mot · GI02Jo249 · 1995-01-25 00:00:00 — Jordbrukspolitiken 1990 fattade riksdag beslut om avreglering av detsvenska jordbruket. Inom ramen för ett bevarat gränsskyddgentemot omvärlden skulle det inhemska regleringssystemetavvecklas och den kostsamma överproduktionen av vissajordbruksprodukter -- särskilt spannmål -- upphöra.Innan reformen fullt ut fått genomslag ansökte emellertidSverige om medlemskap i den europeiska unionen. Dettaskapade, mot bakgrund av den hårda regleringen avjordbruket inom EU, en osäkerhet om den inleddaavregleringen och den framtida jordbrukspolitiken överhuvud taget. Även regeringsskiftet påverkadeutvecklingen inom detta område.Den påbörjade avregleringen i innebar flerapositiva förändringar. Hela livsmedelsbranschen, frånprimärproduktion till industri, blev mera följsam iförhållande till konsumenternas krav. Nytänkande ochkreativitet stimulerades och mångfalden ökade.Medlemskapet i EU har åter förändrat jorbrukets ochlivsmedelsindustrins förutsättningar. Det innebär i och försig att branschen, som måste agera på en gemensam EU-marknad för livsmedel, i fortsättningen utsätts för ett hårt ochväxande konkurrenstryck som tvingar fram fortsatt produkt-och produktionsförnyelse. Det är i grunden positivt meninnebär förstås också legitima krav på att jordbruket ochlivsmedelsindustrin skall ges likvärdiga förutsättningar iförhållande till konkurrenterna i andra EU-länder.Medlemskapet i EU innebär emellertid också och inteminst en återreglering av jordbruket, och den utvecklingenär inte önskvärd. EU:s jordbrukspolitik CAP (commonagriculture policy) är kostsam och krånglig. har denslukat två tredjedelar av den gemensamma budgeten för EU-länderna. går halva budgeten till jordbrukspolitiken ochframför allt till regleringssystemen, som liksom det tidigaresvenska systemet bygger på att allt som produceras köps upptill bestämda priser oavsett om det finns en efterfrågan ellerinte. Överskottet dumpas på världsmarknaden till priser långtunder produktionskostnaden.Denna snedvridna ordning har hämmat utvecklingen avlivsmedelsproduktion i . Många av dem har istället blivit beroende av billig import från i-länderna. Deraseget jordbruk har slagits ut.CAP har reformerats, vilket lett till en minskningav interventionspriserna och en ökad satsning på miljöstöd.Reformen väntas även leda till sänkta kostnader, vilket dockännu inte kan verifieras, och reformen är hur som helstotillräcklig.Genom GATT-förhandlingarna som pågått ochsom slutfördes kommer ökade krav på internationellavreglering. Utvecklingen går emellertid sakta och mångastödformer har undantagits.Det är mycket angeläget att , med sina erfarenheterav en genomförd avreglering, i EU-samarbetet tar på sig ettsärskilt ansvar för att driva frågorna om en avreglering avjordbruket inom EU. Det fanns i en bred politiskenighet i om avregleringen, och frågan bör därförkunna få brett stöd i och kunna förankras i heladen svenska EU-parlamentsgruppen över partigränserna.Även företrädare för de svenska myndigheter som ansvararför internationellt samarbete på livsmedelsområdet bör gesunderlag för att sprida de svenska erfarenheterna.Konsument-, miljö- och andra ideella organisationer bör gestillfälle att i internationella sammanhang delta i det viktigaförändringsarbetet.I bör den nuvarande återregleringen -- i väntan påatt en ny avreglering kan komma till stånd -- utvärderas ochföljas upp med avseende på vilka konsekvenser den får fördet svenska jordbruket. Det är i det sammanhanget viktigt attsträva efter att de interna, nationella reglerna utformas så attolika typer av lantbruk bedrivs där de naturligaförutsättningarna för produktion är bäst. Ambitionen måstevara att regionalpolitiskt stöd eller stöd till olikamiljöinsatser så långt möjligt separeras från direktproduktionsstöd, exempelvis till spannmålsproduktion.Mjölk- och köttproduktion lämpar sig väl för skogs- ochmellanbygder medan spannmålsproduktion lämpar sig bästför slättbygderna i , och på . Detfinns en uppenbar risk att regleringssystemen geografisktsnedvrider olika delar av produktionen så att den lokaliserastill mindre lämpade områden. Detta med negativa effekter påproduktiviteten och kostnaden förkonsumenterna/skattebetalarna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett aktivt svensktagerande för en reformering av EU:s jordbrukspolitik,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av en utvärderingoch uppföljning av återregleringens konsekvenser för detsvenska jordbruket.