mot · GJ02Fi16 · 1995-11-21 00:00:00 — Det vi sett under dentid statsrådet suttiti regeringen är ett antal steg i motsatt riktning:- Byggsubventionerna har höjts - bl a har ett borgerligt beslut om att sänkaräntebidragen rivits upp.-- Livsmedelssubventionerna har ökat, även bortsett från det vettlösa beslutetatt sänka matmomsen och detsom följer automatiskt av EU-medlemskapet.-- Socialdemokraterna i sjöfartspolitiska utredningen tycks inte inställda på att avveckla rederistödet.-- Socialdemokraterna i presstödsutredningen avvisade en avveckling avpresstödet.-- Regeringen föreslår nya statsbidrag till export- och turistfrämjande trots att den svenska kronan är så låg attdet borde finnas alla förutsättningar för branscher och företag att på egen hand vinna marknadsandelar.-- I fråga konkurrens och valfrihet i offentliga sektorn har den nyariksdagsmajoriteten på flera områdenåterreglerat lagstiftningen så att de kommunala monopolen stärkts.-Frågan har ställts varför det är så svårt att minska statliga subventioner. Ettsvar gavs förnågra år sedan av den norska maktutredningen när den lanserade begreppet"järntrianglar". Med järntrianglar avses nära intressebindningar mellan starkaparter somhar förmåga att utöva stark påverkan på det politiska systemet.Ett skäl till att vi misstror socialdemokraternas förmåga att komma framåt pådetta område är att detsocialdemokratiska partiet är så starkt bundet till vissa järntrianglar, tillvissa välorganiserade intressen. Etttydligt exempel är det inflytande som de offentliganställdas fackföreningarutövar. Den socialdemokratiskadominansen i ledningen för dessa organisationer, åtminstone vad gäller LO ochTCO, är nästan total och i LO:sfall bidrar organisationerna också ekonomiskt till det socialdemokratiskapartiet. När vi sett hur raskasocialdemokraterna har varit att sätta stopp för förnyelsen av den kommunalaverksamheten är det svårt att intetro att påtryckningar från offentligfacken finns med i bakgrunden. halkar efter kompetensmässigtMot bakgrund av den risk att kläms mellan lågpriskonkurrens från Asienochmer kunskapsintensiv konkurrens i Öst- och som nämntsinledningsvis ärdet inte svårt att skapa allmän acceptans för påståendet att kunskap ochkompetensmåste bli mer framträdande i Sverige.Varningssignalerna är många.Astra och bygger nya forsknings- och utvecklingscentra utomlands - bl a i i . Astrastartar fyra stora utvecklingsprojekt utomlands - vartdera värt ca 200 miljonerkronor. investerar 1miljard kronor i ett forskningsprojekt i , och samgående medamerikanska innebär att200 investeras i . har utvecklingsresurser för 2,4 miljarder kronorförsvunnit ur landet på detta sätt.För många företag är det nödvändigt att sprida sin verksamhet i olika länder.Men om alltfler innovativaföretag förlägger den utvecklingsintensiva expansionen utomlands är det ettvarningstecken.För 25 år sedan hade den högsta utbildningsnivån i världen. För tre årsedan hade vi en av de lägstainom OECD.Enligt långtidsutredning varierade den s k utbildningslönepremien efter akademiska studier på 50-och 60-talen med mellan i . Det innebär att en person i genomsnitt kunde räkna medatt få ett arbete högre lön efter genomgången akademiskutbildning jämfört medgymnasieutbildning. hade avkastningen av högre utbildningmätt på detta sätt sjunkit till i genomsnitt.Andelen akademiker i den svenska industrin ligger kring . I Japanrespektive var respektive redan 1987.Naturligtvis handlar kunskapsutveckling inte bara om akademiska studier. Helautbildningssystemet frånlågstadiet och framåt har betydelse. Vuxenutbildningen och möjligheterna tillåterkommande kunskapsin-hämtande är en strategisk faktor. Inte heller handlar problemet enbart omantalet platser vid komvux, universiteteller högskolor eller ens kvaliteten i utbildningen. Studiemedelssystem liksomlönepolitik har också storbetydelse liksom naturligtvis sannolikheten att över huvud taget få ett arbeteefter studierna.Intresset för studier och fortbildning - att satsa år av