mot · GI02Ub348 · 1995-01-25 00:00:00 — UtgångspunkterHar vi ett jämställt samhälle? Ett samhälle där män ochkvinnor värderas lika och där alla människors kunskaper,yrkeskunnande, omdöme, erfarenheter och socialakompetens tas till vara?Tyvärr kan nog svaret på frågan ännu inte bli ''ja''. Detär fortfarande kvinnor som ifrågasätts och som inte får sinkompetens värderad på samma sätt som mäns. Detta trotsjämställdhetslag och ett aktivt politiskt arbete inte minst iriksdagen. Bristerna i jämställdheten går delvis att angripagenom lagstiftning och politiska beslut, men det viktigasteåterstår -- att aktivt arbeta med att förändra attityder ochvärderingar. Långsiktigt och uthålligt måste politiker på allaplan visa att vi menar allvar med jämställdhetsdeklarationeroch lagar och visa att vi menar vad vi säger.Långsiktigt och målmedvetet arbete krävsVill vi förändra attityder och värderingar så skall vi startaett aktivt målmedvetet arbete i förskolan och skolan ochfortsätta genom högskolan. Det är i förskola och skola somgrunden läggs för hur barnen, när de blir vuxna, ser pålikheter och skillnader mellan könen. Möter t.ex. barnen iförskolan och skolan vuxna män och kvinnor som praktisktvisar att de tar jämställdheten på allvar? Möter de kvinnorsom rektorer lika ofta som män? Möter de män somsyokonsulenter och lågstadielärare? Har de läroböcker somger exempel på att både kvinnor och män har präglat vårhistoria? Syns både kvinnor och män i läroböckernasillustrationer? Ser de flickor som arbetar med datorer ochpojkar som tar hand om småbarn i sina läroböcker? Fårflickor lika mycket av lärarens tid och uppmärksamhet sompojkar? Först när vi sanningsenligt kan svara ja på dessafrågor finns en chans att barnen som vuxna har självklara,jämställda värderingar och attityder.I dag är det tyvärr inte så att vi kan svara ja på frågornaovan. Men frågan som kvarstår är: Hur tar vi oss dit? Vägenär lång och mödosam, vunna erfarenheter fortlever inte avsig själva, varje generation måste uppmärksammas ochvinnas för jämställdheten.Tyvärr, könsskillnaderna består hos genomförde enintervju med ca 1000 tonåringar. Av resultatet framgår attkönsskillnaderna i attityder och värderingar lever kvar,fortfarande skall pojkarna ägna sig åt teknik och flickorna åtvård.Områden som fortfarande värderas olika är löner,arbetsvärdering och utbildning. Detta betyder att vi hittillskonserverat de bestående attityderna. liberalernahar lång tradition i arbetet med jämställdhet. Vår vision omett jämställt samhälle innebär att män och kvinnor fritt kanutvecklas utan att hindras av ofta omedvetet diskriminerandeattityder. Män som vill vara med sina barn eller vårdamänniskor skall respekteras. Samma sak gäller för kvinnorsom vill arbeta som poliser eller militärer.Alla deltar vi i att konservera det bestående synsättetAlla påverkar vi vägen mot ett jämställt samhälle. Somföräldrar, mor- och farföräldrar, dagispersonal, lärare, SYO-funktionärer deltar vi i en process som gör att flickoruppfostras lika traditionellt som under förra seklet.Detta visar sig i att flickor generellt sett väljer samma yrkesom mamma och mormor gjorde (om dessa hade ettyrkesarbete). Detta sker, trots att vi lever ett helt annatliv än förr.En av de stora förändringarna som skett är att både mänoch kvinnor yrkesarbetar. De flesta är medvetna om att idagens samhälle behövs både mäns och kvinnorsyrkesinsatser för familjens ekonomi, för hemmets vård ochför att utveckla ett bra samhälle. Vi vet också att både mänsoch kvinnors insatser behövs för att ge barnen en brauppfostran och trygg identitet. Detta innebär att flickornasyrkesval och yrkesliv är lika viktigt som pojkarnas.Om vi vill bryta gamla traditioner och uppnå stabilaförändringar ska vi inte tro att enstaka kampanjer räcker.Insatser måste göras i alla led: våra attityder till pojkar respflickor i hemmet, i skolan, i högre utbildning och påarbetsmarknaden.Pojkar gynnas i skolan på flickornas bekostnadDale Spender, forskare i , har visat genomomfattande bandade lektioner att pojkarna aldrig fick mindreän av lärarens tid och uppmärksamhet, flickorna fick igenomsnitt . Svenska undersökningar visar på sammaresultat.Inga Wernersson, pedagogisk forskare i somundersökt könsdifferentieringen i svenska skolor, säger:''Det förefaller som flickor får frågor som går ut på att fylla ivad alla