mot · GI02A816 · 1995-01-25 00:00:00 — Formell och reell jämställdhetDet råder bred enighet om de övergripande målen förjämställdhetsarbetet, nämligen att kvinnor och män skall hasamma rättigheter, skyldigheter och möjligheter inom allaväsentliga områden i livet. Betydelsefulla förändringar iriktning mot jämställdhet mellan könen har ägt rum undersenare år. Detta arbete har varit framgångsrikt i mångaavseenden, i vart fall om man ser till kvinnors och mänsformella rättigheter.Fortfarande finns emellertid betydande olikheter ikvinnors och mäns reella villkor. Lång väg återstår att gåinnan vi i praktiken uppnått en jämnare fördelning av makt,inflytande och möjligheter till ekonomisk självständighet.Sedan de rent diskriminerande lagarna och reglerna nu haravskaffats återstår den svåraste delen avjämställdhetsarbetet, nämligen att finna vägar att påverkamänniskors attityder.Jämställdhetsarbetet kräver insatser inom många delar avsamhället. Den attitydpåverkan som förestår uppnås dockinte främst genom politiska beslut utan genom att enskildaindivider tar ett personligt, praktiskt och moraliskt ansvar.Jämställdhetsarbetet måste bedrivas långsiktigt. Vi måsteacceptera att det tar tid att i grunden förändra människorsattityder. Mycket av det jämställdhetsarbete som på sistoneblivit följden av politiska beslut har skett i form av olikaprojekt. Utvärderingen av dessa projekt har emellertid oftagivit vid handen att verksamheterna har klingat av närprojekttiden och projektpengarna har tagit slut. I realitetenblir effekterna därför ofta kortvariga och ytliga.Jämställdheten berörs av en mängd olika faktorer. Densocialdemokratiska familjepolitiken har utformats för attgynna en viss livsform som har ansetts jämställd.Arbetsmarknaden för kvinnor har utformats på ett sätt somansetts jämställt. Vid en närmare granskning finner mandock att systemen skapat stelbenthet och snarare hämmatkvinnorna än öppnat möjligheter för dem.Ett aktuellt exempel på ovan nämnda fenomen är detmissnöje som länge pyrt bland sjuksköterskorna och nuhåller på att explodera. Sjuksköterskeyrket har av hävdansetts vara ett ''kall'' och belönats därefter. Tack vare attsjukvården i princip har varit ett offentligt monopol har denende arbetsgivaren på området kunnat förhindra en rimliglöneutveckling för denna stora grupp som till alldelesövervägande delen består av kvinnor. Sjuksköterskornasäger sig nu med spänning emotse svaret på frågan om''världens mest jämställda regering'' avser att göra någotkonkret åt vad de anser vara en pågående lönediskrimineringeller om det som vanligt skall stanna vid fagert tal.Det är inte bara sjuksköterskorna som har fått en sämrelöneutveckling än de skulle ha kunnat ha om det funnits merän en arbetsgivare. Resonemanget ovan är applicerbart ävenpå bibliotekarier, förskollärare och en mängd andrayrkesgrupper som är kvinnodominerade. Problemet är denoffentliga sektorns monopolställning. Den har byggt upp enbomb som ligger och tickar.I bilaga 6 till årets budgetproposition finns ett talandeexempel på regeringens jämställdhetsstrategi. Regeringenframhåller att lönediskriminering av kvinnor är en av deviktigaste jämställdhetsfrågorna framöver. För att lösa dettaproblem överväger regeringen att införa möjligheter tillgrupptalan för kvinnor som vill föra enlönediskrimineringsprocess utan att själva behöva stå iförgrunden. Tanken kan ju i och för sig vara god. Enmajoritet av förvärvsarbetande kvinnor äremellertid anställd inom den offentliga sektorn och det ärdär, i de traditionellt kvinnodominerade yrkena, somproblemet med lönediskriminering är som mest utbrett.Motpart i diskrimineringsprocessen kommer alltså i de flestafallen att vara staten, landstingen och kommunerna. Omsocialdemokraterna hade någon substans bakom talet omåtgärder mot lönediskriminering skulle de naturligtvis visaen vilja till konkreta åtgärder och inte hänvisa kvinnorna tillatt gå till domstol och processa för att få sin rätt.Enligt vårt sätt att se saken måste den