mot · GI02Fi213 · 1995-01-25 00:00:00 — Prisstabilitet och balans i utrikeshandeln harbetraktats som restriktioner.1945 års tankar var 1990 fortfarande högst aktuella:Från demokratiska utgångspunkter är det såledesbestämmanderätten över produktionen ochproduktionsresultatens fördelning som är det centrala, inteäganderätten. -- -- -- det kan vara nödvändigt att i olikaformer påverka och förändra ägarstrukturen inäringslivet -- -- -- ett medel för detta är kollektivtdelägarskap via den kollektiva kapitalbildningen. -- -- -- omfattning som viktiga gemensamma behov gör detnödvändigt är socialdemokratin också beredd att i samhälletsägo eller under samhällets kontroll överföra naturtillgångar,kreditinstitut eller enskilda företag.Planhushållning sätts nu inte i motsatsställning tillmarknadsekonomi. De politiska målen anses kunna uppnåsgenom en kombination av samhällelig styrning ochmarknadshushållning. Detta görs emellertid endast till enfråga om vilken metod som i varje enskilt fall är mestlämplig.Också sparandet omfattas av dessa tankegångar:Folkliga intressen måste göras delaktiga i denförmögenhetstillväxt, som blir följden av att en del avproduktionsresultatet alltid måste avsättas för sparande ochinvesteringar. Denna delaktighet, som är nödvändig för attmotverka så väl stora förmögenhetsskillnader som obalanseri inflytande över produktionen, förutsätter en kapitalbildningi demokratiskt kontrollerade former och som kommer allatill godo på ett rättvist sätt. Eftersom enskilt sparande aldrighar visat sig kunna motsvara dessa krav, måste detkompletteras och balanseras av olika former av kollektivtsparande och kollektiv kapitalbildning.Dessa tankar och ambitioner har varit vägledande för denpolitik som har bedrivits . De har lett regleringsekonomi med ett närmast konfiskatorisktskattetryck.Efterhand har alltmer av sparandet och kapitalbildningenkollektiviserats. Den statliga och fackliga kontrollen avföretagen och löntagarna har successivt stärkts. Sedan andrahälften av har ekonomin fungerat allt sämre.3.4 Den sociala bostadspolitikenPlanhushållningsmodellen har satt sin prägel också påbostadspolitiken.Egnahemsrörelsen växte sig stark fram till andravärldskriget. Den var en hjärtefråga för arbetarrörelsensgrundare och omfattades av Per . Enfamiljshuset som oftast uppfördes somsjälvbygge sågs som lösningen på den bostadsnöd somuppstod som en följd av den stora inflyttningen frånlandsbygden till framför allt de större städerna.Trädgårdsstäder uppfördes i städernas utkanter.Denna välstånds- och frihetsskapande politiska filosofibröts med hyres- och bostadsregleringarna under andravärldskriget.Arbetarrörelsens efterkrigsprogram konstaterar:nPå bostadsområdet är den statliga kredit- ochsubventionsverksamheten numera utslagsgivande. Det kansägas att staten genom denna verksamhet styr större delen avbostadsproduktionen.I sina memoarer beskriver utvecklingen:De omvälvande förändringar som hela bostadspolitikenblev utsatt för kom att leva vidare i sinahuvuddrag. Kanske kan man säga att genombrottet för ensocial bostadspolitik är en av de mest genomgripandeomvälvningar som det svenska samhället har genomgått.Man kan tala om en socialisering av fastighetskreditsystemetoch om en planhushållning av en hel sektor i vår ekonomi.Bostadsmarknaden ställdes under samhällets kontroll.En flora av regleringar infördes: hyresreglering,tillståndstvång för nybyggnader som kompletterades med ettdetaljerat kvotsystem för såväl bostäder somindustribyggnation, lånebestämmelser som gynnade deallmännyttiga företagen. Länsarbetsnämnderna avgjorde ombyggprojekt var önskvärda med hänsyn tillarbetsmarknaden. Det kommunala plan- och byggmonopoletinfördes. Detaljerade byggnormer utarbetades.Hyresgästföreningen fick monopol på hyresförhandlingar.Efter en period av betydande bostadsöverskott 1939--1942, uppstod som en följd av den reduceradebyggverksamheten ett mindre underskott.Detta blev startpunkten för en bostadspolitik som fram till1969 