mot · GI02Fi216 · 1995-01-25 00:00:00 — Bristande långsiktighet i regeringens politik8 2.1 Regeringen saknar strategi för tillväxt8 2.2 Vad bör göras?9 2.3 Paradoxernas politik10 3. Den ekonomiska utvecklingen12 3.1 Den internationella utvecklingen12 3.2 Den svenska ekonomin12 4. ekonomiska alternativ13 4.1 Etikens betydelse14 4.2 En ekologiskt hållbar utveckling14 4.3 Ett gott företagsklimat skapar nya framtidsjobb15 4.4 Utveckla tjänstesektorn15 4.5 Långsiktig utvecklingskraft16 4.6 budgetalternativ16 5. SammanfattningDet är nu under den pågående konjunkturuppgången vi harde bästa möjligheterna att genom smärtsamma mennödvändiga besparingar stabilisera de offentliga finanserna.Kristdemokraterna presenterar därför ett budgetförslag somär ca 5 miljarder starkare än regeringens. Så sent som 1970var det tredje rikaste landet inom . ärbara , , , , ,och fattigare än bland . Varje svenskt hushåll skulle haft närmare140.000 kronor mer i inkomst om vi haft sammatillxäxt i ekonomin som övriga . Vad som nukrävs är en bred parlamentarisk uppslutning kring ettnationellt räddningsprogram bortom budgetsaneringen. Vikristdemokrater föreslår därför att regeringen tillsätter enkommission för en långsiktigt hållbar ekonomisk tillväxt.Regeringens näringspolitik innehåller ett antal åtgärdersom alltså kommer att hämma en stark utveckling inomnäringslivet. Allra allvarligast är dock att regeringenuppenbarligen saknar en långsiktig och konsistentekonomisk strategi för att åstadkomma nya jobb inäringslivet. Tillväxthämmande skattehöjningar,försämringar inom arbetsrätten, slopandet avkvittningsrätten för förluster i nystartad enskildnäringsverksamhet, är exempel på åtgärder som är direktriktade mot företag och företagande och som hämmartillväxt och nya arbetstillfällen. Ett gynnsamt klimat för små-och nyföretagande är därför av största vikt i kampen motarbetslösheten och därmed för saneringen av statsfinanserna.Det räcker inte med en stark utveckling av industrisektornför att trygga de framtida jobben. Det är också av störstabetydelse att den privata tjänstesektorn ges rimligaförutsättningar att utvecklas för att vi ska ha en chans att fåfram de 100.000-tals nya jobb netto som krävs.De ökade budgetförstärkningar jämfört med regeringensproposition som vi kristdemokrater föreslår, används tillallra största del för att återställa strukturellt felaktiga ochtillväxthämmande åtgärder som regeringen vidtagit samt förvissa rättvisereformer. Därigenom vill vi tillförsäkra Sverigeen bättre utvecklingskraft och förmåga att utveckla välfärdenför alla grupper i samhället.Det handlar om att sänka löneskatten ,ersätta den så kallade värnskatten med ett slopat grundavdragför inkomsttagare ovanför brytpunkten, minskaegenavgiftshöjningen med en , slopadubbelbeskattningen av riskkapitalsparande, återinförakvittningsrätten vid förlust i nystartad enskildnäringsverksamhet mot inkomst av tjänst, befriaroyaltyinkomster från patenterade uppfinningar från skatt.Den sneda fördelningspolitiken i propositionen vill vikristdemokrater förbättra genom att kompensera de sämstställda pensionärerna med ökade pensionstillskott ochbostadstillägg, höja ersättningen till långtidssjuka till 80procent, höja ersättningsniviåerna i sjuk- och arbetsskade-och föräldraförsäkringen till , återinföravårdnadsbidraget, höja nivån på biståndet och att genomföramiljöförbättrande åtgärder.2. Bristande långsiktighet i regeringens politik 2.1 Regeringen saknar en strategi för tillväxtVår allvarligaste kritik mot propositionen handlar i storastycken inte om det som står, utan om det som inte står i den.Finansplanen är skriven som om regeringen ansvarade förstatens budget och inte för landets ekonomi. Den präglas avett kameralt, statiskt tänkande, till synes utan insikt omtillväxtens betydelse och ekonomiska samband. Ju sämretillväxtkraft, desto större nedskärningar och skattehöjningarkrävs för att uppnå de uppställda balansmålen.Så sent som 1970 var det tredje rikaste landet(definierat