mot · GI02Jo687 · 1995-01-25 00:00:00 — BakgrundIndustrins kemiska produkter och varor står för en alltstörre del av miljöförstöringen. Det finns ungefär 15 000 kemiska ämnen på den svenska marknaden, och över100 000 internationellt. Strömmen av nya kemiska ämnen ochprodukter som kommer in på marknaden är så strid att det äromöjligt att granska ens en bråkdel av dem. Granskningensköts därför i huvudsak av industrin själv, vilket i många fallär en icke-optimal lösning.Vi föreslår miljöskatter eller miljöavgifter för ett antalhälso- och miljöfarliga kemikalier. De farligaste av dem skallnaturligtvis förbjudas, men fram tillförbudets ikraftträdande är en miljöavgift en verksam väg attminska användningen. Efter att förbudet börjar gälla skallinga generella dispenser ges från förbudet. Dispensernakonserverar användandet av dessa miljöfarliga ämnen,produkter och varor. Målet för framtiden måste vara att ingakemiskt framställda ämnen som är toxiska, sombioackumuleras eller som inte är biologiskt nedbrytbara,tillåts. Produktionen skall inriktas på att varor och produkterkan användas, återanvändas, återvinnas och ingå i ettnaturligt kretslopp. Först när vi nått dithän har vi hamnat iett samhälle som är långsiktigt hållbart.2. Utvidga producentansvaretDe som tillverkar varor och produkter måste ta ett störreansvar för vad som händer med dem under hela deraslivscykel. Ansvaret kan inte inskränkas till endasttillverkningen; även de miljöproblem de orsakar under t.ex.användning och avfallshantering måste minimeras genom attvälja rätt material och metoder. Vid tillståndsprövning avindustrier måste hänsyn tas till hela livscykeln. Vi föreslåratt krav normalt ställs på tillverkarna att upprättalivscykelspecifikationer för de varor och produkter detillverkar. I dessa ska redovisas vilka miljöeffekter varanorsakar under sin livscykel och i vilken utsträckning den kanåteranvändas eller återvinnas, samt på vilket sätt detta sker.Livscykelspecifikationen ska utgöra ett underlag för att ställakrav på varuproduktionen.De som bedriver tillståndspliktig miljöfarlig verksamhetdär material hanteras ska åläggas att upprättamaterialbalanser. I materialbalanserna ska redovisas vad somköps in till företaget, vilka mängder av olika ämnen och vadsom släpps ut till luft, vatten eller genom fabriksportarna. Enbättre kontroll över materialflödena kommer att göra detlättare att komma åt miljöproblemen. Materialbalansernakan också användas för att ställa krav på reduktion av deavfallsmängder som produceras.3. Stärk substitutionsprincipenSubstitutionsprincipen eller ''utbytesprincipen'' fördes ini lagtexten i 5§ lagen om kemiska produkter (LKP) som ett resultat aven riksdagsmotion från under mandatperioden1988--1991. Den finns också inskriven i EUs femtemiljöhandlingsprogram (men tillämpas inte , se nedan),liksom i dokument . Den bredalegitimiteten gör att principen är ett mycket bra redskap förbland andra stat, kommun och enskilda i arbetet att nå ettmer uthålligt och miljöanpassat samhälle. Fortfarandemotarbetas dock exempelvis kommuner som på ett merkonsekvent och genomgripande sätt tillämparsubstitutionsprincipens stipulerande att miljösämreprodukter skall bytas ut mot miljöbättre när sådana finns.Kommunerna måste ges uttrycklig möjlighet att förbjudavaror och produkter i handeln utifrån substitutionsprincipen.Principen skall även utvidgas till att gälla alla varor ochprodukter. Principen bör alltså stärkas och dess relation tillandra lagar ses över.4. Använd försiktighetsprincipenFörsiktighetsprincipen, som ingår i EUs femtemiljöhandlingsprogram och antogs på ,skall vara vägledande för det framtida miljöarbetet, ochmåste få särskild tyngd på kemikaliesidan. Marknadenformligen drunknar i nya kemikalier som introduceras i ettmycket högt tempo. Kontrollen av dessa kemikaliers hälso-och miljöeffekter är mycket bristfällig, och sköts i de flestafall direkt av försäljarna eller tillverkarna själva. Ofta finnsen produkt eller