framtidajämställdhetspolitiken utgå från ett konstruktivt tänkandemed öppenhet för olika lösningar. Dagens verklighet måstevara grunden för en ny debatt och den skall präglas av respektför olika människors egna, fria val. Utgångspunkten förpolitiken måste vara att dagens kvinnor och män vet sitt egetbästa och kan fatta förnuftiga beslut. Politikerna har inte rättatt förtiga vissa människors uppfattningar eller tillrättaläggaderas argument. Man måste utgå från att en person som sägersig ha en viss åsikt faktiskt också har den -- även om den avvissa inte skulle anses ''politiskt korrekt''. Att lägga livet ochdebatten till rätta är en politik som förtrycker stora grupperi samhället.Familjen skall inte vara föremål för politikernas styrning.Familjepolitiken bör utformas så att man tar hänsyn till olikafamiljers behov och prioriteringar. I den mån vi har bidragskall dessa vara neutrala och inte innefatta någon form avstyrning. Så länge det finns subventioner till barnomsorgenskall de utgå lika för alla barn oavsett vilken tillsynsformderas föräldrar har valt. De skall också vara kombinerademed en rätt till avdrag för styrkta barnomsorgskostnader.Sedan socialdemokraterna nu har avskaffat vårdnadsbidragetär vi tillbaka i det djupt orättvisa system som innebär att 50procent av barnfamiljerna får av stödet tillbarnomsorgen.Många anser att kvotering av kvinnor på manligtdominerade områden gynnar jämställdheten. Vi tror inte påkvotering. Den bygger på bristande tilltro till kvinnorsförmåga och övertro på regleringar. Vi är övertygade om attverklig, långsiktig jämställdhet förutsätter detsjälvförtroende som det ger kvinnorna att skapa sig enställning grundad på egen kraft och duglighet. Detta ärskillnaden mellan formell och reell jämställdhet.Vi anser att den viktigaste jämställdhetsfrågan just ,utöver långsiktig attitydpåverkan, är att bryta upp deoffentliga monopolen inom vård och omsorg. Det tjänar tvåsyften. Dels får kvinnor en alternativ arbetsmarknad, vilketkommer att framtvinga en rimligare lönesättning, delsöppnas också nya utvecklingsmöjligheter för kvinnor medökat egenföretagande som ett resultat.Den moderata grundsynen är att vi alla är olika men likamycket värda. Det betyder att ingen får diskrimineras t ex pågrund av sitt kön. Vi ser varje människa som en individ ochinte en del av ett kollektiv. Detta är det perspektiv ur vilketvi betraktar jämställdheten.2. Jämställdheten i lagstiftningenKampen för kvinnors frigörelse och ökad jämställdhetmellan könen har en lång historia. högtidlighöllriksdagen 75-årsminnet av införandet av den kvinnligarösträtten, vilket var den första viktiga milstolpen.1976 infördes en ändring i 2 kap 16 § regeringsformen avinnebörd att lag eller annan föreskrift inte får innebära attnågon medborgare missgynnas på grund av sitt kön om detinte utgör ett led i jämställdhetssträvandena. hari princip alla yrken öppnats för kvinnor.År 1979 antogs en särskild lag om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet. Lagstiftningen var främst avarbetsrättslig och offentligrättslig karaktär. Lagen försågsmed ett principuttalande om att arbetsmarknadens parterhade ansvaret för att förverkliga jämställdhetsmålen.Tillsynen över efterlevnaden av dessa bestämmelserfördelades mellan jämställdhetsombudsmannen (JämO) ochde fackliga organisationerna.Under 1980-talet drevs utvecklingen mot jämställdhetmellan kvinnor och män vidare. Bl.a. slöts nyajämställdhetsavtal mellan SAF och LO-PTK, på kommun-och landstingsområdet och inom den statliga sektorn.Riksdagen fattade 1988 beslut om ett femårigt nationellthandlingsprogram för jämställdhet. En nordiskhandlingsplan har tillkommit i samma syfte.Trots denna aktivitet konstaterar regeringen i prop1990/91:113, Olika på lika villkor, att utvärderingen av de10 åren med jämställdhetslagen ger vid handen att deförväntningar som ställdes vid lagens tillkomst bara kundeanses ha infriats i mindre utsträckning. Jämställdhetsarbetethade inte blivit den prioriterade fråga vare sig