mot · GI02Bo511 · 1995-01-25 00:00:00 — Av de miljömål som genom internationellaöverenskommelser åtagit sig att försöka uppnå, har målet omminskade koldioxidutsläpp visat sig vara svårast att klara.Koldioxidutsläppen, som främst härrör från förbränning avfossila bränslen, t.ex. bensin och diesel, kan inte renas bortgenom katalytisk avgasrening eller på annat sätt. För attkoldioxidutsläppen skall minska, krävs en minskadanvändning av de fossila bränslena.I diskussionerna om hur koldioxidmålet skall uppnås, allt fler instanser (,,Trafik- och klimatkommittén...) nämntmedveten styrning av bebyggelseutveckling ochinfrastruktur som en viktig metod att minska den totalavägtrafiken. Vad det handlar om är att skapa en stadsstrukturdär det är enkelt, trevligt och bekvämt att uträtta de flesta avsina ärenden, till fots, med cykel eller kollektivtrafik.Därigenom uppnår man dels en viss ''automatisk''minskning av biltrafiken, utan att någon upplever det som enuppoffring, dels goda möjligheter att vid bensinprishöjningari framtiden styra över ytterligare trafik från bil till andrafärdmedel.För stadsstrukturen spelar handelns lokalisering enavgörande roll. Till butiker i bostadsområden ochstadskärnor finns det goda möjligheter att ta sig utan bil, detär dessutom en trivsam miljö att röra sig i till fots eller medcykel. Det motsatta gäller för butiker i externa stormarknadereller i industriområden. Dit går på sin höjd någon enstakabusslinje, vilket innebär att de flesta först måste ta omvägenvia ett bussbyte i stadskärnan. Dessutom är gångavståndenlånga, och det är en miljö som känns otrygg och otrivsam attröra sig i till fots eller med cykel. Flera undersökningar visarockså att biltrafiken på grund av inköpsresor ökar kraftigt videtableringen av externa köpcentra. Det finns dock vissa typerav handel som passar i externa lägen eller i industriområden,t.ex. handel med bilar, byggvaror, vitvaror och liknandevaror, som man ändå inte kan ta hem på bussen eller cykeln,utan som i stället ofta kräver frakt med större lastfordon.1992 avskaffade kommunernas möjlighet att idetaljplan reglera var handel med livsmedel, icke livsmedel,skrymmande respektive icke skrymmande varor får bedrivas.Trafik- och klimatkommittén konstaterar i sitt delbetänkande''Trafiken och koldioxiden'' (SOU 1994:91) att dennalagändring kan leda till oönskade effekter på miljön.Det är också känt att en bebyggelsestruktur som innebär atten allt större del av dagligvaruhandeln lokaliseras till externastormarknader och industriområden, leder till ökadekostnader för och risk för isolering ochpåskyndat psykiskt åldrande hos ensamboende pensionärer,som då närservicen försämras inte längre själva kan uträttasina inköp.Vad som är mindre känt är att den lagändring som gjordesäven innebär nackdelar för handeln. Dagens regler innebäratt en plats som som anses lämplig för en typ av handelautomatiskt skall anses lämplig också för alla andra slag avhandel. Kommunen kan alltså varken neka en modeaffär attetablera sig på en handelstomt avsedd för bygg- och vitvarori ett industriområde eller en bilhandel att etablera sig på enhandelstomt avsedd för livsmedelsförsäljning mitt inne i ettbostadsområde. Detta har resulterat i att kommunerna numåste vara mycket försiktiga med att i detaljplaner överhuvud taget lägga ut handelstomter. Endast sådana lägen somär lämpliga för all slags handel kan i detaljplan åsättasbeteckningen ''handel''. Eftersom olika slag av handel harså vitt skild omgivningspåverkan, säger det sig självt att detfinns ganska få sådana lägen. Lagändringen leder således tillsämre etableringsmöjligheter för handel. Det gäller särskilthandel med skrymmande varor, som skulle passa att ha iindustriområden, men som kommunerna nu inte vågarsläppa fram där, eftersom det skulle kunna leda tillutflyttning även av annan handel. Lagändringen innebärockså sämre förutsättningar att våga blanda bostäder ochnärservice och därigenom skapa rikare bostadsmiljöer, vilketvore önskvärt. Vid konferenser i regi har det också framkommit attmissnöjet med lagändring är stort hoskommunföreträdare oavsett politisk färg.Lagändringen 1992, som tillkom på initiativ av Nydemokrati, motiverades med konkurrensskäl. Det ansågsalltför svårt för ''frifräsare'' utanför de rikstäckandekedjorna att etablera sig, eftersom kommunerna ofta hadetidiga kontakter med kedjorna och upplät alla brahandelstomter till dem. Om detta är problemet, är det detman bör angripa -- dvs skärpa bestämmelserna kringövervakningen av att upplåtelsen av mark för vissverksamhet sker på ett sätt som ger alla intressenter ibranschen samma chans att konkurrera på lika villkor.Prövningen av vad som är en lämplig lokalisering av olikaverksamheter, bör däremot utgå från respektive verksamhetsomgivningspåverkan och möjligheterna att skapa enstadsstruktur som ryms inom ramarna för en långsiktigthållbar utveckling. Möjligheterna att i detaljplan skiljamellan olika slag av handel bör därför återinföras. Med hänvisning till det ovan anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att i PBL skapa möjligheteratt i detaljplan skilja mellan olika slag av handel.