mot · GI02Ju801 · 1995-01-25 00:00:00 — Närpolisen har här en mycket viktig brottsförebyggandeuppgift.Mot denna bakgrund är det av avgörande betydelse förbrottsutvecklingen att den kvarters- eller närpolisverksamhetsom infördes under den borgerliga regeringen -- och som nuförekommer runt om i landet -- byggs ut och utvecklas i ettsnabbare tempo.8.2 Reformeringen inom polisenUnder den förra mandatperioden påbörjades ettlångtgående reformarbete inom polisväsendet i syfte attrationalisera och effektivisera polisverksamheten så attpolisen kan behålla och utveckla sin operativa kapacitet pådet sätt som behövs för att kunna förverkliga dekriminalpolitiska målen.Inom polisen pågår nu ett stort förändringsarbete påregional och lokal nivå. Arbetet går bl.a. ut på att genomorganisatoriska förändringar frigöra de resurser inom polisensom krävs för brottsbekämpningen, det brottsförebyggandearbetet och för att öka polisens synlighet ute i samhället.Klart uttalade krav från den borgerliga regeringens sida varatt rationaliseringarna inte fick drabba den operativaverksamheten. I stället genomfördes rationaliseringar inomadministrationen. Bl.a. har antalet polismyndigheter minskatgenom sammanslagningar.Hela polisväsendet befinner sig nu mitt i en intensiv ochkrävande genomförandefas.Den socialdemokratiska regeringen har ibudgetpropositionen förklarat att ett ytterligarebesparingsbeting på skall läggas påpolisväsendet, varav avser den lokalapolisorganisationen, dvs. basen i verksamheten. Därutöveraviseras ytterligare omfattande besparingskrav och1998. Vi motsätter oss ytterligare besparingar på det lokalapolisväsendet utöver vad som följer av redan fattade beslut.Regeringens förslag innebär att ambitionen att bibehålla ochförbättra den operativa nivån vilket varit en moderatledstjärna på polisområdet inte kan upprätthållas.Regeringen avser enligt sitt förslag att stoppa rekryteringentill och att i övrigt genomförapersonalminskningar. Detta får inte ske. Avsaknaden avutbildade poliser, oavsett om de skulle användas i det viktigaarbetet med ''vardagsbrottsligheten'' i kvarters- ellernärpolisområden eller i mera kvalificerade brottsutredningar,kan inte kompenseras med vare sig ökade insatser på detsociala området eller med allmänt prat omproduktivitetshöjningar. Minskade investeringar i framtidapoliser innebär inte bara att den nu gynnsamma nedgången ibrottsutvecklingen riskerar att gå förlorad utan också att denönskade förändringen i poliskårens sammansättning -- medflera kvinnliga poliser och poliser med invandrarbakgrund --uteblir. En sådan politik är kortsynt och visar okunnighet omde faktorer som är reellt brottsförebyggande, dvs. där de haren nyckelroll. Ett gott exempel är de gynnsamma effektersom polisens ökade synlighet och trafikövervakning har haftför rattfylleribrottens utveckling.Regeringens beslut att lägga ner Polisutredningframstår mot bakgrund av de nya besparingskraven som änmera oförklarligt. Utredningen tillsattes av den borgerligaregeringen för att tillgodose socialdemokraternas krav iriksdagen , och hade påbörjat ett viktigt arbete.Polisutredningen fick bl.a. i uppdrag att utvärderalänsstyrelsernas pågående rationaliseringsarbete på polisensområde. Resultatet av en sådan utvärdering hade naturligtvisvarit till stor hjälp nu när polisen står inför ytterligarebesparings- och rationaliseringskrav.Enligt vår uppfattning måste regeringen nu ta fasta påresultatet i den utredning som redan hösten 1993presenterade förslag rörande framtidaorganisation, Den centrala polisorganisationen (SOU1993:92). Någon annan vägledning finns inte tillgänglig förregeringen.8.3 Tillräckligt välutbildade poliser och åklagare äravgörande för kampen mot den ekonomiska brottslighetenErfarenheterna har visat att polisbrist inte bara riskerarmedborgarnas omedelbara rättstrygghet, den leder även