mot · GI02Fi219 · 1995-01-25 00:00:00 — SammanfattningSätt människor i arbeteInriktningen av den ekonomiska politiken måste utformasså att vi får en långsiktigt hållbar utveckling. Det förutsätteratt dagens generation inte vältrar över problemen med bådeen stor statsskuld och en stor miljöskuld på kommandegenerationer.Kraftfulla åtgärder måste vidtas för att få en långsiktigthållbar ekonomisk tillväxt. Människor måste ha arbete ochen tryggad välfärd.Sveriges statsfinanser måste saneras. En sundare ekonomiställer krav på systemförändringar och modernisering avnuvarande välfärdssystemen. ger inte avkall på attden nödvändiga förnyelsen av välfärdssystemet skall skemed utgångspunkt från en rättvis fördelning ochgrundtrygghet.Det behövs en ekonomisk politik som leder till sänktaräntor, pressar ned arbetslösheten, håller tillbaka inflationen,ger förutsättningar för en balanserad avtalsrörelse och enfortsatt sanering av statsfinanserna.Mot denna bakgrund föreslås betydande förändringar ochförbättringar i regeringens förslag till riktlinjer för denekonomiska politiken och förslag till statsbudget /96.Vårt förslag innebär, i förhållande till regeringens förslag,en budgetförstärkning på budgetår med ca 13 miljarderkronor. föreslår vi betydande insatser för attåterupprusta miljö-, regional- och arbetsmarknadspolitiken.På miljöområdet föreslår vi förstärkningar om nära 300miljoner kronor för budgetåret. Vi avvisar neddragningenmed till regionalpolitiken. Vi avvisarförsämringen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna förungdomar. Den allmänna obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen skall återinföras.Vi föreslår systemförändringar isocialförsäkringssystemen, såsom ett barnkonto och ensamordnad arbetslivsförsäkring, och att den automatiskauppräkningen av basbeloppet begränsas till 1996--1998.Vi kan inte acceptera en minskning av barnbidraget. Detskall ligga kvar på nuvarande nivå för de åldrar som ejomfattas av det nya familjestödet i form av ett barnkonto.Vi föreslår, för att skapa fler jobb och främja småföretagen,en skatteväxling på med höjdkoldioxidskatt och uranskatt i utbyte mot sänktaarbetsgivaravgifter. Tillsammans med i budgetpropositionenföreslagna för att förbättrasmåföretagens situation möjliggör detta en sänkning avarbetsgivaravgifterna med /96.Centerpartiet föreslår därför att arbetsgivaravgifternasänks med och utformas så attsänkningen beräknas på lönesumman för upp till 10 anställdai varje företag/företagskoncern, räknat på en genomsnittliglönesumma. Sänkningen avser även egenavgifter föregenföretagare. Den föreslagna utformningen gäller lika föralla företag men ger störst effekt i de mindre företagen. Denfrämjar småföretagens utvecklingsmöjligheter. Därigenomges en bättre grund för tryggad sysselsättning och välfärd iett decentraliserat samhälle.Vi föreslår också en ny modell för riskkapitalförsörjningentill småföretag -- en företagsgaranti.Vi föreslår en privatisering av Nordbanken genom att enförsäljning sker av aktiekapitalet /96.Vi föreslår vidare att en återbetalning i form av en avgifttill staten införs för bank- och finanssektorn. Den närmareutformningen av en återbetalningsplan i form av enbankavgift måste utredas innan den kan bli föremål förbeslut. Den sammanlagda årliga avgiften bör ej understigaen miljard kronor. Utformningen måste anpassas till strävanatt åstadkomma ett sänkt allmänt ränteläge och krympanderäntemarginaler. Avgiften bör i princip omfatta hela bank-och finanssektorn. En utgångspunkt bör vara att avgiften tasut fr.o.m. efter det att en bank eller ett finansbolag visarpositivt helsårsresultat.Sammantaget ger våra förslag betydande förutsättningarför en sänkt ränta, bättre utrymme för nya investeringar, lägrearbetslöshet och en balanserad ekonomi.Det ekonomiska arvetKrisen i ekonomin och dess orsakerI proposition 1994/95:100 anges att ''hörnstenarna'' i densocialdemokratiska regeringens ekonomiska politik äråtgärder för att sanera statsfinanserna och