mot · GI02U209 · 1995-01-25 00:00:00 — Journalistutbildning är ett av flera exempel.Möjligheterna att ge bistånd till uppbyggnad av politiskapartier har länge varit begränsade i till skillnad frånexempelvis . (fp) harnyligen utrett möjligheterna att införa en liknande modelläven i . Det är glädjande att regeringen nu ansluter sigtill hans förslag.Vi bör i större utsträckning välja alternativakanaler för biståndet som inte har anknytning till u-ländernasregeringar. Det kan bl.a. handla om internationella NGO:s(dvs. icke-statliga organisationer) och direktstöd tillorganisationer som är verksamma i mottagarlandet, närlämpliga sådana kan identifieras. Värdet av mångfald ochalternativa kanaler är också ett viktigt skäl till att det biståndsom förmedlas genom enskilda organisationer i --som ofta har likartade samarbetspartners i mottagarlandet --bör ligga på en hög nivå. Vi föreslår i det följande ökadeanslag i förhållande till regeringens förslag.Ett intressantsätt att pröva alternativa kanaler har föreslagits avAfrikaexperten . Hans tanke är att bistånd skallges via speciella oberoende fonder som sätts upp somallmänna stiftelser i mottagarländerna. Pengarna i fondernaskulle finnas tillgängliga för både statliga och enskildasökande i konkurrens. Förslaget som bör prövas närmareskulle bidra till ökad pluralism i mottagarländerna och harockså den fördelen att de kan bidra till framväxten av enallmän sfär som inte styrs av snäva privata och personligaintressen.Regeringen bör i en särskild rapport -- eller påannat lämpligt sätt -- för redovisa lägetbeträffande demokrati och mänskliga rättigheter i våramottagarländer. Med tanke på demokratimålets betydelse ärdet rimligt att denna information regelbundet och på ettlättillgängligt sätt ställs till förfogande ochdärmed också kan bli föremål för diskussion.Vi har ovan betonat betydelsen av att fria medier utvecklas.Ett intressant initiativ som berör detta område är WorldviewSverige som i sin tur baserar sin verksamhet på , grundat . Dess syfte är attgenom en god kommunikation mellan olika regioner ivärlden förbättra livsvillkoren för invånare. WIFsom har konsultativ status hos ECOSOC och UNESCOarbetar bl.a. mycket med utbildning via radio. Vi villunderstryka vikten av att denna typ av verksamhet -- oavsettorganisatiorisk tillhörighet -- kan utvecklas och få stöd.E. Samspelet mellan bistånds- och flyktingpolitikenBistånds- och flyktingpolitiken bör vara närasammankopplade främst i tre avseenden. För att förebyggaflyktbehov är en ökad satsning på demokratifrämjande mestangelägen. I akuta massflyktsituationer krävs omfattandehjälpinsatser i närområdet. Även vid repatriering ochåteruppbyggnad är bistånd av stor betydelse.Vi bör satsa mycket på olika former av humanitärt biståndsåsom katastrofhjälp och insatser för flyktingar ikonflikthärdarnas närhet -- även i ett läge när resurserna förbiståndet totalt sett har krympt. måste även ifortsättningen vara berett att göra mycket omfattandehumanitära insatser, antingen tragedierna inträffar i Bosnieneller på horn.I såväl svensk som internationell debatt har de senaste årenfrågan om ett samband mellan å ena sidan flykting- ochmigrationsfrågor och å andra sidan biståndspolitik kommit ifokus. Sambandet torde vara klart i den meningen att ettlands ekonomiska och sociala utveckling och kanske framförallt utvecklingsnivå har betydelse för såväl flykting- sommigrationsströmmar.Men det är ändå viktigt att skilja på flyktingar ochmigranter. En flykting söker skydd undan förföljelse ellerhot. Migrant är den som söker en bättre, tryggare eller rikareframtid i ett annat land.Biståndspolitiska insatser som främjar ekonomisk ochsocial utveckling kan långsiktigt minska migrationstrycket.Det gäller både förmågan att försörja sig och ländernasmöjligheter att få kontroll på sin befolkningsutveckling.Behovet av sådana insatser är mycket stort men verkar främstpå något . På kortare sikt kan en genomsnittligstandardförbättring i ett u-land enligt olika studier