mot · GI02Jo418 · 1995-01-25 00:00:00 — tillbaka brottas delar av den svenskaskärgården med problem som minskad folkmängd, enåldersstruktur som blir alltmer ogynnsam, minskadesysselsättningstillfällen samt försämrad service. Dessaförhållanden råder främst i de mer perifera och glestbefolkade skärgårdsområdena. Totalt sett har öbefolkningeni riket haft en positiv utveckling men dennaökning är till största del att hänföra till större öar ochskärgårdar i anslutning till större städer.Uppdraget till utredning''Levande skärgård'' var bl.a. att lämna förslag påförändringar som är angelägna för att underlätta bosättningoch företagande i skärgårdsområdena. Utgångspunkten varatt skapa en skärgård som så långt som möjligt kan verka avegen kraft.Målsättningen är i såväl sombl.a. i Blekinge skärgårdsutredning, attbibehålla/skapa en levande skärgård. Detta mål är extra svårtatt nå i de glest befolkade, mer perifera skärgårdarna.De positiva faktorerna med ett boende i skärgården är bl.a.närheten till naturen och havet och de möjligheter detta geri form av fiske, jakt, naturupplevelser och friluftsliv.Nackdelarna med ett boende i skärgården är ofta begränsadeller ingen kommersiell och samhällelig service inomnärområdet, bristande kommunikationer, längre och dyrareresor, längre skolvägar, få barn m.m. För merparten avbefolkningen väger nackdelarna mer än fördelarna. För attkunna behålla skärgården levande krävs då bl.a. att depostiva faktorer som finns kan förstärkas och nyttjas i störstamöjliga omfattning.Husbehovsfisket betyder mycket för många skärgårdsbor.Förutom färsk fisk ger husbehovsfisket en meningsfullfritidssysselsättning och rika tillfällen till social samvaro. Deredskap och fiskemetoder som skärgårdsborna använder sigav skiljer sig ofta från de som sportfiskarna använder.Skärgårdsbornas redskap och metoder har vuxit fram underen och genom de erfarenheter man gjort.Ålhuttningen är en sådan fiskemetod men dessvärre ärförbjuden tillbaka. För delar av bl.a. Karlskronaskärgård har ålhuttning förekommit sedan mycket lång tidtillbaka och är en del av skärgårdens kulturarv. Ettåterupptagande av denna fiskemetod skulle för mångaskärgårdsbor innebära en i deras tycke utmärktfritidsverksamhet samt att en gammal tradition kan hållas vidliv.Ålhuttning utövas bara inom begränsade områden ochtider och kan inte ses som ett komplement till yrkesfisket dåutkomstmöjligheten av verksamheten är mycket låg. Bottensbeskaffenhet samt vattendjupet är faktorer som påverkar ochbegränsar vilka områden som är möjliga att nyttja. Vidarekan bara fiskemetoden nyttjas ålen ligger still,en period . Huttningen sker främst somisfiske, vilket ytterligare begränsar möjligheterna, men kanäven bedrivas från båt. Dessa faktorer gör tillsammans attfiskemetoden sannolikt endast kan tänkas att bedrivas i enmycket liten omfattning.Huttningen påstås (av förespråkarna) även ha en gynnsaminverkan på havsbottnen och medverkar till att godalekområden för bl.a. sill skapas.Den faktor som talar mot ålhuttning är att metoden skullevara mer än tillåtet plågsam för ålen. Trovärdigheten i dettapåstående kan dock starkt ifrågasättas om jämförelser görsmed andra tillåtna fiske- och jaktmetoder.Ålhuttning bör återigen tillåtas, förslagsvis , januari--mars, och inom vissaområden. För att utvärdera effekterna av fiskemetoden kande aktuella områdena och referensområdena undersökas,innan, under och efter att ålhuttning har bedrivits.Undersökningarna kan förslagsvis genomföras avÖstersjölaboratoriet i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till ändring ilagstiftningen i syfte att tillåta ålhuttning.