mot · GI02A17 · 1995-02-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:137 Stöd för nyanställningar I proposition 1994/95:137 föreslår regeringen att ett s.k.riktat anställningsstöd skall införas. Förslaget innebär attföretag som mellan och den 15 maj 1995tillsvidareanställer nya medarbetare, som varit arbetslösa iminst --ges ettspeciellt stöd. Vid sådana anställningar skall avdrag påarbetsgivaravgiften medges med permånad och nyanställd.Regeringen bedömer att det riktade anställningsstödetskall ge 110.000 nya arbeten. Kostnaden beräknas till sjumiljarder kronor.Regeringens förslag har väckt berättigad kritik. I motion1994/95:A215 av m.fl. framhölls:Anställningsstödet som förefaller vara självagrundbulten i regeringens arbetsmarknadspolitik, skall utgåsom en kortsiktig subvention för ett långsiktigtanställningsförhållande. Det skall gälla arbetslösa somarbetsförmedlingen anvisar.Regeringen hoppas att företagen till följd av det föreslagnastödet skall nyanställa 110.000 personer. Vi tror regeringenkraftigt överskattar förslagets effekter. Den bedömningengör också som menar att högsthälften så många nyanställningar är en realistisk bedömning.Arbetsmarknadsverkets generaldirektör har framhållitföljande:Mellan 45.000 och 50.000 arbetslösa kan få anställninggenom anställningsstödet. Möjligen ytterligare 10.000 --men inte fler.Tidigare erfarenheter visar att det är svårt att få företagenatt anställa trots stöd. Deras anställningsagerande styrsfrämst av efterfrågan.Många bedömare har gjort än mer pessimistiskauppskattningar än av det tilltänktastödets effekter.Vi utesluter inte att några arbetslösa kommer atterbjudas anställning i företagen med bistånd från detföreslagna stödsystemet. Det rör sig emellertid, enligt vårbedömning, i allt väsentligt om anställningar som företageni alla fall skulle ha gjort. För dessa företag är stödetnaturligtvis välkommet, men inte avgörande föranställningsbesluten.För företag som bidraget förutan inte skulle anställa flermedarbetare är ettåriga lönesubventioner av ytterligtbegränsad betydelse. I förhållande till det ansvar enanställning är förknippad med är den kortsiktigalönesubventionen på gränsen till betydelselös.Det vi nu sagt gäller desto mer som regeringen genom''återställarna'' inom arbetsrätten förstärkt rigiditeten påarbetsmarknaden och höjt den ansvarströskel somanställningsförhållandet är förknippat med.Ett annat sätt att bedöma det föreslagna anställningsstödetär att se det tillsammans med de skattehöjningar förföretagen som regeringen drev igenom hösten 1994.Sammantaget uppgick dessa, som vi tidigare nämnt, till ca 36miljarder kronor. De är dessutom varaktiga till sin karaktär.Det förtjänar i detta sammanhang att understryka attregeringen i budgetpropositionen inte redovisar hur detriktade anställningsstödet skall finansieras. Av andrauttalanden från regeringen att döma är emellertiduppenbarligen avsikten att någon särskild finansiering överhuvud taget inte skall anvisas. Vi finner detta ansvarslöst.Den kritik som riktas mot förslaget om ett riktatanställningsstöd har av allt att döma också betydandeparlamentarisk förankring. Huruvida förslaget ens längre harregeringens stöd är före motionstidens utgång för proposition1994/95:137 låter nämligen regeringen meddela att den nuföreslår att av de som alltså inte ensbudgeterats, skall i stället anslås tillallergisanering och till ett nytt riktatanställningsstöd bara till vissa företag.I regeringens pressmeddelande hävdas följande:''-- har vi en majoritet i för regeringenspolitik för att minska arbetslösheten och ökasysselsättningen. Det är glädjande. har visat attde är ett ansvarsfullt parti. ''Detta uttalande är anmärkningsvärt av två skäl:Regeringen har minst av allt fått någon majoritet för vadsom åtminstone angavs vara desspolitik.Att dessutom nu utnämns till ett ansvarsfulltparti bekräftar, vad vi länge hävdat, nämligen attsocialdemokraterna riskerar fastna i en rödgrön röra.Låt oss först beröra frågan om hur regeringen lämnar sinaförslag.Att en regering under pågående motionsperiod i riksdagenöppet överger en proposition till förmån för en annan politikär såvitt vi kan förstå unikt. Det förslag som oppositionenhar att granska och att utforma alternativ till finns plötsligtinte !Enligt vår mening vore det naturligt att en ny propositionnu presenterades som i sedvanlig ordning hade attbedöma.I sak är det nya förslag regeringen uppenbarligen vill fåriksdagens godkännande av, lika illa övertänkt, som detförsta.1. Någon finansiering av de föreslagna åtgärderna finnsfortfarande inte. De regeringen generöstvill spendera existerar således inte.2. Den allergisanering av hus som regeringen plötsligt villgenomföra är förvisso vällovligt, men har