mot · GJ02U6 · 1995-11-14 00:00:00 — med anledning av skr. 1995/96:40 FN FN:s 50-årsjubileum infaller i som präglas av störreutmaningar, möjligheter, men också uppenbara svårigheterän tidigare i organisationens historia. Många talar om FN:skris, men allt fler inser också att en global organisation avFN:s slag blivit än mer oundgänglig. Vid en bedömning avFN:s insatser bör man ha i minnet att kraven på FN ökatenormt utan att organisationen fått resurser nog att möta dennya situationen. Bilden av ett FN i kris behöver nyanseras.Det slut har inneburit att organisationenspolitiska handlingsförlamning hävts. Dagens situation gervärldens stormakter möjlighet att samverka för fredensbevarande, så som det var tänkt när skrevs. Ettexempel på detta blir förhoppningsvis FN:simplementeringsstyrka i vari såväl USAsom deltar.Den nya världsordningen skapar oerhörda förväntningar på FN:smöjligheter att upprätthålla och skapa fred. ses ofta som enbekräftelse på FN:s nya roll, men erfarenheterna från , ochdet visar tydligt svårigheterna. Medlemsstaterna är sällanberedda att bära de uppoffringar både i fråga om egna soldaters liv och iekonomiska termer som en fredsframtvingande insats kräver.Det globala samarbetet står dessutom inför andra utmaningar av närmastoöverskådliga mått. Miljöproblemen framstår alltmer som en global frågamed kraft att hota mänsklighetens existensmöjligheter. Försurnings-problem, klimatgaser och jordförstöring drabbar själva grundvalarna förmänniskors försörjning. Därtill växer världens befolkning snabbare änlivsmedelsproduktionen.Den skeva resursfördelningen, där allt fler människor ställs utanför enfungerande ekonomi och utan rimliga försörjningsmöjligheter, bidrar till attförsvåra grundläggande miljö- och folkökningsproblem, som i sin turförvärras av dess konsekvenser. Ekonomisk och ekologisk misär är starktförbunden med förtryck och våldsamma konflikter, som också fördjuparmisären.Jordens globala problem kan inte lösas av enskilda länder vart för sig. Detkräver ett kraftfullt världsomfattande samarbete. FN och FN-organen är deinstrument, låt vara bristfälliga, som står till vårt förfogande.FN -grundsynSverige har givit FN-samarbetet hög prioritet ivår utrikespolitik. Det har funnits, och finns, en bred politisksamstämmighet om att internationellt samarbete i fastaformer ligger i de mindre staternas intresse. Alternativet ären situation präglad av den starkes rätt.Centerpartiet delar i stor utsträckning regeringens syn på tillståndet för FNoch gör i allt väsentligt samma bedömning om det nödvändiga i att reformeraoch stärka organisationen. Det hade emelleritid varit önskvärt om regeringentagit tydligare ställning till de förslag för FN:s utveckling som framförts idebatten, exempelvis i den s.k. . Detta eftersom regeringens skrivelse avses ligga till grundför svenska ställningstaganden om FN:s reformering. Sammanfattningsvisgör vi bedömningen att skrivelsen är alltför försiktig och passiv. Centerpartietönskar se i en mer framträdande och aktiv roll i diskussionen om ettstarkare FN bortom år 2000.Centerpartiet instämmer i vad regeringen anför om värdet av en världs-konferens för reformering av FN-systemet. Den svenska hållningeninför en sådan världskonferens bör bli föremål för en förnyad riksdags-behandling.En tydligare miljöprofilBland många prioriterade uppgifter för FN framstår kampenmot de globala miljöhoten som central. Begreppet hållbarutveckling inrymmer insatser mot växthuseffekt,ökenspridning, förstörelse av mark och vattenresurser etc.Hållbar utveckling har vidare en social dimension där rättvisfördelning och social utveckling är bärande delar.Regeringen verkar av skrivelsen att döma sakna visioner ochidéer för global hållbar utveckling. Regeringen framhållerFN som en organisation för att möta hoten mot