tvärtomstimulera till migration.Demokratibistånd torde kunna medverka till attflyktsituationer för människor i tredje världen förhindras.Den satsning på bistånd som främjar demokrati och respektför mänskliga rättigheter och för minoriteters rättigheter somförordas i denna motion är alltså motiverad även i ettflyktingpolitiskt perspektiv.När flyktsituationer äger rum i större omfattning ärbehovet av biståndsinsatser mer uppenbart. I de flesta fall itredje världen tar flyktingar sin tillflykt till grannländer.Sådana massflyktsituationer ställer oerhört stora anspråk påmottagarländerna, som ofta också tillhör gruppen av fattigareu-länder. Detta kan dessutom ha en direkt destabiliserandeinverkan på dessa länder.Under senare år har en rad långvariga massflyktsituationerkunnat upplösas genom att människor kunnat återvända tillsina hemländer. Såväl det fysiska repatrieringsarbetet som deenorma insatser för återuppbyggnad som erfordras för attflyktingarna skall ha något att återvända till kräver storabiståndsinsatser.Vid massflykt och repatriering kämpar UNHCR och andrainternationella hjälporgan ständigt med otillräckliga ochframför allt sena resurser. Störst nytta kan ofta göras genomsnabba och flexibla insatser. Vi föreslår senare i motionen enviss höjning av UNHCR:s anslag i förhållande tillregeringens förslag.F. EU och u-ländernaF 1. InledningSedan årsskiftet är medlem av EU. Folkpartietliberalerna har länge verkat för ett svenskt EU-inträde. Ett avde främsta skälen för liberalerna var att geSverige rösträtt och inflytande över de beslut som fattas inomEU och som i stor utsträckning både politiskt ochekonomiskt berör landet. I en allt mer internationaliseradvärld krävs ökat internationellt samarbete för attåstadkomma önskade resultat: det gäller miljöfrågor,säkerhetspolitik och inte minst det globalautvecklingsarbetet.Folkpartiet liberalerna ser EU som ett steg på vägen moten större gränslös gemenskap. Det ökade politiskasamarbetet och den ekonomiska integrationen mellanländerna får inte betraktas enbart som faktiskanödvändigheter. I det internationella samarbetet skapas nyamöjligheter att byta tankar, kunskap och erfarenheter medandra folk. På så sätt främjas också en djupare förståelsemellan länder, vilket lägger grunden för ömsesidigtförtroende och solidaritet med varandra.Sverige för av tradition en frihandelsvänlig linje och harvarit en av världens främsta biståndsgivare. EU-medlemskapet ligger helt i linje med denna traditionellt u-landsvänliga hållning. EU-samarbetet erbjuder storamöjligheter att tillsammans med övriga medlemsländeråstadkomma konkreta resultat också när det gäller globaltutvecklingsarbete.Som medlem i EU ingår i EU:s tullunion och gesdärmed inflytande över den gemensamma handelspolitiken.Sverige får möjlighet att vara med i utformningen av detgemensamma utvecklingsbiståndet och deltar isamordningen av katastrofbistånd och stödet till de nyademokratierna i Öst- och . Medlemskapetinnebär också att deltar i den gemensammajordbrukspolitiken och därmed får möjlighet att verka för enavreglering av denna starkt subventionerade och regleradesektor.Värt att notera i detta sammanhang är SIDA:s och Rödakorsets remissyttranden med anledning av regeringensproposition /95:19 angående svenskt EU-medlemskap.SIDA framhåller i sitt remissyttrande betydelsen av sambandmellan handel, utveckling, ekonomisk union och bistånd idet europeiska samarbetet. EU-kommissionenssamordnande roll framhålls som positiv. Röda korset menaratt den traditionella svenska inställningen i biståndsfrågor ärväl känd inom EU och att borde kunna spela en aktivoch pådrivande roll i det gemensamma biståndsarbetet.Sverige bör inom EU självfallet verka för attmedlemsländerna i sina nationella budgetar fullföljer FN:srekommendation om att av BNI skallavsättas till bistånd.F 2. HandelspolitikenEU är världens största handelspartner och står för 20procent av den totala världshandeln. Genom frihandelsavtalmed och flera öst- och centraleuropeiska