mot · GI02Ju23 · 1995-05-08 00:00:00 — med anledning av skriv. 1994/95:217 Samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten har så sent som i motion tillbudgetpropositionen krävt att anslagen tillkronofogdemyndigheter och skattemyndigheter skall varaoförändrade. Vi har sett detta som en nödvändigförutsättning för att möta den ökande ekonomiskabrottsligheten och undandragandet av skattemedel somkostar staten stora summor . En stor riksdagsmajoritethar instämt i vår bedömning när det gäller omfattningen avden ekonomiska brottsligheten. Men när det gäller konkretaåtgärder mot densamma så har man från majoritetens sidahänvisat till den regeringsskrivelse som lagts påriksdagens bord.Vänsterpartiet instämmer i de bedömningar som görsangående den ekonomiska brottsligheten och vilkakonsekvenser denna medför. Det är också bra att man iskrivelsen poängterar bankernas roll i samband medbankkrisen. Tyvärr glömmer man att påpeka vadavregleringen av kreditmarknaden innebar i dettasammanhang. En förutsättning för den vårdslöshet somförekom inom kreditgivningsområdet var juavregleringen av kreditmarknaden. Utan en avreglering hadelånekarusellen inte varit möjlig. Inför framtidaömarknadsanpassningarö bör detta poängteras.I skrivelsen påpekas vissa problem när det gäller att detvid sidan av en brottmålsprocess kan pågå en skatteprocessi skattedomstol för att pröva skattefrågor. Dessa problemborde emellertid kunna lösas genom inrättandet av speciellaskattedomstolar som prövar både skattefrågan ochbrottmålsfrågan. Det skulle också lösa kompetensproblemetpå ett billigare sätt. I övrigt instämmer vi i målsättningen attförbättra samarbetet mellan de inblandade myndigheterna.Regeringen menar att resursbristen inte är huvudproblemetvid bekämpning av ekonomisk brottslighet -- det är attresurserna inte används på effektivast möjliga sätt. Dettaskulle enligt regeringen delvis hänga samman medkompetensbrist samt svagheter i fråga om långsiktighet ochsamordning när det gäller myndigheternas verksamhet.Vidare skriver regeringen att erfarenheterna visar påsvårigheterna att få genomförda förbättringar inomekobrottsbekämpningens område att bli bestående ikonkurrens med andra prioriterade verksamheter vidmyndigheterna. Detta är i sanning ett underligt resonemang.En riksdagsmajoritet har faktiskt skurit ner på A 1- och A2-anslagen, som ju är de enda anslagen som kan skapa enlångsiktig strategi inom denna myndighet. Samma metod haranvänts inom kronofogdemyndigheterna. De 200 miljonerkronor som tillförts skattemyndigheten för utbyggnad avskattekontrollen har på grund av den tillfälliga karaktärengivit just de negativa effekter som man pekar på i skrivelsen.Vi har svårt att se hur dessa myndigheter skall kunnaskärpa kampen mot den ekonomiska brottsligheten utan attde tillförs ytterligare resurser. vill isammanhanget hänvisa till de utredningar som visar att varjekrona som går till dessa myndigheter ger flera kronortillbaka. Men detta förhållande gäller naturligtvis inte hurlänge som helst. Här råder rimligen avtagande avkastning.Men vi menar att vi har långt kvar innan tillskott påmarginalen inte ger ett positivt nettoresultat.Vänsterpartiet menar att skattemyndigheterna hittillsutsatts för alldeles för många organisationsförändringar, dvs.förändringar som inte effektiviserat verksamheterna. Tron genom nya förändringar skall kunna effektiviseraverksamheterna är just inget annat än frommaförhoppningar. Det finns inte något som tyder på attgenomförda organisationsförändringar effektiviseratverksamheten inom skattemyndigheten. Snarare visarstudier inom momskontrollen att det varit tvärtom. Här visasdet snarare att resursbristen är en av de avgörande faktorernabakom den negativa utvecklingen.Det bristande förtroende som regeringen visarskattemyndigheterna vad avser deras effektivitet äruppseendeväckande. Regeringen menar att det finns godaförutsättningar att öka skattekontrollen generellt sett.Därutöver skall kampen mot den ekonomiska brottslighetenskärpas. Detta med minskade anslag. har man träffatpå ett större misstroende mot en myndighets verksamhet.Regeringens förhoppningar om att näringslivet skall ta ettstörre ansvar för förebyggande av ekonomisk brottslighet ärvällovliga, men de skandaler som kommit undersenare tid visar att man inte kan ha alltför storaförhoppningar om att detta skall ge några större effekter vadavser skatteundandragande och ekonomisk brottslighet.Med tanke på argumentationen i utskotten i samband medanslagen till skattemyndigheter ochkronofogdemyndigheter, då man hänvisade till innehållet ien kommande skrivelse från regeringen om den ekonomiskabrottsligheten, känns skrivelsen som en västgötaklimax. Visaknar en konkret strategi mot den ekonomiskabrottsligheten. Skrivelsen innehåller i stort sett bara redantidigare gjorda bedömningar och konstateranden vad avserden ekonomiska brottsligheten. Revisorernas rapport har ialltför liten utsträckning legat till grund för skrivelsen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär konkreta förslag förbekämpning av den ekonomiska brottsligheten.