mot · GI02Bo216 · 1995-01-25 00:00:00 — StockholmsregionenStockholmsregionen är kontrasternas region. Här lever demest välbeställda människorna i landet. Men också de somhar det svårast att få pengarna att räcka bor här. De bor sällani samma kommun eller stadsdel.De senaste årens utveckling på bostadsmarknaden har letttill många tomma lägenheter i framför alltmiljonprogrammets bostadsområden. I vissa fall är nästanhälften av lägenheterna i ett område tomställda. ärefterfrågan så stor i regionens centrala delar att det råderbostadsbrist.Skillnaderna är ibland mycket stora och leder till att en delkommuner planerar att riva delar av bostadsbeståndet somär byggt . Kommunpolitikerna stårinför sådant faktum att över en tredjedel av bostadsbeståndeti ett bostadsföretag är tomställt. Detta leder till en snabbsocial misär i de områden som drabbas hårdast av tommalägenheter. Hushåll med svåra missbruks- eller psykosocialaproblem koncentreras till dessa områden.Besluten fattas på rekommendation av . De hävdaratt områden i regionens perifera delar eller med dåligakommunikationer eller en kombination av båda, byggdaunder miljonprogrammet inte kommer att efterfrågas ens vidbostadsbrist. Erfarenheterna pekar också motdetta. Dessa områden har sedan de byggdes i genomsnitt haftca av beståndet tomställt. En omsättning på över entredjedel av hyresgästerna är inte heller ovanligt. Medandra ord kan man säga att dessa områden inte upplevs somattraktiva av hyresgästerna. Situationen leder till att detbehöver byggas bostäder i de centrala delarna av regionensamt i områden med goda kommunikationer, medanlägenheter måste avvecklas i vissa kommuner.Frågan man måste ställa sig är om det är försvarbart att rivafastigheter som byggts med statligt stöd innan de ens uppnåtten ålder av trettio år.Det riktiga vore att satsa offensivt för att stärkamiljonprogrammets områden. Inriktningen måste vara att fåen jämnare befolkningsstruktur. Det kan uppnås genom attgöra dessa områden attraktiva så att hushåll från olikasamhällskategorier väljer att flytta dit. En satsning på att ökainflytandet över den egna bostaden och bostadsområdetmåste också till. Hyresgästerna bör få möjlighet att kunna taansvar för förvaltning och budget för sitt egetbostadsområde. För att uppnå önskade resultat, dvs. enbibehållen social bostadspolitik, måste en mänsklig ochekonomisk satsning göras som stimulerar såvälombyggnader som aktiviteter i bostadsområdet.Det som vi med säkerhet vet kommer att efterfrågas i vårregion är: boende för äldre, s.k. särskilt boende iolika former, bostadsrätter och hyresrätter i attraktivaområden och lägen samt hyresrätter för ungdomar med despeciella krav och behov denna grupp anser sig ha vad gällerkostnad och standard.Mycket mer skulle kunna göras inom det befintligabeståndet än vad som görs vad gäller konvertering aven boendeform till en annan och riktade insatser till en vissgrupp.Detta måste ske med utgångspunkt i den generellavälfärdspolitiken. Bostaden är en grundläggande socialrättighet i likhet med arbete, utbildning och sjukvård. Allasrätt till en god bostad är det grundläggande målet för densociala bostadspolitiken.Bostadsfinansiering vid ny- och ombyggnadBostadsbyggandet i landet som helhet har de senaste årennått bottenrekord. Likaså i byggdes detunder 1994 färre lägenheter än . Samtidigtvisar befolkningsstatistiken att folkmängden ökat snabbare1994 än . De regionala organen bedömer attStockholmsregionen kan komma att ståinför en skriande bostadsbrist. Det ställer krav påkommunerna att ha en beredskap att möta den ökadeefterfrågan.Behovet att bygga om och förnya lägenheter byggda under1940- och 50-talen är stort. Det handlar om sådana åtgärdersom krävs för att bibehålla fastighetens skick och kvalitet.Ekonomiskt bör ett nytt finansieringssystem klara av attfinansiera bostadsbyggandet i såväl högkonjunktur somlågkonjunktur så att rimliga bostadskostnader uppnås.För att minska statens ekonomiska åtagande och skapaparitet mellan olika årgångar bör en omfördelning avkostnaderna från det yngre beståndet till det äldre beståndetske. Avsikten måste vara att samtliga upplåtelseformer ingåri ett sådant omfördelningssystem. Som utgångspunkt börgälla en s.k. boavgift som tar sin utgångspunkt