mot · GJ02Fi17 · 1995-11-21 00:00:00 — Dessa systemförändringar bidrar inte till attförstärka den offentliga ekonomin i någon störreutsträckning, men däremot till att minska trygghet ochvälfärd.Vänsterpartiet menar att den offentliga sektorn har en avgörande betydelseför att befrämja produktivitetsutvecklingen. Den offentliga sektorn tar borthinder mot tillväxt, höjer kompetensnivån och ger individerna socialaresurser att ställa om sig till de nya villkor som skapas genom förändringar iekonomin. Den offentliga sektorn och det offentliga samhälleliga sparandetär också viktiga redskap för att upprätthålla efterfrågenivån och förbättraresursutnyttjandet under konjunktursvackor. Dessutom är den offentligasektorn och det samhälleliga sparandet demokratiska instrument för att styramarknadsekonomin i socialt önskvärd riktning.Det innebär nu inte att ingenting behöver förändras i de offentligainstitutionerna - tvärtom. Ungefär hälften av de inkomster som skapas isamhället kanaliseras genom den offentliga sektorn. Det innebäratt kraven på effektivitet måste vara höga, bidragssystemens effekter måstesynas och onödiga sektorsgränser mellan t.ex. sociala myndigheter ochsjukvård elimineras. Den främsta metoden att skapa ett effektivitetstryckinom den offentliga verksamheten är sannolikt att stärka brukarinflytandet.Vänsterpartiet krävde en översyn av hur besparingarnadrabbade pensionärerna, vilket tillstyrktes av socialförsäkringsutskottet.Ännu har ingen utredning tillsatts. Det är dock främst låginkomst-pensionärerna som drabbas av förändringar i regelsystemen ochbesparningarna. Ändrade regler för bostadstilläggen, höjda avgifter för tand-vård, sjukhusvård, mediciner, höjt högkostnadsskydd och höjda avgifter förkommunal service är det som slår hårdast mot denna grupp. Vänsterpartietstår därför fast vid kravet på ett återläggande av medel ()till pensionärerna genom att öka bostadsbidraget till förtids- ochålderspensionärer samt att det omgående tillsätt en kostnadsnivå-undersökning för att se över de äldres situation.Socialförsäkringssystemen bör ses över och samordnas bättre.Vänsterpartiet ställer sig därför positivt till att sjukförsäkringen ochförtidspensionssystemet slås samman till en ohälsoförsäkring. Vi menarockså att arbetslinjen bör stärkas, genom att passiva bidragsformer ersättsmed aktiva åtgärder, utbildningsinsatser och arbete. Det är dock orimligt attöka pressen på individerna om inte arbetsmarknadssituationen förbättras.Människor i åldern hamnar ofta i kläm när pressen på deenskilda arbetslösa ökar. Många riskerar att utförsäkras från a-kassan. Det ärenligt vår uppfattning orimligt att dessa människor ska tvingas leva påsocialbidrag. medges enbart medicinska skäl som grund förförtidspension. Vi menar därför att ett återinförande av äldreregeln vidförtidspension borde övervägas tillsammans med andra kompletterandeåtgärder som ger utrymme för alternativ sysselsättning. menarockså att den stora arbetslösheten och den utsatta situation som den storagruppen lågutbildade befinner sig i, gör att särskilt stort utrymme måste gesåt grund- och vuxenutbildning. En god grundutbildning och generösamöjligheter till omskolning är förutsättningen för en väl fungerandearbetsmarknad. Det är också en förutsättning för att de stora satsningar påteknisk och naturvetenskaplig högskoleutbildning, som regeringen planerar,kommer att slå väl ut i form av en allmänt höjd kompetensnivå. Lönebildning och inflationEn alltför rigid tolkning av inflationsbekämpningenförsämrar resursutnyttjandet i ekonomin och för med sigstora realekonomiska kostnader. delar uppfatt-ningen att inflationen bör hållas på en låg nivå, bl.a. för attvärna låginkomsttagarnas ekonomiska ställning. En rationelltutformad antiinflationspolitik måste dock ta sin ut-gångspunkt i utbudspåverkande åtgärder, dvs. elimineraflaskhalsar på arbetsmarknaden, förbättrakompetensutvecklingen och stimulera tillgången påriskvilligt kapital. En inflationsbekämpning som enbart tarsikte på att hålla tillbaka efterfrågenivån får destruktivasamhällsekonomiska effekter.Vänsterpartiet avvisar också regeringens uppfattning om lönebildnings-problemen. Fackföreningsrörelsen har enligt regeringen ett stort ansvar föratt löneuttagen hamnar på en nivå som är förenlig med låg inflation,bibehållen konkurrenskraft och lägre arbetslöshet. Vi menar att regeringenhar det avgörande ansvaret för att de nominella löneuttagen hamnar på ennivå som är samhällsekonomiskt hållbar. Det är därför fel att utpekafackföreningsrörelsen som ansvarig för regeringens misslyckande med att fåner arbetslösheten. I motion efter kompletterings-propositionen påpekades att de höga vinstnivåerna i industrin skulledestabilisera och försvåra avtalsrörelsen. Vi krävde förtroendeingivandeåtgärder från regeringens sida för att hålla tillbaka de övervinster som följtavden låga kronkursen. I den stabiliseringspolitiskt mycket känsliga period vi ärinne i vore det önskvärt med breda löneavtal som täcker hela ar-betsmarknaden. Löneutvecklingen bestäms långsiktigt av produktivitets-utvecklingen. Det är emellertid uppenbart att stora grupper inom denoffentliga sektorn är felavlönade. Lönediskrimineringen av kvinnor ochkvinnodominerade arbeten är uppenbar. Bristen på samordning ilöneförhandlingarna, framför allt på grund av arbetsgivarsidans ovilja, ochfrånvaron av utvecklade arbetsvärderingsinstrument försvårar löneförhand-lingarna.Vänsterpartiet anser att ytterligare ett problem är att chefer, såväl inomprivat näringsliv som offentlig sektor, har beviljat sig uppblåsta och orimligalönevillkor kombinerade med extra förmåner och "fallskärmsavtal". Dettastrider mot djupt förankrade rättvisevärderingar hos arbetarrörelsen och storadelar av befolkningen och rimmar illa med krav på återhållsamhet ochansvarstagande i lönebildningen. SystemskifteI regeringens rapport till EU angående ministerrådets s.k.Essen-initiativ angående sysselsättningen avvisar regeringentanken att stimulera sysselsättningen genom sänkta so-cialavgifter och fler lågproduktiva jobb. Tyvärr lederregeringens politik i en annan riktning.Med en sänkt nivå till i a-kassan kommer många löntagare att fåsvårt att klara sig på den ersättning som ges. Om detta sedan kombinerasmed det som i propositionen kallas "en bortre gräns för ersättningsperioden"och sänkta socialbidragsnormer blir problemen än större. Arbetslösa med lågersättningsnivå eller avstängda a-kassemed-lemmar kan då tvingas accepteraatt ta jobb med mycket låga lönenivåer. I praktiken skapas därigenom delågproduktiva tjänstejobb som regeringen i annat sammanhang säger sig viljaavvisa.En sådan ny och tydlig låglönesektor i kombination med en betydandearbetslöshet kan sedan bidra till att pressa ned den allmänna lönenivån isamhället genom att sänka de s.k. reservationslönerna. Resultatet blirytterligare ökade klassklyftor med risk för att invandrare och lågutbildadekvinnor permanent etableras som en ny underklass. Arbetstider1995 kommer att bli det då mer än en halvmiljon människor är öppet arbetslösa eller deltar i någonarbetsmarknadspolitisk åtgärd. arbetas det övertid- dolt och öppet redovisat - som teoretiskt motsvarar 130000 årsarbetstillfällen och övertidsuttaget fortsätter att öka.Det är dags att omfördela arbetstiderna genom att begränsaövertidsuttaget och minska arbetstiden.Vänsterpartiet föreslår att övertiden begränsas. Det skulle ge omedelbarasysselsättningseffekter. Både månads- och årstaket bör halveras. Dessutombör en extra arbetsgivaravgift på all övertid övervägas. Detta skall även gälladeltidsarbetandes mertid. Det ger en stimulans till arbetsgivarna att utökaarbetstiden för de deltidsarbetande, som ofta arbetar mertid. Det skulle gynnadeltidsarbetande, ofta kvinnor, som vill utöka sin ordinarie arbetstid. Förarbetstid över gällande tak bör den extra arbetsgivaravgiften höjas ytterligare.Detta ger starka incitament att omvandla övertid till nya tjänster.Med kortare arbetstid kan sysselsättningen öka, arbetslösheten minska ochde offentliga