ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02K428 · 1995-01-25 00:00:00 — Jag har sett exempel på att elevhandlingar -- innehållandeuppgifter, som ur integritetssynpunkt måste hanteras medstor sekretess -- förvaras på ett lättillgängligt och ursekretessynpunkt oacceptabelt sätt.I de flesta skolor hanteras säkert elevhandlingar på ettutmärkt sätt -- även ur sekretessynpunkt. Rapporter, som nåttmig, visar dock att det finns anledning att för skolornaspersonal aktualisera sekretessens betydelse när det gällerförvaring och arkivering av anteckningsmaterial från studie-och yrkesorienteringssamtal, elevkonferenser, skolhälsovårdm.m.Jag anser att regeringen bör överväga om det behövs enöversyn av regler för hantering och arkivering avelevhandlingar eller om andra åtgärder bör vidtagas för attelevernas integritet skall skyddas på ett tillfredsställande sätt.Det bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att regeringen bör överväga om detbehövs en översyn av regler för hantering och arkivering avelevhandlingar eller om andra åtgärder bör vidtagas för attelevernas integritet skall skyddas på ett tillfredsställande sätt.
mot · GI02K430 · 1995-01-25 00:00:00 — Lagstiftning mot våld i data- och TV-spel Småpojkar våldtar kvinnor, de hugger huvudet av sinamotståndare och styckar dem. Så kan de dataspel se ut sommånga barn ägnar sig åt i timmar framför en dataskärm.Riskerna med dataspel anses av forskare vara betydligt störreän riskerna med videovåld. I dataspelens värld lever barnetsig inte bara in i spänningen utan han -- den övervägandeandelen dataspelare är pojkar -- tar också aktiv del i ochpåverkar händelseförloppet. Risken är att barnen tar våldetmed sig ut i verkligheten.Undersökningar har gjorts på ochsystemvetenskap i och gäller barn mellan 8 och12år som använder dator och spelar dataspel. av dessa pojkar har spelat dataspel . Mångaföräldrar är ej medvetna om dataspelens innehåll. Man troratt det rör sig om äventyrsspel, idrottsspel osv. Informationenom videovåld har nått fram till de flesta föräldrar.Tyvärr är medvetenheten inte lika stor när det gäller data-och TV-spel. Eftersom våldsspelen säljs inom denoorganiserade handeln är det mycket svårt att kontrolleraförsäljningen.Vi anser därför att det finns behov av lagstiftning rörandevåldsförhärligande data- och TV-spel.Ovanstående motion behandlades av 1989.Förslaget om lagstiftning avslogs. Utskottet framhöll dockatt om inte den oorganiserade handeln känner sittansvar och frivilligt begränsar utbudet av olika spel bör maninte tveka att tillgripa lagstiftning.I betänkandet framhölls också att utskottet utgår från attregeringen noga följer utvecklingen och tar de initiativ somkan bli nödvändiga. Dessutom biföll ett förslag omökad information, till föräldrar och andra berörda personer,om hur användning av spel med våldsinslag kan påverkabarn och ungdom.Det måste tyvärr konstateras att de initiativ som har tagitsoch den information som har getts till allmänheten kringrisker med dataspel har varit ringa och näst intill obefintlig.Problemen med data- och TV-spel med våldsinslag har inteblivit mindre utan tvärtom accelererar ungdomsvåldet i vårtsamhälle, och den påverkan som dessa spel har på barnsutveckling kan inte negligeras.Eftersom har gått sedan vi påtalade riskerna meddata- och TV-spel och mycket lite har hänt anser vi att det ärtid för lagstiftning.I avvaktan på denna skall information omedelbartframtagas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökad information angående data-och TV-spel,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av lagstiftning rörandevåldsförhärligande data- och TV-spel.
