mot · GI02So614 · 1995-01-25 00:00:00 — Slopande av andra barnbidraget slåss mot klockan. av felaktigekonomisk politik börjar alltmer tydligt visa upp ettförfärande resultat. Den borgerliga regeringens arbete medatt förändra utgiftsmekanismerna hann inte slutföras.Filosofin har varit att förmåner skall utformas för att passasärintressen och stora väljargruppers krav på standardökningutan att frågan har ställts om ekonomin i sin helhethar kunnat bära de offentliga utgiftsökningar som blivit ennödvändig följd.Under lång tid doldes de stora obalanserna med hjälp avomväxlande skattehöjningar, expansion av den offentligasektorn, devalveringar, inflation eller konsumtion medlånade pengar. Ytterligare börda har lagts till lasten ochfinanskraschen efter 80--talet har fört fram våra obalanser iöppen dager.Regeringen säger sig nu i budgeten ta krafttag mot dessauppkomna obalanser. Efter en under föregående höst fördpolitik med massiva skattehöjningar och återregleringar påföretagandets och valfrihetens områden, har regeringen nuistället presenterat en rad under oppositionstidenbrännmärkta utgiftsminskningar. Det är bra. Det kommer försent, höstens många möjligheter har gått förlorade, ochförslagen är otillräckliga. Löften om framtunga besparingarvisar sig bli i alltför många fall frågan om baktunga och oftaluddiga besparingar.För en ung riksdagsledamot, född på 1960--talet, ställskraven högre på att tänka framåt på kommande generationersvälfärd. De högljudda kraven på fördelning mellan dagenssärintressen måste vägas mot det rättmätiga kravet att ävenkommande generationer skall ges möjlighet att styrafördelningen av de gemensamma resurserna. Dettaomöjliggörs med dagens lånefinansierade välfärdspolitik.Inte ens under den pågående konjunkturuppgången förmårregeringen presentera förslag som i snabbare takt för oss tillbudgetbalans, och som därmed sätter stopp för upplåningen.En upplåning vars skuldnotor sänds på framtidagenerationer. Besparingarna måste bli fler.Riksdagens intresse vad gäller avvägningen mellan olikabesparingar brukar fästa stor vikt vid de fördelningspolitiskaeffekterna. Alltför sällan förs denna diskussion kopplat tillhur tillväxt och framväxten av nya jobb skall åstadkommas.Det utvecklar sig lätt till en fördelningspolitikens ondacirkel, där återkommande förslag under alltmer högljuddaprotester gör att alla får det sämre. Drömmen om att någonannan skall betala och att kan ''gasa'' sig ur krisenmed hjälp av kraftigt ökad konsumtion används för att skylaöver problemen. har för höga utgifter i förhållandetill de intäkter som man rimligtvis kan förvänta sig attsvenska folket skall orka med att betala. Vi måste minskavåra utgifter och måste då börja med de utgifter som inte harkaraktären av absolut oundgängliga utgifter som om de drogsin skulle betyda hot för människors förmåga att överleva,eller utgifter som i förlängningen bidrar till att offensivtmöjliggöra för en tillväxtskapande politik.Det framstår därför som mest angeläget att spara på destatliga, icke behovsprövade transfereringarna och denstatliga konsumtion som inte kan kopplas tilltillväxtpolitiken.Regeringen föreslår olika modeller för neddragningar påfamiljepolitikens område. Vårdnadsbidraget har avskaffatsoch föreslås någon form av neddragning av barnbidragen.Barnbidraget har tillkommit för att generellt utanbehovsprövning täcka en del av de merutgifter som föräldrarskaffar sig i och med att de får barn. Att det medförmerkostnader är oomtvistat. Frågan är i vilken utsträckningsom föräldrar skall förutsätta att andra barnlösaskattebetalare skall betala för dessa merkostnader.Barnbidraget är utformat så att det utgår lika för alla barn,med en extra höjning från och med tredje och också sedanfjärde barnet. De merkostnader som uppkommer infinner sigfrämst vid födseln av det första barnet. Det eventuella andrabarnet kan dock inte på samma sätt sägas medförainvesteringskostnader då mycket av det första barnets kläder,leksaker och barnvagn kan användas även för andra barnet.Till regeringens föreslagna besparing bör som del isaneringen av den lånefinansierade välfärdsstaten därförtillkomma ett borttagande av det andra barnbidraget.Besparingen beräknas minska utgifterna förfamiljepolitiken med nära . Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar avskaffa det andra barnbidraget ienlighet med vad som anförts i motionen.