mot · GI02Fö503 · 1995-01-25 00:00:00 — BakgrundSituationen för den svenska vapenindustrin har länge varitbekymmersam. Den vapentekniska utvecklingen harinneburit krav på allt större investeringar i forskning ochutveckling, allt dyrare och mer sofistikerade produkter. Förett litet land som har det blivit allt svårare att hängamed i denna utveckling. Man har varit tvungen attkonkurrera med stormakter som har kunnat betala sinautvecklingskostnader med en betydligt större inhemskförsäljning. Drivkrafterna för att bibehålla och öka affärernahar dessvärre varit så starka att man överträtt gällande lagar.Den mentalitet, som varit förhärskande inom ledandeindustrikretsar, där man i privata samtal förhånat den svenskalagstiftningen som försökt förhindra försäljning av vapen till''dem som verkligen behöver dem'', d.v.s. krigförandeländer, har medverkat till situationen. Argumentet har varitdet vanliga ''knarkhandlarargumentet'': Säljer inte vi, såsäljer någon annan.2. DagslägetSituationen för vapenindustrin är följande: Karlskogahar halverat sin medarbetarstab ochhundratals anställda riskerar att mista sina jobb.Karlskronavarvet hotas av stora neddragningar och KockumsMarine är helt beroende av den internationellamarknaden för sin existens. Dagsläget inger alltså storabekymmer för de anställda och de orter som hyserkrigsmaterieltillverkare.3. FramtidenOm framtiden är alltid svårt att spå, men vissa slutsatser ärändå sannolika om man ser på dagsläget:1. Avspänningen mellan stormakterna och denomständigheten att ingen stat kan ställa upp tillnärmelsevissamma krigspotential som kommer att leda tillnedskärningar i försvarsbudgeten i många länder.2. Nedskärningen kommer i första hand att drabbanyanskaffning av krigsmateriel.3. När de inhemska beställningarna går ned framför allt ide stora länderna kommer dessa att söka kompensera siggenom ökad export.4. Detta innebär en våldsam konkurrens på en krympandemarknad, där de som har en stor inhemsk volym och enpålitlig politisk stöttning i hemlandet (stormakterna)kommer att ha största möjligheten att bjuda under.5. Även kommer med all sannolikhet att minskasina beställningar av ny krigsmateriel. Svenska folketkommer inte att acceptera att den internationellanedrustningen inte ger visst utslag i svensk försvarspolitik.6. Att i en sådan marknadssituation skulle hamöjlighet att konkurrera på världsmarknaden utan storaförluster är osannolikt.Slutsats: Den svenska krigsmaterielindustrin måste skärasned vare sig vi vill eller inte.4. Etiska grundprinciperMiljöpartiet de gröna har yrkat på att allsvensk vapenexport skall upphöra. Vi menar att detta kan skemed en femårig avvecklingsperiod. Detta är grundat på vårtetiska krav att bör vara ett föregångsland när detgäller utvecklingen mot en fredligare värld. Vi vidhållerkravet på en lagstiftning som avvecklar vapenexporten. Medsärskild oro ser vi på de planer som från visst håll framförs,att svensk vapenindustri skall intensifiera sitt samarbete medutländsk vapenindustri i form av joint venture-avtal ellerfusioner.5. Statligt ansvarDet är en god tradition att staten går in och tar ett specielltansvar för orter och företag i kris. När det gällerförsvarsindustrin är statens ansvar särskilt stort eftersom detär staten som kund som varit grunden för företagens existens.När staten dessutom är ägare till företagen har den trefaldigtansvar. Regeringen måste därför omgående tillsätta enkrisplaneringsgrupp för vapenindustrin. Detta är det minstasom de berörda anställda och orterna kan kräva. Vi menardessutom att denna krisgrupp bör ha parlamentariskanknytning genom att representanter för partierna knyts tillgruppen. de gröna har i andra motionerföreslagit stora satsningar på investeringar för att bygga utkollektivtrafiken och för att bygga ut försörjningen med ochanvändningen av inhemsk förnybar energi. Investeringar iteknisk utrustning inom dessa områden borde kunna vara avintresse för verkstäder inom vapenindustrin. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär ett förslag till enfemårig avvecklingsplan för vapenexporten,12. att som sin mening ger regeringen till känna attstaten inte bör acceptera samarbetsavtal (joint venture-avtal)mellan svensk försvarsindustri och utländskavapenindustrier,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en krisplaneringsgrupp med parlamentarisk insyn förvapenindustrin bör tillsättas.