finanserna stärkas genom minskade anslag tillarbetsmarknadspolitik, a-kassa och ökade skatteintäkter. I ett första steg börarbetstiden sänkas till sjutimmarsdag/35-timmarsvecka. , på andrasidan , införs en generell sextimmarsdag/30-timmarsvecka.Det är snart bara i som regeringen intar den rigida hållningen atten arbetstidsförkortning inte skulle ha någon positiv inverkan påsysselsättningen. Arbetstidsförkortningarna i visar samstämmigt påsåväl positiva sysselsättningseffekter som produktivitetsvinster, men dessapositiva erfarenheter är i huvudsak begränsade till industrisektorn.Kommunernas ekonomi skulle förbättras något genom minskade socialbi-dragskostnader och minskade kostnader för bostadsbidrag. De kommunalavinsterna är dock inte så stora att de uppväger kommunernas kostnader för enarbetstidsförkortning. Det är heller inte troligt att det blir produktivitets-vinster i denna sektor som uppväger kostnaderna. Det måste till enomfördelning från den statliga sektorn till den kommunala. En sådanfördelning påverkar inte den totala offentliga ekonomin utan har bara att göramed fördelningen mellan de två sektorerna.Även om sysselsättningsskäl är det bärande argumentet för enarbetstidsförkortning i den internationella debatten finns det många andratunga skäl för att inleda en arbetstidsförkortning; det handlar omjämställdhet, om arbetsmiljö, om hälsa, om livskvalitet.En arbetstidskommitté sitter nu och utreder en arbetstidsförkortning, mendet får inte innnebära att försöksverksamheten med minskad arbetstidavstannar. Istället är det ytterligare ett motiv för att utveckla försöken inomolika sektorer för att öka kunskaperna om effekterna av en arbetstids-förkortning utifrån svensk arbetsmarknad.Vänsterpartiet föreslår att en stödfond inrättas för arbetsgivare som deltar iförsöksverksamhet med minskad arbetstid och som ersätter arbetstids-bortfallet med nyanställningar. Stödet skall ges i form av avdrag påarbetsgivaravgiften. För detta anvisar ett utrymme på enmiljard kronor. Kompetensutveckling ochframtidsfonderEn av dagens största fördelningspolitiska frågor är rätten tillkompetensutveckling. Större resurser än någonsin läggs nedpå personalutbildning. Dessa satsningar når dock enbart 1/3av de anställda. De med de sämsta lönerna och minstaarbetsinnehållet satsas det också minst på. För individeninnebär detta en permanent tillvaro i arbeten med låg lön ochstörre hälsorisker. Ställningen på arbetsmarknaden försvagasockså då kraven på utbildning blir allt större. Iomställningsprocesser och rationaliseringstider riskerar dessaatt sorteras ut ur arbetslivet på grund av bristande kompetens.I fråga om kvinnors underordning är kompetensutveckling central.Kvinnor har sämre löner, mer arbetsskador och mindre inflytande i allamaktcentra. Därför är kvinnors rätt till kompetensutveckling en hävstång ikampen för jämställdhet.För att minska utslagningen ur arbetslivet krävs en regelbunden ochständigt återkommande kompetensutveckling som når alla. Det ärarbetsgivarnas ansvar att så sker. Samhället tillhandahåller envälutbildad arbetskraft vars utbildning i huvudsak finansierats avskattemedel. Det är arbetsgivarens ansvar att individen får möjlighet attbehålla och utveckla sin kompetens. Det måste bli ett slut på det missbruk avmänsklig arbetskraft och skattebetalarnas medel som innebär attarbetsgivarna kan anställa personer med god och adekvat utbildning för attsedan efter sortera bort dessa på grund av bristande kompetensoch förpassa dem ut i en arbetslöshet där staten får gå in och satsa på nyutbildning för att individen åter skall platsa på arbetsmarknaden.Det går också att bevisa att det finns ett positivt samband mellankompetensutveckling och förbättrad arbetsorganisation å ena sidan och bättreproduktivitetsutveckling å andra sidan. Hög effektivitet nås inte genomkontroll och övervakning, utan genom kunniga och motiverade löntagare.Denna kunskap bör bidra till att öka viljan hos arbetsgivarna till långsiktigasatsningar på personalen. Satsningen