bekämpaarbetslösheten samt en rättvis fördelningspolitik.Orsaken till de akuta problemen anges i propositionenvara, dels den långvariga internationella lågkonjunkturen,dels att det förts en inhemskekonomisk politik som förstärkt lågkonjunkturen i stället föratt motverka den.På samma sätt som i den ekonomisk-politiskapropositionen beskrivs i budgetpropositionenden ekonomiska utvecklingen under tidigare decennier på ettytterligt tendensiöst och propagandistiskt sätt. Den bild manförsöker ge i propositionen är att de nuvarande problemenfrämst är en följd av den ekonomiska politik som bedrivitsunder . Det finns ingen tillstymmelse tillanalys av vilken betydelse tidigare socialdemokratiskaregeringar haft för den djupa ekonomiska krisen under desenaste åren. Detta är anmärkningsvärt. De kurvor ochdiagram som redovisas i finansplanen visar tydligt att denkraftiga nedgången i ekonomin började /90 och attåterhämtningen började /94, bl.a. som följd av deåtgärder fyrklöverregeringen vidtagit. Om densocialdemokratiska regeringen inte erkänner dessa fakta ärdet ett underbetyg för uppgifterna i den preliminäranationalbudgeten (bilaga 1:1).Som vi konstaterade i vår motion (1994/95:FI2), medanledning av den ekonomisk-politiska propositionen ihöstas, är historieskrivningen synnerligen selektiv vad avserfakta. Både i höstpropositionen och i finansplanen äranalysen och redovisningen av de grundläggande orsakernatill de ekonomiska problemen för mycketrudimentära. Det finns uppenbarligen inte någon insikt hosden nuvarande socialdemokratiska regeringen om vad deflesta ekonomiska bedömare numera är ense om, dvs. att deekonomiska problem som har upplevt och uppleverfrämst är en följd av den dåvarande socialdemokratiskaregeringens missgrepp . Den politik som dåfördes utgör den största orsaken till de budget- ochstatsskuldsproblem som har att hantera. Dettabekräftas av den socialdemokratiska regeringskrisen våren1990.Socialdemokratins sätt att argumentera och dölja fakta är,enligt vår uppfattning, oroande. På olika sätt försöker manmanipulera bilden av verkligheten. Genom att förvrängafakta försöker man att skapa en bild av socialdemokratin somofelbar. Ytterst innebär denna attityd uppenbara risker för ettökande förakt för det politiska och parlamentariska arbetet.En mer sanningsenlig bild av den ekonomiskaverkligheten visar att fyrklöverregeringen övertog enekonomi i djup kris vid regeringsskiftet . I valrörelsen1991 hävdade socialdemokraterna att man övervunnitproblemen och att vändpunkten var inom räckhåll. Såsom vitidigare konstaterat i anledning av den ekonomisk-politiskapropositionen var läget i verkligheten ett annat. Detekonomiska läget kännetecknades av lågtillväxt, stigande arbetslöshet, en begynnande fastighets- ochfinanskris samt försämrade offentliga finanser. Sanningen äratt efter perioden av extrem överhettning av ekonomin,befann sig i brant utförsbacke.Industriproduktionen föll och i industrisektorn gick vartfjärde jobb förlorat. Det förteg socialdemokraternasorgfälligt i valrörelsen 1991.Fyrklöverregeringen fick hantera konsekvenserna avekonomisk-politiska beslut som tagits i fel kronologiskordning. Avregleringen av de finansiella marknadernagenomfördes före förändringarna i skattesystemet.Skattereformen innebar minskade skattemässiga fördelarför lånefinansierad konsumtion och spekulativainvesteringar. I sak var detta ett korrekt beslut men ikombination med den genomförda avregleringen av definansiella marknaderna, fick omläggningen avskattesystemet förödande konsekvenser för ekonomin.Nedväxlingen av inflationen, dyrare lån och kraftigt höjdaräntor fick i det närmaste depressiva följder, varskonsekvenser främst manifesterades i fastighets- ochbankkriserna. De höga räntorna i kombination med en låginflation medförde en realräntechock som hårt drabbadebåde enskilda och företag. Det privata sparandet ökadeexceptionellt, bl.a. genom att enskilda amorterade skulderoch sanerade sin ekonomi. Det innebar bl.a. att efterfrågan iekonomin