tid, energi,skulduppbyggnad - påverkas självklart avrisken att aldrig hinna betala tillbaka stora studieskulder liksom av det faktum att lönen ändå inte blir särskiltmycket högre, om man över huvud taget får ett arbete. En politik förkunskapsuppbyggnad kan därför inteensidigt inriktas på ett större antal platser i olika utbildningsformer utanmåste spänna över ett mycket bredarefält. Propositionen är en besvikelseRegeringen bidrog under ett skede till att trissa upp förväntningarna påpropositionen,som allmänt kallades "tillväxtpropositionen". När det stodklart attregeringen inte mäktade med att samla sig till några konkreta tillväxtförslagbyttes namnpå propositionen och inleddes ett arbete med att sänka förväntningarna. När manläserpropositionen är detta lätt att förstå. Det är svårt att tolka propositionen påannat sätt änatt regeringen givit upp om arbetslösheten. Den strukturella arbetslöshetenberäknas tilldrygt och inte under resten av detta sekel bedömsden totalaarbetslösheten understiga 10 procent.Folkpartiet har ända sedan regeringsskiftet föreslagit den socialdemokratiskaregeringen en företagar- ochtillväxtvänlig ekonomisk politik som kan skapa förutsättningar för nyaarbetstillfällen. när bristen på ensådan blev alltmer uppenbar utlovades en tillväxtproposition . Deförslag om kvittningsrätt ochriskkapitalavdrag som aviserades redan då bedömdes uppenbarligen inte ens avregeringen själv tillräckliga. aviserade tillväxtpropositionen skulle regeringen - sades det - ta ettsamlat grepp över viktiga strukturellaproblem och lägga de förslag som kunde behövas.Under sommaren kom också ett antal försöksballonger från olika s-debattörer:lägre arbetsgivaravgifter iutbyte mot mindre företagsstöd, slopad dubbelbeskattning för att underlättaföretagens försörjning medriskkapital, lägre inkomstskatt för att möjliggöra hushållsefterfrågan påtjänster, reformeringar inom arbetsrätteni form av t ex längre provanställning mm.Propositionen har emellertid blivit en stor besvikelse. "Defensiv","tillväxtflopp" och "tillväxtpropp" är devanligaste omdömena. Regeringen själv kallar propositionen för en "dagordning".Det nytänkande somsommarens debatt gav förhoppningar om har tydligen mött ett kompakt motståndinom socialdemokratin ochregeringen har känt sig tvungen att backa. Några inser säkert behovet avomprövning av det första regeringsåretsskadliga politik. På några områden - kvittningsrätten och riskkapitalavdraget -hade regeringen gjort helt omredan i våras, men därefter har det blivit stopp. Den tidigare agitationen motden borgerliga regeringenspåstådda "högerpolitik" har slagit tillbaka och socialdemokratin har fastnat isin egen fälla.Resultatet är att fastnar i massarbetslöshet och svag utveckling. Vikommer att fortsätta att halkaefter. Därmed bäddar regeringen också för ett hårdare samhällsklimat med sociala motsättningar, ökadintolerans och konflikter mellan olika grupper och individer.Propositionen saknar en analys av tillväxtens drivkrafter. Den långsiktigautvecklingsförmågan i svenskekonomi bedöms ligga kring , vilket är lågt jämfört med andraländer och uppenbartotillräckligt i förhållande till rimliga ambitioner i fråga om sysselsättningen. Den debatt som har förts i Sverigeunder om bristande utvecklingskraft och flexibilitet som orsak till att har halkat efter tycks hagått socialdemokratin förbi. Därmed saknas också förslag som skulle kunna rättatill strukturella brister. Detfinns gott om utredningar, men ont om konkreta förslag.Socialdemokratin återtog regeringsmakten i huvudsak på löften om att minska arbetslösheten ochöka välfärden. Den öppna arbetslösheten skulle sänkas tillunder , sades det. Dettalöfte har svikits. Den öppna arbetslösheten är högre (!) än förett år sedan. De "hundra tusen nyajobb" som enligt en flitigt återkommande formulering från regeringensföreträdare skulle tillkommit efter valetgår inte att återfinna i SCB:s statistik.Regeringens egna prognoser visar att den totala arbetslösheten kommer att liggakvar underhela . Andra ekonomiska bedömningar är ännu mer pessimistiska.Under valrörelsen talades det mycket om att behöver en halv miljon nyajobb netto. I regeringensbedömningar tillkommer bara drygt hälften så många. Regeringens förslagEtt av de få konkreta förslagen i propositionen är att AP-fonden skall köpa meraktier.Detta påstås vara ett sätt att förbättra riskkapitalförsörjningen. Det visarfrämst hur dåliginsikt regeringen har i en småföretagares situation. De flesta småföretagarevill inte haen statlig jättefond som delägare. Fondsocialism har aldrig varit en lösning påSverigesproblem.Propositionen innehåller också några förslag som stramar upp reglerna inomarbetslöshetsförsäkringen. Vi haringen invändning mot dessa. Det sägs att försäkringens karaktär avomställningsförsäkring måste förtydligas -försäkringen behöver förses med "en bortre parentes" - men konkret förslagsaknas.Vår inställning till förslagen inom miljö- och energiområdet framgår av avsnitt5.6.I övrigt meddelas i propositionen att regeringen har tillsatt eller ämnartillsätta ett mycket stort antalutredningar på olika områden. Ytterligare ett stort antal utredningar är redantillsatta och i färd med att analyseraandra eller näraliggande områden. I avvaktan på dessa utredningar görsingenting. Därmed befästs problemenoch ju går, desto svårare blir de att lösa.Socialdemokratin har presenterat ett omfattande rådslagsmaterialinför kongressen nästa år.Materialet är fyllt av frågor som främst visar hur långt kvar partiet har föratt nå en politik som harförutsättningar att lösa problem. behöver inte fler frågor utan fler svar. Penning- och valutapolitikI propositionen poängteras vikten av prisstabilitet som en förutsättning för entillväxtfrämjande politik. Vi delar denna uppfattning. Regeringen är tydligareän tidigarei fråga om den inflation som kan accepteras. Förut har man sagt prisstabilitetpå godeuropeisk nivå vilket många tolkar som inflation. preciserasbegreppetprisstabilitet på god europeisk nivå till vad harsatt sommål, nämligen en inflation på . Vi välkomnar denna precisering.Folkpartiet anser att det är en fördel för svensk ekonomi att vara med i tredjefasen av EMU, valutaunionen.För att fördelarna skall bli så stora som möjligt är det viktigt att svenskekonomi verkligen är i gott skick. Dekraftiga obalanser som råder och enligt regeringens bedömningarkommer att kvarstå måsteåtgärdas. Vi anser det viktigare att återskapa en ekonomi med godutvecklingskraft och stabilt sundastatsfinanser än att vara med i valutaunionen redan från dess start 1999.Vi har ovan kommenterat statsbudgetens snabba förändringar. Osäkerheten omframtida konjunkturkänslighetoch storleken på kvarvarande strukturella underskott innebär att enligtvår uppfattning bör förorda enstrikt tolkning av konvergenskriterier och att vi bör välkomna det av Tysklandföreslagna "stabilitetsrådet".Redan under andra fasen av EMU är skyldigt att genomföra vissalagstiftningsförändringar förpenningpolitiken. har aktualiserat dessa i skrivelse till riksdagensfinansutskott. Det gäller bl ainförandet av en mål för penningpolitiken i riksbankslagen, riksbankschefensställning samt förbud att begäraeller mottaga instruktioner för fullmäktige. Förslagen framfördes tidigare avriksbanksutredningen, då med ensocialdemokratisk reservation. Fullmäktige är emellertid nu enig i sin begäranom ändrad lagstiftning. Vivälkomnar denna omsvängning från socialdemokraterna och anser att regeringenskyndsamt bör lägga förslagenligt fullmäktiges skrivelse. Särskilt angeläget är att det tydligt framgår att det övergripande målet förpenningpolitiken är att värna penningvärdet.Regeringen anser att frågor om valutaregim bör flyttas från riksbanksfullmäktige till regeringen. Dettaöverensstämmer med beslutsprocessen i flertalet andra länder, och vi har ingeninvändning mot detta. Avstämningen av konvergensprogrammetPropositionen innehåller också en avstämning av det svenskakonvergensprogrammet.Det är den första i regelbundna halvårsvisa