mot · GI02So486 · 1995-01-25 00:00:00 — Amalgam och andra tandfyllningsmaterial Amalgamet skadar både människor och miljö!Amalgam som tandfyllningsmaterial håller nu på attavvecklas. beslutade att amalgam börvara avvecklat senast intill 1997. Avvecklingen beräknadeskunna ske på frivillig väg. P g a amalgamfrågans segslitnakaraktär hade det varit rimligare med en tvingandelagstiftning på området. Beslut om förbud bör tas med detsnaraste med verkställighet så snart det bara är praktisktmöjligt. Motståndet mot avveckling är in i det sista mycketstort från ansvariga myndigheter inom tandvårdsområdet(NIOM, Socialstyrelse, ). gav upp sitt motstånd mycket sent.Kritiken mot hantering av amalgamfråganhar växt och i synnerhet efter den senast()) presenterade expertrapporten, därSocialstyrelsen vidhåller sin kontroversiella inställning attamalgamet inte kan ge några allmäna sjukdomssymtom.Redan vid tillsättandet ifrågasattes sammansättningen av denaktuella expertgruppen från flera håll och blev även föremålför en JK-anmälan. Rapporten har anmälts till JO förgranskning av bristande opartiskhet. Utredarna har valt attgranska endast en begränsad del av det vetenskapligamaterial som föreligger i frågan och innehållet i övrigt irapporten har utsatts för stark kritik. I (nr 1-2 1995) gör ansvarigt medicinalråd uttalanden som leder tillatt man kan ifrågasätta om givna direktiv verkligen följts.Detta förhållande väcker allvarliga farhågor för hurSocialstyrelsen uppfattar sin roll i sammanhanget.40 -- kvicksilver i våra munnarÄven vid ett amalgamstopp kommer vi att tvingas leva medkvicksilvret både som miljö- och hälsoproblem under långtid. Uppskattningsvis finns upp till av dennagiftiga metall i den svenska befolkningens munnar.Naturvårdsverket förordar att amalgamrester skallslutförvaras i bergrum! Men detta är inte så lätt att lösaeftersom kvicksilver från amalgam spritts i vår miljö i merän . Utveckling av effektiv reningsteknik för att hindrautsläpp till luft och vatten är nödvändig. Krematoriernasutsläpp utgör ett särskilt problem, där olika lösningar måstediskuteras. Viktigt i sammanhanget är även attavfallsprolemet hanteras inom landet, varför ett exportförbudför amalgam/amalgamrester och övrigt kvicksilverhaltigtmaterial måste komma till stånd liksom miljöavgifterpå kvicksilver.AmalgamstridenAmalgamdebatten har bitvis fått sin näring i tvärsäkrauttalanden byggda på undermålig forskning. Amalgambitarupphängda i destillerat vatten har utgjort försöksmodell förkvicksilveravgång, och åberopades så sent som för några årsedan, som vetenskap, av vår Socialstyrelse. Längre frånmunhålans miljö kan man knappast komma. Länge försökteockså amalgamet var bådestabilt, i stort sett giftfritt och helt biologiskt inaktivt, vilkasamtliga punkter lätt kunde motbevisas. Risken är uppenbaratt allmänhetens förtroende för vetenskaps- ochmyndighetsföreträdare allvarligt har rubbats genom de olikaturerna i amalgamfrågan. Det finns också flera exempel påhur läkare, tandläkare och forskare, som gripit sig anamalgamfrågan med öppenhet och ödmjukhet har stött påstort motstånd.Forskning av god kvalitet kan sammanfattas sålunda:Kronisk s k lågdosexponering för kvicksilver frånamalgam leder till en upplagring i kroppens olika organ,eftersom utsöndringen är långsam. Kvicksilvret passeraröver till fostret via moderkakan och till barnet viamodersmjölken. Barnet exponeras i relation till antaletamalgamfylningar hos modern. Dentala amalgam uppges avWHO kunna utgöra den största enskilda källan tillkvicksilverexponering för människor i allmänhet, t o mstörre än övriga källor sammantagna (luft, vatten föda. )WHO