tillfärre och sämre brottsutredningar. ochbörjan av ökade den ekonomiska brottslighetenkraftigt till följd av den allvarliga polisbrist som då rådde.Underskottet av poliser bidrog bl.a. till att utredningarangående brottslighet drabbades mycket svårt. Mångabrottsanmälningar blev inte ens föremål för utredning.Polisen lyckades helt enkelt inte fylla vakanserna i tillräckligutsträckning och ärendebalanserna växte. Den föregåenderegeringens åtgärder för att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten har resulterat i att fler ekobrottsutredningar nuslutförs än under tidigare socialdemokratiska regeringar.Den ekonomiska brottsligheten är utan tvivel ett allvarligtproblem och den måste bekämpas -- inte minst för attupprätthålla respekten för strafflagstiftningen och för attvärna moralen i näringslivet och i samhället i övrigt. Denekonomiska brottsligheten utgör också ett allvarligt hot motmarknadsekonomins funktionssätt. Ekonomisk brottslighethotar själva fundamentet för marknadsekonomin,samhällsmoralen och den sociala välfärden.Ekonomisk brottslighet är ofta svårutredd, vilket oftainnebär bevissvårigheter för åklagare inför domstol. Enligtvår mening kan det dock aldrig godtas att beviskraven sänksenbart för att lättare få till stånd en fällande dom.Bevislättnader sker alltid till priset av minskad rättssäkerhet.Enligt de grundläggande rättsstatliga principer somkännetecknar vårt rättssystem anses det viktigare attoskyldiga inte fälls än att en skyldig går fri.Den grundläggande förutsättningen för att vi skall lyckaskomma åt den ekonomiska brottsligheten, liksom all annanbrottslighet, är att det finns tillräckligt med välutbildadepoliser och åklagare -- förstärkta med den ytterligare expertissom fordras -- som kan ägna sig åt brottsutredningar.Socialdemokraterna har tidigare bortsett från detta faktum.Vi är oroliga för att socialdemokraterna begår sammamisstag även , när nu utvecklingen har vänt ochett förnyelsearbete har påbörjats inom alla delar av polis- ochåklagarväsendet.Under den borgerliga regeringen gjordes stora insatser ikampen mot den ekonomiska brottsligheten. Bl.a. inrättadesRÅSOP (Riksåklagarens specialoperation) med uppgift attta sig an undersökningar i ärenden som rör kvalificeradekonomisk brottslighet riktad mot banker och andrafinansinstitut. Åklagarväsendet förstärktes med 30 nya eko-åklagare. beslutade regeringen att inrätta ettekobrottskommando i syfte att fördjupa samarbetet pårikstäckande nivå mellan förspeciella mål, och berörda delar avskatteförvaltningen och exekutionsväsendet.Enligt vår mening är det mycket angeläget att det arbete --som den föregående regeringen initierade -- får möjlighet attvidareutvecklas från den plattform som byggts upp.9. Brottsförebyggande arbeteDen helt avgörande förutsättningen för att vi skall lyckasminska brottsligheten i samhället är att vi alla engagerar ossoch hjälper till. Polisen kommer aldrig att kunna varaöverallt , det måste vi vara medvetna om. Genomatt t.ex. grannar hjälps åt med att se till varandras hus ellerlägenheter kan många inbrott förhindras eller avslöjas. Vimoderater vill därför stimulera grannsamverkansprojekt motbrott.I detta sammanhang är kontakten mellan allmänheten i denlokala omgivningen och närpoliser av stor betydelse. Somnämnts ovan är det angeläget att närpolisverksamhetenutvecklas och byggs ut. Närpoliser kan t.ex. informera deboende om hur de skall göra hemmen mer inbrottssäkra.Samtidigt kan de boende informera närpolisen om sådantsom försiggår i området. Det behöver inte vara fråga om sågrova företeelser att polisanmälan är påkallad. Genomsamarbete mellan de boende och närpolisen kan en stor delav vardagsbrottsligheten upptäckas. Värdet av detta skallinte förringas. Vi vet ju att den mindre allvarligabrottsligheten ofta är en inkörsport till grövre kriminalitet.Det arbete som