ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02Fi603 · 1995-01-25 00:00:00 — Premiereserverna i det allmänna pensionssparandet beslutade om ett reformeratpensionssystem. Reformen syftar till att skapa ett friståendeålderspensionssystem som skall vara robust och hållbart förlång tid framöver oberoende av samhällsekonomiska ochdemografiska förändringar. Kapitalbildningen i systemetskiljer sig från det gamla pensionssystemet genom att tvåprocentenheter av ålderspensionsavgiften avsätts till enindividuell premireserv.Övergången till det reformerade pensionssystemetpåverkar AP-fondens sparande . Dettagenom att AP-fondens avgiftsinkomster reduceras ochpremiereserven fördelas på individuella pensionskonton. År1997 kommer avsättning till premiereserven attfördelas ut på individuella konton. Hushållen kommer dåsjälva att kunna välja var medlen skall placeras. Dendefinitiva utformningen av pensionssystemet är ännu inteklar utan kommer att föreligga senare under 1995.Förändringen i kapitalbildningen innebär en privatiseringav pensionssparandet. Fonduppbyggnaden kommer att ske iprivata finansinstitut. Med hänsyn till omfattningen av detkapital som fonderna kommer att omfatta ser vimotionärer det som angeläget att placeringsreglerna förpensionskapitalet ges en inriktning så att det bidrar tillframtidsinriktade investeringar för tillväxt och sysselsättningi . Om inte placeringsreglerna innehåller restriktionerfinns annars en uppenbar risk för ett icke önskvärtkapitalutflöde ur landet. Vår uppfattning är att en uppgift förpremiereservsystemet måste vara att tillföra kapital till densvenska kapitalmarknaden och trygga kapitalförsörjningenför samhälls- och näringslivsinvesteringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om placeringsregler för kapitalförvaltareav premiereservsystemet i det reformerade allmännapensionssystemet.
mot · GI02Fö202 · 1995-01-25 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att former bör skapas som ökardet lokala deltagandet i utredningsarbetet införgrundorganisationsförändringar inom Försvarsmakten,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det civila försvarets stöd tillFörsvarsmakten bör preciseras och konkretiseras,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att totalförsvarets uppgifter ochden säkerhetspolitiska analysen bör hållas samman iförberedelserna inför nästa försvarsbeslut.
mot · GI02Fö206 · 1995-01-25 00:00:00 — Förbud mot krig m.m. En viktig skillnad mellan människor och andra djur är attmänniskan har vida större möjligheter att kommunicera medvarandra. Människan kan tänka i avancerade abstraktaformer och bedriva en betydande intellektuell verksamhet.Vidare har världshistorien visat att utvecklingen avcivilisationen allt mer lett till mindre acceptans av våld. Tillexempel så är kroppsaga såväl som dödsstraff avskaffatsedan länge i många kulturer. Däremot tycks det råda någonslags internationell samstämmighet om att krig, dvs att manpå organiserat initiativ dödar varandra, är en oundviklig delav somligas vardag.Det stiftas till och med internationella konventioner omhur dessa krig ska gå till, vad som är tillåtet och inte. I fleranationer är dessutom vapen(krigs)industrin en viktignäringsgren och något som anses som helt acceptabelt. I vårteget land lägger vi ner stora belopp på att underhållajust en krigsorganisation i händelse av att vi skullemisslyckas i försöken med att reda ut eventuella problem påett vettigare sätt.Det måste anses som helt absurt att man i modern tidfortfarande underhåller institutioner i samhället varsverksamhet är krigsinriktad. Tvärtom borde resurser satsaspå helt andra saker, till exempel ökade anslag till forskningom kommunikationsvetenskap. Förhoppningsvis kan vi då fåfram åtminstone en person på drygt åtta miljoner som klararav att lösa en konflikt på ett annat sätt än att helt enkelt slåihjäl sin antagonist. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett förbud mot krigsverksamheteri och därmed avskaffar det militära försvaret ochkrigsmaterielindustrin/forskningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade anslag tillkommunikationsvetenskaplig forskning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om medverkan för att få tillstånd ett internationellt förbud mot krig.