konstaterar även att det inte går att fastställa någonsäker nedre gräns för exponering när det gällerhälsostörningar av kvicksilver. Ångavgivning, korrosion,mekanisk nötning och bakteriepåverkan utgörmekanismerna för kvicksilveravgivningen. Denna ökar vidtuggning, tandborstning, tandgnissling, intag av varm födaoch dryck, rökning samt vid exponering förelektromagnetiska fält. har visats att tugg-gummituggande leder till betydande kvicksilveravgång, somför vissa individer kan överstiga det yrkeshygieniskagränsvärdet.Genom bakterier i munnen och i mag-tarmkanalen kanomvandling till det mycket giftiga metylkvicksilvret ske.Kvicksilvereffekterna utspelar sig på cell- och molekylnivå,vilket kan leda till påverkan på ämnesomsättning och/ ellerimmunologiska effekter. Kvicksilver kan således ge enmångfald olika symptom. Symptomen kan vara tecken påsåväl förgiftning som allergi. Allergin kan vara lokal i formav munsymptom eller allmän och bidra till den komplexasymptombilden. Forskning om eventuellt samband mellankvicksilver och exempelvis demenstillstånd (Alzheimer)pågår och misstanke finns även beträffandes k autoimmunsjukdomar liksom sjukdomar irörelseorganen.Tandvårdsskadeförbundet, TFTF är ett handikappförbund i stark tillväxt.Medlemsantalet är kring 18 000. Inom förbundet finnsmycken kunskap både i form av beprövad erfarenhet och ettstort vetenskapligt referensmaterial, minst 3 500originalartiklar inom kvicksilver/amalgamområdet.Ett antal oberoende studier har visat att 4 --av den vuxna befolkningen i angerhälsostörningar av amalgam. rapporterade 1993mellan 250 000 och 300 000 individer. Samma undersökningvisade att nästan två miljoner är missnöjda med sitt amalgamoch har bytt material, håller på att eller planerar att byta.SamhällsekonomiOvan nämnda SIFO-undersökning beräknade attsamhällets kostnader fär amalgamanvändning väsentligttorde överstiga 20 miljarder (genomsnittlig sjukdomstid hos dem som uppgav sig varasjuka ) I dessa beräkningar ingick inte kostnaderna påmiljösidan. Betydande hälsoekonomiska och miljömässigavinster kan förväntas vid en avveckling.De känsligaste drabbas förstAlla blir inte sjuka av amalgam liksom inte alla rökaredrabbas av lungcancer. Känsligheten, både när det gällerallergi och giftpåverkan, är individuell och beror både avärftliga faktorer, den enskildes hälsotillstånd och vadpersonen i övrigt utsätts för.God effekt av amalgamsaneringI många fall har avlägsnande av fyllningarna, med särskildförsiktighet, visat på god bättring. Åtskilliga fallrapporterfinns dokumenterade, både i vetenskapliga skrifter och ienskilda utgåvor. Att ta bort amalgamet är bara en del ibehandlingen, eftersom effekter av kvarvarande upplagratkvicksilver inte kan förväntas försvinna . Deamalgamdrabbade kan också ha hög känslighet för andratandvårdsmaterial, varför specialistkunskap krävs.Ytterligare forskning, framför allt klinisk sådan, behövsför att förbättra utredningsdiagnos och behandlingsmetoder.Vidare måste samarbetet mellan tandvård, sjukvård ochtoxikologisk expertis vidareutvecklas. Frågan måstehanteras i ett tvärvetenskapligt perspektiv. Centrala ochregionala kunskapscentra måste inrättas.Utgångspunktenskall vara att förbättra kunskapsläget angående biverkningarav tandvårdsmaterial. Metallbiologiskt centrum i ären viktig resurs i sammanhanget, med sin tvärvetenskapligainriktning och med hela metallområdet och dess påverkan påmänniskor, miljö och hälsa som forskningsfält.Verksamheten vid Metallbiologiskt centrum måstegaranteras fortsatt stöd.Patienter i köIdag råder brist på kunniga och intresserade läkare ochtandläkare inom området. Patienter står i kö till det