mot · GI02Bo202 · 1995-01-25 00:00:00 — SammanfattningAlla människor behöver bra bostäder till rimliga kostnaderi en god miljö. ser boendet som en del av välfärden.Välfärden skall omfatta alla. Även familjer med lågainkomster skall kunna bo bra och till rimliga kostnader. Detförutsätter en bostadspolitik som utgår från en helhetssyn påmänniskan och miljön och där de mänskligavälfärdsfaktorerna finns med.Fyrklöverregeringen vidtog en rad åtgärder för att vändaden kostnadsdrivande trend som präglade 80-taletsbostadspolitik och som ledde bort från välfärdsmålet. Ett nyttbostadsfinansieringssystem infördes med syfte att främjakonkurrens och mångfald och pressa ner byggkostnaderna.Hushållens möjligheter att påverka kostnader, utformningoch miljö utökades, bostadsstödet prioriterades till dem sombäst behöver stöd, fastighetsskatten har sänkts ochflyttskatten togs bort. Dessutom stärktes hyresgästernasställning och en obligatorisk byggfelsförsäkring infördes.Centern vill nu gå vidare för att ge välfärdsmålet i boendetökat innehåll. Åtgärder måste vidtas för att få igång enbehovsstyrd byggverksamhet och klara återståendekostnadsproblem. Ett jämnare bostadsbyggande över tidenmåste skapas. Det övergripande kravet för att stimulerainvesteringar på byggmarknaden är att minska underskotten istatens finanser och därmed förbättra ränteläget. Ett specifiktkrav är att skatteinstrumentet måste användas framförbidragstänkande.Arbetet med kontrollstation måste omedelbartinledas med sikte på att växla räntebidrag mot sänktbyggmoms. Bostadsinvesteringar är långsiktiga åtagandenoch kräver stabilitet i de regler som formar boendets ochbyggandets förutsättningar. Vi föreslår att en sådanlångsiktighet skapas i en bostadspolitisk utredning med bredparlamentarisk sammansättning. I denna motion anger vi denbostadspolitiska inriktning som vi ser angelägen för dennärmaste framtiden. Våra förslag syftar till attväxlaräntebidragen mot sänkt byggmoms,bekämpa den svartabyggsektorn,hålla samman bostadsfrågorna i ettdepartement,minska konkurshoten i dyrårenskrisfastigheter,införa ett långsiktigt målinriktatbosparande,vidareutveckla avdragsrätten för reparationerav egna hem,fortsätta kretsloppsanpassningen av boendetoch ett decentraliserat boende.Centerns grundsynBoendet spelar en viktig roll i all mänsklig tillvaro, liksombebyggelsen gör i landskapsbilden. Byggandet och boendetsvarar för en betydande del av samhällsekonomin. Boendethar härigenom stor betydelse för människors välfärd ochtrygghet. Barns uppväxtmiljö avgörs till stor del avboendemiljön. Boendets utformning ochbebyggelsestrukturen har också stor betydelse förmöjligheterna till bättre och effektivare resursanvändning ikretsloppssamhället.Alla människor behöver bra bostäder till rimliga kostnader.Centern ser bostaden som en del av välfärden. Välfärden skafördelas rättvist och den ska omfatta alla. Det förutsätter ensammanhållen bostadspolitik som utgår från en helhetssynpå människan och miljön och där de mänskligavälfärdsfaktorerna finns med.Byggande och val av bostad ska utgå ifrån de enskildamänniskornas behov av bostäder. Ett byggande och boendei en öppen marknad ska förenas med att samhället angerspelregler och har ett inflytande över bostadssociala frågor,tillgänglighet, hälsa, säkerhet och god miljö samthushållning med naturresurserna. De regler som bestämmerförutsättningarna måste utformas så att verkan blir långsiktigoch stabil.Utgångspunkten ska vara att det är de boende själva somska ges möjlighet att påverka sin boendemiljö. Det behövsen mångfald av olika bostäder och boendeformer.Människorna ska fritt kunna välja bostad och bostadsort. Detgäller både i fråga om val av boendeform och var i landetman vill bo. Att äga sin bostad är ett värde i sig.För att nya bostäder även ska vara tillgängliga för hushållmed låga inkomster krävs det ett statligt grundansvar förbostadsfinansieringen. Det behöver nödvändigtvis inte varagenerella bostadssubventioner utan kan utgöras