mot · GI02Ju802 · 1995-01-25 00:00:00 — Nya effektiva åtgärder mot ungdomsbrottsligheten Familjen har ett stort ansvar för att förebygga brott2 3. Skolans ansvar3 4. Sanering av mediavåldet3 4.1 Effektivisera videohandlarnas ansvar4 5. Nationellt brottsförebyggande program med inriktningpå bekämpning av ungdomsbrottslighet5 6. Kvarters- eller närpolisverksamheten kommer attmedföra bättre möjligheter att ingripa mot unga som begårbrott6 7. Registrering av minderåriga lagöverträdare7 8. Stopp för ''utstraffning'' från paragraf 12-hemmen7 9. bör pröva systemet medfamiljegruppskonferenser och påbörjamedlingsverksamhet8 10. Avskaffa påföljden överlämnande till vård inomsocialtjänsten8 11. Ungdomsstraff bör införas för ungdomar i åldern 15--17 år9 11.1 Inrätta särskilda kriminalvårdshem10 11.2 Verkställighetsregler11 12. Särskilda regler för ungdomsstraff11 12.1 Placering i avskildhet12 12.2 Vistelser utanför kriminalvårdshemmet12 12.3 Disciplinär bestraffning12 12.4 Kontrollåtgärder12 13. Begränsa restriktionerna för att döma 18--21-åringar13 14. SammanfattningI denna motion föreslås nya och effektiva åtgärder för attkomma tillrätta med ungdomsbrottsligheten. Inget land harråd att förlora unga människor till kriminalitet och åtföljandemisär -- det kostar för mycket i mänskligt lidande för såvälbrottsoffren som för den unge brottslingen och dennesfamilj. I egenskap av föräldrar, lärare, politiker eller överhuvud taget som vuxna har vi det yttersta ansvaret för attkommande generationer får så goda förutsättningar sommöjligt för att kunna växa upp till laglydigasamhällsmedborgare med ordnade liv. För oss moderater ärdet en självklarhet att ta detta ansvar. Det är också mot denbakgrunden som den borgerliga regeringens påbörjadearbete mot ungdomsbrottsligheten måste ses. Arbetet med attändra bl.a. påföljdssystemet för unga som begår brott måstefortsätta i enlighet med den i motionen utstakade riktningen.I motionen behandlas bl.a. följande:Ökat ansvarstagandeför familj och skola.Sanering av mediavåldet.Nationelltbrottsförebyggande program med inriktning på bekämpningav ungdomsbrottslighet.Kvarters- eller närpolisverksamhetmedför bättre möjligheter att ingripa mot unga som begårbrott.Registrering av ungdomsbrottslingar under 15 år.Sätt stopp för ''utstraffning'' från paragraf 12-hemmen.Sverige bör pröva systemet med familjegruppskonferenseroch påbörja medlingsverksamhet mellan unga brottslingaroch deras brottsoffer.Påföljden överlämnande till vårdinom bör avskaffas. Utgångspunkten skall istället vara att reaktioner på brott som begås av unga är enuppgift för rättsväsendet.En ny form av verkställighet avfängelsestraff -- ungdomsstraff -- bör införas för den sominte har fyllt 18 år.Restriktionerna för att kunna döma densom är till fängelse bör begränsas.2. Familjen har ett stort ansvar för att förebygga brottVi har noterat att regeringen i budgetpropositionen -- i sinuppräkning av vilka som bör engagera sig i våra unga -- intenämner föräldrarna. Detta är anmärkningsvärt!Den kriminologiska forskningen har visat att många ungamänniskor som fastnar i missbruk och kriminalitet har växtupp i familjer där viktiga fostrande inslag har saknats.Familjen har avgörande betydelse då det gäller att förhindraatt unga människor begår brott. Föräldrarna måste alltid hahuvudansvaret för att barn och ungdomar lär sig respekteraandra människors liv, hälsa och egendom. Bästa sättet attförebygga brottslighet är att barn och ungdomar redan i ungaår får lära sig att ta ansvar för sig själva och sinamedmänniskor. Som vuxna har vi en skyldighet att delsfungera som goda förebilder för de unga, dels ''lägga oss i''så fort vi upptäcker att unga människor i vår närhet genomsitt beteende signalerar att de är på väg att spåra ur. Dettainnebär bl.a. att vi alla har ett ansvar för att med ord ochhandling tydligt visa att vi inte accepterar kriminalitet ellerandra hänsynslösa beteenden.Föräldrarnas skadeståndsansvar för barns handlingarpreciserades och utökades