mot · GI02K628 · 1995-01-25 00:00:00 — InledningDen linje som drivit i stat--kyrka-frågan är att kyrkan bör skiljas från staten i formersom är betryggande för kyrkans arbetsmöjligheter över helalandet. Den linjen har haft ett starkt stöd bland aktiva lekmäninom , bland prästerna, bland biskoparna,bland frikyrkornas folk och bland företrädare för andrareligioner.Vi vidhåller i denna motion den linjen.Det är hög tid att lösa frågan om relationerna stat--kyrka.Kraven på en långsiktigt hållbar lösning har den senaste tidenframförts med ny styrka. Såväl grupper inom svenska kyrkansom företrädare för de fria samfunden och för andrareligioner förväntar sig nu att frågan löses , så att enfri kyrka kan starta sin verksamhet senast , pånyårsdagen år 2000.2. Utredningar och ett par steg framåtFrågan har utretts nästan oavbrutet . Gångpå gång har den opinion som krävt att kyrkan skall stå frifrån staten, och att likställdhet skall eftersträvas i statensrelationer till olika religiösa riktningar, med besvikelse fåttkonstatera att statskyrkosystemet överlevt varje försök tilllösning.Det senaste försöket att finna en lösning har gjorts av enny statlig utredning, Kyrkoberedningen (SOU 1994:42).Även om statskyrkosystemet förblivit intakt har en vissutveckling i frågan ändå ägt rum.En viktig händelse är att kyrkomötet fattatett beslut i medlemskapsfrågan, som underlättar enlångsiktig lösning.En annan är att i ettremissvar över en tidigare utredning (,SOU 1992:9) gått den opinion som kräver enrelationsförändring till mötes. Detta tillmötesgående innebäratt kyrkan, enligt centralstyrelsen, skulle avstå frånkommunstatus och beskattningsrätt men att kyrkansställning skulle formuleras i lag och skyddas i grundlag.Folkpartiet har bedömt både kyrkomötets ochcentralstyrelsens beslut som viktiga steg i rätt riktning. Deinnebär onekligen att de kyrkliga organen visat en lyhördhetför önskemål från såväl aktiva medlemmar i kyrkan som frånsamhället utanför kyrkan.Kyrkoberedningens majoritetsförslag motsvarar i viktigaavseenden centralstyrelsens synpunkter. Folkpartietsledamot i , förre kyrkoministern , reserverade sig på några punkter mot utredningensförslag.Folkpartiet har också, bl a genom ett beslut på 1993 årslandsmöte, markerat att de nämndapositionsförflyttningarna, om än positiva, inte är tillräckligaför att i oförändrat skick kunna utgöra en slutgiltig lösningav frågan.3. Frågans fortsatta behandlingKyrkoberedningens förslag kan alltså inte i oförändratskick läggas till grund för en slutlig lösning av stat--kyrka-frågan.Det principbeslut som enligt planerna skall fattai år måste i högre grad tillgodose kraven på religionsfrihetoch likabehandling av trossamfund. är intefrämmande för kompromisser, för att äntligen föra dennafråga till en lösning, men även kompromisserna måste varaprincipiellt försvarbara. har givetvis rätt attuppfatta statsmakternas utfästelser vid relationsförändringensom ett bindande avtal. Om vi anser vissa av dessa utfästelserprincipiellt oacceptabla måste vi kunna arbeta för att ändradem. Att i grundlag garantera särställningockså är ett av de inslag i kyrkoberedningensförslag som är oacceptabelt från liberala utgångspunkter.De invändningar som framkommit underremissbehandlingen från bl a frikyrkosamfunden, företrädare för katoliker, judar ochmuslimer samt från , understryker deprincipiella svagheterna i beredningens förslag.Ett huvudkrav bör enligt vår mening vara, att det efterreformen står klart att inte är ettoffentligrättsligt subjekt.De partier som delar denna principiella utgångspunkt --och enligt vår uppfattning gäller det de flesta partier -- börunder våren enas om innehållet i principbeslutet.