åstadkom en bostadsbrist på 500.000 lägenheter.Detaljerade regler infördes för fördelningen av bostäder viade kommunala bostadsförmedlingarna. Bostadsköerna varoändliga.Under denna tid decentraliserades kontrollen av praktiskttaget all byggverksamhet till kommunerna som tog tillfället iakt att prioritera de egna s.k. allmännyttiga företagen. Mellan1939 och 1948 minskade de privata byggnadsföretagensandel av bostadsbyggandet från till 20,7procent, medan de kommunala bostadsföretagens andelökade från till 62,0 procent.Småhusens andel av bostadsbyggandet halverades.Under det miljonprogram som i slutet av 1960-taletigångsattes för att bygga bort bostadsbristen tillkom de storahöghusområdena i städernas ytterkanter och förorter, vilka utgör stora sociala och ekonomiska belastningar på såvälde boende som kommunerna.Tabell 3.1 Bostadsbeståndets fördelning 1985 på olikaägarkategorier i procent.KategoriOffentligtägdaAllmän-nyttaBostads-rättPrivatapersonerEnskildaföretagFlerbostadshus2,737,827,717,714,1Småhus1,92,12,692,01,2Alla lägenheter2,321,416,251,98,2Källa: SCB, Folk- och bostadsräkningen 1985.Tillgången på bostäder har pendlat mellan överskott ochunderskott.Regleringen av bostadsfinansieringen ochfinansinstitutens placeringar i kombination med de statligasubventionssystemen ledde till att en betydande del av detsamlade finansiella sparandet låstes in i den reglerade delenav bostadsmarknaden.3.5 SkatterSteg för steg har socialdemokraterna sett till att ge tätpositionen i deninternationella skatteligan. De har medvetet och ideologisktkämpat för att höja skattetrycket och bygga upp en offentligsektor som skall ta hand om medborgarna från vaggan tillgraven. Tanken har varit att staten skall sköta om allt isamhället inklusive sparandet och alla försäkringar.Arbetsersättningen, dvs den del av lönen som individen fårbehålla som belöning för sitt arbete efter arbetsgivaravgifter,skatt, moms och punktskatter, sjönk stadigt till1980. För en vanlig inkomsttagare sjönk arbetsersättningenfrån ner till , och i de högreinkomstlägena sjönk ersättningen för individens arbete nertill . För de verkliga höginkomsttagarna återstod,efter det att det offentliga tagit ''sitt'', (diagram 3.6). Detta mycket höga totala skattetryck skadadelandet.Diagram 3.6Under skedde som framgår av diagrammet vissaförbättringar av arbetsersättningen. Därefter vidtog endrastisk omsvängning av skattepolitiken som initierades ioch med skatteomläggningen 1991. Genom dessa insatseråterställdes arbetsersättningen till ungefär de nivåer somgällde i slutet av 1960-talet.Skatteuttaget på riskkapital visar ett lite annat utseende.Här fick den riskvillige se avavkastningen försvinna i skatt. 1980 var skatten uppe i 87procent. Genom skatteomläggningen och borttagandet avdubbelbeskattningen på utdelningar sänktes den totalariskkapitalskatten till under 50 procent.Diagram 3.7Med dessa siffror vid handen är det inte svårt att förstå attskattesystemet fick förödande effekter på såväl arbete somsparande. Att tillväxten mattas med 87-procentigariskkapitalskatter och 90-procentiga marginalskatter påarbete är en självklarhet. Snarare förvånas man av hur starkkonjunkturuppgången var som orkade bära dessaperversiteter. Sammantaget kan man dock konstatera attSverige med världens högsta skattetryck försatte en historiskchans att få en positiv bytesbalans och därmed betala av sinaskulder under den osedvanligt långa och starkahögkonjunkturen . Den hårdaskattebelastningen i allmänhet och de höga kapitalskatternai synnerhet gör det naturligtvis mycket svårt att bygga uppoch vidmakthålla ett enskilt ägande och skapa sig en trygghetgenom privat sparande.3.6 Lönebildning och socialförsäkringarAtt lön är ersättning för en arbetsinsats låter som ensjälvklarhet. I har dock kopplingen mellan lön ocharbetsinsats varit klen. Detta beror på flera faktorer. Delsberor det på ovan berörda skattesystem men det beror ocksåpå de högt satta sociala skyddsnäten. Tillsammans har detinneburit att