på den borgerliga regeringensinitiativ. Denna skärpning är en viktig markering frånstatsmakternas sida att man numera ser på föräldraansvaretpå ett helt annat sätt . Föräldrar har fått ett ökatansvar för sina barns utveckling som den moderatafamiljepolitiken ger föräldrar bättre förutsättningar att levaupp till detta ansvar.Försök med frivillig föräldrasamverkan för att hindraungdomar från att att ägna sig åt fylleri, förstörelse och våldär också av mycket stort värde. Aktioner av slaget ''Farsoroch morsor på stan'' är värda uppmuntran och stöd.3. Skolans ansvarEfter familjen är det skolan som har den viktigasteuppgiften då det gäller att förebygga brott. Det är här inteendast fråga om att skolan skall förmedla grundläggandekunskaper om vad som är tillåtet och otillåtet i samhället. Detgäller i lika hög grad att se till att skolarbetet fungerar.Märker elever att de inte behöver följa lärarnas anvisningareller att de kan skada andra elever eller skolans egendomutan att de möts av en tydlig reaktion är detta ett svek motden normförmedling som familj och lagstiftare bedriver.I vissa av de s.k. miljonprogramområdena kan vi seatt undermåliga kunskaper i svenska språket, som ocksåinnebär dålig skolunderbyggnad i övrigt, är en bidragandeorsak till mycket ont i vårt samhälle. När förmågan att görasig förstådd med ord inte räcker till ligger ofta våldet näratill hands. För oss moderater framstår det som ett rimligt kravatt även barn och ungdomar med invandrarbakgrund skalllära sig svenska i skolan. Det var bl.a. mot denna bakgrundsom den borgerliga regeringen i ''Utvecklingsplan förskolväsendet'' 1993/94:183 slog fast behovet av kraftfullainsatser i svenskundervisningen. Moderata samlingspartiethar i en särskild partimotion, 1994/95:Ub901 bästautbildning av m.fl. (m), närmare utvecklat hursvenskundervisningen bör vara utformad. Målet bör vara likakunskaper i svenska för alla elever. Om detta inte kan ske harvi ett grundläggande fel i det svenska skolsystemet. brottsförebyggande synpunkt är det förödande när ungamänniskor lämnar skolan med rakt igenom bristfälligakunskaper och dåliga betyg och därmed en i princip stängdarbetsmarknad framför sig. Skolans betydelse och ansvar förunga människors utveckling kan därför inte nog betonas.4. Sanering av mediavåldetDet senaste årets brutala våldshändelser har på nytt väcktfrågan om mediavåldets betydelse för utvecklingen avvåldstendenser bland barn och ungdomar. Det finns isamhället starka önskemål om att ta avstånd från yttringarsom uppmuntrar till människoförakt och våld. Vi delarnaturligtvis den uppfattning som kommer till uttryck i sådanaönskemål. Speciellt känsligt är det förstås när barn ochungdomar som ännu inte har hunnit bilda sig en färdigmoraluppfattning möter meningslöst våld i olika former.Moderata samlingspartiet är motståndare till att införacensur eller förbud. Anledningen är att vi är övertygade omatt förbud inte är bästa lösningen på den här sortens problem.Avgörande för hur man ställer sig i denna fråga ärnaturligtvis vilken människosyn man har -- man tror på denenskilda människans förmåga att ta ansvar för sig själv ellerpå att makthavarna är bäst skickade att utforma och överföranormer.När det t.ex. gäller videovåldsdebatten så anser vi att detprimära bör vara att föräldrar och andra vuxna i barns ochunga människors närhet försöker förstärka barns naturligaavståndstagande till våld och förklarar de orealistiskainslagen i de inspelade scenerna med s.k.underhållningsvåld. Andra tycker det är bättre att manförbjuder barn att se bilder av sådant våld. Men den storanackdelen med förbud av detta slag är just att det mångagånger lockar till nyfikenhet att pröva det förbjudna. Det gårinte heller att utlova garantier för att det förbjudna inteexisterar i samhället. Vi vill alltså även i detta sammanhangunderstryka betydelsen av att föräldrar tar ansvar för attöverföra grundläggande normer om moral och etik till sinabarn.Samtidigt vill vi lyfta fram ett föredömligt initiativ somtagits av mot våld som riktar sig mot barnoch ungdom. Åhléns direktion har fastställt en ''Icke-våldspolicy'' som syftar till att klargöra hur Åhléns skallbidra till att samhället totalt tar avstånd från människoförakt,förnedrande företeelser och våld. Policyn skall styra Åhlénsagerande som stor detaljhandelskedja och verkar för ökadrespekt för människors lika värde, demokrati och fred. Icke-våldspolicyn skall påverka sortimentsvalet,varurepresentation och reklamutformning. Åhléns betonardock särskilt att detta inte innebär att de tar avstånd från alltvåld som ingår i t.ex. barnskildringar utan från de skildringardär våld visas endast som något spännande, ofarligt eller därvåldet glorifieras och upphöjs till något positivt. Detta ärenligt vår mening en viktig markering. Det ligger nämligenett värde i att barn och ungdomar genom god fostran blirmedvetna om att våld dessvärre ingår som ett ont inslag i vårvärld men att det gäller att motverka och ta avstånd från våldeller våldstendenser just på grund av våldets konsekvenser.Det initiativ som Åhléns har tagit utgör ett gott exempel påatt en aktör på marknaden också är beredd att ta ansvar försaneringen av mediavåldet. Regeringen bör notera detta ochpå olika sätt stödja och uppmuntra en utveckling i riktningmot en självsanering.4.1 Effektivisera videohandlarnas ansvarEtt annat viktigt bidrag för att stävja mediavåldet är enligtvår uppfattning att effektivisera videohandlarnas ansvar i 16kap. 10 c § om otillåten utlämning av film ellervideogram. Enligt bestämmelsen är det bl.a. straffbart att tillbarn lämna ut videogram med våldsskildringar,om inte biografbyrån godkänt visning för dennaålderskategori. De skildringar som det här är fråga om kanfå mycket allvarliga konsekvenser för ungas relationer tillandra människor. Grova våldsskildringar utgör en fara förbarns uppfostran och utveckling och därmed också för derasomgivning. Mot denna bakgrund är det av stor betydelse attåldersgränsen iakttas i dessa sammanhang. Detåligger videohandlaren att kontrollera åldern men så skerdessvärre . Detta är mycket oroande då det alltid ärde vuxna som bär ansvaret för barnens fostran. Ett sätt atthär ta ansvar är att respektera 15-årsgränsen och inte spridavideofilmer med våld eller osedligheter till de unga.Mot denna bakgrund bör ge regeringen iuppdrag att verka för en effektivisering av de nuvarandestraffbestämmelserna.5. Nationellt brottsförebyggande program med inriktningpå bekämpning av ungdomsbrottslighetDen borgerliga regeringen beslutade att geBrottsförebyggande rådet (BRÅ) i uppdrag att utarbeta ettunderlag för ett nationellt brottsförebyggande program isyfte att samordna rättsväsendets brottsförebyggande arbetemed det brottsförebyggande arbete som bedrivs inom andrasamhällssektorer som skolan, ,frivilligorganisationer m.fl. En central fråga för BRÅ att taställning till, inom ramen för uppdraget, är vilka åtgärdersom krävs för att förhindra att barn och unga människor drasin i kriminalitet och missbruk. Det ligger också i BRÅ:suppdrag att beakta vad som angetts i direktiven tillTrygghetsutredningen (Ju 1993:05) när det gäller lokaltbrottsförebyggande arbete i olika samverkansformer. Ombrottsligheten skall kunna minskas och människor kännatrygghet mot brott måste kriminalpolitiken samordnas ochbygga på en helhetssyn. De brottsförebyggande åtgärdernainom rättsväsendet, närmast åklagar- och polisväsendet,måste därför samordnas med insatser från andramyndigheter, kommuner, organisationer och näringsliv samtfrån enskilda medborgare. Sammanfattningsvis är det enligtvår uppfattning mycket angeläget att ta tillvara de frivilligakrafter i hela samhället som i samverkan med polisiärainsatser kan medverka i det brottsförebyggande arbetet.För att uppnå de kriminalpolitiska målen räcker det såledesinte med traditionella kriminalpolitiska åtgärder inomrättsväsendet. Dessa består främst av ingripanden ochreaktioner mot redan begångna brott och de kan därför i enmening sägas vara ett uttryck