Överläggningarna bör givetvis bedrivas i kontakt medföreträdare för såväl som andratrosriktningar i Sverige.Lösningen bör innebära att kyrkan frigörs från staten menatt staten dels medverkar till att kyrkan ges arbetsmöjligheteröver hela landet, dels lagreglerar ömsesidiga skyldigheter ifråga om indrivning av medlemsavgifter,begravningsväsende, kyrkans roll vid vigslar, ansvaret förkulturhistoriskt värdefulla byggnader m m.Kyrkomötets beslut om ändrat medlemsbegrepp är ettviktigt steg framåt och bör godkännas av . I övrigtbör inga inomkyrkliga reformer genomföras innanhuvudfrågan är löst.4. Grunddrag i en reformSvenska kyrkan och staten har varit nära förbundnaåtminstone sedan reformationen . Att vår tidssyn på demokrati och pluralism gör denna konstruktion -- atten religion och ett samfund ges en särställning i grundlag ochlag -- omöjlig, hindrar naturligtvis inte att upplösningen avbanden sker i former som tar hänsyn till den historiskarealiteten och unika ställning i det svenskafolket. Å andra sidan finns de djupt kända kraven frånmänniskor av andra livsåskådningar, som på goda grunderkräver att den svenska staten fullt ut skall leva upp tillreligionsfrihetens principer.Utgångspunkten för det beslut som skall fattas måstevara att staten inte tar ställning för någon religion eller någotsamfund. kan inte betraktas som en del avstatsmakten utan måste få ställning som en fri kyrka.En annan utgångspunkt bör vara att staten i största möjligautsträckning behandlar religiösa riktningar lika. Från bådekyrkligt och frikyrkligt håll har framhållits att en sådanlikabehandling är positivt för de ekumeniska strävandena.Om det kan underlätta en lösning är vi -- om än medtvekan -- beredda att acceptera en särskild lagstiftning somreglerar trossamfundens ställning. I den lagen kan det finnasanledning att reglera vissa förhållanden som -- av historiskaskäl -- endast berör . Vi har noterat att ävenfrikyrkorna förordar en sådan lösning. Vi har genom årenvarit avvisande till att i högre grad rättsligt reglera ideellaorganisationers liv, därför att man därmed bryter igenom enbarriär som kan vara viktig att upprätthålla. Fria folkrörelserär en förutsättning för och ett bålverk till skydd fördemokratin. Det är en förskräckande tanke att statsmakternai en framtid skulle lagstifta om förhållanden i friafolkrörelser, som trossamfund och kyrkor, och mot derasvilja föreskriva regler för verksamheten. Mot dennabakgrund anser vi att yttersta omsorg måste ägnas frågan hurdenna lagstiftning utformas och att regleringen inskränks tilldet som är absolut nödvändigt.Det enda som behöver regleras i grundlag -- utöver deprinciper om religionsfrihet som redan finns iregeringsformen -- är att statsmakterna har rätt att åta sigindrivning av medlemsavgifter från samfund, och eventuellaandra avvikelser från vad som i övrigt gäller för statensrelationer till de fria folkrörelserna.Beslutsrätten i inomkyrkliga frågor övergår givetvis helttill de inomkyrkliga organen som begreppetkyrkolag avskaffas. Dock finns givetvis samband mellanvilka beslut de inomkyrkliga organen fattar och hur denframtida relationen mellan staten och kyrkan utvecklas.Exempelvis skulle det enligt vår mening vara omöjligt förstaten att inkassera medlemsavgifterna till svenska kyrkanom medlemsbegreppet inte ändrats. Från principiellautgångspunkter vore det att föredra att alla som ärmedlemmar, av vilka det överväldigande flertalet blivit detgenom födseln, i samband med relationsförändringen gestillfälle att ange om de önskar kvarstå i eller utträda ursvenska kyrkan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av en snabb, långsiktig ochprincipiellt hållbar lösning av stat--kyrka-frågan.