länder,Lomé-avtal med ett 70-tal länder i ochStillahavsområdet samt ytterligare handelsavtal med länderi och har EU handelsrelationer mednärmare 120 länder.Problemet är att varken EU-länderna eller övriga i-länder har tillräckligt generösa handelsvillkor. Trots att dens.k. Uruguay-rundan inom ramen för GATT-förhandlingarnakunde slutföras finns mängder av handelshinderkvar. Tullar, kvoter, och jordbruksregleringar motverkar ekonomiska utveckling. GATT-överenskommelsen innebär bl.a. att de importkvoter somhittills begränsat handeln med teko-produkter skall avskaffasunder en tio-årsperiod. avskaffade redan 1991samtliga handelsrestriktioner för teko-varor och Folkpartietliberalerna anser att bör arbeta för att EU:shandelsrestriktioner mot teko-produkter avskaffas tidigareän vad föreskriver. För flertalet fattiga länderskulle en internationell handelsliberalisering fungera som enhävstång i kampen mot fattigdom och ekonomisk stagnation.Därför anser liberalerna att det är en högtprioriterad uppgift att inom EU verka för ökad frihandel såatt produkter inte utestängs eller diskrimineraspå den europeiska marknaden.F 3. BiståndetEU:s bistånd fördelar sig på ett stort antal mottagarländer.I likhet med det svenska biståndet ligger tyngdpunkten påAfrika söder om . Listan över EU:s 25 störstamottagarländer upptar elva länder som är huvudmottagare avsvenskt bistånd. Sedan trädde i kraft finnsökade förutsättningar för biståndssamarbetemedlemsländerna emellan. liberalerna anser atthuvuddelen av biståndet även i fortsättningen bör omfattasav närhetsprincipen och den övervägande delen av biståndetfrån EU-länderna bör beslutas och administreras på nationellnivå. Men det gemensamma biståndet kan fungera som ettmycket viktigt komplement bl.a. när samordningsvinster kanuppnås.Gemenskapens biståndspolitik skall bidra till att utvecklademokratin och rättsstaten, samt främja de mänskliga fri-och rättigheterna. Biståndet skall medverka till en harmoniskoch successiv integration av utvecklingsländerna ivärldsekonomin, samt bekämpa fattigdom. Dessa målstämmer väl överens med de övergripande målen för svenskbiståndspolitik som lagts fast av . Folkpartietliberalerna anser dock att dessa mål bör kompletteras medett miljömål.EU:s gemensamma bistånd utgör bara en mindre del, 15procent av medlemsländernas samlade biståndsinsatser.Huvuddelen, , av EU:s utvecklingssamarbete skerinom ramen för , ett omfattande avtalmellan EU:s medlemsländer och ett 70-tal länder i ,() och (ACP-länderna). Det omfattar bistånd, förmånliga handelsvillkorsamt krediter. Avtalet undertecknades för första gången1975, och det har förnyats och ändrats ett antal gånger. 1989undertecknades LoméIV, som gäller 1990--95. Då förnyasbör verka för att fler fattiga omfattas avavtalen och att dessa ges mer generösa handelsmöjligheter.Det är också angeläget att kommande konventionerratificeras av medlemsländerna långt snabbare än hittills.Vidare finns även medel avsatta för katastrof- ochflyktinghjälp samt numera särskilt stöd till länder somgenomför strukturanpassningsprogram. Finansieringen avbiståndet inom sker genom så kalladeeuropeiska utvecklingsfonder (EDF), som upprättas för varjefemårig utfästelse. Finansieringen sker inte genom EU:sordinarie budget, utan med särskilda bidrag från EU:smedlemsländer enligt en särskilt överenskommenfördelningsnyckel. Inriktningen och omfattningen avbiståndet fastställs i förhandlingarna mellan EU ochmottagarländerna.För det landprogrammerade biståndet bestämmermottagarlandet i hög grad självt inriktningen. När har fastställt ramarna kommer man överensmed varje mottagarland om ett femårigt ''nationelltindikativt program''. Inriktningen av detlandprogrammerade biståndet har förskjutits. Ibörjan var det koncentrerat på infrastruktur medan det idagi huvudsak går till jordbruks- och landsbygdsutveckling.Den relativt stora delen livsmedelsbistånd är ett resultat avden gemensamma jordbrukspolitiken som skapat enormaöverskott. Regeringen konstaterar i budgetpropositionen attandelen livsmedelsbistånd är mycket hög. Det sägs däremotinte klart ut att den är för hög.Det är angeläget att det ställningstagandet görs.Målet måste vara att andelen livsmedelsbistånd minskar,eftersom det slår ut många u-landsbönders produktion avbl.a. spannmål för hemmamarknaden. liberalernakommer inom EU att verka för att andelen livsmedelsbiståndminskas under de kommande åren.