för ett misslyckande i dengrundläggande ambitionen att förebygga och förhindra brott.Den förebyggande effekten av att straffsystemet tillämpas påett fast och konsekvent sätt skall visserligen inteundervärderas, men av avgörande betydelse är attbrottsligheten bekämpas på ett tidigt stadium och på bredfront. Exempelvis begås det första brottet ofta redan i 10--12-årsåldern. För att hindra uppkomsten av en brottskarriärmåste således det brottsförebyggande arbetet inriktas pååtgärder före tonåren. Här har familjens och skolans roll encentral betydelse för att tidigt identifiera problem ochförhindra att barn börjar med brottslig verksamhet.Under tonåren begår många, särskilt pojkar, något ellernågra brott utan att detta innebär att de därmed inleder enbrottskarriär. Det kan därför vara av värde att ha en särskildåtgärdsstrategi för dessa s.k. tillfällesbrottslingar. BRÅ hartidigare uttalat i sin Framtids- och omvärldsanalys avseendedet kriminalpolitiska området fram , att åtgärderför att minska antalet tillfällen till brott, upptäcktsrisk ochstraffhot sannolikt har stor betydelse för just denna kategori.Det huvudsakliga problemet är återfallsbrottsligheten blandtonåringar. Brottspreventiva åtgärder måste beträffande densistnämnda gruppen ta sikte på att bryta en pågåendebrottskarriär. I enlighet med detta ingår det i BRÅ:s uppdragatt också undersöka om det går att identifiera den s.k.strategiska brottsligheten, dvs. att vissa i och för sig mindreallvarliga brott, som begås av ungdomar, ärdet första steget mot en allvarlig brottslighet, och vad som isådana fall kan göras för att öka möjligheterna att ingripa istörre utsträckning mot denna grupp ungdomar.Människors benägenhet att begå brott påverkas i storutsträckning av hur samhället i övrigt är utformat. Beslutinom andra områden än dem som traditionellt anses tillhörakriminalpolitiken kan få stora konsekvenser förbrottsligheten. Som exempel kan nämnas socialpolitiken ivid bemärkelse, bl.a. beslut som påverkar familjelivet,arbetslivet, skolan och fritiden. Bostadspolitiken ochstadsplanering kan också vara av betydelse då det tenderarfinnas ett samband mellan brottsligheten och hur stadsmiljönär utformad. Faktorer som bidrar till minskad segregation iboendet kan enligt vår mening vara viktiga inslag ibrottsbekämpningen. Men av särskild vikt är naturligtvisåtgärder för att stärka familjens roll och för att bibringa deunga sunda normer och värderingar.Den förra regeringens målsättning var att ett nationelltbrottsförebyggande program skulle föreslås redanunder . Det bör nu ligga även i den nytillträddaregeringens intresse att för lägga fram ettnationellt brottsförebyggande program möjligt.6. Kvarters- eller närpolisverksamheten kommer attmedföra bättre möjligheter att ingripa mot unga som begårbrottEtt gammalt men fortfarande lika aktuellt moderat krav äratt återinföra kvarters- eller närpoliser. Vi menar att det ärmycket vunnet med att det finns lokala poliser som är välförtrogna med situationen i sitt område både när det gäller attupprätthålla ordningen rent allmänt och vad gäller uppsiktenöver unga människor som det av olika anledningar kan finnasanledning att rikta uppmärksamheten mot. Vårt mål är ettsamhälle där det känns naturligt för människor att se och talamed sin närpolis, liksom att informera närpolisen om sådantsom försiggår i det område som man bor och verkar i.Genom samarbete mellan de boende i ett område ochnärpolisen kan inte bara en stor del av vardagsbrottsligheten,som ofta begås av ungdomar, upptäckas och beivras.Närpolisverksamheten innebär också större möjlighet att i tidkunna ingripa mot de invånare i ett område som är på väg attspåra ur. Inte minst är detta viktigt när det gäller att fångaupp unga människor som är på väg att hamna fel i livet.Mot denna bakgrund utgör den socialdemokratiskaregeringens nedskärningar i budgetpropositionen påytterligare på polisväsendet, i ett förstasteg, varav avser den lokalapolisorganisationen, dvs. basen i