knappastnågonting med villkoren för långsiktiga och riktiga jobb attgöra.3. Ett nytt riktat anställningsstöd skall tydligen ersätta detgamla regeringsförslaget. skall det emellertid bli ett riktatsmåföretagarstöd, ett stöd som har samma brister som dettidigare förslaget om ett riktat anställningsstöd hade när detgäller långsiktigt hållbara arbeten.Vi finner för vår del, som vi redan framhållit, regeringensursprungliga förslag om ett riktat anställningsstöd oklokt ochineffektivitet. Också det nya regeringsförslaget har, som vijust visat, avgörande brister.För vår del vill vi föreslå en politik för en långsiktigthållbar utveckling mot fler arbeten enligt följande:En politik för fler jobb går genom starka företag och enekonomi i balans. Vår strategi för nya jobb kan sammanfattasi sju punkter:1. Företagen måste kunna växa och flera företagetableras, bl.a. genom att avdragsrätt för riskkapital införs.2. Skattesystemet måste ge goda förutsättningar förarbete och företagande, genom att skatterna sänks.3. Lönebildningen måste främja rekrytering av nyarbetskraft, men också karriär och arbetsbyten.4. Arbetsmarknaden måste bli en verklig marknad.Dagens arbetsmarknadslagstiftning måste reformeras ochgenerella möjligheter öppnas för enskilda anställningsavtalmellan företag och medarbetare.5. Socialförsäkringarna måste ändras så att debefrämjar arbete, men också för att medge nödvändigt skyddnär rörligheten på arbetsmarknaden tilltar.Arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän.6. Utbildningen måste vara av hög kvalitet. Den börkunna fortgå under hela yrkeslivet, bl.a. med hjälp avpersonliga utbildningskonton.7. Arbetsmarknadspolitikens effektivitet måste höjas,bl.a. genom sådana ersättningsregler att ett aktivtarbetssökande främjas.Kring dessa sju områden måste en politik för förnyelsebyggas. Att avstå från att anta utmaningen -- eller attmisslyckas -- är detsamma som att låsa arbetslösheten vid enoacceptabelt hög nivå, att inte dra nytta av all möjligmänsklig förmåga och att acceptera ett lägre välstånd än vadsom annars skulle vara möjligt att uppnå.Den politik vi här har skisserat stimulerar företagen attexpandera. Den står därmed i stark kontrast till den politiksocialdemokraterna fört sedan valet och somdirekt motverkat tillkomsten av nya jobb såväl på kort sompå . Den kortsiktspolitik regeringen föreslårriksdagen att acceptera är i betydande utsträckning att sessom en ren, men ofullständig, kompensation för den egnapolitikens negativa effekter. * Rekordskattehöjningarna på drygt 55miljarder kronor belastar hela samhället, men i särskilt höggrad de företag som borde stimuleras att utvidga och attanställa flera. Ca av de drygt 55 gör detdirekt dyrare att anställa flera. * Otillräckliga besparingar på statsbudgeten gör att räntanriskerar att ligga på en nivå som gör framtidsinvesteringarnadyrare än vad många företag förmår bära. Därmed kommerproduktionsapparaten att förbli för liten och den högaarbetslösheten att bestå. * Återställningen av de små förändringar av arbetsrättensom tidigare genomförts skickar signaler till företagen omatt arbetsrättsliga rigiditet återupprättas.Det kommer att göra flera, inte minst småföretag, obenägnaatt nyanställa. Tvekan att nyanställa syns i det rekordhögaövertidsarbete som många företag redovisar. * Förslaget om att avskaffa karensdagen i sjukförsäkringenriskerar att bryta de senaste årens utveckling mot minskadkorttidsfrånvaro. Avskaffandet av karensdagen innebär enytterligare belastning för företag och annan verksamhet somkan uppskattas till . Denproduktivitetsförbättring som karensdagen bidrog tillriskerar därmed att förbytas i sin motsats. Det skulleundergräva företagens konkurrenskraft och därmedförmågan att anställa nya medarbetare. * Den nedrustning av forskningen som regeringen nuföreslår motverkar direkt den högkunskapsutveckling, sombehövs om vårt land skall klara den skärpta internationellakonkurrensen. Att ersätta långsiktiga kunskapsinvesteringarmed kortsiktiga arbetsmarknadsinsatser är lika kortsynt somatt plötsligt sluta att bygga vägar.Inga arbetsmarknadsprogram kan kompensera för sådanasysselsättningsfientliga åtgärder som vi här har nämnt.Antingen inser inte regeringen vad en mer rörlig ochinternationellt konkurrensutsatt arbetsmarknad kräver ellerså är regeringen oförmögen att göra det som också den ändåborde inse är nödvändigt.I båda fallen blir dessvärre resultatet att många människori onödan döms till arbetslöshet.Mot den här angivna bakgrunden bör avslåregeringens förslag i proposition 1994/95:137 liksom deförslag som presenteras i pressmeddelande frånArbetsmarknadsdepartementet, daterat . Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens proposition 1994/95:137.