Över hälften av EU:s budget används till jordbruksstöd,som jordbrukssektorn är väl skyddad frånkonkurrens från utländska importörer. Detta får en mycketsnedvridande effekt i världsekonomin. Inom de närmasteåren är det mycket angeläget att den fortsatta reformeringenav den gemensamma jordbrukspolitiken påskyndas.Sammanfattningsvis menar liberalerna att EU-samarbetet är ett viktigt instrument när det gäller att verkaför internationell solidaritet, både när det gäller bistånds- ochhandelspolitiken.G. MiljöI slutet av beslutades om ytterligare enövergripande målformulering för biståndet, det s.k.miljömålet. Bakgrunden var den ökande insikt som vunnitsom betydelsen av ett integrerat synsätt vad gäller miljö ochutveckling.FN-konferensen i hade just temat ''Miljö ochutveckling''. Vid konferensen antogs ett bretthandlingsprogram, , vars syfte är att gevägledning för en utveckling som är hållbar i både i- och . Med ''hållbar utveckling'' avses att såväl sociala sommiljömässiga hänsyn uppfyllts. Utgångspunkten är attöverlämna ett arv till kommande generationer i form av ettsamlat kapital -- inkluderande naturresurser -- som ger minstlika goda livsförutsättningar som dagsläget.I Rio-dokumentet slås fast att miljön och naturresursernahotas både av den utbredda fattigdomen i många u-ländersamt den typ av tillväxtekonomier som utvecklats iindustriländerna och som blivit stilbildande för flertalet . Kombinationen av fattigdom och snabb folkökning imånga u-landsregioner gör att trycket på skogar, mark- ochkustområden ökar. Parallellt innebär den snabbt ökandeenergi- och materialomsättningen i industriländerna -- ochdelar av -- allt allvarligare störningar i miljön. Deförhärskande produktions- och konsumtionsmönstren gerupphov till stora och ökande mängder avfallsprodukter somvållar problem av typ klimatpåverkan, uttunningen avozonlagret, försurningen, förstöringen av kustnära vattenm.m.För att närmare analysera biståndets förutsättningar attbidra till ''hållbar utveckling'' tillsatte regeringen i maj 1994en särskild arbetsgrupp. I direktiven konstateras att biståndetvisserligen utgör en liten del av investeringarna i de fattigaländerna. Rätt använt bör dock biståndet kunna spela enviktig roll i miljöanpassningen av samhällen.Arbetsgruppen avlämnade sin rapport ''Hållbart bistånd'' inovember 1994. Regeringen meddelar i budgetpropositionenatt den avser återkomma till med en redovisningav sina ställningstaganden i anledning av rapporten.Redan nu finns det emellertid skäl att ta fasta på vissa avarbetsgruppens rekommendationer.Biståndsorganisationerna befinner sig i ett skede avomorganisation. En ny samlad myndighetsorganisationavses inrättas från l juli. Det framstår av stor vikt att den nyamyndigheten från starten får preciserade direktiv vad gällerarbetet med ''hållbar utveckling''.En avgörande svårighet i arbetet för hållbar utveckling ärbristen på en operationell definition av begreppet.Industriländerna uppvisar stora brister såväl iförhållningssätt som vad gäller ekonomins spelregler.Aktiviteter som är starkt nedsmutsande -- typ transporter --betalar inte sina fulla kostnader vilket innebär attmiljöanpassade alternativ som regel inte har någon chans påmarknaden. pläderar i-länderna starkt för olikaåtgärder, syftande till miljöanpassning, i . Sålänge denna dubbelhet består är det orealistiskt att förväntasig snabba genombrott för i . Slutsatsen är sålunda att en biståndspolitikför hållbar utveckling varken blir trovärdig eller effektiv ominte politik i övrigt får samma inriktning.Ett effektivt bistånd för hållbar utveckling vilar på fleraförutsättningar. Dels