fåtalspecialistmottagningar som finns. En medicinsk enhet somhar flerårig erfarenhet av kliniskt arbete med dessa patienterär Amalgamenheten vid i uttalade vid sin förbundsstämma1994 att ''de goda erfarenheterna från Amalgamenheten iUppsala måste spridas till övriga landsting. ''Uppsalamodellen är för övrigt en del i det störrevetenskapliga koncept som innefattas i Metallbiologisktcentrum som beskrivits ovan.Samordna tandvårds- och sjukvårdsförsäkringenUnder 1994 presenterades propositionen Förändratersättningssystem inom vuxentandvården. I denna fanns ettförslag som berörde tandvårdspatienters rätt att fåtandvårdsbehandling av medicinska skäl, även innefattandes k avvikande reaktion mot dentala material, enligt sammaregler som gäller för den öppna hälso- och sjukvården.Förslaget har ännu inte tagits upp till beslut i . Viförutsätter att regeringen återkommer i denna viktigafråga. Vi anser att s k omvänd bevisbörda skall tillämpas vidsambandsbedömningar. Nuvarande lagstiftning på områdetär inte tillräcklig och medför att många får högatandvårdskostnader vid materialbyte. Riksförsäkringsverkethar dessutom utfärdat Allmänna råd med sådanaformuleringar att de av försäkringskassorna tycks hauppfattats som Föreskrifter och med ett innehåll somdefinierar lagtextens ''avvikande reaktion av dentalamaterial'' på ett snävare sätt än som avses i förarbetena.Effekten av detta har blivit att allt färre patienter erhållerkostnadsfri tandsanering av medicinska skäl. Dettaförfaringssätt har överklagats till högsta instans och väntarpå avgörande om prövningsrätt. Det är således av ytterstavikt att uppföljning sker så att myndigheter verkställer beslutpå det sätt som var avsett. Ovanstående hantering då detgäller utfärdande av tillämpningsföreskrifter och råd inomRiksförsäkringsverket torde inte vara förenligt medintentionerna i tidigare riksdagsbeslut. Detta förfarande börbli föremål för en särskild granskning.Alternativ till amalgam finns. Kontrollen avtandvårdsmaterial måste skärpas!Fungerande biverkningsregister och fullständigainnehållsdeklarationer är nödvändiga.Det finns tandläkare som med stor framgång arbetar heltamalgamfritt. De nya materialen kräver hantverksskicklighetför ett bra och hållbart resultat. Erfarenheter tyder påatt även andra metaller än kvicksilver kan vålla olikahälsostörningar, varför metallfria tandfyllningsmaterial böreftersträvas. Det är också viktigt att tillse atttandfyllningsmaterial och övriga tandbehandlingsmaterialinte innehåller andra giftiga eller allergiframkallande ämnen.Fördröjningen när det gäller att få till stånd en kontroll avtandvårdsmaterial är förvånande. gavregeringen i uppdrag att utreda hur enkontroll skulle kunna ske. Utredningen föreslog bl a att ettbiverkningsregister skulle upprättas vid Socialstyrelsen.Detta var 1986. t o m vårriksdagen 1994 harSocialutskottet vid upprepade tillfällen manat regeringarnaatt skyndsamt genomföra förslag. Ibudgetpropositionen 1994/95 anges att nufått ansvaret att inrätta ett biverkningsregister för dentalamaterial. Det kan dock ifrågasättas om en instans som såkategoriskt låst sig i amalgamfrågan skall anförtros dettauppdrag. torde här vara ett bättrealternativ också p g a att har upparbetaderutiner för biverkningsregistrering. I och med ikraftträdandetav lagen om Medicintekniska produkter gesockså förutsättningar för att jämställa tandvårdsmaterial medläkemedel. Vi kräver att tandvårdsmaterial omedelbartinordnas under samma bestämmelser som läkemedel.Särskilt angeläget är att få till stånd fullständigainnehållsdeklarationer.SammanfattningDet finns tillräckligt med kunskap -- både vetenskapoch