på arbetsgivar-eller arbetstagarsidan som lagstiftarna hade hoppats.1992 trädde en ny jämställdhetslag i kraft. Den innebärbetydande skärpningar, bl a som en följd av EG-direktiv påområdet. Även den nya lagen utgår från attarbetsmarknadens parter skall samverka för att jämställdheti arbetslivet skall uppnås. Lagen innebär att reglerna omarbetsgivarens aktiva jämställdhetsarbete byggts ut, bl a genom en skyldighet att underlätta för både kvinnor ochmän att förena förvärvsarbete och föräldraskap samtskyldighet att motverka att arbetstagare utsätts för sexuellatrakasserier. Det föreskrivs också att arbetsgivare som harminst tio anställda skall upprätta en plan för sittjämställdhetsarbete. Frågan om lönediskriminering vid likaeller likvärdigt arbete lyfts också fram.Riksdagen behandlade senast jämställdhetsfrågorna våren1994 med anledning av proposition 1993/94:147 Deladmakt -- delat ansvar (1993/94:AU 17). De beslutadeändringarna rörde fördelningen av kvinnors och mäns maktoch inflytande i beslutande församlingar, i ekonomin och ifamiljen. Särskilda satsningar skulle göras för att ökaandelen kvinnor på chefsnivå i näringslivet och för attstimulera ett utvecklingsarbete om lönebildning ochlöneskillnader i ett könsperspektiv. beslutadeockså att det på varje länsstyrelse skulle inrättas en funktionsom expert för jämställdhetsfrågor i syfte att föra ut dennationella politiken på området till lokal och regional nivå.3. Jämställdhetsarbete i EUInom EU som organisation har bedrivits en aktivjämställdhetspolitik. Till grund för detta ligger artikel 119 iRomfördraget, där man slår fast principen att kvinnor ochmän skall ha lika lön för lika arbete.FN:s internationella kvinnoår ledde till attjämställdhetsarbetet inom EU intensifierades. Sedan 1975har EU beslutat om fem jämställdhetsdirektiv samtytterligare två direktiv som tar sikte på kvinnorsarbetsmarknad. Utöver direktiven har ministerrådet antagitett antal rekommendationer, yttranden och resolutioner.Ett viktigt inslag i EU:s jämställdhetsarbete är de trehandlingsprogram som kommissionen utarbetat. Det senasteav dessa omfattar åren 1991--1995 och lägger tonvikten påatt utveckla lagstiftningen på jämställdhetsområdet, attförbättra kvinnornas villkor i arbetslivet och att öka derasinflytande i beslutande församlingar.EU:s jämställdhetslagstiftning utgör minimiregler.Enskilda länder kan alltså hålla en högre ambitionsnivå änvad EU föreskriver. För samtliga medlemsländer har EUdock bidragit till att kvinnornas juridiska ställning harförbättrats. Detta gäller också för redan som en följdav EES-avtalet.Av särskild betydelse är att har utvecklat enomfattande praxis när det gäller likabehandling av kvinnoroch män, särskilt i fråga om lika lön för lika arbete.Härigenom har princip om lika lön fått direkteffekt i medlemsländerna. Att märka är att artikel 119 intebara grundar rättigheter och skyldigheter för EU:s stater utanockså ger rättigheter till enskilda individer, som kan åberopabestämmelsen direkt inför en nationell domstol.4. Familjen, ekonomin och samhälletSamhället skall byggas nedifrån med utgångspunkt frånindividernas och familjernas behov i stället för uppifrån medutgångspunkt i en abstrakt politisk doktrin. Familjen ärsamhällets grund. Vi vill redan här framhålla att vi, när vitalar om familjen, åsyftar ett vidare begrepp än den klassiskakärnfamiljen. En ensamstående förälder med barn ärnaturligtvis också en familj, liksom vi anser att det finns godaskäl att se t ex mor- och farföräldrar som en viktig del avfamiljen.Statens uppgift är att stödja familjernas och individernasmöjlighet att fungera på det sätt som de själva anser rätt ochriktigt. Statens och de statliga strukturernas uppgift blir meddetta sätt att se sekundär. Uppgiften blir att ge individernaoch familjerna förutsättningarna för ett självständigt liv ochge stöd på de områden där de inte klarar av detta själva.Med denna princip om en rågång mellan det enskilda ochdet offentliga är det självklart att politiker