mot · GI02Jo669 · 1995-01-25 00:00:00 — Kadmium är en giftig tungmetall, som inte har någon kändpositiv funktion för något levande. Kadmium ansamlas i höggrad i växter, djur och människor. Kadmiumbelastningen påmänniskan håller nu på att bli ett stort miljömedicinsktproblem.Huvudsakliga källor till spridningen av kadmium i detekologiska systemet är fosfatgödsling,förorenat rötslam, industriella utsläpp, kolförbränning,otillfredsställande avfallshantering av kadmiumhaltigaprodukter som t ex laddningsbara batterier.Kadmiumbelastningen av åkerjorden har successivt ökatunder . Så har exempelvis halterna i densvenska åkermarken ökat sedan sekelskiftet.Luftdepositionen svarar för avtillförseln,medan resten huvudsakligen kommer medfosfatgödselmedel och annat som tillförs åkrarna. Trotsreducerade utsläpp, minskad deposition och minskadspridning med handelsgödsel finns en fortsatt nettoökning avkadmium i odlingsjordarna. En bedömning är att det krävsen halvering av nuvarande kadmiumspridning för att undvikaytterligare ökning av åkerjordarnas kadmiumhalt.Allmänbefolkningen exponeras huvudsakligen viafödan. Spannmålsprodukter står här för en stor del av intaget.Exempelvis har kadmiumhalten i vetekärnor troligenfördubblats . Markförsurningen ökarväxternas upptag av kadmium. Lever, njure, ostron ochmusslor har höga kadmiumhalter. Rökare exponerasspeciellt, p g a anrikning i tobaksplantan.Kronisk exponering för kadmium kan leda till njurskadormed bl a benskörhet och njursvikt som följd. Kadmium utsöndrasmycket långsamt. Halveringstiden är mycket lång, troligencirka 30 år.Miljömedicinsk expertis konstaterar attsäkerhetsmarginalen hos den normala befolkningen bedömssom låg. I läns landsting har frågan varitföremål för miljömedicinsk och toxikologisk utredning. Detär från denna som ovanstående uppgifter är hämtade. InomUppsala län finns särskild kompetens inom områdetmetaller-miljö-hälsa genom Metallbiologiskt centrum.Folkhälsoaspekter utgör grunden för behovet av ettprogram för förebyggande av kadmiumorsakade skador. Ettsådant program kräver åtgärder både på nationell ochinternationell nivå. Det gäller att agera kraftfullt innan detgått så långt att sjukvårdskostnaderna börjar stiga.Idag delas ansvaret för miljöbelastningen och däravföljande hälsorisker av kadmium av flera olika instanser. Detär otydligt var det nationellt övergripande ansvaret fördenna miljömedicinska folkhälsofråga ligger.Livsmedelsverket, , ,, ochSocialstyrelsen är några exempel på myndigheter somhanterar/borde hantera i denna fråga ur någon aspekt.Erfarenheten visar att ''det som är allas ansvar lätt kan bliingens skyldighet''. Att utse en nationell instans som fårhuvudansvaret att ta fram ett program enligt ovan skulleunderlätta helhetslösningar. Denna synpunkt delas av desakkunniga som utrett kadmiumfrågan i länslandsting. Problem med splittrat ansvar gäller för övrigt mergenerellt beträffande miljömedicinska hälsorisker.Sammanfattningsvis kan man konstatera att detvetenskapliga läget är helt klart och oomtvistat. vidtar ettpolitiskt ansvar att ge förutsättningar för att minskaproblemen.Åtgärderna måste inriktas på en rad områden, vilketframgår av tidigare faktaredovisning. Åtgärder enligtnedanstående fyra punkter måste särskilt uppmärksammasdå nämnda verksamheter/användningsområden bidrarstort till kadmiumspridningen.1. Minska användningen av kadmiumhaltigafosfatgödselmedel.2. Minska användningen och hanteringen avkadmiumhaltiga produkter. Det skall noteras att det idagsläget sker en ökad användning av nickel-kadmiumbatterier i olika konsumentprodukter, t exmobiltelefoner. Stimulansåtgärder för andra tekniker liksompantsystem bör övervägas.3. Minska luftburet nedfall av kadmium och försuradeämnen i ett internationellt samarbete.4. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att snabbt ta fram etthelhetsprogram för förebyggande av kadmiumorsakadeskador på miljö och hälsa,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att utse en nationellinstans som yttersta ansvarig för detta arbete.