mot · GI02So473 · 1995-01-25 00:00:00 — beslutade att amalgam inte fåranvändas i den svenska tandvården /97.Det beslutet fattades som ett led i miljöpolitiken eftersom detråder stor enighet om att kvicksilver är skadligt för vår natur.Däremot diskuteras det fortfarande huruvida kvicksilver kanorsaka hälsoproblem hos människor.Utan representation från patientorganisationen och utan attträffa de läkare och tandläkare som arbetatmed patienter kommer , i en rapport sompresenterades , till slutsatsen att amalgam inte gergenerella hälsoeffekter.I en kommentar i förklarar en representantför varför man inte lyssnat på den''beprövade erfarenhet'' som finns hos de läkare sombehandlat tusentals amalgampatienter. ''har haft som huvudsaklig uppgift attgranska om det finns studier (publicerade i vetenskapligatidskrifter) som påvisar ett samband mellan dentalt amalgamoch sjukdom, ''------ ''inriktningen på arbetet blev sedan på sätt som beskrivitsovan varför det inte blev aktuellt med ett sammanträffande(med läkargruppen). Läkargruppens stora erfarenhet avamalgampatienter skulle dock kunna komma till nytta iprospektiva studier som får planeras med vetenskapligexpertis''. ------ ''Forskningsuppgifter ligger dock utanförSocialstyrelsens åtaganden''.Detta framstår enligt vår uppfattning som en alltför passivhållning. Samhället måste på ett mer aktivt sätt ta ansvar förmänniskors hälsa och ta initiativ till att ny kunskap kommerfram. Patienterna kan inte lämnas utan vård -- ibland flera årtionden -- som det kan ta innan ett nyttfenomen anses vetenskapligt accepterat. Detta är både medomtanke om samhällsekonomin och om människorslivskvalité.Inom vetenskapssamhället har man under senare årifrågasatt det system som avgör vilka forskningsresultat sompresenteras i de vetenskapliga tidskrifterna. Subjektivavärderingar hos tidskrifternas redaktörer och hos anonymabedömare avgör vad som anses intressant för publicering.Kontroversiell forskning får ofta svårt att komma fram.Därför kan det svenska samhället inte enbart byggga sinsjukvårdspolitik på sådana artiklar utan måste ha en merallsidig bedömning.Socialstyrelsens roll när det gäller ansvaret för vårdenmåste utredas. Kanske kan utvecklas myndighet som aktivt söker efter kunskap och initierarden forskning som behövs för att snabbare få svar i sådanafrågor som ''amalgamsjuka'' och ''elöverkänslighet'' somkostar samhället mycket pengar och där patienterna lidersvårt medan vetenskapssamhället fastnat i ett fruktlöst krig.Socialdemokraterna påbörjade avvecklingen av en radmiljöstörande kemikalier. Bland dessa finns kvicksilver somär skadligt både för miljön och för människor. har räknat ut att svenska folket bärmellan 40 och kvicksilver i sina tänder. Ytterligarepåspädning sker eftersom många tandläkare fortfarandeanvänder amalgam. Allt deta kvicksilver måste förr ellersenare tas hand om, till stora kostnader för samhället, i annatfall kommer det att förorena vår livsmiljö.Kvicksilver som släpps ut från tandvården finns somförorening överallt i miljön. Det utgör ettarbetsmiljöproblem och ett problem för känsliga patienter påtandläkarmottagningar. Det finns upplagrat i rörsystemenoch förs via avloppsvattnet till de kommunala reningsverken.Där medverkar det till att rötslammet blir ett stort problemeftersom det blir oanvändbart som gödsel. I Socialstyrelsensutredning om avveckling av amalgam somtandlagningsmaterial konstaterades att amalgamavskiljarnainte uppfyller den överenskomna avskiljningsgraden. Därförär det av yttersta vikt att i det internationella arbetetmed standardisering av amalgamavskiljare arbetar för attskärpa de tekniska kraven. Kvicksilver från tandvårdenhamnar i sediment i sjöar och vattendrag ochmedverkar där till att fisken blir otjänlig