mot · GI02T406 · 1995-01-25 00:00:00 — Det sägs visserligen att kunde diktera ett brevsamtidigt som han läste ett annat. I själva verket visaremellertid ett stort antal vetenskapliga undersökningar attmänniskan under full koncentration bara kan göra antingendet ena eller det andra. Vår hjärna är så konstruerad att denkoncentrerat och intensivt endast kan ta emot ensinnesmodalitet i sänder. Man kan alltså inte enligt denkonstruktion vi lyder under göra två saker medsamma koncentration på båda.Antalet mobiltelefonabonnemang var den 30 november1994 enligt Global Mobile Newsletter följande i vissa länder:nÅrlig tillväxt 93--94 i %Sverige1 259 97650Danmark502 46061Tyskland2 390 80044Storbritannien3 205 67772Europa totalt13 346 97960På marknaden finns det också tillgång till sådanabiltelefoner, försedda med mikrofoner och högtalare, somgör att bilföraren inte behöver lyfta någon telefonlur vidanvändningen av mobiltelefonen. Några uppgifter omandelen sådana s.k. handsfree-telefoner går emellertid inteatt få fram enligt branschorganisationen (). Enligt MTL är det de högakostnaderna för monteringssats (2 000--) och montering (ca ) somavskräcker kunder från att köpa handsfree-telefoner.Erfarenheterna, som i första hand bygger på uppgifter frånpolisen, visar dock att det vanligaste förfaringssättetfortfarande är att många bilister kör bil med en hand ochhåller i biltelefonen med den andra under pågående körning.Polisrapporter talar också om att sådan biltelefonering intesällan sker i bilar framförda på motorvägar i mycket högahastigheter.Såväl internationella som svenska undersökningar visar attanvändande av biltelefon under pågående bilkörning harnegativa effekter på förarens reaktionsförmåga medförsämrad trafiksäkerhet som följd. Väg- och trafikinstituteti har i en studie visat att den som talar i telefon vidsamtidig bilkörning i vissa fall fördubblar sin bromssträcka.Studien ger klart vid handen att den mentala kapacitetenminskar och reaktionstiden förlängs hos den bilförare somanvänder mobiltelefon under körning. En vanlig uppfattninghar varit att bilisten ökar sitt säkerhetsavstånd när han/hontalar i telefon. Linköpingsstudien visar att detta är fel.Slutsatsen är alltså att sannolikheten för en olycka ökar omföraren talar i telefon. i frågan hölls i Oslo1991 -- ''Mobiltelefoners og andet informatikudstyrsinflydelse på trafiksikkerheden''. Slutsatserna blev här i stortsett desamma: Användningen av biltelefon under pågåendekörning har i flera avseenden en klart negativ inverkan påtrafiksäkerheten.Att förare som talar i mobiltelefon kör sämre än andrakonstaterar bl.a. också i Malmöhuslän. ''Uppmärksamheten blir sämre och reaktionstidernalängre'', slår förbundet fast.Men trots att det entydigt kan fastställas att samtal itelefon i samband med bilkörning allvarligt undergrävertrafiksäkerheten och att bristande uppmärksamhet vid sådankörning lett till allvarliga olyckor förlitar sig ansvarigamyndigheter fortfarande på att det genomupplysningskampanjer skall gå att stävja missbruket.Erfarenheterna visar nu tydligt att dessa kampanjer varitresultatlösa.För sedan avled en 1-årig pojke av skador somvållats av en lastbilschaufför som brast i uppmärksamhet dåhan talade i biltelefon och körde in i den personbildär pojken vistades. Straffet blev lindrigt. Inget åtal förvållande av kroppsskada. Påföljdeninskränktes till 40 dagsböter () och 4 månadersindragning av körkortet. Åklagarna tycks vara villrådiga. ''Varför ska vi se allvarligare på denna typ av förseelser änen tappad fimp. Det är en gärning på snattarnivå. Så längelagen är som den är kan vi inte döma hårdare. Den måste iså fall ändras.'' Detta konkreta fall visar med all önskvärdtydlighet två saker. För det första att telefonsamtal