mot · GI02K433 · 1995-01-25 00:00:00 — Det är f.n. sekretess på vilka familjer som är familjehem.Med anledning av de rapporter som har kommit om attkommunerna inte tar fullt ansvar och utvecklarfamiljehemsvården så som har tänkt sig, är det intetill gagn att sekretessen behålls. De rapporter som avses ärt.ex. ''Vård av unga utom hemmet'',revisorers kritik m.fl.Den utveckling som har funnits inom familjehemsvårdenhar familjehemmens egna intresseorganisationer stått för.Deras möjlighet att nå alla hem med den utbildning ochinformation som finns skulle förbättras om inte sekretessenfanns.Vid senaste prövningen i regeringsrätten hävdade man idomen att det skulle vara till men för den enskilde om detinte var sekretess på att man var familjehem. Detta är ettbeslut utifrån felaktiga grunder, och ger dubbla budskap tillalla parter.När familjehemmen får sitt uppdrag och därmed ersättningför det, får de absolut inte försättas i den tron att det är derasensak hur detta bedrivs. För att inte förlora fokus är detta enåtgärd för att hjälpa familjer och barn från socialtjänstenssida. Enligt Socialtjänstlagen är målsättningen att barnenskall tillbaka till sin familj och om inte detta är möjligt skallde i varje fall ha möjlighet att hålla kontakt med sinursprungsfamilj. Att då behålla sekretess på vilka som ärfamiljehem med ovanstående motivering verkar inte logiskt.Det skulle också gagna barnen att alla familjehem kom ikontakt med de utbildningar o.d. som finns för att ytterligareklargöra familjehemmens roll.Utöver detta är det ett otidsenligt sätt att se påfamiljehemsvård, att det på något sätt skall kunna gå att hållahemligt att man är familjehem. Är det skamligt att varafamiljehem och ta emot andras barn för pengar, är detskamligt att vara fosterbarn så att det kan behöva döljas, ellervad menar man med det ställningstagandet? Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om sekretess över vilka som är familjehem.
mot · GI02K502 · 1995-01-25 00:00:00 — I ett rättssamhälle föreligger ett behov av en friståendeinstans med uppgift att garantera att medborgarna verkligenfår del av gällande fri- och rättigheter.Redan år 1809 tillskapades vår JO-institution som ocksåfått efterföljare över hela världen. Därefter har i Sverigetillkommit en växande skara av ombudsmän med skildauppdrag såsom (),(JämO),(), () och (). Vidare planerasytterligare tillskott nämligen ().Dessutom har i föreslagits en lång rad nyaombudsmän exempelvis för brottsoffer, mobbningsoffer,mediaoffer, patienter och äldre. För övrigt har någon ansettatt det nu kanske är dags att utse en särskild ombudsman försådana medborgare eller grupper som ej fått någon egenombudsman.Under alla omständigheter har redan uppkommit enolämplig splittring av verksamheten och man förlorar lätthelhetsperspektivet. Flera medborgargrupper som inte fått en''egen'' ombudsman känner sig uppenbarligendiskriminerade. Små ombudsmannaorgan blir dessutomineffektiva. Kritik har också tidigare framförts t.o.m. frånministerhåll. Många menar att JO har för liten kapacitet. DOanses ha haft svårigheter att genomföra sitt uppdrag. JämOhar anklagats för passivitet beträffande rättsprövning avjämställdhetsfall. För samtliga organ gäller att medborgarnasaknar företrädare på lokal nivå. Allt detta gör att situationenär otillfredsställande.Det är en självklarhet att en ombudsmannainstitutionbehövs för att medborgarna ska få verklig del avrättssamhället. Men det synes nödvändigt att tillskapa ensamlad organisation för de medborgerliga fri- ochrättigheterna. Detta organ skulle då ersätta samtligaexisterande ombudsmannaorgan och omfatta även planeradesådana organ. Institutionens samlingsnamn skulle lämpligenkunna vara och då förkortat tillRO. Detta kunde bli en effektiv instans, som skulle arbetasnabbt och effektivt och täcka både den offentliga och privatasidan. RO skulle ha granskande, rådgivande och processandeuppgifter samt därmed också få opinionsbildande funktion.Detta organ skulle bedriva en bred och även lokalt förankradverksamhet. På lokal nivå borde samverkan ske medkommunerna men under RO:s ansvar. Så kan ske genomlokal RO som lämpligen kan ingå som en funktion ikommunala medborgarkontor.I ett rättssamhälle får inte medborgarna känna sigutelämnade och maktlösa, och RO kan då bli den kanal somalltid står öppen för den enskilde medborgaren. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om inrättande av enrättighetsombudsmannainstitution (RO).
