mot · GI02Kr221 · 1995-01-25 00:00:00 — skyddar delar av sitt äldre materiellakulturarv. Skyddet vidgades betydligt 1986.Bestämmelserna har sin bakgrund i en äldre kungörelsefrån . Denna hade tillkommit för att begränsa export av allmogemöbler till . Det var 1800-taletsoch det tidiga 1900-talets utvandrare som var ekonomisktvälsituerade och som sökte sin svenska identitet på detta sätt.Kanske var det möbler från det gamla hemmet eller frånbarndomsbygden som man köpte in. Till och med byggnaderfanns med i de hela båtlaster som skeppades över tillAmerika.Hur som helst växte omfattningen av denna export så blev tvungen att införa regler för att begränsa utförselnav träföremål tillverkade före 1860.Denna lag fungerade emellertid ganska dåligt. Man hadedels ytterst få ärenden som gällde utförsel, dels gavs tillståndtill export av föremål som vi inte skulle låta försvinnaur landet.Den nu gällande kulturminneslagen indelar de föremålsom skall skyddas i fem olika kategorier:1. Svenska föremål som framställts , oavsettvärde. Som exempel på detta nämns böcker, kartor, bilderoch handskrifter.2. Mer än svenska kulturföremål, oavsettvärde. Exempel på detta som nämns i lagen är dryckeskärl,seldon och textilredskap om de är av trä och har målad ellerskuren dekor, folkdräkter och broderad eller mönstervävdfolklig textil, bonadsmåleri, möbler, speglar och skrin,vapen, ur och musikinstrument samt signerade fajanser.3. Mer än svenska föremål med ett värde över50 som inte hänför sig till punkt 2. Här kommermålningar, teckningar och skulpturer, keramik-, glas- ochporfyrföremål, ljuskronor och vävda tapeter liksom guld-,silver- och bronssaker, med undantag för mynt och medaljer.4. Mer än svenska föremål som är värda över2 . Hit hör protokoll, brev, dagböcker, manuskript,noter, räkenskaper, kartor, ritningar, modeller, prototyperoch instrument. Till denna grupp förs också samiska föremål.5. Utländska föremål som kommit till före 1840och som är värda . I denna grupp finnskonst, ur, vapen, musikinstrument, ljuskronor, möbler,keramik osv.Den som vill föra ut ett kulturföremål ur landet måste sökatillstånd till detta om föremålet hör till någon av de femgrupper som redovisats tidigare. I lagen står att sökt tillståndskall ges om föremålet inte är av stor betydelse för detnationella kulturarvet och att tillstånd får ges även om så ärfallet: nämligen om föremålet förvärvas av en institution iutlandet.Utan tillstånd får man föra ut den här typen av ägodelarom:föremålets ägare flyttar från för att bosätta sigi ett annat land,föremålet har tillfallit person som är bosatti ett annat land genom arv eller liknande,föremålet förs uttillfälligt för utställningsändamål eller liknande och skallåterföras till därefter.Trots denna lagstiftning är situationen mycket allvarlig. På''vanliga auktioner'' finns knappast några måladeallmogeföremål till salu. De som inte tillhörhembygdsgårdar eller är i privat ägo har redan gått ur landet.En mycket stor del finns i varsantikvitetsmarknad har ''dammsugit'' den svenskalandsbygden och där svenska allmogeföremål säljs sominhemska antikviteter.Av svensk allmoge förekommer mest fanerade elleromålade träföremål -- saker som försvinner ur landet i snabbtakt. Beteckningen på dessa mer vardagsbetonade föremål:slagborden och sängarna, byråarna och stolarna, skänkarnaoch skåpen från vårt svenska 1700-, 1800- och 1900-talbetraktas som ved. Sakerna förs till där de utgörråvaror för den internationella förfalskningsindustrin -- deförvandlas alltså snabbt till ''antika'' möbler i en helt ny stiloch prisklass.Det är oerhört svårt att klara en rimlig kontroll av hur vårakulturföremål hanteras i samband med exempelvis auktioner.Bara kunniga auktionsförrättare känner över huvud taget tilllagen. Andra som i och för sig vet att det finns regler kanskeinte meddelar köparen. Den ''smarte'' uppköparen kan judessutom använda sig av en svensk bulvan som sköteruppköpen. Hur skall i så fall auktionsfirman kunna reagera?Reglerna inbjuder också till många oegentligheter. Detförekommer i en inte obetydlig omfattning att föremål försesmed ett köpekvitto som visar att det har kostat (jämför kostnadsgränserna i punkterna 3 och 5), medanföremålet på auktionen i själva verketbetalades med det flerdubbla beloppet.Ett annat problem är tullhanteringen. Hur insatta i svensktkonsthantverk är tjänstemännen och i vilken omfattninghinner man kontrollera de laster som går ut? har maningen internutbildning inom tullen på detta område. av tullväsendet kommer dessutom att innebäraatt gränsbevakningen blir ännu svagare än i dag.Med en anslutning till EU kan vi visserligen bibehålla vårlagstiftning på området, men berövas vimöjligheten att kunna bevaka utförseln.Eftersom de målade svenska allmogemöblerna ärattraktiva på en internationell marknad, och i stort settbara finns på hembygdsgårdar och museer finns det allanledning att uppmana de hembygdsföreningar som har engård med den här sortens inventarier att se över sittstöldskydd. Föremålen bör vara märkta och ordentligtregistrerade (med foto!). Låsningen av gården bör varafullgod, och det bör ordnas en regelbunden tillsyn om gårdenligger ensligt till.Det finns också skäl till att uppmana till vaksamhet isamband med auktioner. Bonadsmålerier, textilredskap ochallmogevävnader med på nacken är fortfarandevanliga på sommarauktioner, och de bör alltså inte säljas tillutländsk medborgare med mindre än att det klargörs att deinte utan särskilt tillstånd får föras ut ur landet. Fåsommarauktionsförrättare är medvetna om detta och kan geupplysning om det.I tycks det vara så att ju längre söderut länderligger, desto striktare skydd har man för sina kulturföremål.Frankrike, och har t.ex. mycket strängaregler som skydd mot utförsel.Sverige är nu medlem av EU, och kommissionens förslagkommer inte att skydda vårt kulturarv som i EU kallasnationella kulturskatter. Värdegränserna är högt satta ochtyder på elitkultur. Att antikvitetshandeln i och iutlandet vill köpa och sälja är självklart, men om handelntillåts bli så gott som fri kommer vårt land att länsas påattraktiva kulturföremål.Direktiven till utredningen ''Vissa frågor omkulturminnesskydd'' (dir. 1994:57) skrevs innan Sverigeanslöt sig till EU. Jag anser att det finns anledning attdirektiven ses över och blir klarare utifrån vad som anförts imotionen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utförsel av kulturföremål.