skall avhålla sigfrån att försöka styra hur den enskilda familjen organiserarsitt liv. I stället bör man sträva efter en politik som ger varoch en möjlighet att hitta lösningar som passar i hans ellerhennes vardag. Ett friare och öppnare samhälle gynnarjämställdheten.På senare tid har jämställdhetsfrågorna i tyvärr alltmer tenderat att bli ett vänsterprojekt. Att låta de socialistisktfärgade feministerna få behållaproblemformuleringsprivilegiet är förmodligenkontraproduktivt eftersom många kvinnor inte känner någonsamhörighet med, eller rent av tar avstånd från, denkollektivistiska och militanta samhällssyn som dessapersoner företräder. Ytterligheter, som drar ett löjetsskimmer över hela frågan, gagnar inte jämställdheten. Detbehövs en bredare debatt som inte alltid får ha socialistiskaförtecken.Med en aningslöshet som gränsar till omdömeslöshet harutbildningsministern och vice statsministern knäsatt denrådande fundamentalistiska feminismen, upphöjt den tillstatsfeminism och låtit dess verklighetsbeskrivning bliallmän dogm. En dogm som varken kan eller bör ifrågasättas.Åtminstone tycks ingen göra det. ,könskvoterade professurer, jämställdhetsstab,kvinnomaktutredning (som till feministernas stora ilskaskulle ledas av en man) är exempel på denna skrämmandeopportuna anpasslighet till det som betraktas som''politiskt korrekt'' (Fil , SvD 941218)Citatet ovan beskriver också det dilemma somsocialdemokraterna nu har hamnat i bl.a. när det gällerfamilje- och jämställdhetspolitiken. De drivs av ett behov avatt visa politisk handlingskraft för att skyla över att de saknarvisioner för den verklighet som råder nu och framöver. Deär kvar i den sociala ingenjörskonstens tankegods . De tilltror inte heller individen förmågan att själv förståsitt eget bästa utan vill uppifrån styra människornas livutifrån vad en liten elitistisk grupp anser vara''politiskt korrekt''.Sverige har en kvinnlig förvärvsfrekvens som ligger högstbland alla . Framför allt småbarnsmammornasförvärvsintensitet är hos oss mycket hög i ett internationelltperspektiv.Kvinnligt förvärvsarbete har en lång tradition i vårt land.Redan i och med att skråväsendet avskaffades började ettantal starka, driftiga kvinnor att bedriva näringsverksamhet.Detta blev måhända tidigare socialt accepterat i än iandra länder. Härigenom kom även kvinnorna att lämna ettväsentligt bidrag till unika välståndsökning underåren 1870--1970.Det förhållandet att även småbarnsmammor har en högförvärvsfrekvens i är naturligtvis till en del ettresultat av kvinnornas eget val. Det finns en sådan traditioni vårt land, och i takt med att kvinnorna blivit allt mervälutbildade faller det sig naturligt för dem att vilja försökaförena föräldraskapet med ett yrkesliv.Till betydande del är den höga förvärvsfrekvensen ocksåett resultat av målmedveten politisk styrning. En SCB-undersökning visar att av alla småbarnsföräldrarom det vore möjligt skulle vilja vara hemma med sina barnnär de är små. Det är emellertid en ekonomisk omöjlighet förde allra flesta. Skatte- och bidragssystemen har byggts upppå ett sådant sätt att även föräldrarna till små barn tvingasförvärvsarbeta för att familjens ekonomi skall gå ihop.Kvinnornas höga förvärvsfrekvens och stigandeutbildningsnivå har på ett avgörande sätt bidragit till attSverige har kommit jämförelsevis långt mot målet omjämställdhet mellan kvinnor och män. Egna inkomster gerett större oberoende. Det visar sig också att välutbildadekvinnor med kvalificerade arbetsuppgifter ställer betydligtstörre krav på sina män att de skall ta sin andel av ansvaretför barnen och hemmet än vad lågutbildade kvinnor gör.Samtidigt ger alla undersökningar vid handen att detfortfarande i de flesta familjer är kvinnan som bärhuvudansvaret för det praktiska arbetet med hem och barn.Kvinnor arbetar därför i genomsnitt betydligt fler timmar pervecka än män. Något paradoxalt blir resultatet att samtidigtsom 600.000 personer går arbetslösa är det många, särskiltkvinnor, som dignar under