som BNP per person med hänsyn till faktiskprisnivå) i . Bara och var rikare. År1991 hade vi passerats av , , ,, , , , och Norge.Under den följande lågkonjunkturen fram till 1993passerades vi också av , ochStrobritannien.Idag är endast , , , ,, och fattigare än blandOECD-länderna.Vad som borde utgjort en huvudfråga i finansplanen -- mensom förbigås med tystnad -- är att vi --96 inte ens passerar genomsnittstillväxten bland . Vår relativa stagnation fortsätter alltså under enperiod med vad vi uppfattar som god tillväxt. Det är t o mtroligt att också såväl som kommer attpassera oss på grund av deras betydligt högretillväxt. Till synes långt efter oss finns då närmast Spanienoch . ekonomi växer dock med ca 3 procentjust nu och med . Om vi fortsättermed den tillväxt vi haft kommer även dessaländer att passera oss innan personer i åldernått pensionsåldern. Vi kommer dock av allt att döma att haen högre levnadsstandard än , och Portugalunder överskådlig framtid.Varje svenskt hushåll skulle haft närmare 140.000kronor mer i inkomst om vi haft samma tillväxti ekonomin som övriga . Mot denna bakgrundkan några rader från under AssarLindbecks ledning vara värda att citera:Även små skillnader i tillväxttakt över längre tidsperioderfår stor effekt på levnadsnivån.... Till de allra rikaste länderna1930 hörde , , ,och . Inget av dessa återfinns idagbland de rikaste länderna. Genom långsam ekonomisktillväxt kan ett rikt land glida ner till en mycket låg relativnivå inom loppet av ett halvt århundrade.I det vardagliga livet tar det ofta tid innan förändringen iden offentliga BNP-statistiken upplevs som ett problem. Detberor på att levnadsstandarden för ett enskilt hushåll, liksomför ett land, inte bara beror på flödet av inkomst under ettgivet år. Landet, liksom hushållet har till sitt förfogande tillgång på olika slag av kapitalföremål somackumulerats och avkastar tjänster vilkainte registreras vare sig i BNP eller hushållsinkomster.Viktiga exempel är hushållens bilar, fritidsbåtar och möbler,liksom gemensam stadsmiljö och infrastruktur. Besökare i1950-talets , 1970-talets och 1990-talets har därför svårt att se den pågåendeekonomiska nedgången. (sid 121 SOU 1993:16)Det finns också fler tecken på som ett land ipermanent tillstånd av stagnation. Tre tydliga tecken på etttillväxtförlopp är tillväxten av realkapital (byggnader ochanläggningar), humankapitalet (utbildning) och tekniskutveckling.Jämfört med övriga har Sverigesinvesteringar i realkapital visat en tydlig stagnation sedan70-talet. På utbildningsområdet ser vi att få svenskar väljeratt utbilda sig på universitet och högskola i en internationelljämförelse. I äldre åldersgrupper är andelen högre vilkettyder på en negativ tendens. Utbildningsnivån inom industrinförefaller generellt vara lägre i , bl a är andelencivilingenjörer i industrin låg. De resurser vi satsar påutbildning är dock höga i en internationell jämförelse. Endastsatsningarna vad gäller teknisk utveckling (FoU) är höga i eninternationell jämförelse. Det finns dock tecken på att antaletutbildade forskare är oroande lågt, att kopplingen från FoUtill produktion som genererar ett förädlingsvärde är sämre äni många andra länder, samt att vår FoU är alltförkoncentrerad till stora företag i några få branscher.Inför denna dramatiska hotbild mot vårt nationellavälstånd är finansplanen och bilagaen bekymmersam läsning. De krafter som krävdes för attöverge alla de ståndpunkter om ökande utgifter och motståndmot besparingar som socialdemokraterna drev underoppositionstiden och i valrörelsen räckte uppenbarligen intetill för att åstadkomma tillväxtbefrämjande strukturåtgärder.Utöver förslagen till budgetförstärkningar orkade man inte tasig an förutsättningarna för landets långsiktiga ekonomiskautveckling, utan tvärt om har man på avgörande punkterförvärrat dessa.Statens budget har förvandlats från ett medel iutvecklingen av landets ekonomi till ett kameraltnollsummespel. Medlen har blivit mål. Målen har ocksåblivit