mot · GI02L48 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik I proposition 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik harregeringen i huvudsak gjort en sammanfattning av denproposition (1994/95:16 Den framtida konsumentpolitiken),som den tidigare fyrklöverregeringen lade fram i början påseptember 1994. beslöt att dra tillbaka dennaproposition vilket i praktiken lett till en olycklig förseningmed ett halvår.Kristdemokraterna står fast vid att målen förkonsumentpolitiken bör varaatt främja hushållensmöjligheter att utnyttja sina resurser på bästa sätt enligt egnaönskemålatt främja konsumenternas rättsliga ställningattfrämja konsumenternas hälsa och säkerhetatt främjakonsumenternas intresse av att medverka till en långsiktigthållbar utveckling genom att bidra till en god miljö.I ett pressmeddelande i samband med att proposition1994/95:140 presenterades påstår föredragande statsråd attmålen vad gäller konsumenternas ställning och miljömåletinte fanns med i den tidigare regeringens förslag. Dennauppgift är inte korrekt. Målen i dessa avseenden är desammaäven om en viss förkortning skett genom själva ordvalet frånden nuvarande regeringen. Det finns därför ingen anledningatt i detalj gå in på de mål och prioriteringar som regeringennu föreslår för konsumentpolitiken eftersom de i alltväsentligt överensstämmer med de som fanns i den tidigarepropositionen och som vi fortfarande står bakom.Vi delar också uppfattningen att även ifortsättningen bör vara den centralaförvaltningsmyndigheten för konsumentfrågor, att bör finnas kvar liksom betydelsen avatt den lokala verksamheten utökas.Kristdemokraternas grundläggande syn när det gällerkonsumentpolitiken är att den i enlighet medsubsidiaritetsprincipen bör utformas så att den enskildekonsumenten i största möjliga utsträckning får erforderligtstöd av en aktör i närområdet. Det kan vara en kommunalkonsumentvägledare, en lokal konsumentorganisation elleren avdelning av en organisation med större geografisktäckning. En effektiv lokal verksamhet kräver praktiskuppbackning från statens sida. Staten har ocksåhuvudansvaret för den övergripande verksamheten. En bredoch mångsidig verksamhet med utgångspunkt frånkonsumenten som en stark och viktig aktör på marknadenbåde på den nationella och den internationella scenen börvara utgångspunkten. Förutsättningar i form av lagstiftning,forskning, utbildning, information, rådgivning,marknadsbevakning, standardisering ochreklamationsmöjligheter är viktiga inslag i en sådankonsumentpolitik.De principiella skillnader som den senare propositionenuppvisar mot den tidigare är för det första att allt tal omförändring och förnyelse som överhuvudtaget kan tänkasgenomföras på konsumentpolitikens område är bortfört fråndagordningen. Om delar av den verksamhet som finnsunder eventuellt skulle kunna genomföraseffektivare och billigare på annat sätt får inte utredas, vilketden förra regeringen ville. Inte heller om avgränsningen avKonsumentverkets verksamhet mot andra myndigheter somsysslar med konsumentfrågor kan göras på ett tydligare sättför att verksamheten på ett bättre sätt ska präglas av enhelhetssyn och för att undvika eventuellt dubbelarbete. Alltska bli vid det gamla.För det andra gäller det synen på vilken grad av detaljnivåstatens ansvar ska omfatta. Den förra regeringensproposition påtalar t ex behovet av att statligakonsumentpolitiska åtgärder bara skall vidtas när det ärväsentligt och de inte kan utföras bättre av andra aktörer.Denna riktlinje förekommer inte i den nya propositionen.Utöver de riktlinjer som regeringen föreslår omkonsumentpolitikens mål och inriktning vill vi förordaföljande kompletteringar.A) Konsumentpolitiska åtgärder skall vidtas i statlig regibara när det är väsentligt och åtgärderna inte bättre kanutföras av någon annan aktör. Ett väsentlighetskrav skalldärför ställas upp. Vad som kan anses vara väsentligt fårprövas i relation till de uppställda målen.Konsumentpolitiken skall uppmärksamma sådanaprodukter som har nödvändighetskaraktär. Den statligakonsumentverksamheten bör -- t ex vad gäller baskonsumtionen -- inte omfatta produktersom antingen kostar förhållandevis litet och alltså har litenbetydelse för hushållens utnyttjande av sina ekonomiskaresurser eller som har föga betydelse för möjligheterna attspara tid eller pengar. Inte heller bör den gälla produkter avutpräglad lyxkaraktär.B) Frågan om inrättande av lokala reklamationsråd börprövas.Enligt vår bedömning skulle väl fungerande lokalareklamationsråd kunna spela en viktig roll