mot · GI02K317 · 1995-01-25 00:00:00 — Krav på konstitutionella förändringarI motion 1994/95Fi412 ges exempel på hur en teknisktbristfällig analys av ekonomiska och finansiella förhållandeni statsbudgeten kan leda till en politik som bidrar till att intelindra utan fördjupa de långsiktiga strukturproblemen.Orsakerna till att inte bristerna uppmärksammats tidigareär många. Konstitutionella förhållanden skall inteunderskattas i detta sammanhang. Det kan exempelvisförmodas att införandet av enkammarriksdagen 1970 inteoväsentligt bidragit till ett politiskt beslutsfattande, sommåste betecknas som kortsiktigt, ad hoc-inriktat och utan ettmera långsiktigt strategival. Den försämrade kvaliteten på depolitiska besluten har i sin tur fått återverkningar på denstatliga administrationen.Den kompetens och den inriktning som brukarkänneteckna en första kammare/senat har successivtförsvunnit genom riksdagsreform från svensktpolitiskt liv.Är en av anledningarna till vårt lands djupgående problematt kompetensen inom den politiska marknadenkännetecknas av en avgörande kvalitetssänkning?Detta är vår uppfattning. Är den riktig bör om möjligt enåtergång till ett tvåkammarsystem eftersträvas. Det är docken förändring som tar och som måste övervägasnoggrant. krävs en snabb nivåhöjning vad gällerkunskaper, kompetens och erfarenhet inom regering ochriksdag. Utvecklingen har knappast gått i den riktningenunder senare år. I stället har vi upplevt en form avkonstitutionell debatt som bl.a. genomsyrats av ett illagenomtänkt kvoteringstänkande.I den idépolitiska debatten har det under senare tidframförts synpunkter på hur förändringar skall initieras ochgenomföras för att höja kvaliteten i det politiskabeslutsfattandet.Varningar utfärdas allt oftare för att introducera storasystemändringar på en gång, dels därför att storaförändringar kräver kompromisser, som lätt leder tillinkonsekventa resultat, dels därför det kan vara av värde attolika modeller för förändringar prövas, innan man binder sigför en definitiv ordning.En stegvis strategi skulle kunna vara lösningen på det nubehandlade konstitutionella problemet.Kommissioner typ Bjurel- och Lindbeck-kommissionernahar inte givit tillräckligt goda lösningar. Inte på grund av attproblemen inte fick en god analys och att förståelsen för desvenska problemen inte blev djupare och bättre utan därföratt kommissionerna, när de väl fullgjort sitt arbete, avgick.Det inflytande som utredningarna fick på de politiskabesluten blev därför dessvärre av mycket kortvarig natur.Ett mer långtgående steg vore att tillsätta ett råd på kanske30 personer, som kännetecknades av djupgående kunskaperfrån många olika viktiga samhällsområden.Rådet skulle åtminstone i initialskedet ha till syfte attarbeta med och föra ut en god och fördjupad analys av desvåra problem av ekonomisk och finansiell men också avsocial, kulturell, arbetsmarknads- och näringslivsnatur somregering och riksdag måste finna lösningar på. Genomdebatter, skrifter och förslag till riksdagsledamöter ochregeringen skulle rådet genom sin fond av djupgåendekunskaper och betydande erfarenhet kunna återskapa någotav de kvaliteter som gått förlorade isvenskt politiskt liv.Genom att rådets verksamhet förläggs till skulletäta kontakter kunna knytas över partigränserna och impulserskulle förmedlas till ledamöter av olika partier. Detta skullebli berikande och sannolikt också leda till både störremottaglighet för olika argument och mera stringentaproblemanalyser, åsikter och värderingar och inte minststörre eftertanke, tolerans och vidsyn.Utvecklingen av rådets arbete måste ske genom praxis.Hur rådets medlemmar skall väljas och för hur långmandattid och hur en successiv förnyelse av rådetssammansättning skall ske kräver noggranna överväganden.Friedrich Hayek har i '', Legislation and ''beskrivit hur en senat skulle kunna utformas och framförallthur självständighet, integritet och kunskaper i en sådan valdförsamling skulle kunna främjas.Några av Hayeks förslag kan vara värda att notera, t.ex. attde som väljs har god erfarenhet från skilda områden -- frånansedda vetenskapliga församlingar, stora och mindreföretag både som företagsledning och som anställda etc. Deskall endast vara valda för en period och först väljas iförhållandevis mogen ålder. politiskt arbete bordeinte vara ett hinder enligt Hayek. Det väsentliga är att de somväljs är självständiga och sätter allmänintresset före olikasärintressen.Följande krav bör således ställas på det föreslagna rådet,nämligenatt de personer som ingår i rådet kan verkapartipolitiskt obundet och stå självständiga motorganisationer som företräder viktiga särintressen somfackföreningsrörelsen, arbetsgivarorganisationer,företagarorganisationer etc.att de personer som ingår irådet är kända för självständigt tänkande, är analytisktintresserade och har en bred erfarenhet från olika delar avsamhällslivet.De två nu nämnda kraven innebär inte att personer somvarit politiskt aktiva eller som verkat inomfackföreningsrörelsen eller företagarorganisationer skallvara diskvalificerade. Rådet skall inte heller domineras avprofessorer inom ekonomi, juridik eller statsvetenskapsamtidigt som det är väsentligt att vetenskaplig skolningsamt juridiska och ekonomiska kunskaper är väl företrädddai rådet.Mandattiden bör i princip också vara förhållandevis lång,vilket innebär att restriktioner för omval kan införas. Detvore också önskvärt att rådet successivt förnyas. Här uppstårett initialt problem. Ett sätt att lösa detta vore att förstagången utnämna ett större antal ledamöter med något högreålder än vad som senare är önskvärt som dessa gesen kortare mandattid.Hur rådet skall väljas leder också till känsliga avvägningar.Regeringen bör inte ensidigt få tillsätta det.Valkooperationen kunde i stället ges den sammansätting somutrikesnämnden har. Utnämningsprocessen bör ocksåkännetecknas av strävan efter konsensus.Det bör gå relativt snabbt att mera i detalj utreda de frågorsom berör valkooperation, rådets sammansättning,mandattidens längd och successiv förnyelse av rådet.Däremot bör inte rådets åligganden mera precist fastställas.Det är en uppgift som rådsmedlemmarna själva bör tillåtasutveckla. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättandet av ett råd, som skallikläda sig vissa av de uppgifter som förstakammare en gång tillgodosåg,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tillsätta en utredning med deuppgifter som framgår ovan.