mot · GI02U231 · 1995-01-25 00:00:00 — En ny start för en bättre u-landspolitik för global rättvisaSammanfattningMycket i den u-landspolitik som regeringen nu presenterarär bra: långsiktigheten och inriktningen på att bekämpafattigdomen. Detta stöder Vänsterpartiet.Men det är en besvikelse att regeringen fortsätter att skäraner biståndet så att det 1998 kommer att vara nere i 0,84procent av BNI. Vi kan inte acceptera detta och inte helleratt regeringen vill spara mer på biståndet än på försvaret iprocent räknat.Vänsterpartiet kräver att enprocentsmålet skall varaåterställt 1998 och föreslår en ökning med 860 miljonerkronor /96.Vi avslår också regeringens begäran att få räkna avytterligare för asylmottagning frånbiståndsanslaget.Likaså går vi emot att biståndsmedel används för u-krediter. Vi vill minska betalningsbalansstödet och halverabiståndet till , ett land vars styrande anser sig ha rådatt skaffa atomubåtar.Den ökning av biståndsanslaget som Vänsterpartietföreslår vill vi använda för ökade insatser i , fördemokrati och mänskliga rättigheter och för hjälp tillkatastrofoffer.Biståndet skall i större utsträckning, än vad regeringenföreslår, användas för att förebygga konflikter och stärkakvinnornas ställning i u-länderna.Vänsterpartiet menar också att regeringen i sinbiståndspolitik i högre grad än måste inriktaansträngningarna på att förverkliga FN:s barnkonvention.Ytterligare insatser bör göras för att stärka de handikappadesmöjligheter till ett självständigt liv.Ökningen av biståndet, som föreslår,finansierar vi med ökat sparande på försvaret.Förändring är möjligVi lever i en värld som förändras snabbare . Påde som gått sedan FN grundades, har de flestaländer vunnit sitt oberoende. Antalet FN-medlemmar harökat från 51 till 185. Tekniken har gjort epokgörandegenombrott. Världens produktion har sjudubblats. utvecklas så snabbt som dagens i-ländergjorde . Medellivslängden där har ökatmed en tredjedel på bara och barnadödlighetenhalverats.Demokratins idéer har slagit rot och växt till massrörelseröverallt i världen. I många länder har diktaturer störtats ochfria val hållits. Apartheid har raserats och harbörjat bygga upp en demokrati. Palestinierna kan äntligen sebörjan till ett liv i självständighet. Kvinnorna har vunnitmånga rättigheter och ökat inflytande. Barnen har fått enkonvention till sitt skydd. Genom det slut harmänskligheten befriats från hotet av ett globaltkärnvapenkrig. Rustningsutgifterna har minskat. ''Fredsvinsten'' beräknas ha blivit nästan en biljon dollarsedan 1987.Allt detta visar att förändring är möjligt. Kriser ochkatastrofer får inte förlama oss. Vi står inför enormautmaningar, för verkligheten är ju också att klyftorna växer,både mellan länderna och i dem. De har fördubblats på trettioår. Den rikaste femtedelen av mänskligheten har sextiogånger så mycket som den fattigaste femtedelen. I-ländernaförbrukar av all energi i världen, avmetallerna, av skogen och av maten.Realinkomsterna har sjunkit föromkring 800 miljoner människor i 40 fattiga länder. fattiga har fått betala priset när skuldländernatvingats strukturanpassa sig på Internationella valutafondens(IMF) villkor. växte antalet fattiga iLatinamerika från 109 till 183 miljoner. blev någradollarmiljardärer.Fortfarande lever en tredjedel av mänskligheten i djupmisär. Var femte människa går hungrig till sängs var kväll.Var fjärde saknar rent vatten. En tredjedel av barnen i är undernärda. Minst sex miljoner barn dör ''ionödan'' , i sjukdomar som lätt går att förebygga ellerbota. Farsoter som kolera, malaria och tbc har blossat upp pånytt. Till det kommer den nya, aids.Detta kan vi aldrig acceptera. De rika måste ta sitt ansvar.Det är en skam att i-ländernas bistånd minskar. 1993 varOECD-ländernas nere i av BNP, det lägstasedan 1973.