avstämningar. På flera punkter harutvecklingen i det korta perspektivet varit mer positiv än vad som förutsattes ikonvergensprogrammet. Det gäller t ex produktionsökningen , utvecklingen avräntor, växelkurs, inflation och offentliga finanser. Detta är naturligtvismycketvälkommet.På ett centralt område har emellertid den faktiska utvecklingen liksomframtidsutsikterna försämrats,nämligen på arbetsmarknaden. har siffran för den öppnaarbetslösheten reviderats upp meden halv procentenhet och för beräknas den likaledes vara drygt en halvprocentenhet högre än somtidigare förutsågs. Sysselsättningsutvecklingen i antalet personer blir svagareän tidigare beräknat. Vi finneringen glädje i att konstatera att vi förutsåg detta och att det var en viktigorsak till varför inte kundeställa sig bakom konvergensprogrammet.Den snabba förbättringen av statsbudgeten, främst skatteintäkterna, väcker sompåpekats ovan viss oro omkonjunkturkänsligheten i de offentliga finansernas utveckling. Vi anser attregeringen i nästa avstämning börredovisa en analys av detta och därvid också ta hänsyn till risken för enkonjunkturdämpning underde närmaste åren. En sådan saknas nämligen i den BNP-utveckling som ligger tillgrund förkonvergensprogrammet. Säkerhetsmarginaler som vore önskvärda ikonsolideringsprogrammet och någraförmånsökningar som skulle motivera ökade försäkringsavgifter är inte aktuella.Utgiftsminskningarna på ca 11miljarder kr fördelar sig på ca inom områden som ännu ärföremål för utredning och drygt 2miljarder kr som är helt opreciserade.Regeringen har inte redovisat någon budgetuppföljning eller ny budgetprognos ipropositionen. Vi har därmedinte heller underlag för att redovisa precisa följder av våra förslag. I dettidsperspektiv som återspeglas ikonvergensprogrammet leder emellertid våra förslag till både lägre skatter,lägre utgifter och bättre saldo. Deskattesänkningar vi förespråkar gäller främst skatt på arbete och företagande,inklusive lägre arbetsgivaravgifterför tjänsteverksamheter. En successiv höjning av vissa miljöskatter ingår också, men sammantaget sjunkerskattekvoten både genom sänkta skattesatser och snabbare tillväxt.Utgiftsminskningarna gällerföretagssubventioner och våra i tidigare motioner föreslagna minskningar inomområdet transfereringar tillhushållen. Vad gäller utgifter för den offentliga konsumtionen konstaterar viatt regeringen - trots vallöften ommotsatsen - fullföljer Nathalie-planens beslut om realt oförändrad sådan. Med de dåliga tillväxtutsikter somregeringens politik förutser känner vi en betydande oro för att detta riskerarleda till stora problem inom vård,omsorg och utbildning. Offentliga medel tas i för hög grad i anspråk avsocialbidrag och a-kassa, vilket innebäratt möjligheterna att finansiera en väl fungerande service begränsas. Dettariskerar skapa stora socialaspänningar i samhället liksom sämre förutsättningar för uthållig utveckling.Även detta problem pekade vi på isamband med diskussionen om konvergensprogrammet, och vi nödgas konstatera attdet blivit värresedan dess.Sammantaget är våra förslag till besparingar större än våra förslag tillskattesänkningar med 15-20 miljarderkr, vilket innebär att de offentliga finanserna förbättras med detta belopp.Statens lånebehov reducerasytterligare genom att vi förespråkar fortsatta försäljningar av statligaföretag. program för uthålligtillväxtSveriges produktion ökar just nu snabbt. Det gjorde den även vid ungefärmotsvarandetidpunkt efter devalveringarna . Detta är dock inte detsamma somgod tillväxt utan handlar främst om ökat kapacitetsutnyttjande, d v s att taigen det somförlorades under nedgångsåren. Prognoserna för resten av 90-talet ser dystrareut. Det ärallvarligt, för mycket tyder på att skulle behöva ytterligare några årav tillväxtpå eller i närheten av den nivå vi uppnådde under första halvårt 1995 för att ta oss urmassarbetslöshetens grepp. En devalvering är en engångsmedicin som kan synaslindraför stunden men förvärrar de grundläggande problemen. Det vi