avkreditgarantier, behovsriktade stöd, sparstimulanser ochskattepolitiska åtgärder. Det behovsriktade stödet,bostadsbidraget, är ett bostadspolitiskt komplement för attgarantera grundtrygghet i boendet.Samhällets stöd ska prioriteras till dem som bäst behöverstöd. Resurshushållningens principer ska gälla. Statens stödska endast utgå till normalbostad om högst 120kvadratmeter. Kostnader därutöver får den enskilde själv heltsvara för. Ur fördelningspolitisk synpunkt bör beskattning avboendet ske med försiktighet.Ny- och ombyggnadsverksamheten är en viktig motor inäringslivet och bidrar till tillväxt i ekonomin och ökadsysselsättning. Byggande ska inte ske för byggandets egenskull men dess konjunkturutjämnande och stabiliserandeeffekt på samhällsekonomin får inte underskattas. Åtgärderför en jämnare byggproduktion är motiverade och böreftersträvas för att undvika överhettningstendenser ochkostnadsdrivande moment i samhällsekonomin.Varsam upprustning ska vara utgångspunkten vid allombyggnad. Miljöfaktorerna i boendet ska ges större tyngd.Resurshushållning, källsortering, återvinning och ökadanvändning av förnybar energi är viktiga nyckelord i ettframtida kretsloppsanpassat boende.Stora förändringarBostadsmarknaden har varit utsatt för stora förändringarunder de senaste 10--15 åren. Dels har de yttreförutsättningarna för byggandet och boendet förändrats. 80-talets spekulations- och inflationsekonomi med denåtföljande bankkrisen och svårigheterna på kreditmarknadenär sådana exempel. Det har radikalt försämrat de ekonomiskaförutsättningarna för boendets ekonomi och finansiering.Dels har en rad politiska beslut genomförts som snabbtförändrat förutsättningarna för boendet och byggandet. 80-talets starka detaljreglering ledde till dåligöverensstämmelse mellan tillgång och efterfrågan påbostäder. Den stora ryckigheten i byggandet parad medpåtaglig koncentration till redan överhettade områdenmedförde kraftiga fördyringar och kostnadsproblem.Skattereformen medförde att de enskilda hushållen självafick bära en betydligt större andel av boendekostnaderna.Drygt en tredjedel av skatteomläggningens 90 miljarderkronor skulle finansieras över bostadssektorn genom ökadeboendekostnader. I gengäld skulle de ökadeboendekostnaderna kompenseras via lägre direkt skatt.Skattereformens underfinansiering och attskattesänkningarna inte kompenserat de ökadeboendekostnaderna för många låginkomsthushåll har lett tillfördelningspolitiska nackdelar och ökat hushållensbidragsberoende. Många har tvingats byta till sämre ochbilligare bostäder som segregationen ökat.80-talets kostnadsdrivande bostadsfinansiering med engenerös och icke behovsstyrd subventionsgivningtillsammans med ett högt ränteläge medförde ohållbarakostnadsökningar för staten och tvingade fram kraftigabesparingar på räntebidragen.Förändring var nödvändigDen omläggning av bostadspolitiken som skedde eftervalet var nödvändig. Den lössläppta och ryckigasocialdemokratiska bostadspolitiken leddetill en rad orimliga effekter för byggandet och boendet. Denpolitik som medverkat till i fyrklöverregeringen hadesom syfte attfå bukt med de kraftiga kostnadsstegringarnainom byggandet och boendet,öka möjligheterna för denenskilde att bestämma över bostadens kostnader, utformningoch miljö,förenkla i regelsystemen och öka den enskildesvalmöjligheter ochförbättra boendemiljön och inledaboendets anpassning till kretsloppssamhället.En rad åtgärder har vidtagits som inneburit förändringar iangiven riktning. Kostnadsspiralen har kunnat hejdas.Byggkostnaderna har generellt gått ner. Fastighetsprisernahar stabiliserats och fastighetsbeståndet utnyttjas effektivare.Kvarstående problemByggaktiviteten är fortfarande låg och ojämn. Under de treförsta kvartalen påbörjades sammanlagt 5 700lägenheter jämfört med 11 483 respektive 53 896 under åren1993 och 1992. prognos är fortsatt lågtbostadsbyggande . Under 1995 och 1996beräknas 13 000 respektive 18 000 lägenheter komma attpåbörjas.Byggsektorn är