ikonsumentpolitiken. Råden kan exempelvis arbeta för godaförhållanden mellan konsumentintressena ochnäringsidkarna lokalt. De kan också förmedla informationom gällande regler till bl.a. det lokala näringslivet. Rådenkan dessutom medverka till lösning av tvister mellannäringsidkare och konsumenter. De kommunalakonsumentvägledarna bör spela en viktig roll i ett sådant råd.C) Näringslivets egenåtgärder bör utvecklas ytterligare.Tillsammans med konsumenterna själva utgörnäringsidkarna de viktigaste konsumentpolitiska aktörerna,som konsumenternas handelspartners på marknaden. Det ärpå näringsidkarna som huvudansvaret bör ligga för attspelreglerna på marknaden följs. Näringslivets egenåtgärderbör därför också i fortsättningen spela en avgörande roll förett fullgott konsumentskydd.Det innebär att företagen själva måste svara för att deprodukter som de tillhandahåller är säkra, att konsumenternafår god information och att de spelregler som i övrigt gällerför marknaden och som fastslagits i en nymarknadföringslag efterlevs.Näringslivet tar också i stor utsträckning ett sådant ansvar.Det alldeles övervägande antalet reklamationer avgenom de berörda företagens egna åtgärder. Och näringslivethar i samverkan på olika områden bedrivit ensjälvreglerande och självsanerande verksamhet.Med egenåtgärder avses åtgärder som i systematiseradform vidtas av antingen ett enskilt företag, en grupp avföretag, en hel bransch eller näringslivet i sin helhet i syfteatt utreda, förebygga eller lösa problem i förhållande tillkonsumenter eller andra kunder.Exempel på egenåtgärder är normbildning, övervakning avefterlevnaden av olika normer, reklamationsregler,reklamationshantering, utarbetande av standardformulär,informationssystem, utbildning, inrättande avkonsumentkontaktavdelningar hos företag samtproduktutformning i enlighet med säkerhetskrav.Nära näringslivets egna program för egenåtgärder liggerdet förhandlingssystem som har vuxit fram under lång tid.Det kännetecknas av att konsumenternas ställning förbättrasgenom förhandlingar mellan konsumentföreträdare ochnäringsliv, vilket leder till överenskommelser om normer ochspelregler för t.ex. marknadsföring, information ochavtalsvillkor. Sådana överenskommelser efter förhandlingarär ett typiskt nordiskt konsumentpolitiskt inslag som det ärviktigt att slå vakt om.Vår inställning är att en vidareutveckling av näringslivetsprogram för egenåtgärder är av största betydelse förframtidens konsumentskydd. Vi vill betona vikten av attsådana program införs och utvecklas på den lokala nivån,gärna i samverkan med de lokala konsumentorganen,kommunala konsumentvägledare och frivilligaorganisationer.Också på avreglerade områden måste företagen själva bärahuvudansvaret för att de uppträder inom ramen för detmarknadsrättsliga regelverket. Det finns dock en särskildrisk att aktörerna på en avreglerad marknad på grundav bristande kunskap och vana handlar i strid med despelregler som gäller. Det ökar behovet av vederhäftig ochtillräcklig information till konsumenterna om enskilda varoroch tjänster samt om vart man vänder sig med frågor ochklagomål. Den kommunala konsumentverksamheten, främstkonsumentvägledarna, spelar också här en mycket viktigroll.D) Frivilligorganisationernas roll ökar.De frivilliga organisationernas roll får ökad betydelse nunär blivit medlem i EU. De kan på ett tidigt skede,då möjligheten till inflytande är som störst, vara med ochpåverka processen i viktiga konsumentfrågor. SverigesKonsumentråd är medlem i den europeiskakonsumentorganisationen som mycket aktivt driverpå kommissionen när det gäller konsumentfrågor. Sverigebör medverka till att samarbetet mellan medlemsländernasfrivilligorganisationer underlättas.Också på det lokala planet behöverfrivilligorganisationernas roll stärkas. De har till exempelstora förutsättningar att med hjälp av sina medlemmarpåverka handeln när det gäller olika aktuella frågor som attöverenskommelser om ursprungsmärkning,innehållsdeklarationer o.d. följs och även när det gäller attfölja och påverka prisutvecklingen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om väsentlighetskrav för attkonsumentpolitiska åtgärder skall vidtas i statlig regi,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande av lokalareklamationsråd,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vidareutveckling av näringslivetsegenåtgärder,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de frivilliga organisationernasbetydelsefulla roll när det gäller att driva konsumentfrågorbåde nationellt och inom och EU.