måste vara långsiktig och får inte varastarkt konjunkturberoende.För att alla löntagare skall kunna erhålla kompetensutveckling föreslårVänsterpartiet att det inrättas ett framtidsfondssystem. Finansieringen av enframtidsfond bör ske via årliga vinstavsättningar. Ett grundavdrag kaneventuellt göras så att mindre företag med dålig lönsamhet ej omfattas avvinstdelningen.Målen för fondens arbete skall vara att satsa på kompetensutveckling ochutvecklande av arbetsorganisation på ett integrerat sätt för att förbättraarbetsmiljöer och produktivitet. De med de största behoven skall prioriteras,uppsökande verksamhet skall regionalt riktas till de arbetsplatser där destörsta problemen finns. På alla nivåer skall löntagarinflytandet vara starkt.Vinstavsättningar till fonden skall göras . En mindre del av dessaavsättningar stannar lokalt. Arbetsgivare och den lokala fackföreningen görupp program för användningen av medlen, varav merparten tillfaller enregional fond. Den regionala fonden skall rikta sig till alla arbetsplatser,ävenkommunala och statliga. En mindre del av medlen skall gå till en nationellfond för metodutveckling, kunskapsspridning m.m.I avvaktan på att ett vinstdelningsprogram tas fram föreslår Vänsterpartietatt framtidsfonderna finansieras genom att bolagsskatten höjs från . Den bedöms ge . Se vidare motion tillkompletteringsbudgeten.Det är enligt mening dags att börja arbeta med åtgärdersom förebygger utslagningen ur arbetslivet. I det arbetet är kompetens-utveckling och arbetsorganisation, liksom arbetsmiljöfrågorna, nyckelfrågor.Det är också dags att återföra ansvaret för kompetensutveckling i arbetslivettill arbetsgivarna, där det hör hemma, istället för att belasta en allt merkrympande statsbudget. Framtidsfonderna är ett led i detta arbete. Stärk omvandlingstrycket förnäringslivets förnyelseFöretag blir inte mer produktiva och konkurrenskraftigagenom lägre lönekostnader och minskade sociala avgifter.Företag utvecklas i produktiv riktning när de är utsatta för etteffektivitetstryck, och därigenom tvingas utnyttja ny teknikoch utveckla nya produkter. Höga vinstnivåer som beror påsvag valuta, skattelättnader eller sänkta löner, minskarföretagens förnyelseförmåga.Omvandlingstrycket kan stärkas genom en aktiv solidarisk lönepolitik,genom en effektiv företagsbeskattning, medveten offentlig upphandling -inte minst på miljöområdet - och genom förstärkt konkurrens. Produktiv-iteten bygger på utveckling, hög kompetens och produktion av högkvalitativaprodukter och tjänster - inte på låglöneproduktion i råvarubaseradeindustrigrenar.Borgerliga ekonomer hävdar ofta att staten inte kan spela någon positivroll när det gäller att utveckla produktiviteten i svenskt näringsliv, möjligenmed undantag för utbildningssektorn. menar emellertid attstaten måste ha en högre ambitionsnivå än så. Staten bör vara aktiv när detgäller att befrämja förnyelse och produktivitet i svenskt näringsliv.Produktiviteten är i allmänhet mycket högre i kunskaps- ochforskningsintensiva branscher än i äldre industrigrenar. har tyvärrsläpat efter utvecklingen i andra jämförbara länder. Andelen industri-produktion i som härrör från forsknings- och kunskapsintensivabranscher är mycket lägre än genomsnittet för . Det finnsflera olika faktorer som talar för att man bör stödja utvecklingen av deforsknings- och kunskapsintensiva branscherna. Lönebetalningsförmågan ärmycket högre i dessa branscher, efterfrågan växer snabbare ochpriskonkurrensen är lägre. Dessutom har dessa branscher inte alls sammanegativa miljöeffekter.Det är uppenbarligen så att marknadskrafterna inte på egen hand klarar attförändra den svenska industristrukturen i riktning mot mer av forsknings-och kunskapsintensiv produktion. Detta är också det främsta motivet tillvarför staten mer aktivt måste bidra till en sådan utveckling. En statligpolitikför att sprida tillämpbara kunskaper och innovationer i ekonomin kaninnehålla många olika inslag: stöd till grundforskning, utbyggnad avdatakommunikationsnät, stöd