Även har minskat sitt bistånd. Det är att ge felsignal till omvärlden, och det har tolkats som uttryck förminskande biståndsvilja. Det sägs ofta att när t.o.m. Sverigeskär ner biståndet är det inte längre så viktigt. Då blir detsvårare att få andra länder att infria löftet att åtminstone ge0,av BNP i bistånd.Nedskärningen på biståndet blir enligt regeringens förslagförhållandevis större än på försvaret.Vänsterpartiet kan inte godta detta. Vi kräver att biståndetåterställs, så att enprocentmålet åter uppnås 1998. Iställetskall försvaret utsättas för en större besparing.Nya sätt att finansieraNär de enskilda staterna skär ner sitt bistånd och samtidigtblir allt njuggare mot FN måste nya källor sökas för attfinansiera utveckling. Det blir så mycket angelägnare ,efter att det amerikanska kongressvalet gav en så bistånds-och FN-fientlig majoritet.FN:s utvecklingsprogram (UNDP) ger i sin årsbok 1994 förslag på internationella skatteroch avgifter, som skulle kunna tas ut för att finansiera en''global human security fund''. Per år skulle de ge 250miljarder dollar, nästan fem gånger så mycket som i-ländernas bistånd kan vinnas, om militärutgifterna sänksmed och i-länderna anslår och av ''fredsvinsten''. En s.k. Tobinskatt(uppkallad efter idégivaren, professor ,nobelpristagare i ekonomi 1981) på internationellaspekulativa kapitalrörelser skulle ge 150miljarder dollar. skulle en skatt på icke-förnybara energikällor motsvarande per fat olja ge.Om man därtill ökar biståndet med en tredjedel får man inytterligare 20 miljarder och når upp i slutsumman 250miljarder dollar.Sverige bör agera i , ochEuropeiska unionen för att få fram sådana nya källor för attfinansiera utveckling.Den nya osäkerhetenVänsterpartiet välkomnar att regeringen nu tar upp endiskussion om hur bistånd för gemensam säkerhet skallutformas, och vilka förändringar som måste ske både i FN:soch det svenska katastrofbiståndet. Det har ju redan gjortsstudier om hur förebyggande och akuta insatser måstesamordnas med utvecklingsbistånd vid naturkatastrofer,exempelvis av 1986. Samma borde gälla vidkrigskatastrofer. Det är ett stort framsteg att regeringen sägeratt det för att ''förebygga konflikter krävs politiska,ekonomiska och sociala framsteg och en rättvis fördelning''.Vänsterpartiet har ständigt argumenterat mot att säkerhetdefinieras i snävt militära termer. Därför ansluter vi osshelhjärtat till det nya och utvidgade säkerhetsbegrepp somformuleras i budgetpropositionen. Detta, skriver regeringen,''sätter den enskilda människans säkerhet i centrum ochförutsätter hållbar ekonomisk och social utveckling. Hit hörsåledes också miljöfrågor, befolknings- och flyktingfrågor,demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet mellankvinnor och män''.FN:s fredsbevarande insatser måste redan från börjaninnehålla humanitära människorättskomponenter, inte baramilitära. Minröjning är i många fall avgörande för attjordbruksproduktionen åter ska komma i gång. Och detta är isin tur avgörande för om demobiliserade soldater skall kunnaåteranpassas till ett fredligt liv.De fredsfrämjande insatserna måste göras innan enkonflikt blir militär. Det hade kunnat ske i fallet ,där konflikten utlöstes av det ekonomiska sammanbrottet imitten av 1980-talet.Biståndspolitiken måste därför ses som ett viktigtinstrument i säkerhetspolitiken. Det är betydligtbilligare än de katastrofinsatser -- inte minst för att biståflyktingar -- som blir nödvändiga, när dekonfliktförebyggande komponenterna i säkerhetspolitikennegligerats.Ett varningssystemVi saknar förslag i regeringens budget för att praktiskttillämpa det nya säkerhetsbegreppet. UNDP anger i sinårsrapport några indikatorer som skulle kunna användas föratt förvarna. Sådana skulle kunna vara näringstillförsel,sysselsättning och lönestabilitet, etniska och religiösakonflikter, ojämn fördelning, MR-brott och militärutgifter. Ifjolårets rapport tog UNDP upp de stora skillnaderna iMexiko och läget i Chiapas. Det var en tydlig förvarning. Sjumånader senare utbröt upproret i Chiapas. sägs det borde varna för vad som kan komma att ske i länder somAfghanistan, , , , , Sudanoch liksom några av de stater som uppstått ur ,särskilt i