att verksamheten i stort genomsyras avstor hänsyn till miljöaspekterna samt att fokus riktas motfattigdomsproblematiken. Dels att vissa kritiskainsatsområden ges hög prioritet.Vad gäller miljöhänsynen i stort har viktigaframsteg gjorts. Miljökonsekvensbedömningar skerregelmässigt inom SIDA:s verksamhet. Dock återstår en heldel i detta avseende inom övriga delar av biståndet, framförallt vad gäller kreditgivningen. I den nämnda rapporten gesolika förslag till förbättringar.Vad gäller prioriteringarna inom biståndet föreslårarbetsgruppen en koncentration till följande områden:Mat- och vattenförsörjningen, vilket innebär åtgärderinom jordbruk, skogsbruk, marin miljö, färskvatten samtbiologisk mångfald.Urbana miljöproblem, med en fokusering påvattenförsörjning, avfall/avlopp samt transporter.EnergiförsörjningenBefolkningsfrågornaKapacitetsutveckling, varvid avses forskning ochutbildning, rättssystem samt institutionsutveckling. Förstärktkompetens inom ämnet miljöekonomi ses som särskiltviktigt.Från liberalernas sida instämmer vi i dessasynpunkter. Som redan framhållits i motionens inledandeavsnitt är det viktigt att inse vidden av de problem somkombinationen av fattigdom, snabb folkökning, knapphet påvissa naturresurser samt miljöförstöringen kan komma attställa världen inför. En ny säkerhetspolitisk agendaavtecknar sig där dessa faktorer -- i kombination medsönderfallande politiska system -- utgör viktiga delar avhotbilden.Forskarna tvistar om förutsättningarna förmatproduktionen . Enligt vissa experter kommerproduktionen av mat och tillgången på vatten totalt sett atträcka för en väsentligt större befolkning än dagens. Dettainnebär dock inte att mat- och vattenförsörjningen ärproblemfri. Tvärtom, de regionala skillnaderna är mycketstora. Ett stort antal länder i lider avkronisk vattenbrist, vilket har negativa effekter för bl.a.matproduktionen. Situationen förväntas bli än mera prekär iframtiden på grund av den snabba folkökningen.I dagsläget går av det svenskabiståndet till insatser för utveckling av jordbruket. Andelenvar betydligt större tidigare. Det framstår som angeläget attjordbruksstödets del av den totala biståndsramen stärks.Vad gäller inriktningen är det viktigt att uppmärksammasåväl relativt högproduktiva områden som områden däravkastningen är lägre, d.v.s. områden där befolkningenutgörs av fattiga och marginaliserade grupper. Vidare är detviktigt att uppmärksamma resonemanget i ''Hållbartbistånd'' om en dubbelt grön revolution. Det gäller attbåde höja avkastningen och slå vakt omnaturresursbasen och den biologiska mångfalden.En mycket viktig faktor i sammanhanget gällermöjligheterna att åstadkomma en recirkulering avnäringsämnen och organiskt material. Inget jordbrukssystemblir i längden hållbart med dagens i stort sett linjäraresursflöden, d.v.s. där jordarnas kvalitet successivtförsämras genom den borttransport som sker avnäringsämnen och organiskt material. Biståndet måsteuppmärksamma dessa aspekter och söka lösningar somsvarar mot större harmoni med naturen och ekosystemen.Den miljön, framför allt i kustzonerna, är likasåviktig att skydda och stärka. En stor del av de fattigastemänniskorna tar sitt animaliska protein från havet. Samtidigtökar trycket mot kusterna och de kustnära vattnen, där förövrigt merparten av fisket finns. Riskerna är uppenbara fören omfattande degradering av kustområdena p.g.a.industriutsläpp, kommunala avlopp, markexploatering,överfiskning m.m.Detta är exempel på områden som biståndet i storutsträckning negligerat. Det framstår som angeläget attstärka insatserna här, både vad gäller regelrätt praktiskverksamhet och forskning.Energiomsättningen -- och formerna för denna -- ärexempel på ytterligare ett kritiskt insatsområde. Ett stortantal miljöproblem, bland dem klimatpåverkan ochförsurningen, är direkt kopplade till energianvändningen.Till miljöbelastningen skall läggas en rad allvarligahälsoproblem.Industriländerna har i samband med klimatkonventionensratificering