mot · GI02K503 · 1995-01-25 00:00:00 — har behandlat frågan omkönsneutralt språk. Ändå ser allting utprecis som det brukar. De anvisningar för regeringskanslietsom finns kommer till väldigt lite bruk.1990 antogs inom en rekommendation (NrR(90)4) om eliminering av sexism i språket. Därrekommenderas regeringarna att främja ett användandeav språket som speglar principen om jämställdhet.Enligt Regeringsformen är såväl statsministern som övrigastatsråd alltid män, liksom förutsätter att densom utsätts för misshandel är en ''han'' trots att vi vet attmisshandel och andra övergrepp mot kvinnor ständigt sker.Listan kan göras oändlig med exempel från propositioner,riksdagsdokument, författningar och andra officiellahandlingar där kvinnor är helt osynliga. Generaldirektören ärenligt instruktionen en ''han'' liksom ordföranden i enkommitté.Mannen som makthavare är norm i det officiella språket.Förutom att det låter illa hjälper denna typ av skrivningar tillatt konservera föreställningar om hur samhället skall se ut.Språket bör inte spegla otidsenliga fördomar om kvinnorsoch mäns roller. I stället bör statsmakterna vara föregångarepå detta område.Riksdagen bör därför ge regeringen i uppdrag att se överspråket i propositioner om ny eller ändrad lagstiftning, iförfattningar och andra officiella dokument. Detta gällersjälvfallet även de av framtagna dokumenten.Detta bör vara lika naturligt som att språket moderniseras påandra sätt. Eftersom förutsättande av att så skerinte sätts i verket är det att besluta i ärendet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett könsneutralt språk skallanvändas i propositioner angående ny eller ändradlagstiftning, i förordningar och andra officiella dokument,2. att beslutar att använda ett könsneutralt språki enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GI02K504 · 1995-01-25 00:00:00 — Kvalitetsutveckling inom den offentliga sektorn Kvalitetsutvecklingsarbetet har drivits långt inom svensktnäringsliv. Kravet på kvalitet och på tillförlitligdokumentation av att företagen lever upp till en hög standardpå området har stigit oavbrutet. En utveckling mot ökatkvalitetstänkande ger i slutändan konsumenten bättreprodukter och service och innebär minskade kostnader förföretag och kunder.Den offentliga sektorn är viktig särskilt urservicesynpunkt. Därför måste även den offentliga sektornsatsa på en kraftig utveckling av kvalitetsarbetet.Kvalitetsbegrepp som ISO 9000 -- som används inomnäringslivet -- uppfattas troligen som allt för statiska inomstora delar av den offentliga sektorn. Därför bör detövervägas om en ISO-standard som håller på att utvecklasoch som går under beteckningen ''Total QualityManagement'' skulle vara bättre att tillämpa.I detta kvalitetsbegrepp ingår även ansvar förproduktutveckling, rationellare arbetsmetoder och vilja attskapa bättre service.I det dynamiska skeendet på kvalitetsområdet måste denoffentliga sektorn hänga med. Det gamla svenska begreppet''Svensk kvalitet'' måste ha hög klang inom den offentligasektorn.En motsvarande motion behandlades avkonstitutionsutskottet . I svaret påmotionen beskrivs inte med ett ord de tankar som motionendå tog upp. Istället gavs en beskrivning av den statligaverksamheten ur produktivitetssynpunkt och en genomgångav den kommunala verksamheten utifrån vadLokaldemokratikommittén redovisade i sin utredning.Sammanfattningsvis säger betänkandet att allt vad görasskall redan är gjort. Och det utan att ange konkretauppfattningar om motionens intentioner.Denna motion i sin förnyade form bör nu få en mer seriösbehandling och en redovisning av pågåendekvalitetsutvecklingsprogram inom offentlig sektor bör ges.Det är väsentligt att hela den offentliga sektorn genomsyrasav ett kvalitetstänkande för att på så sätt garantera denenskilde modborgaren den service som han och hon ärberättigade till. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kvalitetsprogram för den offentligasektorn.