Centralasien.Det finns fler länder och regioner där sociala konflikterhotar såsom , , , , , ,, och . Massakrerna i kanupprepas i . kan bli ett nytt . Liksommånga varnade för vad som skulle komma att ske iJugoslavien, när dog, varnar man för vad som kanske i när dör. Oron växer inför den dag1997, då skall återlämnas till Kina.Regeringen bör använda de av UNDP föreslagnaindikatorerna i biståndsarbetet, både det multilaterala ochbilaterala. Det kommer att krävas mer forskning, studier ochinformation i dessa frågor, vilket vi tar upp i en annanmotion.Till dessa riskländer måste givetvis allt göras för att stoppavapenflödet.Är biståndet i kris?När den svenska biståndspolitiken grundlades medpropositionen 1962:100, ställdes som mål att höja de fattigafolkens levnadsnivå. Vår ambition har varit att minskaklyftorna. Men utvecklingen har blivit den motsatta. Dettahar tagits som intäkt för att biståndet skulle varaverkningslöst eller rentav motverka syftet.Biståndet har ifrågasatts. En del har gjort det utifrån u-landssolidariska värderingar, bl.a. biståndsarbetare mederfarenhet från fältet. Den kritiken har lett till utvärderingarför att se om det vi gör är rätt, effektivast, om det bidrar tillutveckling.Andra har kritiserat utifrån dogmatiskt nyliberalavärderingar. Högerkrafter som Ny demokrati förde envåldsamt osaklig kampanj mot det, och Bildtregeringenbörjade genomföra ett ''systemskifte''. Mycket av kritikenhar gällt förhållanden som rådde , som ombiståndsgivarna inte lärt något av erfarenheterna. Det har ivarje fall SIDA gjort, när 70-talets dåligt integrerade projektutvärderats och befunnits icke hållbara på grund av dåligfolklig förankring.Priset för osaklighet går till som sa sig ''avslöjahur SIDA slösar bort stora delar av det svenska biståndet'',när tidningens reporter skildrade hur socker märkt ''EG-gåvatill folk'' såldes på den svarta marknaden iMaputo.De biståndets ''kritiker'', som lanserat slagordet ''trade,not aid'', blundar medvetet för hur världshandeln fungerarför , vad handelshinder och fallande råvarupriserbetyder för ekonomiska utveckling.Lättvindigt har man pekat på den snabba tillväxten iStillahavsasien och sagt till afrikanerna ''gack och görsammaledes'', fastän förutsättningarna varit helt annorlunda.Den seriösa kritiken av biståndet måste tas på allvar. Vi harunderskattat hindren för utveckling, det koloniala arvet iform av det som u-landsforskarna kallar ''den postkolonialastaten'', som är övertung och svag, och korrumperande''rent-seeking''.Kritiken mot ineffektivitet och för stor andeladministration i biståndet är till viss del befogad. Höga löneroch andra förmåner, som flertalet av de utlänningar somarbetar i biståndsländer har, har också bidragit till kritiken.Detta har särskilt gällt det multilaterala biståndet.Kritiken har av många, bland dessa den förra borgerligaregeringen, tagits som intäkt för att minska biståndet.Ett bättre, effektivare bistånd dvs. en biståndspolitik somleder till utveckling, är också en förutsättning för attbiståndet skall få opinionsstöd. hävdar attbiståndet både måste bli effektivare och ökas. vill behålla eller öka biståndet.UtvärderingarKunskaperna har växt tack vare de undersökningar ochutvärderingar som gjorts av olika biståndsinsatser.Cassenrapporten var en första jämförande studie och har nukommit i en aktualiserad version, som även täcker in det sena80-talet. Dess grundläggande slutsats är att biståndetfungerar, men sällan till . Lyckligtvis, får mansäga, för om en insats lyckas totalt har den förmodligengjorts alltför lätt och haft föga utvecklingseffekt.De utredningar som regeringen satt i gång eller skall låtagöra, kommer förhoppningsvis att tillföra nya kunskaper attanvändas i biståndsarbetet. Det är bra att fristående, ävenutländska, experter skall tillkallas. När dessa utredningargörs, bör de också tillvarata de enskilda organisationernasoch solidaritetsrörelsernas erfarenheter.Nya villkor för biståndetBiståndet är i stöpsleven. Insikten