många heltidsarbetande efter skatt erhållit enlägre arbetsersättning än de kunnat erhålla om de levt påsocialförsäkringar och/eller socialbidrag. Löneskillnaderna iSverige efter skatt har varit extremt små. Det har delsinneburit att det inte har lönat sig att jobba extra. Än värrehar det inneburit att incitamenten för den enskildemedarbetaren att öka sin kompetens eller ta på sig ett ökatansvar i företaget minimeras. Möjligheten att påverka sinegen lön har varit dålig.En komponent i utvecklingen mot en likformiglönestruktur har varit det omfattande systemet försocialförsäkringar, huvudsakligen finansierade avarbetsgivaravgifter.Avsikten har varit dels att tillhandahålla ett skydd förinkomstbortfall i alla tänkbara skeden av livet, såsomsjukdom, pensionering, vård av barn och arbetslöshet. Deallmänna socialförsäkringarna har kompletterats med ettbetydande antal avtalsförsäkringar.Arbetsgivaravgifterna för de allmänna försäkringarnauppgick på lönesumman.Avtalsförsäkringarna uppgick till för LO-anslutna (varav 3,1 till STP-pension) och 6,8 för tjänstemän(varav till ITP-pension). Det är således enavsevärd del av tillgängligt löneutrymme som intecknas förobligatoriska försäkringar.Inbetalda avgifter till de allmänna försäkringarna täckte1994 av de totala utgifterna. Utbetalningarnaöver de allmänna systemen motsvarade 1993 mer än 21procent av BNP.Den samlade effekten på fördelningen av skatter ochtransfereringar över livet är svårförutsebar. Än mersvårförutsägbara blir effekterna om avtalspensionerna tasmed i beräkningarna. Den solidariska lönepolitikensutjämningseffekter ger höga marginalskatter i kombinationmed att en avsevärd del av löneutrymmet tagits i anspråk förarbetsförsäkringar, och ett alltmer omfattande offentligtbidrags- och socialförsäkringssystem har successivt minskatsambandet mellan individens arbetsinsats ocharbetsersättningen.Sedan mitten av 1980-talet har dock tre tydliga tendensertill en ny och mer prestationsinriktad lönepolitik gått atturskilja: den individuella lönesättningen ochdecentraliserade löneförhandlingar men också deindividuella vinstandelar som fler och fler företag infört föratt ge de anställda del av de egna företagens vinster. Trotsdessa faktorer är kopplingen fortfarande svag mellanarbetsinsats och arbetsersättning. har blivit etthöglöneland för lågutbildade och ett låglöneland förhögutbildade. Med de nya spelregler som håller på att växafram med globalisering, ökad rörlighet och fria kapitalflödenkommer det inte att vara möjligt länge till för att hacivilingenjörer som har lägre lön än sina tyskakollegor.Den kraftiga utbyggnaden av de kollektiva skyddsnätenhar medfört att många enskilda hushåll dragit slutsatsen attde inte själva behöver spara för framtida behov eller för attha en buffert för oförutsedda händelser. Ett eget sparande kantvärtom i många fall leda till väsentligt sämre förmåner fråndet allmänna än eljest.Utbyggnaden av de kollektiva försäkringssystemen ochsocialpolitikens utformning har därmed bidragit till atthushållens sparande i traditionsenligt varit lägre äni jämförbara länder. Detta bekräftades i rapporten''Pensionssystemets inverkan på hushållens sparande'', därdet konstateras:Enligt fyra av fem ekonometriska studier som gjorts påsvenska data har ATP minskat hushållens sparande.Resultaten från dessa studier är att sparkvoten skulle varitmellan under 1960- och1970-talet om pensionssystemet inte ändrats och ATPsåledes aldrig införts.Efter hand har socialförsäkringarna tagit allt större del avtillgängligt löneutrymme i anspråk. Trots detta kan utställdalöften inte infrias. Trots att avgifter och skatter ökar måsteförmånerna reduceras.Detta innebär att den kraftiga höjning av skattetrycket somsocialdemokraterna genomfört i syfte attta i anspråk privat konsumtionsutrymme för den offentligasektorns räkning motverkar sitt syfte genom att den återigenleder till minskat konsumtions- och investeringsutrymme förhushållen och därmed minskad tillväxt i ekonomin.Hushållen