beprövad erfarenhet -- för att fastslå ett samband mellansjukdom och tandvårdsmaterial, i synnerhet amalgam.Ytterligare forskning behövs, men inte för att skaffa flersambandsbevis, utan för att mer i detalj kartläggamekanismerna bakom sjukdomsyttringarna. Därigenom kanbättre metoder både för diagnos och behandling tas fram. Detandvårdsskadade, som i många fall är svårt sjuka, har alltförlänge varit en utsatt patientgrupp, en vandrande kö isjukvårdssystemet. Utan adekvat hjälp får de och derasanhöriga utstå lidande. De samhällsekonomiska kostnadernaär betydande. Patienterna har i många fall fallit utanför vårtsamhälles sociala skyddsnät och därtill tvingats betala högatandvårdskostnader. Allvarliga låsningar tycks föreligga ifrågan särskilt inom ochRiksförsäkringsverket, något som i sig kräver en särskildgranskning t ex av revisorer och attövervägningar görs om överflyttande av ansvar till annaninstans. Ett sätt att föra frågan vidare mot en konstruktivlösning är att tillsätta en parlamentarisk utredning meduppdrag att göra en förutsättningslös granskning med ettbredare angreppssätt än vad visat provpå. Till detta hör en fullständig genomgång av detvetenskapliga läget, liksom bedömning av det som hunnitbli beprövad erfarenhet, från kliniskt verksammavårdföreträdare och från patientföreträdare. Utredningenskulle även kunna ge förslag på vilka ytterligare studier sombehövs i frågan och vilka åtgärder som kan vidtas för attstärka patienternas ställning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning om förbud mot amalgam inom barntandvårdensom bör träda i kraft ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett lagförslag bör presenterasför så att förbud mot övrig amalgamanvändningkan träda i kraft ,3. att hos regeringen begär en parlamentariskutredning med huvuduppgift att granska amalgamfråganshälsorisker med ett brett angreppssätt i enlighet med vad somanförts i motionen,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att revisorer börgranska hur och Socialstyrelsenverkställt beslut,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att överväga att flytta övertillsynsansvaret för hälsoaspekter och vårdfrågor angåendetandvårdsmaterial från till annan instans,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att produktkontroll,biverkningsregistrering och läkemedelsstatus för allttandvårdsmaterial kommer till stånd och attLäkemedelsverket får uppdraget att hantera dessa frågor,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att stöd bör ges tillkunskapscentrum på central och regional nivå, därtoxikologer, tandläkare och läkare samarbetar för att ta framförbättrade diagnos- och behandlingsmetoder, och attverksamheten vid Metallbiologiskt centrum i måstegaranteras även framgent,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att patienter, som avspecialistläkare ordineras utbyte av tandvårdsmaterial avmedicinska skäl, skall betala endast den egenavgift somtillämpas inom övriga sjukvården,29. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att patientförsäkringen utvidgastill att omfatta även biverkningar av tandvårdsmaterial,310. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utbildning av tandläkare skallgenomföras angående kvicksilver i arbetsmiljön,biverkningsfri saneringsteknik och hantering av modernatandfyllningsmaterial,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att problemen på miljösidan skallkontrolleras noga, genom amalgamavskiljare, rening avkrematorierök m.m. i enlighet med ochKemikalieinspektionens riktlinjer, och att miljöavgift ochexportförbud för amalgam och annat kvicksilverhaltigtmaterial skall införas.