bedrivs i och deförslag som lämnats måste föras vidare. Det är angeläget attta tillvara de frivilliga krafter i hela samhället som underpolisiär kontroll kan medverka i det brottsförebyggandearbetet. De privata ordningsvakterna har här en viktig roll,förutsatt att kontroll, övervakning och utbildning äranordnad på ett riktigt sätt.9.1 Nationellt brottsförebyggande programOm brottsligheten skall kunna minskas och människorkänna trygghet mot brott måste kriminalpolitiken samordnasoch bygga på en helhetssyn. De brottsförebyggande ochbrottsbekämpande åtgärderna inom rättsväsendet, närmaståklagar- och polisväsendet, måste samordnas med insatserfrån andra myndigheter, kommuner, organisationer ochnäringsliv samt från enskilda medborgare.För att uppnå de kriminalpolitiska målen räcker det intemed traditionella kriminalpolitiska åtgärder inomrättsväsendet. Dessa består främst av ingripanden ochreaktioner mot redan begångna brott och de kan därför i enmening sägas vara ett uttryck för ett misslyckande i dengrundläggande ambitionen att förebygga och förhindra brott.Den förebyggande effekten av att straffsystemet tillämpas påett fast och konsekvent sätt skall visserligen inteundervärderas, men av avgörande betydelse är attbrottsligheten bekämpas på ett tidigt stadium och på bredfront. Faktorer som bidrar till ett tryggare samhälle ochminskad segregation är viktiga inslag i brottsbekämpningen.Av särskild vikt är åtgärder för att stärka familjens roll ochför att bibringa de unga sunda normer och värderingar. Ävendirekt brottshindrande åtgärder är betydelsefulla.Mot denna bakgrund beslutade den borgerliga regeringeni att ge BRÅ i uppdrag att utarbeta underlag förett nationellt brottsförebyggande program. En central fråga idetta arbete är vilka åtgärder som krävs för att förhindra attbarn och unga människor dras in i kriminalitet och missbruk.Den förra regeringens målsättning var att programmet skulleföreslås . Det bör liggaäven i den nytillträdda regeringens intresse att för riksdagenlägga fram ett nationellt brottsförebyggande program snarastmöjligt.10. BrottsofferBland det första den borgerliga regeringen gjorde eftertillträdet var att se över hur stödet tillbrottsoffren skulle kunna förbättras. Ett omfattandereformarbete påbörjades som ledde fram till att ett stort antallagändringar, som alla direkt syftar till att stärkabrottsoffrens ställning, kunde träda i kraft den 1 juli 1994.Under denna tid förändrades synen på brottsoffrenssituation både inom rättsväsendet, myndigheter och ute isamhället. Uppmärksamheten är riktad på brottsoffrenssituation som verkligen står i centrum.Tidigare hade debatten och intresset inriktats i första handpå brottslingarna och deras uppväxtförhållanden, socialasituation, hur de upplevde fängelsestraffet m.m. Vi anser atten sådan politik inte tar hänsyn till människorsgrundläggande behov av rättvisa, att den undergräverrespekten för människors liv, hälsa och egendom, att dennedvärderar gärningsmannen genom att frånta denneförmågan till eget ansvarstagande och -- sist men inteminst -- den leder till att antalet brottsoffer blir ännu fler.I detta sammanhang skall tilläggas att det under 1980-taletgjordes en del insatser för att förbättra brottsoffrenssituation, framför allt när det gällde förföljda kvinnor. Mendet var inte den dåvarande regeringen och dess myndighetersom stod för förändringen utan det var snarare ideellagrupper, som t.ex. kvinnojourer, och organisationer som drevpå utvecklingen.10.1 Bättre skydd för brottsoffrenEn utgångspunkt när det gäller att stärka skyddet förbrottsoffren är att se till att den misstänkte gärningsmanneninte i onödan får del av uppgifter om brottsoffers och vittnensålder och bostadsadress. Dessa uppgifter skall således inteframgå av förundersökningsprotokoll och andra handlingarsom den misstänkte får del av.Vidare skall