ett ämne på marknaden tills den bevisligenger skadeverkningar. Försiktighetsprincipen kräver tvärtomen omvänd bevisbörda, så att en vara inte är tillåten förränden bevisligen är ofarlig eller i vart fall inte mer farlig änvad samhället kan acceptera. Läkemedelsindustrin, som bl.a.tillhandahåller kemikalier för invärtes bruk, är tvingad attfölja försiktighetsprincipen, och noggrant dokumentera allabiverkningar av varje medicinslag innan produkten fårlanseras. Detta bör gälla även kemikalieindustrin.5. KemikalietillsynBristen på tillsyn på kemikalieområdet är alarmerande. Detgäller både nya kemiska produkter och ämnen, vilket redanangetts, och tillsynen av verksamhet av kemisk-teknisk art.När företagen alltmer sköter tillsynen på egen hand, är detviktigt att det finns kännbara böter och straff för den somfelar. Straffen för miljöbrott är svaga och det är svårt attfå till en fällande dom, vilket är en mycket viktig orsak tillatt miljömålen är så få. I den kommande börstraffen för miljöbrott skärpas högst påtagligt.Naturvårdsverket hade det rullandelaboratoriet ''Svarta Bussen'', som gjorde oanmäldastickprovskontroller hos företagen. I nästan samtliga fall varutsläppen högre än i de officiella provtagningarna, somantingen gjorts av företagen själva eller vid ett i god tidanmält besök. Att sådan verksamhet i det närmastestannat av är mycket beklagligt och börutreda hur en motsvarighet till ''Svarta Bussen'' kan startasupp igen.Kemikalieinspektionens arbete måste förstärkas. Undersenare år har dess arbetsbelastning ökats, genom det alltsnabbare flödet av nya ämnen, produkter och varor. Med EU-medlemskapet ökar behovet av kontroll och granskning, ochvår bedömning är att arbetet inte helt kan ske inom befintligbudget. I huvudsak skall KIs utökade verksamhet finansierasgenom nya miljöavgifter -- i denna motion finns åtskilligaförslag till sådana -- men vi anslår i vår budget två miljonerför ökat arbete gentemot EU (se denna punkt).Kommunerna har i allmänhet fått en försämrad ekonomide , vilket i många fall gått ut överinspektionsmöjligheterna. Det gör att tidsrymden mellaninspektionerna utökas, och att otillåtna kemiska utsläppdärmed föregår än tidigare innan deupptäcks. Kommunerna har också sämre möjligheter äntidigare att bistå företag i kommunen medkemikaliekunskap, bland annat information omutbytesprincipen. Särskilt mindre verkstadsindustri behövermer sådana kunskaper. Kommunens dåliga möjligheter attsprida kemikaliekunskap är självfallet till men för hälsa ochmiljö, och bör därför utreda hur man frånstatens sida kan stärka kommunens resurser att inspekteratillståndspliktiga anläggningar.6. EUSverige fick på ett antal områden fyraårigaundantagstillstånd från EUs kemikalieregler. I klartextinnebär det att vi fram till får behålla vårahårdare regler för klorerade lösningsmedel, arsenik,tennorganiska föreningar, kvicksilver, batterier, asbest ochsjälva kemikalieklassningen. EU har inte på något sättförpliktigat sig att anpassa sina regler efter de svenska, utan1999 tvingas vi sänka våra krav till gällande unionsnivå. Detär därför av största vikt att regeringen i ministerrådetkraftfullt och kompromisslöst verkar för en regelutvecklinginom EU som gör att vi får behålla våra strängare regler, ochäven framöver skärpa dem och tillföra nya.Sverige skall i den pågående revisionen av EUs femtemiljöhandlingsprogram driva kravet att EU som mål för sinkemikaliepolitik anger att alla svårnedbrytbara ochnaturfrämmande ämnen skall avvecklas. måsteockså kräva att en rad konkreta avvecklingsmål skrivs in iEUs miljö-program, bland annat gällande tungmetaller, PVCoch ozonnedbrytande ämnen. Vidare skall verka föratt en stor del av våra miljömässigt baserade krav blir EU-standard.I EU hamnar bevisbördan hos den som värnarmiljöskyddaspekten i en konflikt med handelsintressen,vilket bl.a. PCP-domen 1994 visade. Försiktighetsprincipenoch utbytesprincipen finns i EUs femtemiljöhandlingsprogram, men har de inte