växer att biståndet endast är en liten delav vår u-landspolitik. Handels- och skuldpolitik,vapenhandel och privata investeringar påverkar de fattigaländerna mycket mer.U-länderna har utvecklats olika och kan inte längreklumpas ihop som ''tredje världen''. Det begreppet har förövrigt förlorat sin ursprungliga innebörd. Världen är intelängre uppdelad i två block öst-väst. Motsättningarna gårsnarare i nord-syd.När supermakternas dragkamp om inflytandet i u-ländernaupphörde, försvagades regimer utan legitimitet. Det utlöstedemokratiska revolutioner i . Många envåldshärskareoch statsbärande partier har tvingats lämna ifrån sig makten.U-ländernas medborgare ställer mycket mer krav på sinaregeringar och på oss.EU-biståndetDet svenska EU-medlemskapet ger nya möjligheter ochnytt ansvar. EU-samarbetet omfattar ju hela u-världen.Regeringen uttalar sin vilja att verka för att förändra EU:shandels- och jordbrukspolitik gentemot ochförbättra EU:s bistånd. Det anses ju allmänt varahårt centraliserat, byråkratiskt och trögt. Det är ett stegframåt att EU beslutat att subsidiaritetsprincipen skall gällainom biståndet. Likaså att EU slagit fast principerna omkomplementaritet, konsistens och samordning för sin politikgentemot u-världen.Nu gäller det att praktiskt tillämpa principerna. Omsubsidiaritetsprincipen skall gälla bör EU:s kompetensbegränsas till sådant som bättre kan genomförasinternationellt än nationellt. Något särskilt EU-biståndbehövs inte utan innebär endast en uppsplittring avresurserna.Vad som däremot med fördel skulle kunna utvecklas påEU-nivå vore katastrofbistånd, u-landsforskning ochmetodutveckling, samordning av projekten ute på fältet,inköp och administration. bör verka för detta.Ett annat problem i EU:s samarbete med Tredje världen äratt länderna behandlas olika. De 70 som ingår iACP-gruppen av afrikanska, västindiska ochstillahavsländer, huvudsakligen f.d. västeuropeiska kolonier,favoriseras under på bekostnad av övriga. Dennaolikbehandling leder till konkurrens mellan de fattigaländerna och intressekonflikter. Det groteska ''banankriget''är en följd härav.Ursprunget till denna ordning är att vid EEC:sbildande medförde ett antal avtal med sina f.d. kolonier, somdels knöt upp dessa till det f.d. moderlandet, dels skulle säkraFrankrikes råvarutillgångar. Dessa intressen -- framför allt iAfrika -- har slagit vakt om och fört en status-quo-politik, som gjort det möjligt för diktatorer att behållamakten i exempelvis , , ,och . En del av dessaländer har fått franskt militärbistånd. Tragedin i Rwandaborde väcka övriga EU-länder till insikt om det livsfarliga iden franska politiken.Sverige, som i likhet med de båda andra nya EU-medlemmarna inte har detta koloniala förflutna, måste verkaför en fullständig avkolonisering av EU:s relationer medTredje världen. När det nuvarande löper ut1999, skall inget nytt tecknas. Alla skall behandlaslika.Även språkbruket måste avkoloniseras. I EU ochLomésamarbetet betecknas de afrikanska staterna som''anglofona'' och ''frankofona'', dvs. efter den f.d.kolonialmaktens språk. De frånkänns sålunda sin egenspråkliga identitet. Detta är en fråga som bör ta upp.Viktiga problem för är EU:s jordbrukspolitikoch handelshinder, framförallt på tekoområdet. EU-subsidierna sänker priset på vete med 80--per ton,vilket de afrikanska bönderna inte kan konkurrera med.Traditionella sädesslag som hirs, sorgum och majs blirdyrare för konsumenterna i städerna än europeiskt vete.Torrmjölk och kött dumpas med liknande följder. Dettastrider direkt mot EU:s fastlagda mål att hjälpa u-ländernatill självförsörjning med livsmedel. skall arbeta fördetta mål, för att stoppa EU:s dumping avöverskottslivsmedel till u-länder.Dessa frågor är det särskilt viktigt att driver aktivt,eftersom EU:s u-landspolitik är i stöpsleven med enövergripande ''Horisont 2000'' och olika initiativ för ,och . Även förhandlingar med delatinamerikanska staterna i förestår.Enprocentmålet ska uppnås igen 1998Många hade förväntat sig