den enda sektor som kraftigt släpat efter iden uppåtgående trenden enligt de senastekonjunkturprognoserna. Det fördröjer den allmännakonjunkturuppgången och bromsar den ekonomiskatillväxten. finns en mycket stor risk för nyakapacitetsproblem som kan orsakaöverhettningstendenser och kostnadsstegringar.Enligt en färsk enkät som genomfört i landetskommuner har antalet kommuner som rapporterarbostadsöverskott i hela kommunen minskat för första gångenpå . Tendenser till brist på bostäder börjar uppträda ivissa delar av landet medan det fortfarande på andra hållfinns ett överskott. Detta måste långsiktigt förebyggasgenom en jämnare byggtakt. Nyproduktionen av bostäderskall i första hand utgå ifrån människornas behov av bostäderframför att fungera som en konjunkturregulator.Utifrån de behovsprognoser som presenterat ären nyproduktion om ca 20 000 till 25 000 lägenheter årligenunder resten av 90-talet ett önskvärt planeringsmål. Sverigeär inte färdigbyggt. En svängning från en överskottssituationav bostäder till en bristsituation som medför ett ökat behovav fler nybyggda lägenheter kan komma snabbt.Samtidigt har vi fortfarande ett stort ombyggnadsbehov.Dåliga inomhusmiljöer med bristande ventilation är en avorsakerna till ökade allergiproblem. Fukt- och mögelskador,tillgänglighetsproblem och ett allmänt slitage är andra.Boverket räknar med att ca 30 000 lägenheter behöverbyggas om . Åtgärderna måste inriktas motatt hitta systemförändringar som löser upp de hinder sombromsar nödvändig om- och nybyggnation.Upptrappningen av räntebidragen och en samtidigövergång från höginflationsekonomi tilllåginflationsekonomi har gjort att många fastigheter medhög subventionsgrad har fått ekonomiska problem genom attvärdestegringen på fastigheterna uteblivit medanräntekostnaderna alltjämt stiger. De flesta tommalägenheterna tillhör denna kategori hus, uppförda undersenare år. Flera av dessa fastighetsägare och nyabostadsrättsföreningar med hus från högkostnadsåren brottasmed svåra kostnadsproblem och många har ett akutkonkurshot vilande över sig. Detta är en tickande bomb somkan explodera med en ny räntechock och bankkris som följdsamtidigt som segregationseffekter kan uppstå. Hanteringenav räntebidragsbesparingar och förändringar ibostadsfinansieringssystemen måste ske med beaktande avdetta faktum.Dålig samstämmighet råder i bostadsfinansieringenmellan utfallet av statens kostnader och självabygginvesteringstillfället. Sammantaget har bostadssektorntillförts stora och ökade statliga subventioner under desenaste årens statsfinansiellt svåra situation somkraftiga besparingar vidtagits i räntebidragen i varje enskiltfall. Det beror dels på en kraftig eftersläpning i kostnader förstaten som finns i finansieringssystemet. Det är först nuunder som statens kostnader fallit ut för detomfattande bostadsbyggandet som genomfördes undersenare delen av 80-talet och på 90-talet.Dels beror det på den låsning i långsiktiga åtaganden somräntebidragssystemet förutsätter. De senaste årens högakostnader beror på att räntorna låsts på en hög nivå underminst femåriga tidsintervaller, där staten bär en tung del avdenna eftersläpande kostnad.Den förra socialdemokratiska regeringens bostadspolitiskabeslut var dåligt underbyggda och bostadspolitiken har sedandess präglats av allt annat än politisk samsyn. Spontanitetenoch ryckigheten startade i och med skattereformen. Denenmansutredning som då tillkom hade som främsta uppgiftatt ta fram förslag om på vilket sätt bostadssektorn enklastskulle svara för minst en tredjedel av skatteomläggningensfinansiering. De mer långsiktiga bostadssocialamålsättningarna sköts åt sidan.Det nuvarande finansieringssystemet bygger i sin tur på endepartementspromemoria framtagen som konsultuppdraginom . Däremellan har funnits ett beslut omett räntelånesystem som tagits fram av en enmansutredareoch som aldrig kommit till verkställighet. Bostadsfrågornashandläggning inom har splittrats upp på enrad olika departement. Det