fåttnågon som helst juridisk tyngd. skall verka för attdessa principer blir grundläggande i EUs lagstiftning och attde skrivs in i unionsfördraget vid revisionen 1996.EUs avfallshierarki är på pappret bra, men tillämpas inte.Hierarkin slår fast att reducering av avfallsmängden alltidskall vara första prioritet. Materialåtervinning kommer iandra hand, och därefter följer förbränning eller andrabehandlingsmetoder. bör se till att principen omavfallsminimering styr utformningen av EUs avfallsdirektivoch förordningar. EUs nya förpackningsdirektiv är ett stortsteg åt motsatt riktning; det slår förvisso fast minimigränserför hur mycket avfall som måste återvinnas, men ocksåmaximigränser för hur stor andel återvinning som tillåts.Sverige bör verka för att detta avfallsdirektiv skrivsom eller helt avskrivs.EU slog fast att miljöskatter är tillåtna, men de fårinte vara ''konkurrenssnedvridande''. Detta lämnar ett vitttolkningsutrymme för vad som egentligen är att betrakta somsnedvridning av konkurrensen, och åtskilliga miljöskatterriskerar att inte godkännas av EU. På denna punkt måsteSverige med kraft agera för en ändring, så att EU framöverinte blockerar miljömässigt motiverade miljöskatter.7. Internationellt samarbeteKemikalieinspektionen bör aktivt sprida sina kunskaperom kemikaliers egenskaper och risker, liksom omlagstiftningsmöjligheter till våra grannländer med en mindrekunskapsbas, företrädelsesvis och Östeuropa.Också till tredje världen är det angeläget att sprida sådanakunskaper, inte minst därför att mindre nogräknadekemiföretag använder som avsättningsmarknaderför kemikalier som är tillåtna i i-länderna.Regeringen bör verka för att svenska kemikalieregler, i defall de är längre gående än internationell standard, sprids tillandra länder via fora som , OECDoch FNs kemi-organ.GATT och dess nya organisation tillåter inte ettagerande utifrån substitutionsprincipen ellerförsiktighetsprincipen, som organisationen anser strider motden fria världshandelns principer. Regeringen bör verka föratt /WTO accepterar principerna och ger demen framskjuten placering i sitt regelverk.8. MiljövarudeklarationEn obligatorisk miljövarudeklaration (MVD) bör införasför kemiska produkter och varor för att informera om hur debör användas och underlätta för användare.Avfallsskatteutredningen (SOU 94:114) föreslår införandetav MVD, obligatoriskt från , ett förslag somvi stödjer. I en miljövarudeklaration bör ingå en förteckningöver alla miljörelevanta ämnen som varan innehåller ochsom har använts vid dess tillverkning, information omenergiåtgång vid tillverkningen, hur varan ska hanteras ochhur avfallshanteringen är tänkt att fungera.Miljövarudeklarationen ska finnas på alla varor ochprodukter och ersätter alltså inte miljömärkning av typSvanen eller Bra Miljöval.9. Återvinning av plasterDet är svårt att klara materialåtervinning av plastereftersom det finns så många olika plaster och dessutommånga varor innehåller flera plastsorter. För flera sorter äråtervinning dessutom direkt olämplig, eftersomföroreningarna blir så stora vid processen. För att underlättaen väl fungerande källsortering och därmed förbättramöjligheterna till återvinning för lämpliga plaster, bör ettobligatoriskt märkningssystem för plaster införas, liknandedet bilindustrin infört på internationell nivå.Då ett fungerande och relativt heltäckande retursystem förplaster är långt borta, och plastindustrin använder en mängdolika hälso- och miljöfarliga kemikalier, måsteplastanvändningen begränsas. Endast de plaster som orsakarminst miljöförstöring vid tillverkning, användning ochåtervinning, förbränning eller deponi, skall tillåtas.Substitutionsprincipen måste tillämpas konsekvent.10. PVCKretsloppsdelegationens avvecklingsplan för mjukgjordPVC och styv PVC med särskilt miljöfarliga stabilisatorertill är ett steg på vägen mot ett mindremiljöförstörande samhälle. Det är också glädjande attdelegationen i en analys visat att avvecklingen kan ske