människorssäkerhet och välfärd. anser att dennamålsättning är alltför snäv - begreppet välfärd rymmer inte itillräcklig grad ett ekologiskt överlevnadsperspektiv. Sverigebör verka för att FN utvecklas till en organisation för attmöta hot mot människors säkerhet, miljö och välfärd.Riksdagen bör ge regeringen detta tillkänna.Den tidigare regeringen - med som miljöminister - bedrevtillsammans med ett stort antal organisationer och föreningar ett intensivtförberedelsearbete års om miljö och utveckling,UNCED, i . I flera avseenden var resultatet av Rio-konferensenen stor framgång. På bord ligger nu för godkännande FN:s kon-vention för bekämpning av ökenspridning. Denna konvention är ett direktresultat av överläggningarna i och av den borgerliga regeringensengagemang för den globala miljön och mot klimatförändringen. Den s.k.Klimatkonventionen är också ett resultat av . Centerpartietvill betona vikten av att regeringen fullföljer den tidigare regeringens arbetemed UNCED och att fortsätter att ha höga ambitioner i det globalamiljöarbetet. bör ge regeringen detta tillkänna.Tyvärr tydliggjorde låga prioritering avmiljö- och utvecklingsfrågorna. anser att FN-systemet börorganiseras i enlighet med de tre huvuduppgifterna; säkerhet, miljö ochvälfärd. För att skapa struktur och en sammanhållande kraft för samtligadessa tre "pelare" bör särskilda råd - jämställda med nuvarandesäkerhetsrådet - upprättas också för miljömässigt hållbar utveckling ochvälfärdsutveckling. Det säkerhetsråd som finns klarar inte att hanteraockså dessa frågor. Ett råd för hållbar utveckling skulle ge världssamfundetförbättrade möjligheter att hantera de globala miljömässiga hoten motmänskligheten. Det ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) bör stärkas ochges en klarare avgränsning mot att hantera välfärdsfrågor. Som förvälfärd skulle insatser för hälsovård, utbildning, bistånd etc. få en meröverskådlig struktur. anser att FN skall inrätta ett förhållbar utveckling samt ur ECOSOC organisera ett råd för välfärdsutveckling.Riksdagen bör ge regeringen detta tillkänna.Sveriges regionalaengagemangSverige är medlem av EU. På samma sätt som detnordiska samarbetet inom FN skapar en bredare plattform försvenskt agerande inom världssamfundet ger EU-medlemskapet nya möjligheter att delta i och positivtpåverka en mycket betydelsefull part på den internationellaarenan.Det svenska inträdet i EU sammanfaller med den mest genomgripandeutrikes- och säkerhetspolitiska förändringen i vår värld efter andravärldskriget. EU-medlemskapet vidgar medel och metoder inomutrikespolitiken. Våra mål för utrikes- och säkerhetspolitik kvarståremellertid. Vi vill verka för fred och avspänning i och världen. Vi villföra en politik som förhindrar att dras in i krig. Vi vill aktivt före-bygga konflikter bl.a. genom att främja respekt för mänskliga rättigheter,ekonomisk och social rättvisa, demokrati och en ekologiskt hållbarutveckling. Arbetet för en fredlig, rättvis och demokratisk världsordningmåste vara en oskiljaktig del av en sammanhållen utrikespolitik.Vi gör bedömningen att medlemskapet i EU och det utrikes- och säker-hetspolitiska samarbetet har förbättrat möjligheterna för att verka förmål och intressen som är viktiga för oss och för vår del av världen. EU-medlemskapet är ett ytterligare medel att förverkliga våra utrikespolitiskasträvanden. Det är viktigt att utvecklar väl genomtänkta mål för detglobala samarbetet och en strategi som både inkluderar EU-samverkan och,vid behov, eget agerande och samverkan med andra länder och ländergrupper.Det bör framhållas - det europeiska samarbetets väg utesluter inte möjlighetentill det enskilda föredömets strategi. Enligt bör denna principtillämpas genom ett ensidigt förbud mot antipersonella minor. Detta efterhaveriet och avbrytandet av