att den nya regeringen skullebörja återställa biståndsanslaget och sätta en tidpunkt närenprocentmålet åter skulle uppnås.I den socialdemokratiska biståndsmotionen från januariförra året uttalades förhoppningen att det skulle bli möjligtatt återställa enprocentmålet tidigare än vad Bildtregeringenhade som ambition, . Då låg biståndet på en nivåmotsvarande av BNI. Vad regeringen nuföreslår i biståndsanslag ligger på av BNI, ochdet ska frysas på nominellt oförändrad nivå om fram t.o.m. . I realitetenbetyder det att det enligt regeringens egna uppgifter sjunkertill av BNI. Enligt en beräkning gjord avBroderskapsrörelsen skulle biståndet rasa ända ner till 0,75procent 1998.Ytterligare skall avräknas iasylkostnader, dvs. totalt tas nästan frånbiståndet. skall användas som svensktstöd till de civila och humanitära komponenterna i FN:saktioner för fred och återuppbyggnad. anseratt både flyktingmottagning och FN:s fredsbevarandeinsatser är att betrakta som delar av säkerhetspolitiken ochdärför skall finansieras från försvarsanslaget. Vi finner detsärskilt olyckligt att medel, som avses komma u-ländernatillgodo, i stället kanaliseras till i ett läge dåbiståndet skärs ner. Redan nu har nästan en miljard kronorav katastrofbiståndet använts i f.d. Jugoslavien.Vänsterpartiet är av samma uppfattning som nästan tvåtredjedelar av svenska folket: biståndet skall inte sänkas. Vibegär att enprocentmålet skall vara återställt till en procentav BNI 1998 och föreslår att biståndsanslaget i ett första steghöjs med 1995/96. Vi avvisar förslagetatt belasta det med ytterligare förasylmottagning. Sammanlagt betyder det att vi vill höjabiståndet med jämfört medregeringens förslag.Vi skulle också vilja rensa bort allt sådant som inte är u-landsbistånd från biståndsanslaget, men vi gör bedömningenatt ett så kraftigt tillflöde av resurser inte skulle kunnaanvändas på ett effektivt sätt. Höjningen måste därför skestegvis under flera år.Nya mål för biståndetRegeringen tar upp en diskussion om ett nytt, sjättebiståndsmål, ett kvinnomål. anser att det ärbefogat som ett medel att höja ambitionerna i arbetet förjämställdhet mellan kvinnor och män.Utan kvinnorna ingen utveckling. Att diskrimineringen avkvinnorna är ett av de stora hindren för utveckling har slagitsfast på den ena efter den andra. Senast påbefolkningskonferensen i förklarade man attjämställdhet mellan kvinnor och män är en förutsättning fören hållbar befolkningsutveckling.Hur skall jämställdheten förverkligas? Det handlar ommakt -- över jorden, pengarna, den egna kroppen. Det krävsinvesteringar, och kvinnorna måste få tillgång tillkreditmarknaden.Det krävs att de politiska beslutsfattarna -- både påmottagar- och givarsidan -- äntligen börjar omsätta ipraktiken vad som sagts så : att utbilda enflicka är den bästa investeringen, den som ger mestutveckling.Kvinnoperspektivet har SIDA redan integrerat sedanmånga år, och 1985 gjordes ett handlingsprogram för ettkvinnoinriktat bistånd. Detta skall givetvis drivas i detinternationella samarbetet och övertas av den nyabiståndsmyndigheten.Ett kvinnomål i biståndet vore bra som normgivning i detinternationella samarbetet. I producerar de mer än 80procent av maten -- men får ytterst litet av biståndet frånFN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO). FAO börsatsa mycket mer på kvinnliga jordbrukare. ÄvenVärldsbanken och IMF skall ta hänsyn till effekten förkvinnorna när de gör sina strukturanpassningsprogram.Kvinnoperspektivet gäller inte bara kvinnorna somtillgång i utvecklingen. Det handlar om kvinnornas likarättigheter. Det börjar med rätten att födas. Färsk statistikfrån visar att av alla aborter utförs påkvinnliga . Även i , och Bangladeshanvänds fosterdiagnostiken för att sålla bort flickfoster. Dettamåste bekämpas med all kraft liksom våld och våldtäkter.Könsstympning är en form av våld, som vi tar upp i ensärskild motion. Arbetet för lika lön och likarepresentation -- inte minst inom FN-systemet -- måste blicentrala