har förstärkt ryckigheten och gördet svårare att få en samlande helhetssyn på debostadspolitiska åtgärderna.De många och omfattande förändringarna av de gällandereglerna för räntebidragen och bostadsfrågans ochbostadspolitikens hantering i beslutsfattandet har medfört attden långsiktiga stabiliteten har gått förlorad. Investerare,finansiärer och enskilda boende har tappat förtroendet för deregler och ekonomiska villkor som styr bygginvesteringarnaoch som skapar boendeekonomins långsiktiga villkor.Bygginvesteringar är utomordentligt långsiktigaåtaganden. Planerings- och projekteringstider är långa ochtar stora ekonomiska resurser i anspråk. För det krävs att definansiella villkoren är kända vid investeringstillfället ochligger fast . Det är endast på ett sådant sätt sominvesterare vågar satsa och förutsättningarna skapas förlångsiktighet och ett effektivt resursutnyttjande.Det nuvarande finansieringssystemet bygger på enlångsiktig avveckling av räntebidragen till nybyggnation. Ennedtrappning av räntebidragen verkställs för varje ny årgångsom går in i systemet. På initiativ från finns enkontrollstation inlagd 1995 för att garantera att inteminskningen sker på ett sätt som försämrar de svagahushållens betalningsförmåga. Kontrollstationen innebärockså ett osäkerhetsmoment inför framtiden.1995 års kontrollstation -- bostadspolitisk utredningDen socialdemokratiska regeringen aviserar nu ibudgetpropositionen att den har för avsikt att tillsätta enbostadspolitisk utredning. Det är viktigt att en sådanutredning får en bred parlamentarisk sammansättning. Dettakrävde skulle ske redan i samband medskatteomläggningen. kontrollstationsarbete bör nuomgående inledas med syfte att i ett brett parlamentarisktutredningsarbete skapa förutsättningar för ett långsiktigt ochhållbart bostadsfinansieringssystem. anser attföljande förslag till åtgärder och inriktning avbostadspolitiken bör prövas inom ramen för dettautredningsarbete:En växling av räntebidragen mot sänkt byggmomsDet viktigaste för boendet är att det förs en ekonomiskpolitik som håller räntorna på en stabilt låg nivå. Enavveckling av räntebidragen är inte möjlig i nuvarandeekonomiska läge om inte skatter kan sänkas på ett sätt somkommer de boende till del. En ytterligare förutsättning är atträntebidragen kan ersättas av ett långsiktigt målinriktatbosparande.Utredningen bör i sitt arbete utgå ifrån att räntebidragenskall ersättas med sänkt byggmoms. Om räntebidragenavskaffas och ersätts med en byggmomssänkning kommerskattesänkningen de boende direkt till del. skapaslångsiktighet och stabilitet. Ett tidsmässigt långsiktigtstatligt bidragsåtagande ersätts av ett direktstöd förlagt tillinvesteringstillfället. Investerare kan då kalkyleralångsiktigt. En gång givna subventionsförutsättningar kaninte i efterhand ändras. De långsiktiga bidragsåtagandena förstaten försvinner. elimineras den kraftigaeftersläpningen i kostnader för staten som räntebidragenmedför.Vi anser att skiftet från räntesubventioner till lägrebyggmoms visserligen i början ger en viss utgiftsökning förstaten men att det bör leda till stora besparingar ochen stabilare utveckling av de offentliga finanserna. Enomläggning i enlighet med vad som här skisserats kan skefr.o.m. 1996 för nyproducerade bostäder. Besparingenberäknas vid ett fullt genomfört system bli 1 miljard kronor.Bekämpning av den svarta byggsektornUtredningen bör pröva på vilket sätt den svarta sektorn kanelimineras i byggandet. Möjligheten att ta utmomssänkningen som en restitution bör därvid övervägas.Om momssänkningen tas ut i form av en restitutionelimineras möjligheterna att bygga med svart arbetskraft.Momsrestitution bör endast ges för faktiskt erlagd ochredovisad moms upp till en övre kostnadsgräns, förnärvarande av det nuvarande bidragsunderlaget för ennormalbostad om . Därmed prioriterasstödet även fortsättningsvis till en normalbostad medan densom vill bygga större och dyrare själv får stå för kostnadendärutöver.En ersättning