utannågra samhällsekonomiska konsekvenser. Produktionen avalternativ till PVC täcker väl upp den förlust som ett förbudåsamkar.PVC består till stor del av klor. Saltsyra och dioxiner bildasbåde vid tillverkning och förbränning. Få industrier uppvisarett så miljöfarligt avfall vid tillverkningen som just PVC-industrin. Vid förbränningen är PVC en av de absolut störstakällorna till dioxinutsläpp i . PVC förstör ocksåmöjligheterna till återvinning av många andra material, t.ex.plåt och andra plaster. Mot den bakgrunden anser vi att etttotalförbud mot tillverkning och försäljning av PVC är detenda rimliga. Då kretsloppsdelegationen visat att enavveckling inte stöter på någrasamhällsekonomiska hinder, bör det vara slutåret för PVC.Återvinningen av PVC är inte acceptabelav miljöskäl, vilket även kretsloppsdelegationen slagit fast.Det finns därför anledning att iaktta försiktighet och nogapröva återvinningen av PVC.11. Klorerade lösningsmedelAnvändningen av klorerade lösningsmedel måste snabbtminska och upphöra. Ämnen som metylenklorid,diklormetan, trikloreten, tetrakloreten och perkloretylenutgör en stor fara för det centrala nervssystemet och ärcancerframkallande. De två sistnämnda är dessutom dödligaför vattenlevande organismer. Den av antagnaproposition 1990/91:90 slår fast: ''Användningen avklorerade lösningsmedel skall med något undantag upphörahelt till 1995.'' Vi menar att den pågående avvecklingen avde klorerade lösningsmedlen måste genomföras snabbare. Viföreslår en miljöavgift på /kg för metylenklorid ochperkloretylen samt /kg för diklormetan, trikloreten ochtetrakloreten.12. Ozonnedbrytande ämnenInte förrän ozonlagret i stratosfären hade bildats blev detmöjligt med liv på jorden. håller ozonlagret på att brytasned, vilket hotar vår framtida överlevnad och har redan idaglett till kraftigt ökad förekomst av cancer hos människor ochdjur. Då freoner är mycket stabila och alltså verkar undermycket dröjer det också vid en total och omedelbaravveckling av freon åtskilliga år innan ozonlagret slutattunnas ut. kommer förtunningen igenomsnitt att ligga på alarmerande , med upp till 10%upptunning under vårmånaderna.Kända ozonnedbrytare är olika klorfluorföreningar t.ex.det nu förbjudna CFC, freon och HCFC, så kallade ''mjukafreoner''. HCFC är ''snällare'' än CFC, men även den ärozonnedbrytande. 1993 hade förbrukningen av CFC minskatmed jämfört med , medan användningen av HCFCökade , men 1993 åter var nere på1989 års nivå.I Montrealprotokollet förordas en successiv avveckling avCFC, haloner och koltetraklorid . OcksåHCFC behandlas numera av protokollet, menavvecklingstakten för samtliga av protokollet behandladeämnen är för långsam. Vi yrkar därför att skall verkaför en ytterligare skärpning av Montrealprotokollet, och gåföre genom en betydligt snabbare och totalt genomfördavveckling av de ozonnedbrytande ämnena.För CFC/freon finns inget formellt förbud, vilket börinföras med det snaraste. Det måste också följas upp med etttotalförbud för ''mjuka freoner'', HCFC. En total avvecklingskall ha skett . För att påskynda avvecklingen villvi fram tills dess införa en miljöskatt på HCFC.13. TräskyddsmedelSom träimpregnering används flera mycket miljö- ochhälsofarliga ämnen, som arsenik, krom, kreosot, koppar ochtenn. Mindre miljöbelastande alternativ finns, bland annatkan ättiksyra i många fall användas somimpregneringsmedel. har avgifter påträskyddsmedel föreslagits, men inte införts. Vi föreslår atten avgift på träskyddsmedel med motsvarande /kgarsenik och /kg krom samt lämpliga avgifter förkreosot, koppar och tenn införs fr.o.m. den 1 januari 1996.Detta tar vi även upp i en särskild träskyddsmotion.14. TungmetallerTungmetaller som kvicksilver, kadmium och bly kan geallvarliga och bestående skador på människor, djur ochväxter. Eftersom de bioackumuleras blir halterna högre juhögre upp i näringskedjan organismen befinner sig. Riskernamed tungmetaller har uppmärksammats , främstgällande kvicksilver i