om särskilt inhu-mana vapen. skall fortsätta att vara pådrivande inom FN-systemet förett internationellt förbud mot antipersonella minor. bör ge regeringendetta tillkänna.Vid etablerades en FN:s egen närhetsprincip genom delokala , handlingsprogram för 21:a århundradet. De goda resultatenav denna decentraliseringens metodik, inte minst i , manar till fortsatttillämpning. FN bör liksom EU utveckla en närhets- och delaktighetsprincipför verksamheten. Det gäller att tillvarata och uppmuntra människorsskaparkraft och engagemang. Detta för att generera handling och resultat urstolta deklarationer.Centerpartiet anser att FN behöver skapa kraftfulla regionala nivåer som påmandat av Generalförsamlingen och FN:s tre olika råd tar ansvar för,förtydligar och implementerar fattade beslut. Det finns anledning att förmodaatt en ökad decentralisering inom FN-systemet ökar legitimiteten för FNsamtidigt som verksamheten både rationaliseras och demokratiseras. På deteuropeiska planet bör (Organisationen för säkerhet och samarbete iEuropa) utvecklas till en regional FN-nivå. För detta behöver få ettstarkare mandat och resurser att agera tidigt i konfliktförebyggande syfte.OSSE måste dessutom få en egen utrednings- och analyskapacitet. Riksdagenbör ge regeringen tillkänna vad som ovan anförts om utvecklingen avregionala nivåer i FN-systemet.Sverige och fredsfrämjandeinsatserSverige har erfarenhet av fredsbevarandeFN-aktioner. De insatser som svenska medborgare i ljusblåbasker eller hjälm gjort för enskilda människor i konflikt-och katastrofområden är storartade. De som deltar och hardeltagit i insatser i FN-regi visar ansvar för en fredligutveckling av vår värld.Centerpartiet stöder regeringsskrivelsens betoning på förebyggandeåtgärder i FN:s fredsarbete. Erfarenheterna från , och inteminst det visar hur svårt det är att hejda en konflikt somredan har brutit ut. Därför måste FN bygga upp sin förmåga till tidig varningoch tidigt förebyggande.Detta kräver dock en hel del förändringar i FN:s verksamhet. Denkonfliktförebyggande verksamheten måste få betydligt större resurser än förnärvarande. är de resurser som ställs till förfogande för dennaverksamhet bara en bråkdel av vad som går åt för det fredsbevarande arbetetdär konflikter redan brutit ut. Ökade resurser för den konfliktförebyggandeverksamheten skulle förmodligen leda till totalt mindre kostnader förFN, eftersom denna verksamhet är mindre kostsam än de militäraoperationerna.Det finns också en del konstitutionella svårigheter som måste lösas. Alltfler konflikter och konflikthot sker inom medlemsländer, vilket hindrarFN från att ingripa utan den berörda regeringens uttryckliga tillstånd. Ipraktiken fungerar systemet så att FN sällan kan gripa in förrän konflikten harfått en sådan omfattning att den framstår som ett hot mot världsfreden.FN måste få möjligheter att bygga upp ett nätverk av observatörer, t exgenom att samverka med ideella organisationer, forskningsinstitut, erfarnaoch engagerade individer etc, för att tidigt kunna upptäcka och reagera påutvecklingstendenser som kan hota freden. Efter tidig varning måste FNkunna ingripa på låg nivå, i nödfall utan medgivande från berörd regering,med medlingsinsatser och med program för att lösa problem som kan varaorsak till konflikten.För att detta skall bli möjligt måste FN:s konfliktförebyggande centrum fåen mer fristående ställning och bättre möjligheter att agera på general-sekreterarens uppdrag, utan att en resolution i säkerhetsrådet är nödvändig.Genom att på detta sätt "avpolitisera" konfliktförebyggande insatser skulle etttidigt engagemang från FN:s sida underlättas.Militära fredsbevarande operationer kommer dessvärre att bli nödvändigaockså . Enligt uppfattning är förslaget om enstående internationell FN-styrka föga realistiskt bl.a. av