minskade markant.Sammanfattningvis innebar den av socialdemokraternainitierade utvecklingen att aktiviteten i den svenskaekonomin avtog snabbt. Allt fler blev arbetslösa.Underskotten i ekonomin ökade därmed kraftigt. Denfrämsta orsaken till dagens höga arbetslöshet är således densocialdemokratiska regeringspolitik som fördes under 1980-talet.Fyrklöverregeringens politik börjar ge resultatFyrklöverregeringen lyckades efter långsiktigt, metodisktoch offensivt arbete hejda den ekonomiska nedgången, ennedgång som visade sig bli betydligt djupare än vad de flestabedömare räknade med. Effekterna på samhällsekonominvar, som en följd av 1980-talspolitiken och den snabbtvikande konjunkturen, dramatiska. Basen förvälfärdssystemen hotades.Den ekonomiska politik fyrklöverregeringen förde togframför allt sikte på att, genom att långsiktigt öka tillväxteni ekonomin, hejda den kraftiga ökningen av arbetslöshetenoch forma hållbara trygghetssystem. Målsättningen var attbryta den ekonomiska stagnationen och återupprätta Sverigesom en tillväxt- och företagarnation med en stark ochväxande industri.Den beskrivning som ges i finansplanen av målen förfyrklöverregeringens ekonomiska politik är ytterligare ettexempel på hur socialdemokratin försöker manipuleraverkligheten och ge sig själv hegemonin över begreppsvärldoch historieskrivning. Till yttermera visso försöker man ävenhävda att det var socialdemokratins förtjänst attkrisuppgörelsen kom till stånd . I realiteten krävdes detlånga förhandlingar och konstruktivt arbete från dendåvarande regeringen för att få socialdemokraterna attbiträda uppgörelsen.Problemens omfattning och djup gjorde det inte möjligt attunder en mandatperiod komma till rätta med alla de problem1980-talets casinoekonomi skapat. För fyrklöverregeringenvar det avgörande att åtgärder inte vidtogs som förstärktelågkonjunkturen, tvärtemot vad som påstås i denföreliggande propositionen. Vi kan t.ex. erinra om att påfyrklöverregeringens initiativ satsats i storleksordningen 50miljarder kronor under den föregående mandatperioden tillinvesteringar i syfte att pressa ned arbetslösheten. Det är ihistoriska jämförelser utan motstycke.Nu sker en återhämtning i ekonomin som en följd avfyrklöverregeringens arbete. Omläggningen av denekonomiska politiken 1991 lade grunden för den ökning avsysselsättningen som sker och därmed för en sundareekonomi. Förutsättningar har skapats för att underskotten ide offentliga finanserna skall kunna minska.Socialdemokraternas dubbelspelGrunden för denna utveckling utgör de omfattande beslutsom tagits i syfte att sanera statsfinanserna. harpå fyrklöverregeringens förslag ställt sig bakom permanentabudgetförstärkande åtgärder om sammanlagt ca 170miljarder kronor. Det motsvarar av BNP.Inga åtgärder av engångskaraktär är då inkluderade. Av de170 miljarder kronorna har specificerade beslut tagitsrörande , varav 62 miljarder kronori besparingar och i skatte- ochavgiftshöjningar. I opposition avvisade socialdemokraternanärmare av dessa förstärkningar av deoffentliga finanserna.I opposition bedrev socialdemokratin en ekonomiskpolitik som bara kan karaktäriseras som populism.Beskrivningen av den ekonomiska verkligheten i deekonomisk-politiska motionerna under oppositionsårenskiljer sig markant från den bild som den socialdemokratiskaregeringen ger i finansplanen. I motionerna är förslagen omutgiftsnedskärningar synnerligen begränsade. Därpläderades i stället för stora investeringar i bl.a.kommunikationer, bostäder och miljö. Näringslivet skullegynnas med direktavskrivningar.I budgetpropositionen dras investeringarna iinfrastrukturen i stället ned. Insatserna på miljöområdet ärdevalverade. Stora löften ställdes ut i kampen motungdomsarbetslösheten. raseras i stället en fungerandeorganisation för att ge ungdomar arbete utan att något reelltkommer i stället. Den s.k. nationella handlingsplanen motarbetslösheten är till betydande delar ''luft''. Man gervinstrika stora exportföretag subventioner för att