dubbelarbete.Medaljen har alltså även en baksida. Alarmeranderapporter börjar dyka upp om kvinnors hälsa.Skilsmässofrekvensen är också vid en internationelljämförelse hög i . Det finns en rad orsaker till detta,men en orsak är de påfrestningar på familjelivet som detinnebär att slitas mellan hemmet och förvärvsarbetet.Barnens behov av och rätt till båda sina föräldrar är någotsom man tenderar att förtränga i jämställdhetsdebatten. Ändåär flertalet forskare nu överens om föräldrarnas betydelse föratt ge en god och trygg start i livet, liksom för överföringenav kunskap om grundläggande samlevnadsregler. Omföräldrarna inte klarar att överföra goda förhållningsreglertill barnen, bäddar det för sociala svårigheter senare i livet.Våldskommissionen framhåller i sitt betänkande ''Våld ochbrottsoffer'' att det finns en tydligkorrelation mellan det ökande ungdomsvåldet och denökande ''professionaliseringen'' av barntillsynen i Sverige.Detta står i bjärt kontrast mot den sociala ingenjörskonstensidéer, enligt vilka barnuppfostran är en alltför svår och viktiguppgift för att kunna anförtros åt föräldrarna.Till en betydande del ser vi svårigheten att nå reelljämställdhet mellan könen och kvinnors nuvarande problemsom någonting som det socialistiska samhället har skapat. Ettsystem som ser kvinnor och män endast som delar av ettkollektiv, underordnade den traditionella produktionenskrav, binder människor och hindrar dem från utveckla sinaidéer. Ett sådant system är i grunden omänskligt.Vi anser att politikernas roll måste vara att inspirera, inteatt dirigera. Vi anser också att familjepolitiken skall läggasom så att den skapar förutsättningar för enskilda individeroch för familjer att bli fria och oberoende och att hitta sinaegna lösningar. Familjepolitikens roll är inte att varastyrande. Det skall finnas valfrihet.Vårdnadsbidraget som infördes av den borgerligaregeringen och som socialdemokraterna nu avskaffat var ettsteg på vägen mot valfrihet. Det innebar större rättvisa i ochmed att åtminstone något offentligt bidrag till barnomsorgutgick till alla barn oavsett barnomsorgsform. Det öppnademöjligheter för föräldrarna att anordna sin barnomsorg iandra former än dem, som den kommunala barnomsorgenerbjuder. Det gav också större möjlighet för den som så villeatt själv vara hemma och ta hand om sina egna barn. Då enkommunal daghemsplats är den i särklass dyrastetillsynsform som tänkas kan hade vårdnadsbidraget på litetsikt också blivit samhällsekonomiskt lönsamt.Vi anser att vårdnadsbidraget bör återinföras.Möjligheterna till alternativ i barnomsorgen är enförutsättning för jämställdheten. Om kvinnor skall kunna blifullt ut konkurrenskraftiga på arbetsmarknaden krävs bådeindividuella, flexibla arbetstider och flexiblabarnomsorgstider. Den kvinna som alltid måste springa frånarbetet i sådan tid att hon hinner till daghemmet före kl18.00, då det stänger, får problem att avancera i jobbet.De individuella lösningarna kommer att krävas i detframtida arbetslivet, som vi beskriver i den moderatapartimotionen ''Förutsättningar för nya arbeten''. Det måsteges ett större utrymme för att olika individer har olika behovoch prioriteringar, liksom till att en och samma person kanha olika önskemål under olika skeden i livet.Vi anser att det är dags för föräldrarna att ta tillbakamakten över familjen.5. Skolans betydelse för jämställdhetenSkolan utbildar morgondagens kvinnor och män. Det är ettviktigt samhällsuppdrag. Vad behöver dagens flickor ochpojkar med sig i bagaget för att de på bästa möjliga sätt skallfungera i sina framtida livsroller -- som partner, som förälder,som yrkesarbetande och som samhällsmedborgare? Vilkenkompetens kommer att behövas och efterfrågas? Svarardagens skola mot de krav som ett framtida samhälle ställer?Skolan måste fungera flexibelt och kunna möta olika kravför att flickor och pojkar skall kunna bygga upp sinkompetens. Varje enskild flickas och pojkeskompetensutveckling är beroende av deras intresse ochmotivation att lära. Skolan