medel. Att få ordning i böckerna har bildligt talat ersattatt skriva, sälja, köpa och läsa böcker. Regeringen verkar troatt ekonomin styrs från ett kontrollrum någonstans ifinansdepartementets källare. Några doser skattehöjningar,några doser arbetsmarknadspolitik så ökar BNP med xprocent och budgeten förstärks med y procent.I verkligheten styrs utvecklingen av helt andra krafter. Detär människor av kött och blod vars kreativitet måste frigöras,som skall våga förverkliga sina affärsidéer, våga språnget attstarta eget, utvidga, ta risker och nyanställa.Transaktionskostnaderna måste hållas låga så attmedborgarna kan dra nytta av varandras vilja och kunnande.Här finns den ekonomiska utvecklingens kanske viktigastedrivkrafter. En bra fiskare ligger inte vid kaj och väntar påatt inkomsterna och utgifterna skall balansera. Han förbättrarfångstredskap- och metoder, sätter segel och söker uppfångstplatserna. Regeringen har med sin brist pånäringspolitiska visioner lagt nationen vid kaj och bettbesättningen äta mindre så att pengarna skall räcka. Destabiliseringspolitiska målen i budgetpropositionien är ennödvändig, men inte tillräcklig förutsättning för en godekonomisk utveckling.2.2 Vad bör göras?Sveriges tillväxtproblem har behandlats i olika utredningaroch forskarrapporter. Bland de viktigare kan nämnasEkonomikommissionens betänkande (SOU 1993:16) ochProduktivitetsdelegationens betänkande (SOU 1991:82).Vidare kan nämnas den så kallade frånSNS och professor bok ''Hur blevrikt''. Ett annat nyutkommet inlägg är Företagarnas ''Densäkra vägen''.Det finns i flera avseenden en betydande samstämmighetbland dessa analyser om i vilken riktning flera förändringarbör vidtas för att bryta den permanenta stagnation som vilatöver svensk ekonomi i . Regeringen har vid makten valt att vidta en lång rad åtgärder somstår i direkt konflikt med en tillväxtskapande politik. Omingen kursändring sker kommer ingetbrott i vår stagnation gentemot övriga att varamöjlig . Med möjligen en starkare statskassa gårvi mot ett ekonomiskt allt svagare land.Vad som krävs är en bred parlamentarisk uppslutningkring ett nationellt räddningsprogram bortombudgetsaneringen. enda möjlighet att slippa enpermanent position som ett av fattigare länder är enförändring.Vi kristdemokrater föreslår därför att regeringen tillsätteren parlamentarisk kommission för en långsiktigt hållbarekonomisk tillväxt.2.3 Paradoxernas politikUtvecklingskraften i svensk ekonomi har under mer hämmats av en samhällsutveckling därslutresultatet blivit att sysselsättningen inom det privatanäringslivet trängts ut av en ständigt expanderande offentligsektor. Överdrivna marknadsregleringar kombinerade meddålig produktivitet och en inflationsdrivande löneutveckling,urholkade svensk industris konkurrenskraft. I takt med attindustriarbetstillfällen slogs ut fick den offentliga sektornabsorbera den övertaliga arbetskraften.Det är värt att återigen begrunda att varje svenskt hushållidag skulle haft ca mer i inkomst om vi haftsamma tillväxt i ekonomin som övriga . Dettaskulle ha medfört såväl högre privat konsumtion, bättreoffentlig service, som gynnsammare statsfinanser. Denstandardsänkning som främst barnfamiljerna ska tvingas tillenligt regeringens förslag hade aldrig behövt föreslås med enmindre tillväxthämmande politik. Denna kritik måste riktasmot såväl socialdemokratiska regeringar under 1970- och80-talen, som borgerliga regeringar åren 1976 -- 82.Under har industrisysselsättningensjunkit medan svenska företag t ex under 1980-taletinvesterat tio gånger mer i utlandet än i . 