liberalerundermånga år förordat är att systematiskt ska ta itu med de grundläggandeproblemsom länge hämmat tillväxten i vårt land.Här följer vår agenda för uthållig tillväxt. Skärp konkurrensen, minska subventioner ochavreglera!Beräkningar visar att väldiga belopp finns att tjäna i att skärpakonkurrenstrycket isvenskt näringsliv och de icke myndighetsutövande delarna av offentliga sektorn.Siffror på och däröver har nämnts som tänkbar vinst omdebranscher som kännetecknas av lågt konkurrenstryck blir lika effektiva -eller nårsamma produktivitetsökning - som branscher med högt konkurrenstryck. I dennyutkomna boken bedöms densamhällsekonomiska vinsten av ökad konkurrens till !Det är en klassisk liberal uppgift att verka för en bättre fungerandemarknadsekonomi. Att konsekvent taställning för konkurrens kräver, av skäl som redan formulerade, attbeslutsfattarna har kraft att ståemot dem som har att vinna på monopol och karteller. , vars namn engång valdes som en markeringav vår obundenhet gentemot särintressen och vår ambition att se till helafolkets bästa, ser som en av sinaviktigaste uppgifter att slå vakt om marknadsekonomin och konkurrensen.Erfarenheten visar att det ofta är svårt att vinna folkligt stöd för skärptkonkurrens som en väg att lösasamhällsproblem. Det är lättare att göra troligt att ökade bostadssubventionerger lägre hyror och ökadelivsmedelssubventioner ger lägre matpriser än tvärtom. Ändå tyder nästan allaundersökningar på att det är justtvärtom, att t ex årtionden av bostadssubventioner har förstört byggmarknadenoch givit världens högstabygg- och boendekostnader. Därför måste folkbildningsarbetet på detta områdefortsätta. Och därför är detviktigt att så mycket fakta som möjligt kommer fram i debatten - fakta är bästasättet att stå emotjärntrianglarnas propaganda och locktonerna från de politiker som vill slåpolitiskt mynt av misstro motmarknadslösningar och skenbart enkla lösningar.Marknadsmisslyckanden av olika slag får ofta stor uppmärksamhet. Just nu är dett ex vanligt att åberopainrikesflyget och den nya privatradion som exempel på misslyckade avregleringar. Att marknader som varitmonopoliserade behöver innan konkurrensen fungerar braborde inte vara svårt att förstå,men känslan för marknadsekonomin sitter inte särskilt djupt hos många människoroch socialdemokrater brukarinte vara sena att utnyttja det i sin propaganda.Den relativt nya konkurrenslagen, som genomfördes under den förra regeringen,måste tillämpas med storkonsekvens. Dispenser bör beviljas mycket sparsamt. Det finns också anledningatt redan skärpa lagen på någonpunkt.Även kommunerna har en viktig uppgift att fylla i främjandet av konkurrens.Först och främst gäller detnaturligtvis att inte med skattemedel slå undan benen för de företag som finnspå en marknad. Det förslag somhelt lagts fram om en utredning om kommunal underprissättning börsnarast genomföras. Menkommunerna har också en viktig konkurrensfrämjande roll att spela itillämpningen av planlagstiftningen. Detligger ofta nära till hands att lyssna på befintliga företagare och se påmisstro mot entreprenörer som vill prövanågot nytt. Bostadsområden har ofta planerats efter samråd med och ICA,industriområden eftersamråd med redan befintlig industri i kommunen. Nytänkare som vill göranågonting helt annat uppfattas oftasom besvärliga. Men i konkurrensens namn bör kommunerna inte sätta sig imarknadens ställe utan bara stoppasådana initiativ som uppenbart strider mot miljöhänsyn och liknande.I några branscher finns fortfarande hämmande regleringar som det i flera fallfinns anledning att analysera pånytt. Den största marknad som ropar på avreglering är den kommunala ochlandstingskommunalaservicesektorn. Det är ett stort politiskt misstag av socialdemokraterna att -ofta tillsammans med de rödgrönapartierna - stoppa så mycket av konkurrensutsättning och förnyelse somnu sker. Priset är miljarderkronor och får betalas av medborgarna i form högre skatter och sämre välfärd.Subventioner till vissa