kostnadsskäl. Enbättre lösning är den som i praktiken redan tillämpar, nämligen attmedlemsländerna inom ramen för sin reguljära militära verksamhetspecialutbildar styrkor som kan ställas till FN:s förfogande. FN bör slutaavtal med ett antal länder att utbilda trupp för de olika ändamål som behövs.Det är viktigt att FN får möjlighet att stärka sin kapacitet attplanera och leda militära insatser. Gemensamma övningar med multi-nationella FN-styrkor bör ingå i förberedelser inför FN-insatser. En centralstab för ledning av FN-operationer behöver etableras permanent inom FN.Sveriges deltagande i FN-operationer skall vara en reguljärverksamhet för det militära och det civila försvaret. Proposition 1995/96:12,Totalförsvar i förnyelse, bygger på ett sådant synsätt. I den internationellastyrkan skall i normalfallet 800-1 400 personer tjänstgöra utomlandssamtidigt. Vissa delar skall hålla särskilt hög insatsberedskap. Dessutom skallsärskilda civila insatsstyrkor organiseras som ett komplement till andra svenskainsatser.Det är av central betydelse att de soldater som utbildas för FN-tjänstförbereds väl för de uppgifter som väntar. En sådan utbildning skall inkluderaträning i medlingsinsatser, katastrofhjälp och kunskap om kulturella ochreligiösa särdrag. Vid bedrivs en utbildning inför FN-uppdragsom har världsrykte. Drygt 1 000 stabsofficerare från över 30 länder harutbildats vid . bör i samverkan med de andra nordiskaländer som bedriver officersutbildning med inriktning mot FN-tjänstgöringpröva att etablera och de motsvarande nordiska anläggningarnasom ett FN:s gemensamma centrum för militär fredsbevarandeofficersutbildning. bör ge regeringen detta tillkänna.Reformer av FN och dessbiståndsverksamhetFN:s och FN-organens roll i kampen mot globala orättvisoroch överlevnadshot är mycket viktig. Starka principiella skältalar för multilateralt bistånd snarare än bilateralt. Detbilaterala biståndet skapar lätt beroendeförhållanden mellangivare och mottagare och kan få karaktär av välgörenhet. Detmultilaterala biståndet är däremot ett uttryck för ettgemensamt ansvar att, efter förmåga, medverka till att lösaglobala problem.Samtidigt är det ofta svårt att bedriva multilateralt bistånd lika effektivtsom bilateralt. De ansträngningar att öka effektiviteten i hela FN-systemetsom beskrivs i skrivelsen är viktiga och bör fortsätta att ha en högambitionsnivå på detta område. Delvis är svårigheterna dock inbyggda iverksamhetens karaktär. FN-organen måste vara verksamma i alla u-ländersom är medlemmar. Den koncentration som karaktäriserar t.ex. det svenskabilaterala biståndet är därför omöjlig. FN-organens personal rekryteras från iprincip alla medlemsländer. Språkproblem och skillnader i administrativakulturer gör dem oundvikligen tungrodda och byråkratiska. Den globalakaraktär som är FN-organens politiska styrka är också derasadministrativa svaghet.Det är därför knappast realistiskt eller önskvärt att huvuddelen av alltutvecklingsbistånd skulle gå genom multilaterala kanaler. Däremot behövs enbättre samordning av utvecklingsansträngningarna. För de enskildamottagarländerna är uppsplittringen på många givarländer med iblandmotstridiga intentioner en stor svårighet. Behovet är också stort av att tasamlade grepp på utvecklingsproblemen i flera länder; exempel kan hämtasfrån Sahelländerna som hotas av utbredning söderut, länderna iHimalaya där avskogningen skapar stora erosionsproblem och desutom ledertill översvämningskatastrofer vid flodmynningarna i t.ex. Bangladesh.UNDP har ett samordningsansvar inom FN-familjen, men knappastresurser eller auktoritet nog att fylla den uppgiften. Strävan borde vara att geUNDP möjligheter att spela en samordnande roll - direkt underställd ett rådför välfärdsutveckling - inte bara för det multilaterala biståndet