redan vet medan pojkar möts med större utmaningar.Pojkar får därför kvalitativt bättre undervisning. ''visade också att lärare med elever av bådakönen visste mera om pojkarna än om flickorna. Om lärarenhade svårt att känna igen en elev var det alltid en flicka. Detvar vanligt, enligt undersökningar, att lärarenvände sig till pojkar som individer och till flickorna somgrupp. Det kan antas att undersökningens resultat även gälleri Sverige.Jan , språkforskare vid i ,har visat att lärarkandidater i blindtester bedömer pojkarsprov som mera trovärdiga och kompetenta än flickors prov.Resultatet visar att flickor och pojkar får olika behandling iskolan, att deras resultat mäts på olika sätt och att flickorslika rätt till undervisning inte fungerar i verkligheten. Detfinns många, många undersökningar och forskningsresultatsom visar i princip samma sak.Flickors och pojkars identitetsutvecklingVi vet mer om hur pojkar och flickor utvecklar sinidentitet och att det sker på olika sätt. En beskrivning tagenur tidningen nr 19/1992 låter så här i korthet:Man kan säga att flickor blir flickor genom närhet ochlikhet. Pojkar blir pojkar genom olikhet och självständighet.Detta märks redan på lågstadiet. Flickor vill bli och göra somfröken/mamma, de lyder, sitter tysta och väntar på uppgifter,följer skolans regler och hjälper fröken att hålla ordning påde ''bråkiga'' pojkarna. Pojkar bråkar, är högljudda,ifrågasätter, tar för sig och ''mopsar'', tänjer gränser frånförsta stunden.När flickorna sedan når gymnasiet premieras inte längrederas ''duktighet'', tysthet och snällhet. Där premieras andrakvaliteter. Där uppskattas de som diskuterar och deltar idebatten, utmärker sig, tar ordet, tar initiativ, kalla det gärnaatt bråka konstruktivt. Allt är sådant som pojkarna övat sig påfrån skolstarten (även om de fick skäll för det i ).Om flickor redan från hade med sig enstabilare identitet skulle gymnasieåren för deras del inte bliså tysta. Om klassrummet redan i kundeförvandlas till en arena där flickor tränas till att ''ta för sig''och lägga av sin duktighet/snällhet skulle mycket varavunnet för framtiden. Men en sådan träning är svår att lyckasmed om pojkar finns med samtidigt.För pojkarna kan å andra sidan lektioner utan flickor varaen stor tillgång. De slipper flickornas duktighet och kan vågavisa sina andra, kanske mjukare sidor. Allt underförutsättning att läraren har en medveten pedagogiskhållning och insikt i problematiken.Det beskrivna är väl känt men det finns inga självklaralösningar. Det finns stort utrymme för olika initiativ frånskolornas sida. Ett exempel vore att skolor tog initiativ tillatt undervisa flickor och pojkar var för sig i vissa delar avolika ämnen/kurser. Syftet ska vara att stärka flickornasidentitet och självuppfattning och låta pojkarnavisa och släppa fram sina ömsinta sidor. För säkerhets skullvill vi betona att detta inte betyder att vi önskar införa pojk-och flickskolor.Det finns lärare som arbetar för att ändra på detSjälvklart finns det lärare som är väl medvetna om attpojkar tar för sig av deras tid och intresse, och att flickornasitter tysta och väntar på sin tur (en ''tur'' som lektionstideninte räcker till). Vissa lärare har bestämt sig för att ändra pådetta och arbetar aktivt och målmedvetet med sig själva föratt stärka flickorna. Men det är inte så lätt i stora klasser. Ochnärmar det sig att flickor får av lärarens tid ochuppmärksamhet så protesterar pojkarna.Framtidens strategiFör närvarande remissbehandlas betänkandet frånarbetsgruppen om Kvinnligt och manligt i skolan. Det finnsall anledning att se mycket noga på de förslag som därvidkan tänkas komma, för att tillsammans med skolorna göranödvändiga insatser. I budget anmäls att skolministern avseratt koncentrera sig på skolans inre arbete. Detta anserfolkpartiet liberalerna vara en utomordentlig strategi underförutsättning att det sker i samråd och samförstånd medskolor och lärare. Statens ansvar för fortbildning av lärare ärett styrinstrument. Därvidlag borde man beakta ovan nämndaarbetsgrupps förslag om att jämställdhet borde vara ett egetkunskapsområde inom lärarutbildningarna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betydelsen av ökad jämställdheti förskola och skola,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jämställdhet som egetkunskapsområde i lärarutbildningarna.