200.000 nyajobb tillkom i svenska företag iutlandet.De socialdemokratiska regeringarna har haft enideologiskt alltför snedvriden bild av den svenskafamiljeföretagaren. Bilden av familjeföretagaren somkapitalägaren och motparten har väglett socialdemokratiskaregeringar vid utformandet av företagarpolitiken. Detta harresulterat i ett alltför dåligt företagsklimat för de små ochmedelstora företagen, medan storföretagen ofta har gynnats.Den förra fyrpartiregeringen genomförde ett antal viktigastrukturreformer som förbättrade svensk ekonomisförutsättningar att skapa en långsiktigt uthållig tillväxt för atthävda sysselsättning och välfärd. Borttagandet avförmögenhetsskatten på arbetande kapital och avdubbelbeskattningen på riskvilligt sparande, strategiskaavregleringar, en mer flexibel arbetsrätt, kvittningsrätten förförlust i nystartad enskild firma, sänkningar av skatten påarbete. Denna politik var helt i linje med vad många länderi vår närhet, inom EU och nu genomför.Efter valet har den nya regeringen, tillsammans medvänsterpartiet genomfört ett antal återställare till den gamlapolitik som ledde in i de strukturella problem somblommade ut under den djupa lågkonjunkturen. Regeringensnäringspolitik innehåller flera åtgärder som alltså kommeratt hämma en stark utveckling inom näringslivet. Allraallvarligast är att regeringen uppenbarligen saknar enlångsiktig och konsistent ekonomisk strategi för attåstadkomma nya jobb i näringslivet. Tillväxthämmandeskattehöjningar, återställarna inom arbetsrätten, slopandet avkvittningsrätten för förluster i nystartad enskildnäringsverksamhet, är exempel på åtgärder som är direktriktade mot företag och företagande och som hämmartillväxt och nya arbetstillfällen. Denna politik stimulerar inteenskilda människor att våga språnget att starta eget, attutveckla sina affärsidéer eller till att våga och vilja nyanställaoch växa. Därför riskerar tillväxten att fortsätta vara mycketlägre i än i övriga OECD-länder.Alla dessa ideologiskt betingade återställare drabbar jufaktiskt ytterst de mest utsatta i samhället. Ju sämretillväxtkraft i svensk ekonomi, desto större nedskärningaroch skattehöjningar krävs ju för att nå balans i de offentligafinanserna.Den här ideologiska missvisningen i dagens verklighetskapar en mängd motsägelser och paradoxer i denföreliggande budgetpropositionen;Skatte- ochavgiftshöjningar på arbete med 30 miljarder, hämmar enökning av sysselsättningen inte minst i tjänsteföretag ochfamiljeföretag. Detta avser regeringen att kompensera meden skatterabatt på 7 miljarder till främst landets störreexportföretag.Återställarna på arbetsrättens område ledertill att främst små och medelstora företags utvecklinghämmas. Detta kompenseras av fromma förhoppningar omvissa lättnader för små och medelstora företag.Arbetsföretagen är företag som skall drivas avstatstjänstemän på med statligtsubventionerade arbetslösa. Men arbetsföretagen som skullege sysselsättning åt 20.000 arbetslösa verkar ha havereratinnan de ens lyft från ritbordet. Dessa företag, som inte ärföretag, med anställda som inte är anställda, kommer om deförverkligas att slå ut svenska familjeföretag påtjänstemarknaden.Straffbeskattningen av riskvilligt kapitalär en ideologiskt betingad åtgärd som står i direkt strid meden av finansplanens viktigaste målsättningar. På sidan 6 ifinansplanen står: ''Det är avgörande för tillväxten att få tillstånd en utveckling som leder till att det finansiella sparandeti den privata sektorn -- --investeras och skapar nya arbetstillfällen.'' Om detta ärmålsättningen, hur kan man då lägga en straffskatt på 30procent på just risksparande? Resultatet blir ju att detbanksparande man vill motverka gynnas framför justinvesteringar för nya arbetstillfällen. utlovas ettriskkapitalavdrag för att kompensera för detta missgrepp.En annan ideologiskt betingad motsättning är borttagandetav karensdagen, en reform som kostar närmare 3 miljarder.Den gynnar dem som är friska och har jobb men betalasgenom lägre ersättning till långtidssjukskrivna. Dennaopåkallade reform kostar avsevärt mer än den föreslagnanedskärningen av barnbidragen eller det tidigare slopadevårdnadsbidraget.3. Den ekonomiska utvecklingen 3.1 Den internationella utvecklingenKonjunkturuppsvinget i OECD-området är fortsatt starkt.Tillväxten i är fortsatt stark och även iVästeuropa har tillväxten tagit rejäl fart, inte minst i våranordiska