mot · GI02Fö302 · 1995-01-25 00:00:00 — Förvaring av militära vapen Den senaste tidens tragiska händelser i och vidStureplan i har åter aktualiserat frågan omvapenstölder och vapenförvaring i försvaret.Det finns i vårt land 1,2 miljoner militära registreradeskjutvapen. Det förs en noggrann statistik hosRikspolisstyrelsen över samtliga stulna och på annat sättförkomna vapen, såväl civila som militära.Av den statistiken kan man se att användningen av militäravapen har ökat dramatiskt i samband med grövrebrottslighet. På bara , 1991--1993, har det skett mer änen fördubbling. Till det skall man lägga förra årets tragedierdär flera unga människor fick sätta livet till och där militäravapen användes.Efter tillgreppet av 221 automatvapen ur ett militärt förrådi vidtogs en rad åtgärder för att minskastölderna. Det är emellertid uppenbart att ytterligare åtgärdermåste vidtas. Det är klart oacceptabelt att militära vapenstjäls. Varje försvunnet vapen innebär en risk för att vapnetkommer att användas i brottsliga sammanhang.De största vapenförlusterna sker i bostäder, kaserner ochvid övningar. Vapen som de värnpliktiga kvitterar ut förvarasnormalt i enkla plåtskåp med Abloy-lås. Förutom att skåpenär enkla att bryta upp är det lätt både att stjäla överblivenammunition och att ta med sig vapen -- eget eller annans --ut från regementet. Det finns anledning att närmare se överdessa säkerhetsanordningar.Lika angeläget är det att se över säkerhetsanordningarnaför förvaring av hemvärnets vapen. förvararhemvärnsmannen sitt vapen i bostaden eller på sinarbetsplats. Det är också angeläget att man seriöst prövarmöjligheten att övergå till en mer samlad förvaring avutrustning. Förutom att det gör det lättare att garanterasäkerheten innebär också en sådan ordning lägre kostnader.En sådan prövning borde kunna ske i det kommandeförberedelsearbetet inför ett nytt försvarsbeslut.Det finns ca 5.000 mobiliseringsförråd spridda till ca 1.500platser över hela landet. Mobiliseringsförråden är utsatta. Deär svåra att bevaka som ett inbrott innebär att storamängder vapen kan stjälas vid ett och samma tillfälle.Botkyrkastölden är bara ett exempel på detta.Det är Överbefälhavarens uppgift att ange på vilket sättsäkerheten vid förvaring och hantering av militära vapen kanförbättras. Det får emellertid inte bara ske i allmänna termeroch ordalag utan måste ske genom klara mål ochprioriteringar, kostnadsberäkningar och utvärdering avvidtagna åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om vikten av att öka säkerheten vidförvaring och hantering av militära vapen och därmedminska risken för stöld.
mot · GI02Fö303 · 1995-01-25 00:00:00 — garnison erbjuder goda förutsättningar för enrationell utveckling av de delar av försvarsmakten som börutvecklas inom denna region inför och under nästaförsvarsbeslutsperiod. För att försvarsmakten skall bli såeffektiv som möjligt måste de garnisoner få utvecklas somhar de bästa förutsättningarna.Skövde garnison ser nu ut att få huvuddelen av arménsbrigadcentrum, dvs det sammanslagna infanteri- ochkavallericentrum samt pansarcentrum. Ett viktigtutvecklingssteg bör genomföras så snart som möjligt.Inom en krympande försvarsmakt är det viktigt att ocksåsöka försvarsmaktsgemensamma lösningar. Ekonomiska,utvecklings- och utbildningsrationella skäl talar för att ettförsvarsmaktsgemensamt försörjningscentrum, medfunktions- och utbildningsföreträdare inomförsörjningsområdet för samtliga försvarsgrenar, börlokaliseras till garnisonen. Arméns underhållscentrumliksom trängkår, som redan finns i , utgörviktiga delar i ett sådant centrum.Historiskt sett har garnison bestått av en infanteri-eller pansardel och en trängdel. Denna sammansättning avgarnisonen har varit rationell och framgångsrik. Den bördärför få vidareutvecklas även i den nya försvarsmakt somnu håller på att formas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att arméns brigadcentrum med sinhuvuddel lokaliseras till ,2. att beslutar om en etablering av ett förförsvarsmakten gemensamt försörjningscentrum i ,3. att beslutar att garnison även ifortsättningen får utvecklas inom funktionernainfanteri/pansar samt trängtrupper alternativt inomfunktionen förnödenhetsförsörjning inom försvarsmakten.