av räntebidragen med enbyggmomssänkning skulle förutom ovan anförda skäl haytterligare fördelar. Systemet skulle bli både lätt att hanteraoch lätt att förstå. Det skulle minska upplåningsbehovet förbygginvesteringar i nya bostäder och ge faktiskt lägreräntekostnader för den som bygger. Det skulle stimulerabyggsysselsättningen och skapa fler riktiga jobb på denöppna arbetsmarknaden. Det minskar också statenskostnader för ränteavdragen. Momsrestitutionen kananvändas som en första avbetalning på bostadskrediten. Detminskar i sin tur kreditgivarnas risker och stabiliserarkreditmarknaden. Problemen med den svarta ekonomin isamband med byggandet skulle begränsas.Ett sammanhållet departementDen tidigare fyrklöverregeringen valde att splittra uppbostadsfrågorna inom på en rad olikafackdepartement. Den nuvarande regeringen har fortsatt påden vägen och förstärkt splittringen genom att läggabyggfrågorna skilda från de övriga bostadspolitiska frågornai under en särskild byggminister.En uppdelning av de bostadspolitiska frågorna inomregeringen på ett flertal departement försvårar möjligheternaatt hålla samman de bostadspolitiska frågorna. Därmedförloras lätt den bostadspolitiska helhetssynen.Erfarenheterna av uppdelningen från den tidigare regeringenvisar också att de bostadspolitiska frågorna lätt hamnar påundantag i t.ex. fackdepartement som finans- ochnäringsdepartementen. Med en så stark markering avbyggfrågorna som gjorts av den nuvarande regeringen iuppgiftsfördelningen inom riskerar debostadspolitiska och de bostadssociala frågorna att i ännuhögre grad hamna på undantag.Utredningen bör överväga fördelarna av att hålla samtligafrågor om bostadsförsörjningen, förutom de frågor somöverfördes till miljö- och naturresursdepartementet vidregeringsbildningen , samlade i ett gemensamtbostadsdepartement. I ett sådant departement skall då frågorom bostadsförsörjningen och ärenden om bostadsbyggandetoch dess finansiering, räntebidrag, bostadsbidrag, ärendenom allmänna samlingslokaler, om hyra, förvärv ochförvaltning av hyresfastigheter, kooperativ hyresrätt,bostadsrätt och byggnadsforskning behandlas.En minskning av konkurshoten i dyrårens krisfastigheterProblemen med vissa fastigheter byggda under dyråren1988 till 1992 medverkar till att bromsa nybyggnationen ochlamslå kreditmarknaden. rymmer det ocksåfamiljeekonomiska problem för många som bor i dessa hus.Lösningar måste hittas på ett sådant sätt att inte statensbudgetunderskott förvärras och räntorna skjuter i höjden. Detskulle ytterligare förvärra situationen. Ett isoleratåtertagande av räntebidragsbesparingen på 3 miljarderkronor som nu beslutat om är ingen slutlig lösningför många av dessa utsatta hus.Utredningen bör överväga på vilket sätt verkningarna avde stigande räntekostnaderna kan mildras i de hus därränteupptrappningarna kraftigt överstiger värdeförändringoch inflation i de högt subventionerade husen.En likställdhet i finansieringsregler och beskattningmellan bostadsrättshavare och egnahemsägare är en åtgärdsom skulle vara en tillräcklig hjälp för mångabostadsrättsföreningar som hotas av konkurs. Utredningenbör därför närmare överväga möjligheterna förbostadsrättshavarna att utnyttja en bostadsrättsföreningseventuella underskott som uppkommer vid beräkning avinkomst av kapital för den enskilde.Det är också rimligt att bostadslåneinstituten tar sin del avansvaret genom att sänka räntemarginalerna. Utredningenbör nogsamt följa det arbete som pågår påkreditmarknaden och inom för att stabiliserakreditsituationen för de krisdrabbade dyrårens fastigheteroch föreslå kompletterande åtgärder om så synes nödvändigtför att minska räntemarginalerna.Införande av ett långsiktigt målinriktat bosparandeEn ökad kontantinsats vid byggnation ökarfastighetsägarens ekonomiska frihet, minskar kreditriskerna,sänker statens kostnader för ränteavdragen, stärkerkreditgivningen till bostadssektorn och gör det lättare attkomma ifrån problemen med räntebidragen.Det allmänna