brottsoffret underrättas om en gripen, anhålleneller häktad rymmer eller annars vistas utanför anstalten.Brottsoffret skall inte själv behöva ta initiativ till att drivain ett tilldömt skadestånd. Domstolen skall sända domendirekt till kronofogdemyndigheten för verkställighet.Brottsoffret skall själv få bestämma om han eller hon villha med sig en stödperson under förhör eller till rättegången.För att förbättra möjligheterna att ge stöd åt brottsoffreninrättades en särskild brottsofferfond, för stödoch forskning på brottsofferområdet. Fondens pengarkommer främst från brottslingarna själva genom att de måstebetala en avgift till brottsofferfonden och att en del av denersättning fängelsedömda får går dit.Vid samma tid inrättades , somskall ha ett övergripande ansvar för brottsofferfrågor.Myndigheten skall bl.a. besluta om bidrag urbrottsofferfonden och fullgöra de uppgifter som tidigare lågpå , som har gått upp i den nyinrättademyndigheten.Vi anser att, utöver de exempel på åtgärder som redovisatsovan, även lagstiftningen inom andra områden, som t.ex.civilrättslagstiftningen, måste bedrivas meduppmärksamheten riktad på behovet av att ta ökad hänsyntill brottsoffren. Det brottsofferstödjande arbetet handlardock inte enbart om att ändra lagarna. Det handlar minst likamycket om att se till att samarbetet mellan dem som arbetarmed brottsofferfrågor -- både myndigheter och ideellaorganisationer -- fungerar väl.Mot denna bakgrund bör regeringen se till att detbrottsförebyggande arbetet på alla plan ges fortsatt högprioritet. Regeringen bör också uppmärksamt följa hur delagändringar och övriga åtgärder som den borgerligaregeringen genomförde har fallit ut i praktiken. Frånbrottsoffrens perspektiv är det också angeläget att regeringeninte dröjer med att utvärdera de senaste årens samladeåtgärder på brottsofferområdet. En sådan uppgift bör kunnauppdras åt att utföra i samråd medBRÅ.Det ankommer på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kriminalpolitikens allmännariktlinjer vad gäller normbildning samt att förhindra ochbeivra brott och stödja brottsoffer,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tidigt ingripande, effektivaåtgärder och registrering av unga lagöverträdare,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om familjens och skolans ansvar samtsocial kontroll i syfte att förebygga brott,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om § 12-hemmen,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om familjegruppskonferenser,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder i syfte att hindranarkotikamissbruk,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om livstids fängelse för grovnarkotikabrottslighet,8. att beslutar att polisen ges möjlighet attanvända buggning i enlighet med vad som anförts imotionen,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nya insatser mot internationellbrottslighet,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om narkotika- och drogfria fängelser,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fängelsetidens utnyttjande,permissioner och utbildning för de intagna,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om alternativa påföljder till fängelse,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om psykiskt störda brottslingar,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om polisarbetets inriktning samt omkvarters- och närpolisverksamheten,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om polisens resurser samt om fortsattreformering av polisens arbete,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kampen mot den ekonomiskabrottsligheten,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om brottsförebyggande arbete och omett nationellt brottsförebyggande program,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bättre skydd för brottsoffren.