polisverksamheten, ettreellt hot för människors säkerhet. Vi motsätter ossytterligare besparingar på det lokala polisväsendet utövervad som följer av redan fattade beslut. Regeringens förslaginnebär att ambitionen att bibehålla och förbättra denoperativa nivån, vilket varit en moderat ledstjärna påpolisområdet, inte kan upprätthållas. Regeringen avser enligtsitt förslag att stoppa rekryteringen till ochatt i övrigt genomföra personalminskningar. Vad regeringeninte tycks förstå är att avsaknaden av utbildade poliser,oavsett om de skulle användas i det viktiga arbetet motvardagsbrottsligheten i kvarters- eller närpolisområden elleri mer kvalificerade brottsutredningar, inte kan kompenserasmed vare sig ökade insatser på det sociala området eller medallmänt prat om produktivitetshöjningar. Den politik somregeringen här för är kortsynt och visar på okunnighet om defaktorer som är verkligt brottsförebyggande.Det är av avgörande betydelse för brottsutvecklingen iSverige att den kvarters- och närpolisverksamhet sominfördes under den borgerliga regeringen -- och som nuförekommer runt om i landet -- byggs ut och ges möjlighetatt utvecklas i snabbare takt.7. Registrering av minderåriga lagöverträdareDen som misstänks för brott, men är ,registreras inte. Därför går det inte att säga säkert hur stordel av brottsligheten som de minderåriga står för. Menpolisen har gjort uppskattningen att det rör sig om ca treprocent av de brott som upp.Vi anser att även brott som begås av minderårigalagöverträdare skall registreras. Det är av stor betydelse förpolisens kartläggning och bekämpning av brottsligheten isamhället. Därmed skulle möjligheterna till snabbaingripanden förbättras betydligt. kan en 15-åring somgrips av polisen ha ett alldeles ''rent'' förflutet, medan han(majoriteten är pojkar) i själva verket kan ha gjort sig skyldigtill ett flertal brott. Förutom att en registrering ger polisenoch andra rättsvårdande myndigheter en klarare bild av dengripne, ger den också möjlighet att framställa merrättvisande statistik över brott som begås av minderåriga. Attså kan ske är naturligtvis av stor betydelse då åtgärder motungdomsbrottsligheten kommer i fråga.8. Stopp för ''utstraffning'' från paragraf 12-hemmenDe s.k. paragraf 12-hemmen -- en form avungdomsvårdsskolor -- är en sista resurs för minderårigabrottslingar. Paragraf 12-hemmen har numera förts över frånlandstingen till staten (, SiS),vilket länge varit ett moderat krav. Detta har förbättratmöjligheterna att ta itu med de allra mest svårhanterligaminderåriga lagöverträdarna.Vi vill från moderat sida göra en förändring avsocialtjänstförordningen, så att det skall bli omöjligt att''straffa ut sig'' från paragraf 12-hemmen genom att uppförasig tillräckligt illa. Den unge skall vidare kunna förvaras pålåsbar enhet så länge det bedöms nödvändigt. Inlåsningenskall naturligtvis kunna prövas av domstol.Lagen medger kontroll av post till intagna på paragraf12-hem. Emellertid medger lagen inte, till skillnad från lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL), att denutgående posten kontrolleras. Denna lucka i lagen utnyttjasav de intagna för att få tillgång till narkotika m.m. Lagen bördärför ändras så att även den utgående posten för intagnasom begått brott kan kontrolleras.9. bör pröva systemet medfamiljegruppskonferenser och påbörja medlingsverksamhetDet är av stor betydelse för unga människors utveckling attde redan på ett tidigt stadium i livet får lära sig att ta ansvarför sitt handlande. Ett lämpligt sätt att tydliggörakonsekvenserna av ett visst handlande är att låta de unga sombegår brott konfronteras med följderna av vad de gjort. Dettakan ske genom att de t.ex. träffar dem som drabbats av derasbrott och försöker gottgöra eventuella skador, s.k. medling.På har man tillämpat ett systemmed familjegruppskonferenser. I en familjegruppskonferensdeltar, förutom en koordinator, som är en av staten utseddledare för familjekonferensen, en socialtjänsteman, enpolisman, den minderårige