insjöfisk, höga halter av kadmium ispannmål från och höga halter av såväl bly ochkadmium som kvicksilver i skogsmark.Användandet av tungmetaller omgärdas nu av ett antalrestriktioner, men detta är inte tillräckligt. Halterna av blyoch kvicksilver i marken ökar fortfarande genom att mertillförs än vad som lakas ut. Belastningen av kadmium måstehalveras för att halterna i spannmål ska komma ner i denacceptabla nivån per gram torr kärna.Det av antagna målet att minska utsläppen avkadmium nås inte. Denfrämsta anledningen är att producentansvaret för nickel-kadmiumbatterier inte fungerat. Dagligvaruhandeln åtog sigatt samla in av alla i landet förbrukade nickel-kadmiumbatterier 1993/94, och 1994/95. Under detförsta året samlades endast in, och det ser inteut att bli mycket bättre . Insamlingen är avstor vikt, då batterierna står för avkadmiumomsättningen i Sverige.Ett stort problem när det gäller kadmium i varor äranvändningen av uppladdningsbara nickel-kadmiumbatterier i t.ex. bärbara datorer, mobiltelefoner ochrakapparater. Den användningen har ökatmycket kraftigt och inga åtgärder har satts in för att stoppaspridning av kadmium i naturen från dessa varor -- trots fleralarm från miljörörelsen. Det tillåts t.o.m. att batterierna ärfastmonterade i apparaterna, vilket försvårar inlämnande.Många tänker inte på att t.ex. deras sladdlösahushållsmaskiner innehåller miljöfarliga batterier.Vi föreslår förbud mot försäljning av batterier medkadmium från första , och ett totalförbud motförsäljning av produkter innehållande kadmium från 1januari 1997. Då det finns fullgoda alternativ till kadmiuminom alla användningsområden, och då avvecklingen redankommit mycket långt på många områden, är förbudet lätt attgenomföra. Eftersom det första förbudet mot kadmium komredan 1982, och då dessutom var försenat, så harindustrin fått gott om tid på sig att hitta ersättningsämnen.De andra tungmetallerna har fått en minskad användningenligt planerna, men det räcker inte. De av antagnaviljeinriktningarna, med bl.a. en avveckling av kvicksilvertill , är inte heller tillräckliga utan måste införas ilagtexterna.Användningen av kvicksilver -- utom i forskning -- skallförbjudas . Kommunerna åläggs att svara förslutdeponi av lysrör, lampor och andra produkter sominnehåller kvicksilver från . Kvicksilvret är såfarligt att någon återanvändning inte kan tillåtas -- det måsteut ur kretsloppet.Bly kan ge upphov till akuta förgiftningar och skada detcentrala nervsystemet. Avvecklingen av bly på frivillig väghar endast delvis varit framgångsrik, och en halv framgångär enligt vårt synsätt inte tillräckligt för ett så farligt ämnesom bly. De stora mängder bly som finns ute i samhället ochnaturen måste till stora delar åtgärdas på olika sätt. Ettexempel är gamla blymantlade el- och telekablar som blandannat ligger på sjöbottnar och då läcker bly till vattnet.Vi föreslår att bly i ammunition och som sänke för fiskeskall förbjudas från . Från samma datumskall bly förbjudas som plastadditiv.15. FtalaterFtalater ackumuleras i näringskedjan och måste därförminska. När förbränningen sker vid rätt temperaturomvandlas ftalaterna till relativt ofarliga produkter, men detär inte tillräckligt för att acceptera ett fortsatt användande.Naturvårdsverket bör få i uppgift att ge förslag till hur enavveckling kan ske.16. NonylfenolSedan 40 år tillbaka har ämnet nonylfenol ingått itvättmedel och plaster. Det är dödligt giftigt i störrekoncentrationer och det hämmar bl.a. tillväxten hos växter.Det visar sig nu att nonylfenol har samma verkan som detkvinnliga könshormonet östrogen. Undersökningar harpåvisat att ämnet även påverkar mannens spermier negativt.