mot · GI02Fö305 · 1995-01-25 00:00:00 — Användandet av så kallade anti-personella minor orsakarett gigantiskt mänskligt lidande i konflikthärdar världenöver. Värst drabbade är där minor, utspridda påjord som annars hade kunnat brukas för odling, omöjliggörett normalt liv för miljontals människor. I har viinsett vilka konsekvenser bruket av anti-personella minor fårför civilbefolkning och ekologi. Därför verkar för etttotalförbud mot anti-personella minor. Hösten 1995anordnas en konferens för översyn av FNs vapenkonvention.Sverige är ordförandeland i den arbetsgrupp som förberederkonferensen. Regeringen har, i såväl regeringsförklaringensom i tal inför , poängterat att Sverigeeftersträvar ett förbud mot minor. Detta är föredömligt.Tyvärr är det dock så att den svenska försvarsmakten självinkluderar anti- personella minor i sin försvarsplanering ochThage G har i försvarat detta genom attsäga att ''ett ensidigt svenskt avskaffande av anti-personellaminor inte har någon betydelse''. Detta är beklagligt. Sverigeborde föregå med gott exempel och självt i sin militärautbildning sluta använda anti-personella minor. Att ensidigtbesluta om ett förbud mot anti-personella minor skulle ökamöjligheterna för att vinna gehör för sitt krav påtotalförbud. Det skulle självfallet ha ett stort symbolvärdeom ordförandelandet i ovan nämnda arbetsgrupp tog initiativtill att själv upphöra med export, lagring och användning avsådana minor.Än så länge är relativt ensamt om att kräva etttotalförbud mot minor. Därför går det inte att utesluta att ettsådant förbud ej kommer att komma till stånd, vilket i sintur gör det än mer självklart att , som föregångsland,ensidigt borde skrota detta vapensystem. Utöver de nämndaargumenten för ett svenskt förbud mot anti-personella minorkan tilläggas att det också är tveksamt om dessa minor är avnågon avgörande betydelse för det svenska försvaret, bl a hararméchefen sagt att ''trampminor inte är avavgörande betydelse för det svenska försvaret''. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attregeringen skall ta initiativ till ett svenskt förbud mot export,lagring och användning av antipersonella minor.
mot · GI02Fö306 · 1995-01-25 00:00:00 — Antalet rån mot banker, postkontor, värdetransporter ochbutiker ökar snabbt i . Vid många av dessa användsvapen som uppenbarligen kommer från militära vapenförråd.Det rör sig om automatvapen med stor eldkraft, handgranateroch sprängämnen.Även om militära vapen inte är de vanligaste vid rån så ärde utan jämförelse de farligaste med sin förödandeeldhastighet och enorma genomslagskraft. Det handlar bl.a.om kpistar, AK 4:or och AK 5:or. Denna typ av vapen harockså kommit till användning vid den senaste tidensvåldsamma och besinningslösa överfall i ochStockholm (Stureplan).Det är alldeles uppenbart att det är alldeles förlätt att komma över vapen i militära förråd. Det hängernaturligtvis samman med att hela vårt mobiliseringssystembygger på tanken att våra stridskrafter i händelse av krig ellerkrigsfara skall kunna mobilisera så skyddat som detöverhuvudtaget är möjligt.Detta kräver i sin tur ett stort antal utspriddamobiliseringsförråd, ofta på mycket ensliga platser i djupaskogar. Det säger sig självt, att sådana förråd blir svåra attbevaka och följaktligen lätta att ostört ta sig in i förillasinnade personer.Det har gjorts en hel del för att förbättrabevakningen av de militära vapenförråden och göra självaförvaringen av vapnen säkrare. Detta har inte lyckats stoppavapentjuvarna. Därför måste nya åtgärder övervägas. För vårdel vill vi föreslå att de mobiliseringsförråd, som innehållervapen och ammunition flyttas till mera lättbevakadeområden, t.ex. befintliga kasernområden.Detta kan komma att kosta pengar. Det bör dock kunnafinansieras inom befintliga ekonomiska ramar för försvaret. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om flyttning av militära vapenförråd tillmera lättbevakade områden.