grannländer. I är tillväxten fortfarandetämligen blygsam och det är oklart hur den tragiskajordbävningskatastrofen kommer att påverka denekonomiska utvecklingen.Tack vare fortsatt låga löneökningar och en markantförbättring av produktiviteten stannade inflationstakten förOECD-området som helhet vid under 1994.Arbetslösheten har minskat i , men även om den planatut även i ligger den fortfarande kvar på enmycket hög nivå.I förutses tillväxten stiga till omkring 3 %under såväl 1995 som 1996. För OECD-området som helhetinnebär det att BNP-tillväxten kommer att ligga kvar påknappt . Även inflationstaktenförväntas hålla sig strax under 1995 och 1996.3.2 Den svenska ekonominI regeringens finansplan kan noteras en mer optimistisksyn på den svenska ekonomins utveckling än vad exempelvis redovisade islutet av . Trots de optimistiska bedömningarna ifinansplanen kan vi notera att även under dekommande två åren, som förmodligen är de starkaste i detförbättrade konjunkturläge vi sedan drygt ett år sedanbefinner oss i, ändå förväntas få en lägre tillväxt än i såvälOECD-området i sin helhet som EU. Dessutom beräknasinflationstakten bli högre än i såväl som EU.Vi kristdemokrater befarar att regeringenstillväxtprognoser är alltför optimistiska. De bygger påmycket osäkra antaganden om en ökad privat konsumtion --trots kraftigt sänkta disponibla inkomster -- som skaåstadkommas genom ett kraftigt minskat hushållssparande.Den socialdemokratiska regeringen fortsätter alltså atthoppas på att ett minskat sparande ska få fart på hjulen.Enligt vår uppfattning är det dock inte ett med internationellamått högst normalt privat sparande av de inkomster vi harsom är problemet i den svenska ekonomin, utan istället deinkomster vi inte har. Varje svenskt hushåll skulle som vitidigare nämnt ha haft i storleksordningen störreinkomster om haft samma ekonomiskautveckling som övriga länder inom OECD-området sedan1970. Denna utveckling beror på den förda politiken medökade regleringar, en snabbare ökning av de offentligautgifterna än i jämförbara länder, stigande skattetryck ochhöga skattekilar, dåligt företagsklimat, bristande konkurrensoch valfrihet och högre inflationstakt än i vårakonkurrentländer. Den politik som presenterats avregeringen -- 50 miljarder i skattehöjningar, varav 30miljarder på arbete, försämrade investeringsförutsättningar,sämre företagsklimat etc -- hotar allvarligt förutsättningarnaför en god ekonomisk utveckling och därmed skärps kravenpå de budgetförstärkningar som blir nödvändiga. Varjetiondel i förlorad tillväxt p g a denna felaktiga politik,medför att åtskilliga nya arbetstillfällen uteblir och att istorleksordningen ytterligare måste sparas.Till detta ska läggas att regeringen nu till synes mer änaccepterat vår målsättning om realt oförändrad offentligkonsumtion. Man har till och med räknat med en realtminskad offentlig konsumtion 1996 . Vikan konstatera att de förslag regeringen presenteratsom berör den kommunala ekonomin visar att det finns fogför detta antagande. Genom de kraftigt ökade egenavgifternaminskar kommunernas skatteinkomster med ca 8,5 miljarderfram till 1998. Med den beräknade inflationstakten kommerde därtill frysta statsbidragen innebära att kommunernaförlorar ytterligare närmare 5 miljarder. Regeringens beslutatt slopa vårdnadsbidraget som barnomsorgslagenfinns kvar innebär enligt kommunförbundets beräkningar enökad kostnad för kommunerna på ca 5 miljarder årligen.Sammantaget får kommunerna därmed 18 miljarder mindreatt röra sig med under de kommande åren.Det svåra läget på arbetsmarknaden förbättras -- om änlångsamt -- enligt såväl regeringens somKonjunkturinstitutets beräkningar under de närmaste åren.Vi kristdemokrater hoppas självklart att så blir fallet, mensom vi redan tidigare slagit fast innebär regeringens samladepolitik att tillväxtförutsättningarna väsentligt försämratssedan regeringsskiftet, vilket direkt hotar framväxten av denya jobben. Vi kan också konstatera att de kraftigt ökadeinvesteringarna