anställafolk som de till stor del avser att anställa i vilket fall somhelst.I socialdemokraternas motioner betonades även behovetav fasta spelregler för företagen. Det hindrar inte att man iregeringsställning -- uppenbarligen av prestigeskäl -- tillstora delar river upp beslut som fattats av den föregåenderegeringen som syftade till att främja näringslivetsinvesteringar. Okänsligheten är nu total för att man förändrarspelreglerna för näringslivets aktörer.Slutsatsen av den historieskrivning som ges i finansplanen,av såväl orsaker som faktiskt ekonomiskt läge isamhällesekonomin, är att den nuvarandesocialdemokratiska regeringen försöker på falska premissermåla upp en synnerligen pessimistisk bild av det ekonomiskaläge som rådde vid regeringssskiftet . Syftet kanbara vara att ge sken av att den nuvarande uppgången iekonomin, som medför att statsfinanserna nu förbättras,enbart är en följd av de åtgärder som socialdemokratingenomfört och kommer att genomföraframöver.I verkligheten har uppgången i ekonomin mycket litesamband med de åtgärder man vidtagit efter valet. ärdet så att den politik man bedriver riskerar att försvåra ochförsena förbättringen i ekonomin med hänsyn till att deåtgärder man vidtar för att förstärka de offentliga finansernahar en felaktig inriktning.Ett tydligt exempel på detta är bedömningen avbudgetunderskott och lånebehov. Sannolikheten är stor attunderskotten i ekonomin är betydligt lägre än vad som angessom följd av den ökade aktiviteten i ekonomin under 1993och 1994, vilket har antytts av flera centralt placeradeaktörer.I summeringen i finansplanen av det ekonomiska arvetpolemiserar regeringen mot den nidbild man målat upp avfyrklöverregeringens ekonomiska politik. Detta är ett käntsocialdemokratiskt propagandistiskt grepp. Först ger manfalsk negativ verklighetsbeskrivning och därefter pådyvlarman den politiske motståndaren denna uppfattning. Sedantar man med emfas avstånd från densamma och ställer den imotsats till de egna förslagen.Beskrivningen av fyrklöverregeringensarbetsmarknadspolitik antyder att man medvetet negligeratproblemen på arbetsmarknaden. Sanningen är att de åtgärderpå arbetsmarknadsområdet som fyrklöverregeringenvidtog -- i avsikt att ge utbildning och arbete samt bättreförutsättningar för en bättre fungerande och mer flexibelarbetsmarknad -- fick mycket positiva effekter.Omfattningen av de ekonomiska satsningarna var utanjämförelse den största någonsin.På samma sätt försöker socialdemokraterna antyda attskattepolitikens syfte var att ta från de fattiga och ge till . Sanningen är att reformeringen motiverades avnödvändigheten att främja investeringar i näringslivet,framför allt i småföretagen, i syfte att underlätta för dessa attbedriva sin verksamhet och öka sysselsättningen.Vad beträffar budgetdisciplinen har ovan redovisatsomfattningen av de förslag som lades och den inställningsocialdemokratin i opposition hade. Socialdemokraternasade nej till huvuddelen av förslagen och orkade inte med attlägga några alternativa förslag. Fyrklöverregeringenpåbörjade en mycket omfattande sanering av statsfinansernaoch en inriktning där åtgärderna skulle vara långsiktigthållbara och fördelningspolitiskt acceptabla.Sverige och den europeiska unionenMöjligheterna att ur ett nationellt perspektiv bevaravälfärden bestäms av hur ett land nationellt kan hävda sig ien allt mer globaliserad ekonomi och en allt tätaresammanflätning över territorialgränserna av transnationellaföretag. Storföretagen blir allt mer nationellt trolösa och i eninternationaliserad värld kränger de av sig nationellabegränsningar. Ekonomins internationalisering innebär idetta hänseende att den nationella politikens genomslag ochräckvidd minskar. Det krävs därför ett mellanstatligtsamarbete för att framför allt små länder skall kunna hävdasig mot den starka dominansen för ekonomi och teknik överpolitiken.Sverige är medlem i EU. Därmed harbättre förutsättningar skapats för att, gemensamtmed andra suveräna stater, driva en politik