förbundit sig att på olika sätt stödja u-ländernasansträngningar att utveckla miljövänliga energisystem.Denna innebär stöd för kompetensutvekcling samt förprogram och projekt som har en inriktning på effektiviseringoch förnybara energikällor.Rapporten ''Hållbart bistånd'' ägnar energifrågornabetydande uppmärksamhet.Utredarna beskriver den framtida energiförsörjningen somen av mänsklighetens största utmaningar, inte minst motbakgrund av att av dagens energitillförselutgörs av fossila bränslen. Energisektorn beskrivs somcentral för utveckling. Arbetsgruppen förordaren bred ansats inom energibiståndet med insatser både pålandsbygden och i den moderna sektorn.Arbetsgruppen bedömer att en förutsättning för att ettfattigt u-land skall kunna dra nytta av effektiva ochenergisnåla produktionssystem är att landet i fråga harutvecklat egen kompetens för att rätt utnyttja teknologin.Enligt arbetsgruppen kännetecknas energisektorn iflertalet av bristande effektivitet och dåligkoordinering. Delvis anses detta bero på biståndsgivaresförkärlek för enskilda disparata projekt. Bristen påkoordinering och en central politisk miljö som uppmuntrargod förvaltning och styrning, effektivitet, förnybaraenergislag samt decentraliserade lösningar gör att resultatetinte blir det avsedda. Analysen överensstämmer i denna delväl med det resonemang vi tidigare fört om den politiskamiljöns betydelse för biståndets effektivitet.Arbetsgruppen rekommenderar dels att energisektorn fårökad prioritet inom biståndet, dels att energibiståndetkraftsamlas till ett fåtal länder och där inriktas mot åtgärderför att utveckla ländernas samlade energipolitik i riktningmot hushållning med energi och förnybara lösningar.Från liberalernas sida instämmer vi i dessaresonemang och slutsatser.Urbaniseringen i sker i allt snabbare takt. År2015 beräknas mer än hälften av invånare bo istäderna. En stor del av stadsborna kommer att tillhöra defattigaste grupperna i samhället, bland vilka kvinnor ochbarn dominerar. Den snabba urbaniseringen ökar trycket påsedan länge underdimensionerade system för transporter,vatten, avlopp- och avfallshantering. Detta i sin tur innebärstora risker för miljö och hälsa.Biståndet har ägnat u-ländernasurbaniseringsproblem liten uppmärksamhet. Skallmålsättningen om hållbar utveckling kunna förverkligaskrävs kraftfulla åtgärder först och främst av u-ländernasregeringar för att hantera den snabba omdaning avsamhällena som urbaniseringen innebär. Dagensinstitutioner för stadsplanering, infrastruktur m.m. saknarförmåga att få städerna att fungera på ett för människornaacceptabelt sätt. Biståndet bör här kunna göra väsentligainsatser, inte minst eftersom vi i har god erfarenhetoch kompetens på dessa områden. Vi vill särskilt framhållabetydelsen av att ställer medel till förfogande förförberedelserna års och verkarför en effektiv samordning mellan den konferensen och detvå som äger rum : världstoppmötet för social utvecklingi och kvinnokonferensen i Peking.Generellt kan sägas att de brister som kännetecknar mångaav de sektorer och verksamheter som berörts i våraresonemang till väsentlig del beror på bristen på kapacitetoch kompetens. kan inte i längden hantera miljö-och utvecklingsproblematiken med hjälp av utländskaexperter. Därför är stöd till kapacitetsbyggande ett mycketviktigt område i varje program för hållbar utveckling. Detinnebär stöd till utvecklandet av miljölagstiftning, tilletablerandet av institutioner för policyutveckling,övervakning och kontroll etc. Andra viktiga områden gällerforskning och utbildning samt stöd till folkrörelsearbete.H. BiståndsanslagenSocialdemokraterna föreslog att biståndet skullesänkas med 300 milj.kr. Förslaget fullföljs i budgetpropositionen. Teknisktsett är förslaget så utformat att den s.k. avräkningen förflyktingkostnader höjs med 300 milj.kr.Besparingen är räknad från en nominellt oförändrad nivå --dvs. 13 360 milj.kr. som skall gälla . Redan detta innebären real urholkning. Men därutöver skall alltså 300 milj.kr.