skall ge den bas som germöjlighet till ett livslångt och självständigt lärande, såväl iarbetet som -- det som i forskningen kallasmottagarkompetens.Att verka för jämställdhet har också lyfts fram som encentral uppgift för skolan. Enligt 1 kap 2 § skollagen skallalla barn och ungdomar, oberoende av kön, geografiskthemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, ha likatillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet.Läroplanerna för skolan bygger på följande värdegrund:''Människolivets okränkbarhet, individens frihet ochintegritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellankvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta ärde värden som skolan skall gestalta och förmedla. ''Av rapporten (Ds 1994:98) ''Vi är alla olika'', somarbetsgruppen Kvinnligt och manligt i skolan framladesommaren 1994, framgår att det fortfarande råder ojämlikaförhållanden i skolan för flickor och pojkar. Detta leder tillatt deras personliga utveckling, deras prestationer ochresultat påverkas i hög grad av könstillhörigheten, somsnävar in och begränsar inte bara valet av ämnen, kurser,utbildningar och yrken utan också erfarenheter, kunskaperoch härtill knuten kompetens.Arbetsgruppen framhåller att skollagens ''oberoende avkön'' allmänt tolkas som att skolan skall bortse ifrån kön.Det förhållandet att skolan förhåller sig könsneutral fårnegativa konsekvenser för båda könen och sägs vara en avförklaringarna till att jämställdhetsarbetet i skolan ännu inteavsatt mer påtagliga resultat.En modern jämställdhetspolitik försöker inte förneka ellerutplåna de könsskillnader som kan finnas mellan flickor ochpojkar vid olika åldrar, utan frågar i stället hur skolan skallkunna ta hänsyn till dem för att därigenom ge varje individmöjlighet att utveckla sin fulla potential. Därmed kommeren modern jämställdhetspolitik för skolan att inte baraintressera sig för den procentuella fördelningen mellankönen i olika yrken och utbildningsvägar, utan också för hurundervisningen går till, hur skolan arbetar, när olika ämnenintroduceras i tiden och hur arbetsformerna i skolan skallkunna undvika att missgynna ettdera könet.Vi anser att det måste vara skolans skyldighet att inte barabeakta utan även bejaka de könsskillnader som enligterfarenhet och modern forskning faktiskt finns. I stället föratt se olikheter mellan flickor och pojkar som ett problembör man se dem som en resurs.Frågan om flickor och teknik har blivit något av ensymbolfråga för jämställdhetsarbetet i skolan. Trots mer än20 års strävan till jämnare könsfördelning är det fortfarandeså att pojkar väljer tekniska och naturvetenskapligautbildningslinjer i mycket större utsträckning än flickor. Avde flickor som valde en yrkesinriktad''pojklinje'' på gymnasiet avbröt sinutbildning redan under det första året.Vi delar den uppfattning som kommer till uttryck irapporten ''Vi är alla olika'', nämligen att flickor och tekniki första hand är en pedagogisk fråga. Könssynen på teknikstyr våra föreställningar. Flickornas sociala bakgrund harockså visat sig ha större betydelse för valet avutbildningslinje än pojkarnas.Inte minst inom området flickor och teknik är det viktigtatt vi kommer ifrån ett slentrianmässigt tänkande kringjämställdhetsfrågorna och fokuseringen på kvantitativa data.Vad som behövs är ett kvalitativt inriktat arbete.Den nya informationsteknologin i cyberspace-miljöndomineras av pojkarna. Antalet flickor som utnyttjardenna teknologi växer dock snabbt. Det visar sig att flickornai högre grad lockas av de socialt inriktade tjänsterna, typMUD (Multi User Dungeon) och IRC (Internet Relay ).Även om relationen användare kanske ligger kring 60procent pojkar och flickor på högskolorna kanrelationen uppskattas till 90--10 om man ser till antaletflickor som förstår tekniken i sig.När vi nu går in i informationstekniksamhället är detviktigt att föräldrarna och skolan är observanta på detta såatt flickorna inte halkar efter i utvecklingen. Delvis är dettaen generationsfråga.