mot · GI02K505 · 1995-01-25 00:00:00 — En del av statens verksamhet försiggår på den regionalanivån inom länsstyrelserna. Men en stor del av den statligaverksamheten, särskilt vad gäller affärsdrivande verk, har enegen regional indelning som starkt avviker frånlänsindelningen. I de senare fallen organiseras verksamhetenvanligen i ett tiotal regioner, att jämföra med de 24 olikalänsstyrelserna. Av praktiska skäl förs sedan ett antal årtillbaka en diskussion om en ny länsindelning av landet därvarje län skulle vara betydligt större än vad de är idag.Parallellt med statens länsorganisation finns de folkvaldalandstingskommunerna. Dessa representerar, till skillnadfrån länsstyrelserna, de aktuella regionerna. De är också, tillskillnad från länsstyrelserna, demokratiska och förallmänheten öppna regionala parlament. Sedan en tidtillbaka pågår en diskussion om landstingens vara och icke-vara eftersom storkommunerna i ökande utsträckningkommit ta över ansvar för omsorg och vård.Om i stället länsstyrelserna avskaffas bör två stora fördelarkunna uppnås:1. Staten sparar pengar genom en friare och därmedeffektivare regional organisation inom sina respektiveverksamhetsområden. Även verksamhetsmålen för statligverksamhet bör bli lättare att uppnå. Diskussionen om nylänsindelning kan avfärdas och varje verksamhet kanutformas efter sina respektive mål och förutsättningar.2. De folkvalda regionala parlamenten (landstingen) får ettsamlat grepp om de regionala utvecklingsfrågorna när de nukonkurrerande länsstyrelserna försvinner. Det regionalasjälvstyret stärks och bör också bli mer effektivt ochallsidigt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt i enlighet med vad som anförts i motionenbeslutar avskaffa länsstyrelserna fr.o.m. den 1januari1997.
mot · GI02K506 · 1995-01-25 00:00:00 — Statliga myndigheter och lobbyism I beslutas infrastrukturinvesteringar ochtrafikpolitiken som bekant av de politiska organen såsomkommun, landsting och riksdag. De statliga verkens uppgiftär att verkställa de politiska besluten samt ansvara för denfortlöpande verksamheten inom respektive område.Samarbetet mellan statliga myndigheter ochorganisationer samt näringslivet är ofrånkomlig. Det ärnödvändigt, men en snedvridning kan vara en belastningistället för en tillgång. Det är viktigt att ha i åtanke att ett verkrepresenterar ett samhällsintresse och inte ett enskilt intressesom till exempel en viss industrigren. Dessa mål måste ståmycket klara för att inga missförstånd ska uppstå. Ett statligtverk som bör inte ha som uppgift att främjabiltrafiken och därmed bilindustrin. uppgift böristället vara att verka i linje med den trafikpolitik somdemokratiskt beslutats om av majoriteten. Därför finns detanledning att, med den senaste tidens händelser, granskavems syften egentligen tjänar.I dag råder ingen politisk enighet om bilismens negativaeffekter. Däremot råder det en bred samstämmighet inom detvetenskapliga området internationellt sett att bilismen är utsläppskälla och resursförbrukare vars miljö- ochhälsokonsekvenser är övervägande negativa.Om bilismens negativa miljö- och hälsoaspekter finns detmycket skrivet och konstaterat. En viss samstämmighet råderäven i det politiska rummet. Med utgångspunkt från detta bördet då frågas: Är det rimligt att har ett närasamarbete med bilindustrin? Ett sådant samarbete, om det ärför tätt, ger inte utrymme för andra organisationers inläggom de strider allt för kraftigt mot t ex bilindustrins intressen.Vägverket är medlem av , enförening som ägnar sig åt lobbying. Ett sådant medlemskapmåste ifrågasättas när föreningens verksamhet bland annatgår ut på att påverka den trafikpolitiska inriktningen. utskick till allmänhet har man t exprotesterat mot koldioxidskatten, en protest som vägverketinte kan ställa sig bakom. Självklart måste tillåtassamarbeta med , men ett medlemskap är attöverskrida sina befogenheter. Särskilt när såentydigt företräder ett enskilt intresse. På arbetartjänstemän och inte politiker, vilket blir oklart förallmänheten när de statliga myndigheterna beblandar sigmed lobbyorganisationer. Här måste klara normer finnas omett statligt verks politiska deltagande. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att olika statliga myndigheterssamarbete med näringslivsorganisationer ochlobbyorganisationer skall utredas,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att icke tillåta statligamyndigheters aktiva deltagande, t.ex. i form av medlemskapi en lobbyorganisation, och att därmed inte bör fåvara medlem av ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge klara normer för de statligamyndigheternas befogenheter i lobbyverksamheten och attklargöra att statliga myndigheter icke bör syssla medlobbying.