för ekonomiskutveckling och ökad sysselsättning. En långsiktiginternationalisering och globalisering av politiken ärnödvändig för att inte den politiska demokratin skall bli enchimär och de politiska besluten bara bli en spegelbild av vadtransnationella företag och internationella finansmarknaderönskar med ökade sociala klyftor, större konflikter,exploatering av naturresurser och miljö m.m. som följd. Tilldetta kommer att ett skuldtyngt land har än mindremöjligheter att hävda sig mot dessa intressen än ett land meden stark ekonomi.Medlemskapet i EU skapar förutsättningar för en positivutveckling inom många områden och bygger på det avtalsom framförhandlats av den förra regeringen i samråd medden socialdemokratiska oppositionen. Förfyrklöverregeringen var det viktigt att kunde stånationellt enat i de krav som ställdes. Svenska folket togockså i folkomröstningen om EU ställning utifrån avtaletsinnehåll.Den socialdemokratiska regeringen har inte fullföljt demöjligheter som avtalet ger . Det gäller ävenregionalpolitiken. Medlemskapet innebär bl.a. att Sverigedeltar i den gemensamma jordbrukspolitiken, CAP.Målsättningen med CAP är att alla jordbrukare skall ges likavillkor.Den svenska socialdemokratiska regeringen har däremotvalt att diskriminera det egna landets jordbrukare och intefullföljt avtalets möjligheter vad avser stöd till miljöinsatserinom jordbruket resp. stöd till s.k. LFA-områden. Vi har i ensärskild motion ställt krav på att avtalet och de löften somutställts vad avser miljöstödet i jordbruket skall fullföljas.Regeringens förslag innebär att stödet till miljöinsatserjämfört med fyrklöverregeringens förslag totalt sett minskarmed ca , varav hälften utgör bidrag frånEU. Att inte utnyttja de möjligheter till bidrag som avtaletger är samhällsekonomiskt oförsvarbart.Under den något pretentiösa rubriken ''Sätt iarbete'' konstaterar regeringen att medlemskapet i EU bör genya möjligheter att stärka infrastrukturen. Det äranmärkningsvärt att -- som man väljer att ejfullfölja avtalet vad avser miljöstöd till jordbruket -- man ärberedd att med hjälp av EU satsa betydande ekonomiskaresurser på att bygga ett av de mest miljöstörandeinvesteringsobjekten, . Detta ger en tydlig bildav vilka prioriteringar socialdemokratin har.KonvergensfrågornaSverige skall som medlem i EU utarbeta ett s.k.konvergensprogram. Avsikten är att de s.k.konvergenskriterierna skall medverka till att de olikaländerna skall uppnå finansiell stabilitet.I princip är således konvergensprogrammet enrekommendation utifrån vilka kriterier den inhemskaekonomiska politiken bör bedrivas. Regeringen anmäler ifinansplanen att man avser ''på basis av föreliggandefinansplan och dess behandling i överlämna ettkonvergensprogram till finansministerrådet''. Dennahanteringsordning är enligt vår uppfattning inte tillfyllest.Vi anser att regeringen, efter beslut ominriktningen av den ekonomiska politiken, återkommer tillriksdagen med en redovisning av konvergensprogrammet.Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att programmetförankras parlamentariskt i . Målsättningen måstevara att nå en nationell enighet kring det program somöverlämnas till ministerrådet. Detta bör ges regeringen tillkänna.Finansiering av medlemskapet i EUSveriges medlemsavgift till EU kommer 1998 att uppgå till20 miljarder kronor. Regeringen har i prop 1994/94:122föreslagit att den skall finansieras med en höjdarbetsgivaravgift om och ökade mervärdesskatter,totalt . Vidare anges de höjdamiljöavgifterna på bekämpningsmedel ochhandelsgödselavgifterna vara en del i finansieringen. (0,2mdr). Regeringen aviserar ytterligare skattehöjningar för attfinansiera avgiften, bl.a. fastighetsskatt påjordbruksfastigheter, skogsmark, industribyggnader ochkommersiella lokaler (3,5 mdr). Vidare höjd koldioxidskattför industrin och skatt på dieselolja för arbetsredskap (1,3mdr). Ovanstående skattehöjningar beräknas ge en intäkt1998 med 12,4 miljarder kronor.Utgiftsminskningar skall därutöver finansiera 