sparandet är högt. Vi ser dettasom positivt till skillnad från regeringen som istället räknarmed ett kraftigt minskat sparande under de närmaste åren.Det höga sparandet får dock inte tas som intäkt för att inteinföra ett målinriktat bosparande. Ett bosparande ärlångsiktigt och riktat till ett speciellt ändamål och måste sesskilt från sparandet i övrigt. Har den som investerar i en egenfastighet en egen kontantinsats i form av ett målsparat beloppökar det den egna ekonomiska handlingsfriheten.Möjligheten att själv påverka utformning och ekonomi ökaroch gör byggandet mindre beroende av kreditgivare ochandra kravställare. minskar kreditrisken vilketstabiliserar kreditmarknaden och gör det lättare att få kreditför byggnationen.Ett målinriktat bosparande bidrar också till att stärkasamhällets stöd till bostadsfinansieringen. Stödet kansuccessivt göras förebyggande och minskar därmed behovetav subventioner i efterhand, typ räntebidrag. Ett målinriktatbosparande kompletterar den byggmomssänkning vi föreslårpå ett utmärkt sätt. Det underlättar ytterligare möjligheternaatt komma bort från dagens problem med räntebidragen, varsregler ständigt ändrats i efterhand.Vi vill poängtera att det förslag till statliga kreditgarantierför bosparande som den statliga bosparutredningen (SOU94:121) presenterat inte tillgodoser de krav som måste ställaspå ett sådant system. Utredningens uppdrag var att ta framett förslag till ett nytt statligt premierat bosparsystem medsyfte att öka den egna kapitalinsatsen. Tyvärr har man baradelvis lyckats med uppdraget. Visserligen innebär förslageten premiering av sparande för eget boende. Men statens s.k.stödinsats ges i form av kreditgarantier med syfte att sänkaräntekostnaden och förbättra kreditvärdigheten. Risken äruppenbar att ett sådant system skulle få en prisdrivandeeffekt, vilket i sin tur neutraliserar den positiva effekt som ensänkt ränta ger. Allvarligare är dock att förslaget med statligakreditgarantier skulle motverka den normalisering avkreditmarknaden som börjat skönjas genom atttoppfinansieringen inte skulle ske på marknadsmässigavillkor. Spåren förskräcker från närkreditinstitutionerna inte insåg behovet av noggrannakreditvärderingar och inte heller prissatte risker i tillräckligomfattning.Centern har länge drivit kravet om ett bosparande enligtmodellen med personliga investeringskonton. Centernförordar personliga investeringskonton för skattefrittsparande upp till ett halvt basbelopp . All avkastningpå investeringskontot ska vara skattefri. Uttag utanbeskattning får ske bl.a. för investering i egenpermanentbostad. Utredningen bör pröva införandet av ensådan modell. Även ett system enligt den tyskabosparkassemodellen bör prövas.En vidareutveckling av avdragsrätten för reparationer avegna hemRiksdagen har på initiativ underden förra mandatperioden tillsammans satsat 4,9 miljarderkronor för att stimulera ombyggnadsverksamheten för attbevara byggkapacitet. Att satsa på ombyggnader är viktigt urmiljösynpunkt men det är också motiverat i en lågkonjunkturför att undvika att nödvändig och värdefull kapacitetförsvinner ur byggbranschen.På initiativ från införde enskattereduktion för arbetskostnad i samband medreparationer av bostäder att gälla tillfälligt underåren 1993 och 1994. Åtgärden slog mycket väl ut. Redanförsta året hade mer än 100 000 ansökningar omskattereduktion inkommit till skattemyndigheterna. Detinnebär att ombyggnadsinvesteringar på mellan 1 och 3miljarder kronor har kommit till stånd, beroende på i vilkengrad reduktionen utnyttjats.Systemet med skattereduktion öppnar för betydandesysselsättningsökningar som är självmotiverade ochmotverkar framtvingad ryckighet i byggandet.Skattereduktionen har mycket av sysselsättningspotential isig. Den motverkar svartjobb och blir därför en billig ocheffektiv åtgärd sett ur statsfinansiell synpunkt.Miljöinvesteringarna i bostäder bör därför fullföljas.Systemet med skattereduktion för reparationer av egna hembör permanentas.