underpågående bilkörning inte bara är olämpligt utan direktlivsfarligt. Och för det andra att påföljden för vållande avtrafikolyckor i samband med biltelefonering inte står i rimligproportion till den allvarliga förseelsen.Slutsatsen blir att bilkörning under pågående telefonering,där ena handen håller i ratten och den andra i telefonluren,inte är förenligt med iakttagande av tillfredsställandetrafiksäkerhet. Förfarandet torde därför stå i strid medgrundregeln för vägtrafik i 5 § första stycket VTK, där detklart står uttryckt att ''vägtrafikant skall iaktta den omsorgoch vaksamhet som till förekommande av trafikolyckabetingas av omständigheterna''.Vägverket saknar uppgifter om olyckor i samband medanvändandet av biltelefon. Anledningen är, säger man, att''man ofta uppger andra orsaker till en olycka än vad somegentligen förorsakat den''. Trots de uppenbara trafikriskersom också erkänner vara förknippade medtelefonering i samband med bilkörning har verket ännu integjort någon riktad kampanj för att upplysa om dessa risker.Sammantaget visar såväl avsaknaden av tillförlitligstatistik över antalet olyckor förorsakade av biltelefoneringsom underlåtenheten att från ansvariga myndigheters sidamålmedvetet informera om riskerna med sådan telefoneringatt det nu är hög tid för en av initieradundersökning som kastar ljus över rådande problem ochmissförhållanden.I sin motivering för avslag på tidigare motioner omlagreglering av användningen av biltelefon under pågåendekörning har trafikutskottet hänvisat till gällande regler iVägtrafikkungörelsen (VTK), regler som bevisligen inte harnågon effekt. Utskottet har vidare förutsatt ''att frågankommer att övervägas i samband med den aviseradepropositionen om ett samlat trafiksäkerhetspolitisktprogram''. Trots att nämnda proposition (1992/93:161) inteinnehåller något sådant övervägande, och utskottetsförutsättningar därmed inte infriats, avstyrks motioner somkräver ökad trafiksäkerhet under bilkörning.I betänkande 1993/94:TU27 skriver trafikutskottet bl.a.:Utskottet anser emellertid att det -- mot bakgrund av attanvändningen av mobiltelefoner har ökat -- är viktigt att följaupp utvecklingen av mobiltelefonmarknaden i ochde konsekvenser som användningen av mobiltelefoner underkörning kan ha på trafiksäkerheten såsom begärs i yrkande imotion T401 (s). Utskottet förutsätter dock att en sådanuppföljning skall kunna komma till stånd -- t.ex. inom ramenför samarbetet mellan och Polisen -- utan attutskottet behöver ta initiativ härför.På förfrågan visar det sig emellertid att varken Vägverketeller Polisen har gjort några som helst uppföljningar,utvärderingar eller studier av konsekvenserna förtrafiksäkerheten av telefonering under bilkörning. Inte hellerpå denna punkt har således trafikutskottets förutsägelser gåtti uppfyllelse.På marknaden finns som ovan nämnts mobiltelefoner ochhögtalare som medger att fordonsföraren inte behöver hållai själva luren vid användningen av mobiltelefonen -- s.k.handsfree-utrustning. Detta ger ett klart belägg för att det ärfullt möjligt att väsentligt förbättra trafiksäkerheten vidtelefonering i bil. För att komma till rätta med de problemsom ''enhandskörning'' innebär för trafiksäkerheten föreslårvi att biltelefonering bara skall få ske med s.k.handsfreesystem -- dvs. utrustning som innebär att någontelefonlur aldrig behöver lyftas -- från och med den 1 januari1996. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en undersökning sombelyser mobiltelefonmarknaden i och dekonsekvenser användning av biltelefon under körning har påtrafiksäkerheten,2. att hos regeringen begär en sådan ändring ivägtrafikförordningen att telefonering under pågåendebilkörning enbart får ske med s.k. handsfree-utrustningfr.o.m.