som föda.Krematorierna står för mycket stora utsläpp av kvicksilver.För närvarande beräknas ca spridas i miljönfrån krematoriernas skorstenar och mängden kommer att ökanär de generationer som har många amalgamfyllningar blirgamla. Bara i släpps kvicksilver ut medden orenade krematorieröken. Eftersom krematorierna avestetiska skäl har låga skorstenar sprids kvicksilvret framförallt i närområdet.Amalgamet har alltså förbjudits av miljöskäl. Det äremellertid orimligt att hävda att kvicksilver är farligt förmiljön och hävda att det är ofarligt för människorshälsa. Tyska rättsläkare, som undersökt döda ochspädbarn har visat att det redan på fosterstadiet finnskvicksilver upplagrat i kroppen. Mängden är relaterad till detantal amalgamplomber som modern har i munnen. De tyskamotsvarigheten till har därför föreslagit attkvinnor i fertil ålder dvs. inte ska få nyaamalgamplomber insatta.Det finns en rädsla bland ansvariga personer att skrämmamänniskor genom att diskutera kvicksilvrets eventuellagiftsverkan. Det faktum att tandamalgam finns i munnen påmajoriteten av befolkningen får emellertid inte innebära försöker dölja kunskaper om skadeverkningarna.Människor har rätt att få veta sanningen om de kemiskasubstanser de bär i sina kroppar.Modern forskning visar att kvicksilver läcker ut fråntändernas amalgamplomber i mycket större omfattning änexperterna påstått. Detta kvicksilver tas upp ikroppens olika organ, t.ex. i njurarna, levern, hjärnan ochhypofysen. Upplagringen av kvicksilver i organen kan i sintur orsaka att hälsan påverkas. Forskare arbetar just nu medatt undersöka i vilken mån sjukdomar som kroniskttrötthetssyndrom, fibromyalgi och olika degenerativanervsjukdomar har samband med metallbelastning.Vid försök med olika slags djur visas allvarliga effekter avkvicksilver. Försök med apor visar t.ex. att samtliga individerfår svåra njurstörningar när de får amalgamplomber insattai tänderna. Försök på gnagare visar att de får bådeimmunologiska och mentala störningar av kvicksilver.Dessa alarmerande forskningsresultat måste tas på stortallvar, liksom människors egna erfarenheter. Verkligheten äratt det finns ett stort antal patienter som vittnat om att de varitsvårt oförklarligt sjuka men långsamt tillfrisknat sedan detagit bort sina amalgamfyllningar. Dessa erfarenheter, somfinns hos så många människor, har inte tagits på allvar.Någon systematisk forskning om amalgamets påverkan påmänniskors hälsa har knappast genomförts. Det kan innebäraatt många människor med sjukdomssymtom, som skullekunna bli friska genom att ta bort metaller ur sina munnar,aldrig får en chans att få rätt diagnos.En SIFO-mätning gjord visar att 250 000 svenskaruppger att de har sjukdom relaterad tilltandfyllningsmaterialen. Dessa material består inte bara avkvicksilver utan också av andra allergiframkallande metallersom guld, , nickel osv. Många läkare ochtandläkare rapporterar om patienter med långvarig och svårsjukdom som återhämtar sig sedan de med stor försiktighetavlägsnat sina amalgamfyllningar. Överallt i samhället finnsmänniskor som kan berätta hur ''amalgamsanering'' gjort attde blivit friska eller friskare.Långtidssjukskrivningar och förtidspensioneringar kostarsamhället stora summor , så ingen väg får lämnasoprövad när det gäller att finna metoder att sänka de högaohälsotalen. Detta är viktigt för att människor ska få så höglivskvalitet som möjligt men det är också nödvändigt avsamhällsekonomiska skäl. måste amalgamets roll när detgäller att orsaka eller försvåra sjukdom noga utredas.I ett forskningsprojekt i samarbete med Försäkringskassani har det visats att en majoritet bland 25 undersökta,långtidssjuka patienter uppvisar överkänslighetsreaktionermot metaller. Slutresultatet är ännu inte klart