till kombinerade forsknings- och företagsbyar,riktat stöd till produkt- och teknikutveckling o.s.v. De omfattanderegionalpolitiska bidragen och företagsstöden som finns bör ses överoch ges en mer tillväxtbefrämjande och ekologiskt uthållig inriktning.Högre produktivitet leder inte automatiskt till fler sysselsättningstillfällen.Den kraftiga produktivitetsutveckling som präglat exportindustrin undersenare år har t.ex. bidragit till att en kvarts miljon arbetstillfällenförsvunnit.Det är därför viktigt att samhället riktar företagsstöd och stimulanser tilltillväxtföretagen, till förnyelse i den meningen att nya produkter utvecklas -det är denna typ av förnyelse som ger såväl fler sysselsättningstillfällen somhögre produktivitet. Rationaliseringar inom den gamla näringsstrukturen gerhögre produktivitet men färre sysselsättningstillfällen. Ekonomisk demokratiVänsterpartiet menar att en kompetensinriktadnäringslivsstruktur och en uthållig tillväxtbefrämjandepolitik måste grunda sig på en mer demokratisk ägarmaktoch ett starkare löntagarinflytande än dagens. Långsiktigtansvar för utveckling och sysselsättning snarare änkortsiktigt vinstintresse bör vara styrande.Nya och mer demokratiska former för företagande samt ökad progressiviteti arvsbeskattningen bör övervägas. Maktkoncentrationen måste brytas ochlöntagarnas och medborgarnas delaktighet i kapitalbildningen måste öka.Arbetsrätten måste moderniseras i enlighet med arbetslivets förändradevillkor och tillförsäkra löntagarna bättre trygghet och ökat inflytande över deoperativa besluten.Vänsterpartiet vidhåller de förslag vi lagt om att utvecklaarbetsrätten och den ekonomiska demokratin. Vi finner det förvånande att ensocialdemokratisk regering så helt saknar förslag, analys och diskussion pådetta för arbetarrörelsen och demokratin avgörande område, närförutsättningarna för den framtida tillväxten behandlas. Kommunerna och landstingenVerksamheterna i kommunsektorn är av helt avgörandebetydelse för välfärden, för den ekonomiska tillväxten ochför förnyelsen av svensk ekonomi. delar rege-ringens uppfattning att kommunverksamheterna måstevärnas. De grundläggande välfärdstjänsterna utförs ikommunsektorn - det handlar om utbildning, vård ochomsorg, men också om kultur som blir en allt viktigareregional tillväxtfaktor.Men regeringens politik leder i praktiken till att det kommunalahandlingsutrymmet begränsas. beräknas denkommunala konsumtionen minska som andel av BNP . Framtill fortsätter nedskärningarna. Regeringen föreslår också ettstrikt tak för den offentliga sektorns utgifter. Detta tak begränsar denkommunala handlingsfriheten ytterligare.En viktig orsak till att åtstramningen av kommunernas och landstingensekonomi är systemet med egenavgifter. Dessa egenavgifter minskar detkommunala skatteutrymmet. I bl.a. proposition 1994/95:25 Vissaekonomiska-politiska åtgärder meddelade regeringen att systemet medegenavgifter skulle ses över. Detta har ännu inte skett. menaratt regeringen borde infria sitt löfte att se över fördelningen mellan egen-avgifter och arbetsgivaravgifter.Vänsterpartiet har i tidigare motioner föreslagit förstärkningar avkommunsektorns ekonomi. I motionen efter regeringens kompletterings-proposition föreslog att kommunsektorn skulle kompenserasmed 5 miljarder för egenavgifterna, i form av en riktad arbetsgivar-avgiftssänkning på , samt tillföras ytterligare 1,6 miljarder till denkrisfond/kommunakut som ska finansiera omställningen till det nyautjämningssystemet. vidhåller dessa förslag. SkattepolitikenI propositionen anger regeringen att de svenskaföretagsskatterna är konkurrenskraftiga. Detta är riktigt omman med konkurrenskraft menar att bolagsskatten i Sverigeär lägre än vad som är vanligt internationellt. Vänsterpartietanser liksom regeringen att företagsskatten bör varakonkurrenskraftig. Vi anser också att den verksamt bör bidratill att finansiera gemensamma utgifter. anserdärför att skattesatsen bör höjas till . Vi menar vidare attdet statsfinansiella läget gör