mot · GI02K509 · 1995-01-25 00:00:00 — Folkrättens årtionde fortsätter att utmana det svenskasamhället. De konflikter som fortfarande finns mellan detsvenska moderna samhället och den samiska kulturen, detsamiska folket och deras näringar oroar i den svenskasamhällskroppen.Man kan säga att expansionen av de ''svenskainvandrarna'' , intensifierad av demoderna kommunikationssystemen och nya näringarnaunder , fortfarande lever i ett permanentkulturmöte, kanske kulturkrock, med det samiska samhället.Det är på inget sätt självklart hur denna konflikt skallhanteras. Klart är dock att den gamlaursprungsbefolkningens villkor inte kan bortförklaras ellernegligeras. I liknande etniska eller kulturellt betingadekonflikter i andra delar av världen har vi förhållandevisenkelt att ta ställning för de förfördelades ståndpunkt. Mendå konflikten finns i det egna samhället kompliceras bildenoch närheten tycks riskera leda till förödandehandlingsförlamning.Framväxten av 1993 är ett viktigt steg i rättriktning men t.ex. inslag av förändringen i småviltsjaktenuppfattas av många samer som ett steg i fel riktning.Man beräknar samernas antal i till ca 20 000.Ingen av dem har säte i riksdag. I Nordiska Rådethar man övervägt en observatörsstatus för samerna mentillgången till maktens miljöer går långsamt. i bör bli föremål för de politiska partiernasansträngningar och nomineringar men statusen i NordiskaRådet kan åtgärdas med politiska beslut efter en uttalad viljafrån regering.Kultur, media och informationsverksamhet är fortfarandebristfällig på samiska och det totala intrycket blir attfortfarande är samerna ur ett svenskt perspektiv enmarginaliserad befolkningsgrupp, också i sina egnaursprungsmiljöer.Det är därför angeläget att samefrågan också får enrikhaltig belysning i den svenska skolans kursplan och iläroböcker. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa plats för samerna vidNordiska rådets bord,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skapa tillräckliga resurser förSametingets verksamhet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det samiska språket successivtbör ges jämbördig status i balans med det svenska,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skolmaterial också i densvenska skolan på ett fullödigt sätt bör belysa samefrågan.