i en värderingav den enskilda bostaden. Det skulle innebära att man ocksåkan korrigera de orättvisor som gäller mellan olikaupplåtelseformer avseende subventioner och beskattning.Vidare bör olikheter i byggkostnader kunna utjämnas mellanolika delar i landet i ett nytt finansieringssystem. Det ärorimligt att skall drabbas av högrehyror på grund av högre byggkostnader än landet i övrigt.Vi ser framför oss att inom en mycket snar framtid så infören akut bostadsbrist i . Här kommerbostadsbristen att synas först, märkas mest och slå hårdast.I dessa situationer drabbas alltid kapitalsvaga grupper somungdomar allra värst. Av den anledningen känner vi detmycket angeläget att speciella åtgärder vidtas iStockholmsregionen.Inflytande vid ombyggnadDe förändringar som den tidigare regeringen genomförtavseende hyresgästernas inflytande vid ombyggnad utnyttjasav fastighetsägarna. Hyresgästernas möjligheter att vara medoch påverka i vilken omfattning deras hem skall byggas omär i praktiken obefintliga.Riksdagens beslut innebar att bostadssaneringslagen,regeln i PBL om att organisation av hyresgäster skallgodkänna ombyggnadsåtgärder som är bygglovspliktigasamt att reglerna om hyresgästinflytandet över den statligabostadsfinansieringen av ombyggnader av hyreshus,avskaffades.Det innebär att hyresgästen inte kan påverka sådanareparationer och ombyggnader som kan hänföras till löpandeunderhåll eller som ingår i fastighetsägarensreparationsskyldighet. Inte heller rena förbättringsarbetenför att uppfylla hälsoskydds- och byggnadsbestämmelserkan hyresgästen påverka. Däremot säger de nya reglerna attsådana åtgärder som går utöver lägsta godtagbara standardinte skall vägas in i bruksvärdesprövning, vilket skulle gekvarboende hyresgäst ett skydd mot kostnader hänförda tilllyxsaneringar.Men uppenbart finns det kryphål som fastighetsägarna kanutnyttja. Regeln som skyddar mot oskäliga hyreshöjningargäller endast i de fall där hyresgästen kan bo kvar.Bestämmelsen hindrar inte fastighetsägaren att ta ut högrehyra när en hyresgäst återflyttar till en ombyggd lägenhet.Detta sker som regel vid de flesta ombyggnader eftersomhyresgästerna måste evakueras och hyresförhållandettillfälligt upphör under byggtiden.Resultatet kan vi se i . Det finns ett flertalexempel på privata fastighetsägare som utnyttjar den nyalagen. I praktiken går det till på följande sätt: Enfastighetsägare beslutar att genomföra en renovering av sinfastighet. I samband med att ombyggnaden startar sägshyresgästerna upp till avflyttning. Sedan erbjuds en lägenheti det renoverade huset men oftast inte den lägenhet somhyresgästen tidigare hade kontrakt på. I enlighet med de nyareglerna ligger också hyran betydligt högre än föreombyggnaden. Många hyresgäster tvingas därför att söka nylägenhet mot sin vilja.En stor del av dessa är återigen unga människor som ej kanhandskas med denna nya situation.Hyresgästerna är på detta sätt i praktiken rättslösa när detgäller ombyggnader. De har inga lagliga möjligheter attpåverka de åtgärder som planeras vidtas i deras hem.Hyresgästerna bör åter få ett avgörande inflytande över sitthem. Ingen fastighetsägare skall kunna genomföragenomgripande ombyggnader utan att hyresgästerna gett sittmedgivande. Det grundläggande i en sådan lagstiftning börutgå ifrån att alla ombyggnader en fastighetsägare villgenomföra är ingrepp i en enskild hyresgästs hem. Därmedbör fastighetsägarna åläggas en primärförhandlingsskyldighet vid ombyggnad. Vidare bör lagenändras så att hyresgästerna kan hindra ombyggnader som gårutöver ordinarie underhåll och ombyggnader för att bibehållafastighetens skick.Förmedling av lägenheterRent allmänt har klimatet för den bostadssökande hårdnat.De tidigare allmännyttiga bostadsföretagen har satt upp nyastrikta regler för vem som skall godkännas som hyresgäst.Det leder till att hushåll med svag ekonomi eller socialaproblem tvingas att söka sig till de minst attraktivaområdena. På det sättet ökar segregationen, och kostnaderför hushåll som behöver stöd av samhället koncentreras tillett begränsat antal bostadsområden.Den utveckling som skett, framför allt inom Stockholmskommun, är avskräckande. har utnyttjat de bostadssökandes behov av lägenheteroch skott sig ekonomiskt. I många