Ämnet har lett till att det föds pojkar med missbildadekönsorgan, och inom djurvärlden har bl.a. krokodiler ocholika fiskarter drabbats.Efter kampanjer har värdena i avloppsvatten sjunkit något,men produktion där nonylfenol ingår har inte minskatnämnvärt, så därför släpps det fortfarande ut iavloppssystemen. Vi vill uppdra åt att tafram lämpliga åtgärder så att användningen av nonylfenolminskar och upphör (se vidare vår motion1994/95:Jo629).17. JordbruketAnvändningen av kemiska bekämpningsmedel i jordbruketbör minska kraftigt. Förutom att bekämpningsmedlenorsakar ekologiska skador vid användningen då flora ochfauna utarmas, innebär de risker i arbetsmiljön och risk förgiftrester i maten; likaså innebär tillverkningen,transporterna och avfallshanteringen miljöproblem.Användningen av bekämpningsmedel kan dessutom minskaskraftigt eftersom jordbruket producerar ett överskott och enlägre avkastning per hektar kan kompenseras genom attfortsätta bruka den åkerareal som finns. Våra förslag till ettminskat kemikalieanvändande i jordbruket utvecklas ipartimotionen ''På väg mot ett ekologiskt hållbart jordbruk''(1994/95:Jo210). Men hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om livscykelspecifikationer,12. att som sin mening ger regeringen till kännaatt de som bedriver tillståndspliktig miljöfarlig verksamhetskall åläggas att upprätta materialbalanser , i enlighetmed vad i motionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående ett stärkande avsubstitutionsprincipen (LKP),4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående försiktighetsprincipen somvägledande för miljöarbetet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående en skärpning av straffen förmiljöbrott,6. att hos regeringen begär att Naturvårdsverketutreder hur en verksamhet med oanmäldastickprovskontroller kan startas upp igen,7. att till Kemikalieinspektionen för budgetåret1995/96 beslutar anslå utöver vadregeringen föreslagit, för ökat arbete gentemot EU i enlighetmed vad i motionen anförts,8. att hos regeringen begär att Naturvårdsverketutreder hur man från statens sida kan stärka kommunernasresurser att inspektera tillståndspliktiga anläggningar,9. att hos regeringen begär att Naturvårdsverketutreder hur man från statens sida kan stärka kommunernasresurser att bistå kommunala företag med kemikaliekunskap,i enlighet med vad i motionen anförts,10. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den i bör verka för att Sverigepermanent får behålla övergångsreglerna påkemikalieområdet,11. att som sin mening ger regeringens till kännaatt den i bör verka för att EU som mål försin kemikaliepolitik anger att alla svårnedbrytbara ochnaturfrämmande ämnen skall avvecklas,12. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den i bör verka för attförsiktighetsprincipen och utbytesprincipen blirgrundläggande i EU:s lagstiftning, och att de skrivs in iunionsfördraget,13. att som sin mening ger regerinen till kännaatt den i bör verka för att principen omavfallsminimering styr utformningen av EU:s avfallsdirektivoch förordningar,14. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den i bör verka för att EU:s nuvarandeavfallsdirektiv skrivs om eller helt avskrivs, i enlighetmed vad i motionen anförts,15. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den i bör verka för att EU:s nuvarandeskrivning angående miljöskatter ändras i enlighet med vad imotionen anförts,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående Kemikalieinspektionensinternationella arbete,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående spridning av vissa svenskakemikalielagar till andra länder via internationella fora, ienlighet med vad i motionen anförts,18. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den bör verka för att /WTO accepterarsubstitutionsprincipen och försiktighetsprincipen, och gerdem en framskjuten plats i sitt regelverk,119. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om obligatorisk miljövarudeklaration(MVD),20. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om obligatoriskt märkningssystemför plaster,21. att beslutar förbjuda all tillverkning ochförsäljning av PVC från ,22. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om problemen vid återvinning avPVC,23.