förövaren, föräldrarna, andranärmare släktingar samt brottsoffret (om denne kanidentifieras och samtycker till att medverka). går man igenom vad den ungeförövaren gjort sig skyldig till. Han skall be målsäganden omursäkt och man skall gemensamt fastställa hur han skallgottgöra skadan, till exempel genom arbete eller skadestånd.Familjegruppskonferensen måste nå enighet mellan allaberörda parter. Om så icke sker, går målet vidare till polisoch åklagare för avgörande vid ungdomsdomstol.Vi anser att det nya-zeeländska systemet är mycketintressant och bör kunna vara modell för ett liknande systemi . I detta sammanhang vill vi också erinra om att denborgerliga regeringen gav Riksåklagaren i uppdrag attutarbeta en modell för hur s.k. medlingsverksamhet skallkunna bedrivas. Riksåklagaren skulle enligt uppdragetredovisa sina överväganden till regeringen senast den 31oktober 1994. Vi efterlyser nu fortsatta initiativ frånregeringen när det gäller utvecklingen avmedlingsverksamheten.10. Avskaffa påföljden överlämnande till vård inomsocialtjänstenDet borde vara en självklarhet att det allmänna med olikaåtgärder ingriper på ett tidigt stadium för att hindra en ungmänniska från att fortsätta på en brottslig bana. Så äremellertid inte fallet. Reaktionen kommer ofta sent ochsaknar verkan. Inte sällan överlämnas en ung brottslingenbart till för vård. I sämsta fall saknar dennavård relevant innehåll och den unge upplever att han ellerhon har fått samhällets tillstånd att fortsätta att begå brott.Först då den brottsliga verksamheten har pågått tillräckligtlång tid eller tagit sig synnerligen allvarlig form upptäckerden unge att han eller hon dömts till fängelse. Ett sådantsystem är minst sagt otillfredsställande och det är därförmycket beklagligt att regeringen med stöd av bl.a.vänsterpartiet motsatte sig planeradeförändringar av straff för unga som regeringspartiet och deborgerliga partierna tidigare varit överens om. Vårförhoppning är nu att regeringen inser betydelsen avatt ändra påföljdssystemet för ungdomar, inte för Moderatasamlingspartiets skull utan för våra ungas skull.Det första steget som regeringen måste ta i det fortsattaarbetet med att minska ungdomsbrottsligheten är att avskaffapåföljden överlämnande till vård inom socialtjänsten.Reaktioner på brott som begås av unga människor skallfrämst vara en uppgift för rättsväsendet. Det finns mångaviktiga -- inte minst pedagogiska -- poäng att vinna med ensådan ordning. Framför allt innebär det tydligare signaler änhittills till de unga att samhället inte accepterar brott.11. Ungdomsstraff bör införas för ungdomar i åldern 15--17 årDet har länge varit en uttalad målsättning att ungalagöverträdare skall dömas till fängelse i så liten utsträckningsom möjligt. Den särbehandling av ungdomar som framgårav domstolarnas val av påföljder och straffmätning är ettutslag av tanken att ungdomar, och då framförallt ungdomari åldern 15--, bör dömas till fängelse endast iundantagsfall. Risken för skadeverkningar som är förenadmed ett fängelsestraff är särskilt påtaglig för unga personer.Det anses inte rimligt att straffa ungdomar som begår brottlika hårt som vuxna. För dem som döms till fängelse bör avsamma skäl straffen vara kortare än för de vuxna.Moderata samlingspartiet anser dock att det inte går att heltavvara frihetsberövande påföljder för ungdomar.Straffsystemet måste även för de unga tydligt markera vargränsen går. Det bör också ta hänsyn till allmänhetensuppfattning om vad som är rätt och rättvist. Enligt våruppfattning måste utgångspunkten vara att det är domstolensom skall bestämma längden av ett frihetsberövande, när ettsådant är påkallat. Enligt dagens system döms vanligen enung person inte till någon frihetsberövande påföljd, om hanredan är intagen på ett paragraf 12-hem. Han överlämnas istället till vård inom . Om den nuvarandeöverlämnandepåföljden upphävs, vilket starka skäl talar för,finns behov av att öka möjligheterna för domstol attbestämma frihetsberövande påföljd för ungdomar.