mot · GI02Fö703 · 1995-01-25 00:00:00 — Forskning och utbildning inom riskområdet Allt fler aktörer i samhällslivet, inte minst myndigheteranvänder begrepp som ''riskanalys'' eller ''kvalificeradriskanalys'' i sina föreskrifter, anvisningar ellerrekommendationer. Detta gäller på de lokala, nationella ochinternationella planet. Bedömningar av risknivåer styr beslutsom rör människors säkerhet, hälsa och miljö.Riskanalys, riskbedömning och riskhantering ärföljaktligen på väg att bli centrala instrument i ettbeslutsfattande som täcker stora områden av samhället ochmed mycket omfattande ekonomiska och andrakonsekvenser.Ovanstående utveckling förstärks av händelserna underfjolåret med Estoniakatastrofen som en tragisk kulmen.Tragedin på har satt en direktbelysning på behovenav kvalificerad förmåga till analys och hantering av risker.Olyckor av Estonias art måste förebyggas med alla medel.Riskforskningens ställning i SverigeSverige måste betecknas som mindre utvecklat vad gällerriskforskning. Detta gäller inte minst vid en jämförelse medövriga nordiska länder. I finns gruppen ''Safety andRisk Analysis'' vid (). har forskningsgrupper för riskanalys ochkognitiv forskning som båda sysslar med riskhantering ochNorge har en lång tradition av forskning på riskområdet vidSINTEF. Samtliga nu nämnda forskningsgrupper ärkoncentrerade på området industriell säkerhet och saknarmotsvarighet i Sverige.Bland riskhanterande myndigheter är inslaget av FoUhögst varierande. Det kan konstateras att kvalificeradriskanalys och riskbedömning ofta saknas och att ansvaret ärfragmenterat. är som nedan konstateraspotentialen för riskreducering mycket stor. En ökadforskning borde därför vara av strategisk betydelse förvälfärdsutvecklingen och den ekonomiska tillväxten.Lönsam riskforskningI kall statistisk belysning kan konstateras att kostnadernasom är förknippade med olyckor i s.k. organiseradverksamhet uppskattas till storleksordning 10--12 miljarderkronor . Ser vi till personolyckor i samhället dör varjeår ca 3 000 människor i till följd av olyckor. Årligenvårdas ca 140 000 personer på sjukhus och ca 800 000 besöker vården som följd av olycksfallsskada.Tragedin på leder till en skrämmande uppjusteringav dessa siffror för 1994.I detta perspektiv ser vi det som utomordentligt viktigt attvi också i inte längre tvekar inför kvalificeradesatsningar på forsknings- och utbildningsinsatser inomriskområdet.Antar man en procents respektive tio procents minskningav olyckorna i organiserad verksamhet skulle detta geminskad förlust på 100--200 respektive 1 000--. Ännu viktigare är självfallet dehumanitära aspekterna. Det förtjänar också att nämnas i dettasammanhang att har anslutit sig tillvärldshälsoorganisationernas mål att reducera antaletdödsolyckor till år 2000.RiskcentrumAtt någon ny organisation med överblick ochpåverkansmöjligheter behövs är uppenbart. Riskhantering ärtill sin natur praktiskt taget alltid flervetenskaplig allt underdet att är ett ''stuprörsland''. Varje departement harsålunda ansvar för forskning inom sitt eget område, varjemyndighet likaså och universitets- och högskolevärlden ärstrikt fakultetsuppdelad. Att resultat av forskningen kommertill nytta i samhället kräver också nya grepp.Det behövs någon organisation som med överblick överforskningen kan påverka utbildningens innehåll vid vårauniversitet och högskolor så att riskfrågor behandlas iflertalet utbildningsinriktningar.För att nå långsiktighet och bredd i forskning ochutbildning krävs också tämligen omfattandedoktorandprogram.Parallellt med ovanstående aktiviteter bör man genomuppdragsverksamhet sträva efter att nå ut i kommuner,landsting, näringsliv och andra organisationer. Sambandetmellan forskningen och uppdragsverksamheten måste varanära och tydlig för att samhällets riskhantering skall kunnavara ''på framkant''.Riskcentrum har tagit fram ett treårigt program förriskforskning och kopplat till detta ett doktorandprogram för15--20 doktorander. Knutet till ramprogrammet har, medhjälp av ett 25-tal forskare i hela landet, programinnehålletexemplifierats med ca 40 projekt/frågeställningar.Det är att notera att i av fallen torde FOAs olika enheter varalämpligaste underleverantör av forskningen vilket skulleknyta samman civila och militära forskningsresurser på ettlänge önskat sätt.Arbetet med att ta fram och att lansera programmet hartydligt visat att vi i saknar vana att hantera bredaprogram och tvärvetenskaplighet. Riskfrågorna hör i daghemma ''överallt och ingenstans''.Skall man åstadkomma resultat krävs, som ovan påpekats,något organisatoriskt nytt.I uppdragsverksamheten har Riskcentrum kunnatkonstatera betydande behov av förbättrad riskhantering föratt öka säkerhet och trygghet. I varje analyserad organisationhar sålunda de för verksamheten ansvariga funnit behov avfördjupade analyser inom olika funtioner och härtillkopplade åtgärdsprogram för att reducera olika typer avrisker.För att rimligt snabbt förbättra beredskap mot hotoch risker av olika slag krävs ett över fleradepartementsgränser taget politiskt beslut. Detta torde ocksåvara enda möjligheten att leva upp till regeringsförklaringenslöfte rörande riskhanteringen i landet och nåendet av WHOsmål och illustreras för övrigt väl av de slutsatser och förslagsom under hand har redovisats av Hot- och riskutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behoven av förbättrad forskning ochutbildning inom riskområdet.