har, liksom nationen, hamnat i en rävsax. Detunder senare år ökade hushållssparandet riskerar att vändasi sin motsats. Skatter och avgifter motverkar tillväxten iekonomin och den reallöneökning som hushållen skullebehöva för att med eget sparande bygga upp en ekonomisktrygghet.3.7 FondsocialismenDen likformiga lönestrukturen på hela arbetsmarknadensom har utgjort kärnan i arbetarrörelsens politiska/fackligautjämningsideologi har lett till en utslagning av företag sominte har kunnat betala de centralt överenskomna lönerna.Samtidigt har lönsamma företag förhindrats att låtamedarbetarna få del av goda vinster i form av lokalalöneökningar eller vinstdelning. Detta förhållande haransetts utgöra ett problem genom att det i de lönsammaföretagen uppstått s.k. övervinster som har uppfattats som''en löntagarnas present till företagen''. Sådana''övervinster'' har uppfattats som anstötliga och ett störandeinslag i politiken.En metod för att eliminera dessa störande inslag har varitatt genom olika former av kollektiv kapitalbildning dra invinstmedlen till av staten och/eller de fackligaorganisationerna kontrollerade fonder. Löntagarfondernasom infördes -- och som avvecklades av den borgerligaregeringen -- är det tydligaste och mest kända exemplet pådenna form av kollektiv kapitalbildning.AP-fonderna är ett annat exempel på hur sparande harundandragits den enskildes inflytande och kontroll genomatt, i detta fallet, lönemedel indragits till statligtkontrollerade fonder, varifrån de huvudsakligen använts föratt finansiera det kommunala bostadsbyggandet. Därigenomhar också privat pensionssparande motverkats. Efter handhar AP-fondernas möjligheter att placera i aktier utvidgats.Fondernas uppgift i pensionssystemet har emellertid endastvarit att utjämna utbetalningarna mellan år med lågarespektive höga utbetalningar.En annan effekt av den socialdemokratiska politiken är attkapitalbildningen och därmed ägandet koncentrerats tillstorföretagen. Därav uppstod behovet av en utvidgning avstatens intressen som ägare av företag. Statsföretag ochannan offentligstyrd affärsverksamhet är exempel på hurdenna politik har misslyckats vilket emellertid endast i ringagrad har avskräckt från fortsatta försök.Investeringsfonderna och deras förvaltning utgjorde ocksåen form för staten att kontrollera företagens användning avavsatta vinstmedel. Systemet med investeringsfonder leddetill att kapital och investeringar låstes in i de befintligaföretagen och har därmed medverkat till den starkakoncentrationen av mycket stora företag.Fondpolitiken har efter hand försetts med nya skott. 1990infördes t.ex. ett statligt förvaltningsbolag i syfte att äga ochförvalta aktier i ett antal stora företag. Regionalariskkapitalbolag inrättades i syfte att köpa andelar ismåföretag.1988 presenterade LO:s demokrati- ochinflytandeutredning med nuvarande biträdandearbetsmarknadsministern som ordförandeförslag till ett ansenligt antal olika fonder som skulle dra inmycket stora belopp från näringslivet och arbetstagarna tilldet som kallas ett ''kollektivt nationellt kapital''.Motivet för denna herostratiska fonduppbyggnadformulerades i rapporten:I ger välfärdsstaten skydd både motinkomstbortfall vid sjukdom, kostnader vid sjukvård, studiersamt internationellt jämförelsevis förmånliga bostadslån ochstor andel allmännyttigt boende. Vår bedömning är därför attvälfärdsstaten som helhet minskar hushållens anledning tillsparande. Slutsatsen är därför att staten behöver överskott föratt motverka ett totalt sparandeunderskott i ekonomin.