbetepå detta sätt, . Utredningen menade att det krävs ensuccessiv utbyggnad av båda formerna. anslöt sig till detta synsätt.Alla människor ska ha rätt till ett arbete. Det är enmänsklig tragedi att vilja arbeta, men inte kunna finna, fåeller behålla en anställning. Att öppna vägar till arbetslivetför människor med funktionshinder är väsentligt för att nåmålen om full delaktighet och jämlikhet.Med dagens unikt svåra arbetsmarknad, där nästan varfemte i arbetsför ålder står utan ett reguljärt arbete är det avsärskilt stor betydelse att förslag omen ny lagstiftning om arbetslivets tillgänglighet förfunktionshindrade fullföljs. Detta bör ges regeringen tillkänna.Regeringens förslag i budgetpropositionen att minskaanslaget till med 300 milj. kr är ett kontraproduktivtförslag. De arbetstillfällen som erbjuds inom ramen förSamhall AB:s verksamhet är av stor vikt. ärdet så att inte kan erbjuda alla dem som önskar ettarbete. Bland annat har visat på att ca13.000 personer med psykiska funktionshinder är i behov avarbete. Personer med psykiska funktionshinder är en av detre prioriterade grupper som enligt mål skaerbjudas arbete inom Samhall.Behovet av arbetstillfällen är större än vad som ryms inomSamhalls nuvarande ram för merkostnadsersättning. Med detav regeringen framlagda förslaget om en minskning avanslaget till blir kön av arbetssökande hos Samhallytterligare förlängd. Alternativet blir fortsatt pension ellersocialbidrag. Förutom att detta innebär ensamhällsekonomisk förlust är det också en mänsklig förlustatt människor som vill och kan arbeta inte får göra detta. Denföreslagna besparingen bör därför inte genomföras. Icenterns arbetsmarknadspolitiska motion anvisas enalternativ finansiering.LönebidragRegeringens förslag att sänka den högsta nivån för deflexibla lönebidragen från kommer att verka påsamma sätt som minskningen av anslaget till Samhall.Alternativkostnaden för samhället blir större i form avarbetslöshetsersättning, förtidspension och socialbidrag.Någon egentlig besparing uppnås inte med förslaget.Regeringens förslag bör därför avslås.BilstödBilstödet är ett bra instrument för att ge personer medfunktionshinder möjlighet till delaktighet i arbetslivet och enbättre livskvalité.De förslag till reformering av bilstödet som lagts fram ibetänkandet ''Rätten till ratten'' (SOU 1994:55) bör därförgenomföras möjligt.Förslag som underlättar försäkringskassornashandläggning av bilstödsärenden bör behandlas ochföreläggas med förtur.Det gäller bl.a. att samma varaktighetsbegepp tillämpas förbilstödet som LSS-lagen. Likaså bör man komma bort frånden diagnosgrundade bedömningen och i stället tillämpa enhelhetssyn vid bedömningen av vad som är ''väsentligaförflyttningssvårigheter''.Det bör också, som utredaren föreslår, ställas krav på demsom anpassar bilar. bör få i uppdrag att utformaen kravspecifikation för verkstäder som får anpassa fordonför funktionshindrade. Swedac, styrelsen för tekniskackreditering, bör få godkänna företag som får rätt att görabilanpassningar. Vad som här framförts när det gäller ettreformerat bilstöd bör ges regeringen till känna.Radio och TVRegeringen har påbörjat arbetet med nya avtal med publicservice-företagen. Mycket talar också för att ett nytt avtalkommer att träffas även med . I dessa sammanhang ärdet viktigt att funktionshindrades tillgång tillprogramutbudet i radio och television beaktas.I slutbetänkandet av handikapputredning ''Ettsamhälle för alla'' (SOU 1992:52) anförs bl.a. beträffandepublic service-företagens verksamhet: ''Genom den tekniskautvecklingen och övergången till digitala sändningar blir detmöjligt att sända handikappanpassade program ellerradiotidningar utan att inkräkta på andra sändningar.Handikapputrednigen föreslår därför att det genom avtalmellan programföretagen och staten reserverassändningsutrymme för denna typ av sändningar. ''Beträffande krav på andra marksända kanaler föreslårhandikapputredningen ''att man i framtida koncessionsavtalmellan staten och fristående TV-företag i sändningstimmaranger respektive företags åtagande. Enligt utredningensmening bör samma krav på anpassning av utbudet ställassom på de avgiftsfinansierade företagen. ''Enligt uppgift har man i bedrivit ett EU-projektmed syftet att göra televisionen tillgänglig för synskadade.Såväl metoder som teknik har tagits fram. Verksamheten harvarit mycket uppskattad och rönt stort intresse även i andraländer.Mot denna bakgrund är det nödvändigt att regeringen ikommande avtal med såväl public service-företagen somandra marksända kanaler beaktar vad som framförts avHandikapputredningen, samt att ABåläggs uppgiften att göra sitt utbud tillgängligt även försynskadade.Kunskaper om funktionshinderMånga med mindre ''synliga'' funktionshinder ellersjukdomar drabbas inte sällan av misstro och fördomar i sinakontakter med myndigheter eller samhällets olikaserviceorgan. Det beror oftast på att personalen saknar meraingående kunskaper om olika handikapp ochfunktionshinder. I vissa situationer leder de bristandekunskaperna till felaktiga beslut för den enskilde. Personalinom vård, socialtjänst, arbetsförmedling ochförsäkringskassa är grupper med täta kontakter medhandikappade. Det är viktigt att dessa personalgrupperfortlöpande får vidareutbildning om olika funktionshinder.Staten bör inom sina verksamhetsområden prioritera sådanpersonalutbildning. Detta bör ges regeringen tillkänna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett allmänt förbud i grundlag motdiskriminering av funktionshindrade,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en genomförandeplan avHandikapputredningens förslag,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillägg i plan- ochbygglagen,24. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om funktionshindrades deltagande isamhälls- planeringen,25. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om särskoleelevers rätt tillundervisning på ,36. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunernas skolplaner ochSkolverkets tillsynsverksamhet,37. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillsyns- ochkonsulentverksamheten vid förhandikappfrågor i skolan,38. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utredning omproduktionen av läromedel för funktionshindrade,39. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om funktionshindrades möjlighetertill studier och studiefinansiering,410. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förslagtill ny lagstiftning om arbetslivets tillgänglighet förfunktionshindrade,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om besparingar inom SamhallAB,512. att beslutar avslå regeringens förslag omsänkta lönebidrag för handikappade,513. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om genomförandet avBilstödsutredningens förslag ''Rätten till ratten'',14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att funktionshindrades tillgång tillprogramutbudet i radio och television skall beaktas i publicservice-kanalernas sändningar,615.