4,6miljarder kronor. Dessa innefattar en neddragning med drygt1 miljard kronor inom områdena bistånd, östsamarbete ochslopade bidrag till Efta (drygt 0,5 mdr) som en direkt följdav medlemskapet i EU. Vidare justeras anslagen ner till deområden som berörs av EU:s s.k. gemensamma program (0,6mdr). Utgifterna reduceras inom det arbetsmarknads- ochregionalpolitiska området med , varav0,avser regionalpolitiken.Utgiftsbegränsningar görs också vad avser den del avmedlemsavgiften som rör EU-institutionernasadministration (0,4 mdr).Slutligen skall på ett ej angivet sätt, ytterligare drygt 3miljarder kronor tas in.Från sida anser vi att medlemsavgiften tillEU skall finansieras inom ramen för det ordinariebudgetarbetet. Inga specialdestinerade skatter tas ut för dettaändamål.Riksdagen har emellertid begärt att regeringen skallåterkomma med konsekvensanalys av de föreslagna skatte-och avgiftshöjningarna. Detta har inte skett. Vi avvisar motdenna bakgrund redan nu den aviserade riktadefastighetsskatten. Detta bör ges regeringen till känna.Vi kan också godta de utgiftsneddragningar somgenomförs utom vad avser minskningen av stödet tillregionalpolitiken (0,5 mdr). Vi har närmare utvecklat vår synpå dessa frågor i partimotionen om regionalpolitiken.Den ekonomiska utvecklingenDen internationella ekonominEfter den djupa lågkonjunkturen sker nu en förbättring ikonjunkturen som innebär ökad aktivitet i den internationellaekonomin. Totalproduktionen inom OECD-området ökademarkant och förväntas ökamed vardera året.Den ökande aktiviteten i världsekonomin kan ocksåförväntas leda till att inflationstrycket ökar. Därmed stigerräntenivån.Arbetslösheten väntas sjunka något inom OECD-området.Sammantaget bedöms den internationella utvecklingeninnebära att den svenska ekonomin kan få en viss draghjälp,särskilt som kostnadsläget för exportindustrin relativt settkraftigt förbättrats. I finansplanen saknas en djupare analysav vad olika scenarier i det internationella skeendet kan fåför konsekvenser för världsekonomin.Det finns många osäkra faktorer som negativt kan påverkaden nu uppåtgående konjunkturen. Oro på valutamarknadenmed stigande räntor och kursfall som följd kan inträffa pågrundval av de mest irrationella faktorer. Det finns vidarebetydande risker för att ökande konflikter internationelltleder till påfrestningar på den globala ekonomin under denärmaste åren. De pågående konflikterna i bl.a. ochföre detta kan snabbt få internationellaåterverkningar liksom ett misslyckande ifredsförhandlingarna i Mellan-Östern. Ett annatnäraliggande exempel är osäkerheten i bedömningarna avutvecklingen i den internationella ekonomin efter denjordbävning som inträffat i . En jordbävning it.ex. skulle sannolikt få ännu kraftigare återverkningarför den globala ekonomin.Den svenska ekonominAvgörande för utvecklingen av den svenska ekonominunder är utvecklingen av räntor,sysselsättning och utfallet av avtalsrörelsen. Det mestcentrala för att ekonomin skall utvecklas positivt är en lägreräntenivå. Förutsättningen för lägre räntor är att underskotteni ekonomin minskar. Det ställer krav på en fortsatt stramfinanspolitik under de närmaste åren.Det är dock inte helt lätt att få en rättvisande bild avutvecklingen, eftersom basår för beräkningarna harförändrats, utan att jämförbara tabeller redovisas.I finansplanen beskrivs utsikterna för den svenskaekonomin som relativt goda. Det är dock sannolikt så attregeringens beskrivning är mer pessimistisk än vad detfaktiska förhållandet motiverar. Den ekonomiska politik somfördes före regeringsskiftet är, tillsammans med denförbättrade internationella konjunkturen, grunden för enmycket stark uppgång och återhämtning av ekonomin somnu sker. Det finns snarare tecken som tyder på att aktivitetenökar betydligt snabbare än vad som framgår av finansplanen.Underskotten kommer sannolikt att minska snabbare än vadsom anges.Vår bedömning är att uppgången i ekonomin, bl.a.beroende på fyrklöverregeringens åtgärder, är tillräckligtstark .