Övervinstproblematiken plågade de socialdemokratiskaregeringarna inflationsekonomi.Likviditets- och vinstindragningar från företagen förekomymnigt liksom extra avsättningar till investeringsfonderna.Nya fonder uppstod, såsom arbetslivsfonden.Nu återknyter den socialdemokratiska regeringen tilldenna politik dels genom att höja avkastningsskatten påprivat pensionskapital till , dels genom att ge AP-fonderna rätt att placera i aktier. återinförs socialaavgifter på vinstandelar i företagen.3.8 Det offentligförsörjda SverigeSom framgår av diagram 3.8 fick en extremtsammanpressad struktur för disponibel inkomst per hushåll.Mellan bruttoinkomsten i decilgruppen med lägstbruttoinkomst (mestadels pensionärer och studerandeungdom) och decilen med högst bruttoinkomst skiljde det1987 nästan hundra gånger. Skillnaden mellan högsta ochlägsta gruppen efter skatter och transfereringar, är utjämnadetill en faktor fyra. För medelinkomsttagarna (i decilerna 5och 6) skiljer det endast en faktor två i disponibel inkomst.Skatteomläggningen 1990 minskade dessa kraftigamarginaleffekter. Skattehöjningar fr.o.m. hösten 1994innebär att marginaleffekterna återigen ökar.Diagram 3.8 Faktorinkomster och disponibla inkomster iSverigeKälla: minskade dessa kraftigamarginaleffekter. Skattehöjningarna från och med hösten1994 innebär emellertid att marginaleffekterna återigen ökar.En undersökning om medborgares inkomster iolika kommuner som gjorts av Temaplan på uppdrag avSABO visar hur huvuddelen av befolkningen 1992 varberoende av den offentliga sektorn för sin försörjning.Endast i 36 kommuner får huvuddelen av invånarna sininkomst från näringslivet. I 250 kommuner står denoffentliga sektorn för huvuddelen av invånarnas inkomster iform av lön från stat och kommun eller viasocialförsäkringar. Det finns t.o.m. många kommuner därenbart socialförsäkringarna är den största inkomstkällan.Orsakerna till detta mycket stora bidragsberoende i storadelar av landet är många. En förklaring är att den självklararegeln om att arbete måste löna sig inte längre gäller. Detär ett stort antal hushåll som trots allt inte når upp tillsocialbidragsnivån, dvs den ersättning som ett motsvarandehushåll kan få ut med gällande socialbidragsnorm.En undersökning 1991 (1994:81) visar attarbetsinkomsten för av gifta med tre barn intenådde upp till socialbidragsnivån. För ensamstående med tvåbarn var siffran . Reservationslönen, d.v.s.den lön som en familj behöver ha för att nå upp tillsocialbidragsnivån efter skatt och barnbidrag m.m. är i dagbetydligt högre än ingångslönen i flertalet yrkeskategorier.Av tabellen nedan framgår t.ex. att en ensamstående måstefå en lön som överstiger /månad för att det överhuvud taget skall löna sig att arbeta.Tabell 3.8 Beräknade ''reservationslöner'' i dagenssystem, d.v.s. krav på lön före skatt för att nå upp tillsocialbidragsnivån.Familjetyp1994 årsreglerOm inte barn/bostadsbidrag m.m.skulle utgesEnsam utan barn9 3009 500Ensam med två barn8 40021 400Gifta utan barn6 9006 900Gifta med tre barn12 10014 800När respektavståndet mellan dem som arbetar och demsom passivt lever på bidrag i många fall är negativt minskarintresset för att arbeta. Normer och värderingar löses upp närindividen inte kan påverka sin situation. När enda sättet attbli rik för en vanlig medborgare är att ägna sig åt lotto, travoch stryktips är någonting fel. När det dessutom har byggtsupp en kultur av missunnsamhet och avundsjuka somdrabbar dem som mot förmodan ändå lyckas medkonststycket att, genom hårt och enträget arbete, skapa sigen privat förmögenhet befinner sig landet på väg utför.n3.9 Vägen utförFrån att ha haft en av världens snabbast växandeekonomier under stora delar av bröts trendenunder . fick en betydligt sämre ekonomisktillväxt än sina konkurrenter. Resultatet syns i tabellennedan. rasade från tredjeplatsen på välståndslistan år1970 till plats nummer 1993.Tabell 3.3Källor: Accounts och är ett grovt mått på de löpande utrikesaffärerna. Den visar skillnaden mellan vad som producerasi landet och vad vi gör av med. Om landet har överskott ibytesbalansen så innebär det att landet producerar mer änvad det gör av med och om det förbrukar mer än detproducerar uppstår ett underskott i bytesbalansen. Ettunderskott något enstaka år är inget problem för ett land.Däremot bör man sträva mot att bytesbalansens saldo överett antal år skall vara i balans, dvs underskott vissa år skalltäckas