mot · GI02K510 · 1995-01-25 00:00:00 — Offentlig verksamhet i bolagsform Översyn av förvaltningslagenAllmänhetens insyn i de verksamheter som för skattemedelbedriver verksamhet för medborgarna är viktig. I kommunaloch övrig offentligt organiserad verksamhet tas detta tillvaragenom politisk styrning, öppenhet och offentlighet m.m.Väljarna kan därför vid varje val bedöma hur verksamhetenutförts och med valsedel fälla sin dom.En del av denna demokratiska kraft blev särskilt synlig ide kommuner som hastigast sökt omvandla sina kommunalaoch offentliga verksamheter till gigantiska koncerner med enblandning av offentligt och kommunalt drivna bolag ochtillkrånglade system med köp och sälj.Väljarnas dom över denna verksamhet var entydig i 1994års val. I de kommuner som experimenterat och utvecklatbolagiseringsverksamheten är valresultat en domöver bristande insyn och medborgerlig kontroll.Medborgarna i vårt land vill ha inflytande över vartskattemedlen går och hur den gemensamma verksamhetenorganiseras och utvecklas. Den möjligheten till insyn ochdelaktighet kan bara i mycket begränsad omfattning görasvid bolagiseringar eller genom andra associationsformer.Det innebär ju dock inte att alla alternativa driftsformereller organisationer är av ondo. Men de måste underordnasbehovet av demokratisk reglering och styrning och fungerainom ramen för den öppenhet och tillgänglighet somutmärker demokratin.Vår uppfattning är att dessa alternativa verksamhetsformeri bolag eller stiftelser inte behöver innebära ettundandragande från insyn och offentlighet. Att det sedandessutom i vissa lägen finns affärsmässiga hänsyn som måstetas perforerar inte behovet av öppenhet i den löpandeverksamheten.Därför anser jag att det är angeläget att lagstiftningen sesöver och vid behov ändras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att se över offentlighet ochtillgänglighet i bolag, stiftelser och andra associationsformersom utövar den gemensamt finansierade verksamheten.
mot · GI02K601 · 1995-01-25 00:00:00 — Interpellationsrätten i kommuner och landsting På grund av det utökade samarbetet mellan kommunernahar ett stort antal viktiga politiska frågor och storaekonomiska åtaganden hamnat under kommunförbund. Vidöversynen av kommunallagen som trädde i kraft 1 januari1992 utvidgades interpellationsrätten till att omfattakommunala bolag men ej kommunförbund. Detta varolyckligt eftersom viktiga kommunala frågor därmed trotsutvidgningen står utanför den kommunala debatten. Det ärdärför viktigt att detta förbiseende rättas till så attfullmäktigeledamöterna även kan interpellera i frågor somsköts av kommunförbund där kommunen är medlem.Kommunallagens 3 kap. 31 § kan lätt kompletteras så attinterpellation även medges i fråga som hanteras av ettkommunförbund där kommunen är medlem. Detta kan göraspå samma sätt som för bolagen genom att fullmäktige fårbesluta att ordföranden i en nämnd får överlåta besvarandetav en sådan interpellation till en av fullmäktige utseddledamot i kommunförbundet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådanändring i 3 kap. 31 § kommunallagen att det blir möjligt attinterpellera även i frågor som sköts av ett kommunförbunddär kommunen är medlem.
mot · GI02K602 · 1995-01-25 00:00:00 — Konkurrenssituationen för kommunala företag Den nuvarande lagstiftningen förhindrar kommunal- ochlandstingsägda företag att lägga anbud på uppdrag utanförden egna kommunen.Kommunerna tvingas med nuvarandeupphandlingsbestämmelser att utsätta sina egna företag förkonkurrens i den egna kommunen, som dekommunala företagen är förbjudna att vara med ochkonkurrera i andra kommuner. Detta innebär en allvarligsnedvridning av konkurrensen och leder också till enminskad konkurrens.Ett tydligt exempel på de negativa effekterna av dennuvarande lagstiftningen finns inom kollektivtrafikområdet.Det är nu på väg att skapas ett oligopol påkollektivtrafikmarknaden, eftersom de kommunalaföretagen inte tillåts konkurrera på samma villkor som de tvåstora dominerande företagen på marknaden. I förlängningenleder detta till en situation med ökade kostnader både församhället och resenärerna.Kommunala företag som bedriver sin verksamhet på heltaffärsmässiga grunder bör därför ha möjlighet att läggaanbud på verksamheter även utanför den egna kommunen,under förutsättning att den aktuella verksamheten ärkonkurrensutsatt i den egna kommunen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en lagändring sominnebär att de kommunala trafikföretag som drivs enligtaffärsmässiga principer tillåts konkurrera utanför den egnakommunen.