frågor på i i år.Vi återkommer till dessa frågor när regeringen skall görasin översyn av biståndsmålen.Också ett barnmål 40--av människorna i är under 18år. Därför avgörs den framtida utvecklingen av hur staternafullföljer det som de utfäste sig att göra när de ratificeradeFN:s barnkonvention, nämligen att de alltid skulle sättabarnets bästa i främsta rummet och till det yttersta användasina resurser för detta.Så ser det inte ut i verkligheten. Vi tar i en särskild motionupp den bristfälliga efterlevnaden av ochde grymma kränkningar av barnen som sker i så mångaländer. Vi konstaterar också att många regeringar användermer resurser till militära rustningar än till barnen. Även rikaländer som , och gör det.Därför behövs ett sjunde biståndsmål. Allt bistånd skallutformas med hänsyn till barnens bästa. Det skall också gällai de multilaterala utvecklingsbankerna. I dialogen med , som biståndsgivarna för om de mänskligarättigheterna, skall ingå barnens rätt enligtbarnkonventionen. Efter att presenterat sinsammanställning om hur barnens situation utvecklats ivärlden, måste resa dessa frågor med kraft iFN:s generalförsamling.Det handlar om annat än biståndSveriges handel med är försvinnande liten ochhar minskat . Även i länder där harmycken goodwill tack vare vår solidaritet och vårt bistånd,tillvaratar företagen inte möjligheterna. UD:shandelsavdelning borde satsa mer på handeln med u-länderna.I den nya (), som skallövervaka det omfattande regelverk som blev resultatet av sjuårs GATT-förhandlingar i Uruguayrundan, skall Sverigearbeta för integrering i handelssystemet medbeaktande av att handelsutbytet sker mellan styrkemässigtmycket ojämna parter.Vi har noterat att utrikeshandelsminister ien interpellationsdebatt i lovade att hanskulle återkomma med konkreta förslag på hur man inomramen för /WTO kan bidra till att frigöra handeln medprodukter som är av speciellt intresse för u-länderna.Att riva handelshindren för u-landsprodukterna är -- trotsatt motsatsen ofta hävdats -- även till nytta för i-länderna,eftersom blir allt viktigare marknader. FörreGATT-chefen anförde i en artikelnyligen som ett exempel på det. år bådevärldens 11:e största exportör och 11:e största importör. I-länderna vinner fler jobb än de förlorar, och framför alltskapas nya arbetstillfällen i höglöneindustrier, medan tar över dem i låglöneindustrier.Länderna i söder om måste importeralivsmedel och får nu betala högre priser. De måste få ökatstöd för att ta sig ur sitt importberoende.De fattigaste länderna kommer också att behöva stöd föratt bygga upp administrations- och förhandlingskapacitetoch effektiva tullväsen.I de fortsatta förhandlingarna om tjänstehandeln måsteSverige stödja ekonomiska självständighet ochrätt till utveckling. Löftet om tekniskt och finansielltsamarbete för att genomföra avtalets bestämmelser i måste infrias.I dessa förhandlingar kommer genom EU-medlemskapet inte längre att vara förhandlingspart i de delarsom faller under EU:s kompetens. Därför måste Sverigearbeta även inom EU för att förbättra u-ländernashandelsvillkor.När handeln liberaliseras måste företagen påverkas att taett etiskt ansvar för hur de varor tillverkas som de importerar.Fria fackföreningar är en förutsättning för att få slut påbarnarbetet och få bort farliga arbetsmiljöer och uslaanställningsvillkor. Detta måste driva i samarbetetmed , de nya industriländerna och Östeuropa.För ökad demokratiDet internationella och val som skallinstiftas, kan bli ett viktigt medel för att främja långsiktigademokratiska processer och för att åstadkomma bättreefterlevnad av internationellt överenskomna normer. Biståndskall finnas att erbjudas för rådgivning ochkompetensuppbyggnad. Enskilda organisationer bör deltaaktivt, både från länder med etablerad demokrati och frånländer där den är under uppbyggnad.I demokratiseringsarbetet bör särskild uppmärksamhetägnas de asiatiska stater som formerade sig som en''vägrarfront'' på om de mänskligarättigheterna, anförd av , och .