utan ocksåför det bilaterala. De mer specialiserade FN-organen som , ,, UNDCP etc skulle kunna bidra med samordningsinsatser inom sinafackområden: barn, livsmedel och jordbruk, flyktingar, narkotikakontroll osv.Centerpartiet delar regeringens bedömning om nödvändigheten av att finnabättre styrformer inom organisationen. Detta gäller i särskilt hög gradbiståndet. Arbetet med att rationalisera och effektivisera FN måste fortsätta;skall driva på en utveckling mot minskad byråkrati. FN behöverutveckla formerna för internrevision och noggrant granska sina tillkorta-kommanden. Ett sådant tillkortakommande är de få kvinnliga cheferna inomFN-systemet, ett annat är den bristande delaktigheten för ungdomar i FN-arbetet. bör ta initiativ för att stärka kvinnors och ungdomarsinflytande i FN. bör ge regeringen detta tillkänna.Andra finansieringsformerFN firar sitt 50-årsjubileum som organisationenupplever sin värsta ekonomiska kris . För att kunnaha råd med löner, hyror och andra löpande utgifter användsfonder avsedda för fredsbevarande verksamhet. Detta ärnaturligtvis helt otillständigt. delar regeringensbedömning på denna punkt. Grunden för finansiering av FNskall även fortsättningsvis åvila medlemsländerna genombidrag. Fördelningen av bidragsbördan bör ändras så attländer vars ekonomi vuxit sig starkare får betala mer än idag.Ett grundläggande problem för organisationen är beroendetav ett enda medlemslands betalningsvilja.Centerpartiet anser att regeringen är alltför försiktig med att föreslåalternativa finansieringsformer. Om inte medlemsländerna är beredda attbetala är det att överväga nya finansieringsformer för FN. bör tainitiativ till att utreda möjligheten att belägga miljöförstörande utsläpp,flygresor, satelliter, radiofrekvenser och internationella valutatransaktionero.dyl. med en avgift för att till del finansiera FN:s verksamhet. börge regeringen tillkänna vad som här anförts om alternativa finansierings-former för FN.Sveriges representationFN-arbetet bör även fortsättningsvis ha hög prioritet i densvenska utrikespolitiken. stödjer helhjärtatregeringens ambitioner att skall kandidera till FN:ssäkerhetsråd för perioden /98.Den svenska representation vid ärviktig för den folkliga förankringen av FN-arbetet och bör inte ifrågasättas.Det ger dock inte den kontinuerliga förankring av FN-politik somvore önskvärd. Den parlamentariska delegationen borde därför, permanenteller ad hoc, kunna förstärkas med folkrörelserepresentanter, lämpligengenom , där i stort sett alla svenska folkrörelser ingår. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en tydligare prioritering av miljöfrågorna i FN-arbetet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om svenska strävanden för global hållbar utveckling,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett råd för hållbar utveckling,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett råd för välfärdsutveckling,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om EU-medlemskapets möjligheter för FN-politik,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utveckling av en regional nivå inom FN-systemet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om FN:s konfliktförebyggande verksamhet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en central stab för ledning av FN-operationerbör etableras inom FN,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att etablera som ett FN:s centrum förmilitär fredsbevarande officersutbildning,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om FN-organens samordnande roll för internationellautvecklingsinsatser,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om alternativ finansiering av FN:s verksamhet,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att stärka kvinnors och ungdomars inflytandeinom FN-systemet.