mot · GI02Fö307 · 1995-01-25 00:00:00 — har flygvapnet varit utrustatmed tunga helikoptrar för flygräddningstjänst. har varit exklusiv för flygvapnetsbesättningar. 1988 började en modernisering avhelikopterparken, då man började byta ut . Flygvapnet förfogar över 11 sthelikoptrar, ytterligare en helikopter levereras . anses av många vara en av världensmest kvalificerade räddningshelikoptrar.I utgör dessa helikoptrar tillsammans medmarinens helikoptrar en ovärderlig flygräddningsresurs försåväl sjö- som flygräddning samt brandbekämpning ochambulansflygningar. På fyra platser har man beredskapdygnet runt: , , och . För attklara denna uppgift tillskjuter ca 5 miljonerkronor till försvarsmakten.Norr om finns flygvapnets tungaräddningshelikoptrar baserade i och Luleå.Dessa helikoptrar har endast beredskap under de tider somflygvapnet bedriver flygövningar, dvs. av åretstotala timmar. De helikoptrar som finns i ochSöderhamn betingar en samhällsinvestering av ca 350--400miljoner kronor.30 mars 1994 skrevs en överenskommelse mellanKonungariket och Republiken om samarbete vid sjö- och flygräddning. Redan iinledningen till denna överenskommelse skriver man att ''ensnabb hjälpinsats kan vara av avgörande betydelse förpersoner i nöd''. I Artikel 2 moment 2 i dennaöverenskommelse fastställer man vidare: ''Vardera partensäkerställer att det finns fullgoda sjö- ochflygräddningstjänster, i det följande benämndaräddningstjänsterna, med avseende på den egna sjö- ochflygräddningsregionen. ''I sjö- och flygräddningsregionen från och norrutbedrivs handelssjöfart på ca 15 hamnar varav 3 medfärjetrafik. Trafikflyg bedrivs på 17 flygplatser norr omGävle. Kallax är den trafikmässigt största flygplatsen medca 800 000 passagerare/år. Totalt transporteras ca 4 miljonerpassagerare på färjor och flygplan i denna region varje år.Förutom denna passagerartrafik pågår stor handelssjöfartåret runt på alla hamnar i . hamn ärtonnagemässigt fjärde största hamn. I det avtal somskrivits mellan och påpekas, som syns i denovan relaterade överenskommelsen, vikten av snabbhjälpinsats och att respektive land skall säkerställa fullgodasjö- och flygräddningstjänster i den egna regionen.Som ovan beskrivits är det som i dagligt tal kallas södraSverige väl tillgodosett med tunga räddningshelikoptrar,medan norra är helt utan. Avståndet från Stockholmtill nordligaste är . Om en flygolyckainträffar i t.ex. eller en fartygsolycka inträffar iBottenviken, tar det i bästa fall respektive 6 timmarinnan första räddningshelikopter kan vara framme påkatastrofplatsen.Ett oeftergivligt krav måste vara att flygräddningstjänstdygnet runt finns i alla delar av vårt land. Allvarliga olyckorkan även drabba norra . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om flygräddningsberedskap i norraSverige.
mot · GI02Fö313 · 1995-01-25 00:00:00 — Totalförsvarspliktigas krigsplacering och utbildning De som tas ut till grundutbildning inom totalförsvaret lyderunder en pliktlag och tvingas ofta avbryta studier eller arbeteför att fullgöra sin plikt. Syftet med plikttjänstgöringen ärnaturligtvis att man efter utbildningen skall fylla en plats ikrigsorganisationen. I såväl försvarsutskottets betänkandensom i har betonats vikten av attutbildningens längd och omfattning inte skall vara längre ännödvändigt för att fullt upp kunna motsvara de krav somställs i den krigsplacering man får. Detta uppfylls dock intealltid inom Försvarsmakten.Många av dem som genomför militärtjänstgöring i 7,5 till18 månader får efter avslutad utbildning ingen plats ikrigsorganisationen. Deras uppgifter undermilitärtjänstgöringen har vid flera fall ej heller varit riktadtill en krigsplacering. I stället har stora delar avutbildningstiden endast resulterat i att man ersatt anställdpersonal med värnpliktiga. För vissa värnpliktiga kanutbildningen innebära sex veckors allmän militär utbildning,fyra veckors befattningsutbildning och 35 veckorsupprepade ''övningsmoment'', vilket i en del fall kaninnebära gräsklippning, förrådsarbete, arbete i telefonväxeletc.Utöver dem som inte får någon krigsplacering finns därtillgrupper av grundutbildade som förvisso får enkrigsplacering, men knappast en som står i rimlig proportiontill den utbildningstid som vederbörande under pliktlagtvingats genomgå. Även här kan man alltså starkt ifrågasättaom försvarsutskottets och tankar om''utbildning efter behov'' uppfylls.Vi anser att det är av yttersta vikt att denna fråga undersöksnärmare. Det kan inte vara rimligt att statsmakterna använderpliktlag till utbildning som inte ens slutar i en krigsplacering.En sådan allvarlig inskränkning i medborgarnas vardagslivmåste motiveras med en utbildningstid av hög kvalitet ochsom därtill ger en specifik uppgift i händelse av krig ellerkris. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att närmare utreda i vilkenutsträckning plikttjänstgöring inom totalförsvaret leder tillkrigsplacering.