det motiverat att ta ut envärnskatt på för större vinster.Vänsterpartiet kan stödja regeringens övervägande att söka metoder för attlindra den s.k. dubbelbeskattningen. ställningstagandeangående skattesatsen för bolagsskatten gör det också möjligt att finansierasådana och andra lättnader inom ramen för den samlade företags-beskattningen.Vi menar vidare att det är mycket angeläget att förenkla skattereglerna förmindre företag och näringsverksamhet. har upprepade gångermotionerat om behovet av sådana förenklingar. Det är därför glädjande attregeringen nu ansluter sig till vår inställning i detta avseende.På miljöområdet kan vi konstatera att regeringen följer upp deöverenskommelser som träffades med angående finans-ieringen av medlemskap i . Det gäller främst höjd skatt påkoldioxidutsläpp, bl.a. för industrin, samt höjd skatt på kärnkraftsel ochvattenkraft. Detta är höjningar som bör följas av fler steg i riktning mot enmiljörelaterad skatteväxling.Också den i propositionen angivna breddningen av fastighetsskatten tillindustrifastigheter är en följd av den överenskommelse som träffades mellanVänsterpartiet och regeringen om finansieringen av det svenska EU-medlemskapet.I propositionen konstaterar regeringen sammanfattningsvis att utrymmetför ytterligare skattehöjningar är begränsat. Vi menar ändå att det statsfinansiella läget gör det motiverat attnågot ytterligare skärpa skatteuttaget. menar dock att detta intebör ske genom ett fortsatt uttag av egenavgifter. Egenavgifter slår helt felfördelningspolitiskt och hotar dessutom att leda till mycket snedamarginaleffekter.Vänsterpartiet delar helt regeringens syn vad gäller behovet av ytterligareåtgärder mot skattefusk. Vi tvingas dock konstatera att regeringensdeklarerade syn stämmer dåligt med de faktiska besparingar som läggs ut vadgäller skatteförvaltning och kontroll. NäringspolitikenSverige måste komma bort från beroendet av de storaexportföretagen i mogna industribranscher. Produktivitetenhar ökat kraftigt i svensk industri, bl.a.genom förändrad arbetsorganisation och lägre sjukfrånvaro.Dessutom har antalet tillfälligt anställda ökat kraftigt.Närmare en kvarts miljon arbetstillfällen har gått förlorade,som övertidsuttaget har ökat dramatiskt. Medundantag för några av de forskningsintensiva företagen, t.ex.Astra och , är det inte i de stora etableradeindustriföretagen som de nya jobben kommer att skapas.Sverige har redan dubbelt så hög sysselsättning i storaföretag jämfört med genomsnittet för EU-länderna.Regeringen framhäver i propositionen betydelsen av att stödja kvinnor påolika områden, t.ex. tillströmningen av kvinnor till teknisk utbildning,kvinnligt företagande o.s.v. Vidare föreslås bl.a. att skall fastställa enram för lån till kvinnligt företagande, men regeringen tillskjuter över huvudtaget inga extra pengar. Tyvärr saknas genomgående konkreta förslag. TillväxtbranscherTillväxtbranschernas andel av svensk industriproduktion var1990 av genomsnittet för OECD-länderna.Tillväxtpotentialen är därför stor. Både 1975 och 1990 hadevi ungefär 210 000 anställda i tillväxtbranscher. Det betyderatt antalet anställda i tillväxtbranscher har stått stilla iSverige medan de övriga har ökat antaletanställda i dessa branscher . Hade vi hållit sammaökningstakt som resten av hade vi haft 110 000 flerjobb i tillväxtbranscherna. Tyvärr saknas en fungeranderiskkapitalförsörjning för nya tillväxtföretag. En mycket litenandel av det totala riskkapitalet går till nyföretagare -genomsnittet för är mot i . Statenmåste skapa förutsättningar för en mer effektivriskkapitalförsörjning.De två riskkapitalbolagen skulle kunna utnyttjas meroffensivt för att underlätta riskkapitalförsörjningen i nya företag medtillväxtpotential. Vi har föreslagit att bolagen helt köps tillbaka av staten.Deägs nu till av staten. Möjligheten att låna utomlands till lägreräntor måste också utvidgas. Det är orimligt att endast storföretagen skall hadessa möjligheter. menar att något liknande arrangemang bordeundersökas här.