marknadsaktörer är en form av reglering. Den som idagvill starta en tidning måstekonkurrera med andra tidningar som får presstöd. Den tidning som vill hapresstöd måste uppfylla vissa kravoch anpassa sig till vissa regler. Det är en vanlig uppfattning blandpressforskare att presstödet konserverattidningsmarknaden och hämmat utveckling av tidningsmediet som skulle ha varitbra.Staten måste kraftigt minska subventionerna till företag. har detvarit en socialdemokratisk tro attpolitiker och politiskt tillsatta personer är lämpliga att bedöma affärsidéer.Idéerna har varit otaliga genom årenslopp på hur skattemedel eller på motsvarande sätt uttaxerade medel ska användasför att stimulera företagande:investeringsbanken, , utvecklingsfonder, löntagarfonder,övervinstfonder, regionalpolitisktföretagsstöd, arbetsmarknadspolitiskt företagsstöd, , , kommunalnäringspolitik etc etc. Frågan måsteställas: Hade svenskt näringsliv och samhället i stort stått sig bättreeller sämre om alla dessa idéer - avvilka en och annan också stötts av borgerliga partier - aldrig förverkligats och företagsskatterna istället hållitslägre?Det är bra att regeringen tillsatt en utredning för att se över företagsstöden.Vi hyser dock tills vidare misstromot den nuvarande regeringens förmåga att komma särskilt långt när det gälleratt köra över mäktiga intressenatt ta rejäla hugg i budgetsektorn transfereringar till företag.Vi har redan i motioner under förra förordat besparingar istorleksordningen påolika typer av företagsstöd (räntebidrag, presstöd, AMS-stöd till företag m m).Vi har i sjöfartspolitiskautredningen som just nu avslutar sitt arbete reserverat oss för en successivavveckling av rederistödet. Våruppfattning nu - i ljuset av 1) önskan att åstadkomma sundarekonkurrensförhållanden på vissa marknader, 2)betydelsen av en snabbare sanering av statsfinanserna och 3) behovet avskattesänkningar för allt företagandeliksom behovet av vissa andra satsningar som är angelägna också för företagen -är att summan påett par år borde kunna uppgå till minst det dubbla.Liberaler som vi är, är vi bergfast övertygade om att det egentligen bara finnsvinnare i en skatteväxling sominnebär att företagssubventioner och företagsskatter sänks . Ganskasnart kommer det att visa sig att tex hyrorna inte blir högre utan lägre (än de annars skulle ha blivit) om vilyckas ta oss upp ur subventions- ochregleringsträsket.Vår uppfattning om statens uppgift är att det är viktigare att staten kanupprätthålla rättssamhälletsbasfunktioner, förtroendet för ett generellt verkande välfärdssystem och högkvalitet i vård och utbildning än attstaten håller bidragsberoende företag under armarna.En kraftfull konkurrens- och antisubventionspolitik skulle ge stora bidrag tillsanering av svensk ekonomi ochsatsning på en väl fungerande välfärdssektor. Den kommer dessutom att skapa ettbättre företagarklimat. Satsa på en våg av nyföretagandeNyckeln till fler jobb heter fler företagare. Utan denna insikt kan inteSverigesarbetslöshetsproblem lösas. Det finns ingen annan enskild förändring som skullebetydamer för hälsan i svensk ekonomi än att antalet nya företag växte kraftigt. Attså mångamänniskor, inte minst socialdemokrater, präglats av verklighetsuppfattningen att Sverigeär och förblir en nation av löntagare har i hög grad bidragit till att det varit svårt att fåförståelse för en omläggning av politiken. Falska motsättningar mellan arbeteochkapital, mellan löntagare och arbetsgivare, har länge dominerat den politiskaretoriken.Därför har lidit av att det startats för fåföretag. Antaletanställda i den privata sektorn är inte större än , trots attantalet personeri arbetskraften ökat kraftigt. Se diagram 6.Men är det hög tid för en ny bild av . Bredvid Löntagarsverige finnsFöretagarsverige, medmängder av idérika entreprenörer och affärsmän/affärskvinnor. Det är dags attexploatera vår viktigastenaturresurs: den svenska företagsamheten. Det sprudlar av affärsidéer i vårtavlånga land!Idéerna och företagarandan finns.