mot · GI02Fö315 · 1995-01-25 00:00:00 — Inför nästa försvarsbeslut bedrivs inom försvarsmaktenunder ÖB:s ledning ett antal studier som syftar till att geFörsvarsberedningen ett gott beslutsunderlag.Dessa studier kommer att inom givna ekonomiska ramarbli bestämmande för det framtida organisatoriska ochmateriella innehållet inom försvarsmakten. Politiskt beredsförsvarsbeslutet av den parlamentariskt tillsattaFörsvarsberedningen som bl.a. med de säkerhetspolitiskaoch ekonomiska bedömningarna skall ge riksdag ochregering det underlag som behövs årsförsvarsbeslut.Övervägandena i studierna utgår från dagens traditionellaorganisatoriska fördelning av verksamheten mellan försvaretoch försvarsindustrisektorn när det gäller materielsystemensanskaffning, vidmakthållande och avveckling. Detta innebäratt det för vidmakthållande finns likartade resurser ochkompetenser inom såväl försvaret som för industrin. Medtidigare och nuvarande volymer har säkert denna fördelningvarit befogad ur såväl samhällsekonomiska somförsvarspolitiska synpunkter.Tendenserna med de nya materielsystemen är att dentekniska komplexiteten ökar och den traditionellaverkstadsverksamheten minskar i vidmakthållandebehovenstekniska innehåll.Vi menar att det från teknisk, kompetensmässig ochekonomisk synpunkt bör ske en ökad koncentration avvidmakthållandet av försvarets framtida materielsystem. Detfinns därför starka skäl för att utreda fördelningen av aktuellaverksamheter inför kommande försvarsbeslut. Utredningenbör syfta till att finna det mest rationella sättet attvidmakthålla försvarsmaktens materielsystem. För attundvika kostsam uppbyggnad av dubbla resurser ochkompetenser inom landet bör alla möjligheter att utnyttja dei industrin gjorda investeringarna och uppbyggdakompetenserna noga övervägas.Syftet med att skapa möjligast rationella vidmakthållandeav materielsystemen inom givna ekonomiska ramar börnaturligtvis också väga in de rent försvarspolitiska skälensåsom förbands- och beredskapsproduktion. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ett utredningsuppdrag tillden sittande Försvarsberedningen, om det framtidavidmakthållandet av försvarets materielsystem.
mot · GI02Fö316 · 1995-01-25 00:00:00 — I regeringens proposition 1993/94:100 Bilaga 5 föreslogsatt från den 1 juli1994 skulle ombildas så att nämnden därefter enbartbehandlar personalvårdsfrågor rörande värnpliktiga. Detblev också beslut. Den nya nämnden värnpliktigas situation präglas av att de lyder under enpliktlag. Det finns därför särskild anledning för SverigesRiksdag att -- på ett sätt som inte är självklart när det gällerandra statliga myndigheter -- följa personalvårdsarbetetinom försvaret.I ingick representanter förriksdagspartierna, för de värnpliktigas organisation och förarbetstagarorganisationer inom försvarsområdet. 1993/94års riksdag ansåg -- liksom regeringen enligt proposition1993/94:100 Bilaga 5 -- att medverkan av representanter förarbetstagarorganisationerna inte behövs i den nya nämnden.Därför består av representanter för riksdagspartierna och för devärnpliktigas organisation.Jag anser, att det var ett misstag att förändrasammansättningen av nämnden. Vid de besök som den nyaPVNV gjort vid försvarsenheter, har jag i nämnden saknatden synnerligen värdefulla erfarenhet, somarbetstagarorganisationernas representanter tidigare tillförtFPVN. Därför anser jag, att till förVärnpliktiga bör knytas representanter förarbetstagarorganisationerna -- precis som i den . Det bör geregeringen till känna.PVNV kan inte agera i enlighet med någon enhetligcentralstyrd personalpolitik. Situationen för de värnpliktigaär unik för varje värnpliktsenhet beroende på försvarsgren,utbildningsområde, geografisk placering, lokal- ochutrustningsstandard, fritidsutbud, hemresemöjligheter m.m.Även den fast anställda personalens villkor är avgörande förde värnpliktigas situation. Om yrkesofficerare ochcivilanställd personal trivs med sin arbetssituation är detgivetvis positivt även för de värnpliktigas utbildningsresultatoch trivsel.Det är därför värdefullt för PVNVs parlamentariskttillsatta ledamöter att det i nämnden finns representanterbåde för de värnpliktiga och för arbetstagarna. Därmed kannämndens iakttagelser av personalvårdssituationen för devärnpliktiga anknytas till kunskap i nämnden om de fastanställda personalgruppernas situation liksom till en merprincipiell syn på de värnpliktigas villkor. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att det i förvärnpliktiga skall ingå representanter för i riksdagrepresenterade politiska partier, representant för devärnpliktigas organisation samt representanter förarbetstagarorganisationer som organiserar militärt och civiltanställda inom försvaret.