fall har verksamhetenvarit rena lurendrejeriet. Som exempel kan nämnas att enprivat bostadsförmedling tog betalt för att lämna ut kopior avsidor ur fastighetskalendern.Målet för bostadsförmedlingen måste vara att lägenheterskall fördelas rättvist med utgångspunkt från denbostadssökandes behov. Bostadsförmedlingenshuvudsakliga uppgift måste vara att arbeta medutgångspunkt från den sökandes intresse. Därför är detviktigt att verksamheten står fri från andra intressen. Oavsettom det gäller bostadsföretag eller andra intressenter somdriver bostadsförmedling på kommersiell grund bör dettainte fortsätta. Kommunerna bör i lagstiftningen ges ett sådantstöd att målen för bostadsförmedlingen kan uppnås på etttillfredsställande sätt.Bostadsförmedlingen bör ges sådan ställning att de kanfördela lägenheter efter hushållens behov.Bostadsförmedlingen bör också ges tillfredsställandemöjligheter för att uppnå goda resultat avseendeackvisitionsverksamheten. Målet måste vara att både privataoch kommunala fastighetsägare skall bidra med lägenhetertill förmedling.Kommunernas ansvarDen förändrade lagstiftningen har inneburit att avgörandetom vilka bostäder som skall byggas ligger ikreditinstitutens händer. Det är en utveckling som äroacceptabel. Det måste vara de folkvalda politikerna somansvarar för ett samhälles utveckling -- inte kreditgivarna.Lagstiftningen bör förändras så att kommunerna ges ansvarför bostadsförsörjningen. Där bör ingå någon kopplingmellan statlig finansiering av bostäder och möjligheten atterhålla byggnadslov. För att tillgodose kravet om bostäderav hög kvalitet bör finansieringen av såväl nybyggnad somombyggnad knytas till krav som reglerar kvalitet och miljö ibostäder. Avsikten med detta är att staten enbart skallsubventionera sådant byggande som uppfyller de uppställdamålen. I enlighet med den tidigare lagstiftningen börbyggherren ges skyldighet att bevisa att uppfyllts.Kommunens roll blir som tillsynsmyndighet.Ungdomarnas situationUngdomar efterfrågar i första hand små hyreslägenheternär de skall flytta hemifrån första gången. Vidare är de intevilliga att ge avkall på kvalitet och standard. Det visar enundersökning bland gymnasieeleverna iStockholmsregionen, genomförd av iStockholms län. Undersökningen har genomförts vid fleratillfällen, senast 93/94.Det absolut viktigaste är att få ungdomar i arbete.Innan dess kan de inte efterfråga en bostad. När densituationen uppstår att ungdomar kan erbjudas jobb kommerockså efterfrågan på små hyreslägenheter att öka drastiskt.Ungdomar är alltid en utsatt grupp på bostadsmarknaden.De har oftast ingen egen lägenhet. De saknar ofta kapital.Deras hopp om en bostad kan enbart infrias genom en godkommunal planering som kan erbjuda ungdomar lägenheter.Vi vet sedan överhettningen att ungdomar ärde som drabbas hårdast av brist på lägenheter. Därför måstekommunerna ha beredskap för att klara en framtida ökadefterfrågan på bostäder. Bland annat bör möjligheten tillandrahandsuthyrning öka genom att vidga begreppetbeaktningsvärda skäl. Arbetslösa ungdomar som tvingasflytta hem till sina föräldrar bör ges möjlighet att hyra ut sinlägenhet i andra hand. Likaså bör möjligheten att hyra ut enlägenhet i andra hand öka för par som flyttar ihop i enlägenhet, s.k. provboende. Kommunerna bör få ansvar för attförmedla andrahandskontrakten enligt samma principer somden ordinarie bostadsförmedlingen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av att satsaoffensivt för att stärka miljonprogrammets områden,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den sociala bostadspolitiken,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att se över möjligheterna attomfördela kostnaderna från det yngre beståndet till det äldrebeståndet,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de boendes inflytande vidombyggnad,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förmedlingen av lägenheter,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kommunerna ävenfortsättningsvis bör ges ett klart uttalat ansvar förbostadsförsörjningen,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ungdomars speciella ställning påbostadsmarknaden,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade möjligheter tillandrahandsuthyrning.