i framförallt exportföretagen inte räcker tillför att skapa tillräckligt många nya jobb. Det är absolutnödvändigt att den privata tjänstesektorn ges rimligaförutsättningar att utvecklas om regeringens prognoser försysselsättningen ska kunna infrias och helst överträffas. Viåterkommer till våra förslag senare i denna motion.En indikation på osäkerheten i regeringens prognoser omden ekonomiska utvecklingen är Byggentreprenörernasnyligen publicerade konjunkturprognos. Efter en godutveckling , bland annat p g a det stimulanspaketriksdagen beslutat om, knäcks produktionsuppgången 1996av ett fall i underhålls- och reparationsvolymen när inteminst hushållens disponibla inkomster krymper.4. ekonomiska alternativÅrtionden av missgrepp i den ekonomiska politiken, ikombination med den mycket djupa lågkonjunkturen underde första åren , har gjort förutsättningarna för attbedriva en framgångsrik ekonomisk politik ytterst svåra.Samtliga partier gör klokt i att visa en stor portion ödmjukhetinför uppgiften att föra ur de svåra ekonomiskaproblemen.I detta avsnitt presenterar vi kristdemokrater vårt alternativtill regeringens ekonomiska politik -- en samlad politik meden klar strategi för att främja den ekonomiska utvecklingen.På vissa punkter råder samstämmighet med regeringen, påandra har vi helt motsatta uppfattningar. Genomgåendesyftar vår ekonomiska politik till att skapa bättreförutsättningar för framväxten av nya jobb -- först och främstför att minska det sociala och mänskliga lidandearbetslösheten medför, men självklart också för att enminskad arbetslöshet är en av de viktigaste faktorerna förförbättrade offentliga finanser.4.1 Etikens betydelseUnder vår tid i regeringsställning betonades i varjefinansplan etikens betydelse för en långsiktigt godekonomisk utveckling. I regeringens finansplan är detta heltutelämnat.1993 års nobelpristagare i ekonomi hari sin forskning visat institutionernas -- dvs. de vanor, normeroch regler som utgör spelreglerna i ekonomin -- betydelseför den ekonomiska utvecklingen. Effektiva institutioner,som enligt ett kristdemokratiskt synsätt bäst skapas genomen god etisk förankring, sänker transaktionskostnaderna iekonomin och underlättar utbytet av varor och tjänster. Julägre transaktionskostnader desto effektivare ekonomi.Den viktigaste långsiktiga uppgiften för en framgångsrikekonomisk politik är därför att skapa goda institutioner --goda normer, vanor och regler. En politik baserad påhederlighet, ansvar och rättsmedvetande är grunden fördetta.Om den etiska ansatsen uteblir riskerar vi att ohederlighetbreder ut sig. I den långsiktiga kampen mot ekonomiskbrottslighet, som förorsakar enorma inkomstbortfall förstaten, är samhällets förankring i en god etik av avgörandebetydelse.4.2 En ekologiskt hållbar utvecklingUtifrån den kristdemokratiska förvaltarskapstanken kanekonomisk utveckling inte mätas med ett snävt ekonomisktillväxtbegrepp. Ekonomisk utveckling innebär iställettillväxt av den totala nationalförmögenheten. Inationalförmögenheten inräknas miljö och naturresurser, detmänskliga kapitalet, produktionskapitalet samt en nationsfinansiella nettotillgångar. En tillväxt avnationalförmögenheten innebär en välfärdsökning endast omhänsyn tas till miljöeffekter och påverkan på människorshälsa och förmåga.Den ekonomiska politiken ska främja en ekologiskt hållbarutveckling. Ett ökat inslag av ekonomiska styrmedel imiljöpolitiken, exempelvis genom en skatteväxling medsänkta skatter på arbete och höjda skatter på miljöfarligautsläpp, energi m.m., skulle främja både miljön och denekonomiska utvecklingen. Vi hälsar därför medtillfredsställelse regeringens beslut att låta den utredning omett mer miljörelaterat skattesystem som tillkom på vårtinitiativ i regeringsställning får fullfölja sitt arbete.4.3 Ett gott företagsklimat skapar nya framtidsjobbEn samlad näringspolitik för ett gynnsamt företagsklimati allmänhet och småföretagsklimat i synnerhet är engrundbult för en god ekonomisk utveckling.