av överskott andra år.Av diagram 3.9 framgår att inte lever upp till denmålsättningen. Under hela högkonjunkturen på 80-taletlyckades man inte få upp bytesbalansen ordentligt övernollinjen en enda gång. har landet haften negativ bytesbalans . Landet har tvingatslåna pengar utomlands, vilket ytterligare spätt påunderskottet i bytesbalansen när räntorna på utlandsskuldenskulle betalas.Diagram 3.9 Bytesbalansen 1974--1994Källa SAFSkillnaden mellan nettoinvesteringar och nettosparande ärsaldot i bytesbalansen. Bytesbalansens saldo utgör landetstotala finansiella sparande. När bytesbalansen är negativ,föreligger totalt sett för hela landet ett sparandeunderskott.En nedgång av bytesbalansens saldo behöver inte varanegativ om utlandsupplåningen används till investeringar.Tyvärr har detta inte varit fallet i . Här har såvälnettoinvesteringarna som nettosparandet trängts undan avkonsumtion. Detta är en av anledningarna till den lågatillväxten i svensk ekonomi.Diagram 3.10 Nettosparande och nettoinvesteringar1970--1993Skillnaden mellan nettoinvesteringar och nettosparande ärsaldot i bytesbalansen. Med några få undantag harnettoinvesteringarna legat på en högre nivå än nettosparandetunder . har därmed fortlöpandeökat skuldsättningen i utlandet.Källa SAF 4. Sparandet 4.1 Det finansiella sparandetDet totala finansiella sparandet är lika med bytesbalansenssaldo. Det kan delas upp i offentligt finansiellt sparande ochprivat finansiellt sparande. Socialdemokraterna byggdeunder medvetet upp ett stort offentligtsparande genom överuttaxering av skatter. Detta offentligasparande användes sedan för investeringar imiljonprogrammets mycket omfattande bostadsbyggande.Med den förda högskattepolitiken trängde man ocksåeffektivt undan det privata sparandet. Under 1980-taletökade det offentliga sparandet åter som en följd avhögkonjunkturen och ökade skatteinkomster. har det offentliga sparandet däremot blivit starktnegativt på grund av lågkonjunkturen, räntor på utlandslånoch minskade skatteinkomster.Diagram 4.1 Sparande i privat och offentlig sektor 1970--1993Under 1990-talets första år har en omfördelning avsparandet ägt rum. Det offentliga sparandet har minskatkraftigt medan det privata sparandet inom företag ochhushåll förbättrats betydligt.Källa SAFDet privata finansiella sparandet kan delas upp i finansielltföretagssparande och finansiellt hushållssparande. Somframgår av diagram 4.2 låg hushållens sparande under 1970-och 1980-talen på en låg nivå, för att sjunka till klart negativtunder slutet av . Först har detprivata sparandet nått upp till internationellt godtagbaranivåer. Det totala sparandet har således varit i stort settkonstant; parallelliteten är 0,93, vilket är unikt.nDiagrammet visar också hur den politiska kontrollen översparandet ökar under socialdemokratiska regeringar, medanden minskar under borgerliga regeringar med följd attbytesbalansen förbättras.Diagram 4.2 Finansiellt sparande i företag och hushåll1970--1993Företagens och hushållens finansiella sparande har ökatkraftigt under de senaste åren.Källa SAF 4.2 Hushållens sparandeMotiven för att spara är många. En del sparar för attförränta sitt kapital, andra sparar för att köpa en bil,ytterligare andra vill lägga upp en buffert för att kunna mötaoförutsedda framtida utgifter. En sparteori som rönt ökatintresse är livscykelsparandet. Enligt denna teori strävarhushållen mot att upprätthålla en viss konsumtionsprofilöver en livscykel. En viktig slutsats i denna teori är atttillväxt i form av såväl en befolkningsökning som en ökningav hushållens inkomster (efter skatt) har en positiv effekt påsparandet.Hushållens disponibla inkomster utgör avBNP. Hur dessa inkomster fördelas mellan konsumtion,investeringar och finansiellt sparande har stor betydelse förlandets ekonomi. Som framgår av tabell 4 uppgick dengenomsnittliga disponibla inkomsten 1985 till 89 100 kronorper invånare. Av dessa pengar användes till konsumtion och till sparandevarav var finansiellt sparande.