men de harredan visat sig att en majoritet av patienterna upplever färresymtom och ökad livskvalitet efter amalgamsanering. Etthundratal av amalgamenhetens patienter är nufärdigsanerade och en preliminär utvärdering visarmotsvarande höga antal.I det förslag till nytt ersättningssystem förvuxentandvården som diskuterade våren 1994föreslogs att patienter som behöver extraordinäratandvårdsinsatser, som ett led i sjukdomsbehandling underen begränsad tid, ska få dessa betalda av sjukförsäkringen påsamma sätt som annan sjukdomsbehandling. Förslagetgällde också patienter med avvikande reaktioner på dentalamaterial. Det är angeläget att detta förslag finns med i denproposition om tandvårdstaxa som aviserats av regeringen.Reglerna måste emellertid utformas så att de bygger påkunskaper om hur amalgamet påverkar människors hälsa.Systemet måste också bli smidigt att tillämpa i praktiken.Jämfört med andra medicinska behandlingar innebäramalgamsanering inte särskilt höga kostnader.Försäkringskassan i beräknade för ett par årsedan genomsnittskostnaden till . Det dyraste arbetet kostade 40 000.Amalgamsanering av sjuka patineter är ett arbete sommåste utföras med stor försiktighet och kan ta lång tid.Erfarenheter visar att känsliga patienter ofta blir sjukare vidden ökade exponering som urborrning av amalgam innebär.Om arbetet görs på rätt sätt kan emellertid patienten skyddasoch behandlingstiden kortas. Därför måste extra krav ställaspå de tandläkare som ska utföra tandbehandling sombetraktas som sjukvårdande åtgärd. Klinikerna måste varaspecialutrustade och arbetet utföras så att patienterna inteexponeras för giftig kvicksilverånga. Tandläkarna måsteockså ha gedigen kunskap om de alternativa materialensinnehåll och deras handhavande.Successivt måste alla tandläkare få en gedigen utbildningom alternativa material och om hur man avlägsnar amalgamutan att utsätta patienten för onödig kvicksilverexponering.På det området finns viktiga erfarenheter hos de tandläkaresom arbetat med metallfri tandvård.Redan 1991 beslutade att det skulle bli lättareför sjuka patienter att få kostnader för amalgamsaneringersatta av tandvårdsförsäkringen. Bl.a. hänvisades till att ettlångdraget prövningsförfarande kostar samhället storasummor i form av fortsatt sjukskrivning. I praktiken tycksdet nu ha blivit ännu svårare för patienterna att få ersättning,med långa handläggningstider och t.o.m. rättsprocesser somföljd.Under föregående år fattade beslut om att geRiksdagens revisorer utökade resurser för att göra det möjligtatt följa hur regeringen och myndigheter hanteratriksdagsbeslut. En angelägen uppgift för denna ökadesatsning på uppföljning, utvärdering och revision bör varaatt följa upp hur myndigheter som ochSocialstyrelsen hanterat de många beslut undermer än fattat i amalgamfrågan.Riksdagen har gång på gång krävt inrättande avproduktregister för tandvårdsmaterial. Både tandläkare ochpatienter måste genom innehållsdeklarationer få veta vilkakemiska substanser som materialen består av. Det inträffarnu att patienter får material insatt som innehåller substansersom de redan vet att de är allergiska emot och som de senaremåste byta ut.Även ett biverkningsregister måste införas. Ett sådantregister kommer att kunna fungera så snart läkare, tandläkareoch patienter får kunskap om vilka reaktionertandvårdsmaterialen kan ge. skahandhas av som bör få resurser attupprätta ett sådant register. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avvecklingen av amalgam somtandfyllning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att övervakningen avkvicksilverutsläpp från tandläkarmottagningar ochkrematorier måste fortsätta,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att alla tandläkare bör fåmiljöutbildning.