mot · GI02Ub901 · 1995-01-25 00:00:00 — Man anser att denkoppling mellan expertgranskning avläroanstalternas kvalitetsutvecklingsprogram ochresurstilldelningen som kvalitetspremien innebär skullekunna ge utrymme för godtycke, centralism och politisering.Några motsvarande risker ser man dock inte med denalternativa ordning som skisseras, nämligen att regeringensjälv skall bedöma i vilket fall Kanslersämbetetsgranskningar skall leda till konsekvenser förresurstilldelningen!Förslaget att avveckla kvalitetspremien ger besked om attregeringen nonchalerar kvaliteten. Detta besked förstärks avatt regeringen föreslår en betydande nedskärningav insatserna genom grundutbildningsrådet.Grundutbildningsrådets verksamhet fyller en utomordentligtviktig roll i arbetet på att utveckla grundutbildningen ochhöja dess kvalitet. Under den korta tid som rådet har existerathar det lämnat viktiga bidrag för att höja grundutbildningensstatus.4. Långsiktig utbildningsstrategi i stället försocialdemokratiskt tuvhoppandeDe stora utmaningar står inför kräver enkonsekvent och långsiktig utbildnings- ochforskningspolitik. Kvaliteten måste hävdas på alla nivåer.Under den borgerliga regeringsperioden lades grunden fören utbildning med en sådan inriktning. Dessvärre äventyrasdenna långsiktiga utbildningsstrategi av densocialdemokratiska politiken.4.1 Ersättningen för grundutbildningen minskasModeraterna accepterar inte de nedskärningar av denhögre utbildningen som regeringen föreslår. De står i endirekt strid med den tillväxtorienterade nödvändiga satsningsom ett offensivt budgetarbete måste bygga på. Vårbudgetpolitik syftar till att frigöra krafter för tillväxt, intekrympa förutsättningarna. Den ersättning förgrundutbildningen som universitet och högskolor fårinnevarande budgetår är beräknad med utgångspunkt i ettomfattande utredningsarbete inom ramen förhögskoleutredningen. Vid de två tillfällen hittillshar behandlat dessa ersättningsprinciper har ingainvändningar rests från något håll mot kostnadsnivån.Universitet och högskolor gör nu extraordinära insatser föratt utföra de utbildningsuppdrag som statsmakterna harbeslutat om . De förändringar iresurstilldelningssystem som genomförts har bl.a. syftat tillatt ge läroanstalterna goda planeringsförutsättningar,som de stimulerar till god hushållning medresurser.En konsekvens av att det nya resurstilldelningssystemet ärprestationsinriktat har blivit en kraftig rationaliseringseffekt.Hösten 1993 konstaterades att denna kunde beräknas till över800 . Att ovanpå denna åtstramning lägga ennedskärning, vilket regeringen förordar, innebär ett slag motkvaliteten i utbildningen.Regeringen själv medger att kvaliteten i utbildningenkommer att påverkas negativt av de förslag sombudgetpropositionen innehåller. kastar regeringenfram illa genomtänkta arbetsmarknadsinsatser inom denhögre utbildningens ram.Vi finner en sådan politik ansvarslös. Vi är beredda attgenomföra kraftiga besparingar på statsbudgeten för attförbättra statsfinanserna. Dessa besparingar bör emellertidgöras på ett sådant sätt att en långsiktig tillväxt samtidigtfrämjas. Att som regeringen medvetet eftersätta den högreutbildningens kvalitet är inte förenligt med en sådan politik.4.2 Professurer vid mindre och medelstora högskolorRiksdagen lade fast långsiktiga principer försåväl universiteten och fackhögskolorna som de mindre ochmedelstora högskolornas uppgifter.Riksdagen beslutade också om vissa riktlinjer förutvecklingen av forskning och forskarutbildning vid mindreoch medelstora högskolor i samverkan med universitet ochtekniska högskolor. Under innevarande budgetår har dessariktlinjer börjat få praktiskt genomslag. Inom ramen församarbete mellan universitet och vissa av högskolorna finnsredan i några fall professorer som utför huvuddelen av sittarbete vid en sådan högskola.Regeringen föreslår att möjlighet nu skall öppnas förinrättande av professurer vid de mindre och medelstorahögskolorna. Inbakat i en budgetproposition avger mandärmed ett förslag med vittgående forskningspolitiskakonsekvenser.Den yttersta konsekvensen av förslaget att vidga rätten attinrätta professurer till de mindre och medelstorahögskolornas styrelser blir att statsmakterna säger sig varaberedda att tillföra dessa högskolor också de övriga resursersom krävs för att professorernas verksamhet skall kunnabedrivas. En sådan politik splittrar begränsade resurser på ettsätt som äventyrar vetenskapligakonkurrensförmåga.4.3 Forskning och utvecklingSåväl högre utbildning som forskning kräver långsiktigtstabila förutsättningar. Allra tyngst väger det behovet i frågaom forskningen och forskarutbildningen. Forskningsprojektkräver fleråriga planeringshorisonter. Forskarutbildningen äri normalfallet längre än merparten av all annan utbildningpå lägre nivåer. Arbetet med kunskapsöverföring mellan t.ex.universitet och näringsliv kräver utveckling av nätverk ochuppbyggnad av kunskap om förhållandena i respektivesektor, vilket kräver lång tid.I budgetpropositionen förslår regeringen neddragningar påfakulteter, forskningsråd och flera sektorsorgan.Tyngdpunkten i besparingarna ligger inom utbildnings- ochjordbruksdepartementens områden. Grundforskning ochforskarutbildning drabbas därmed hårt.Moderata samlingspartiet anser att forskningen har mycketstor betydelse såväl för att värna grunderna för ett öppet,dynamiskt samhälle som för att främja framåtskridandet i entid när kunskaper blivit ett allt viktigare konkurrensmedel.Bara genom att ligga i den absoluta forskningsfronten påviktiga områden kan intressen främjas. En sådannödvändig forskning kan inte bedrivas utan att staten gerstabila ekonomiska och organisatoriska ramvillkor. Detta ärregeringens och centrala uppgift isammanhanget.De resurser och den struktur för finansiering som vimedverkade till under förra mandatperioden var avvägda såatt de skulle göra det möjligt för svensk forskning att nå eninternationell tätposition inom en rad områden, reducerarisken för sådana missgrepp i forskningsfinansieringen somen stark centralisering alltid medför samt lämna störstamöjliga frihet för kvalificerade professionella bedömningarav var resurserna skulle satsas.Betydelsen av forskarnas egna organ, fakulteterna ochforskningsråden, underströks. Tillkomsten av de nyaforskningsstiftelserna öppnade möjligheter för de gamlaorganen att renodla och effektivisera sin verksamhet,som svensk forskning genom stiftelserna fickfinansiärer som skulle fungera oberoende av en nyckfullstatlig budgetpolitik. Mångfalden förstärks därmed.Vi motsätter oss föreslagna neddragningar avfakultetsanslagen. De förstärkningar som riksdagenbeslutade om för forskningens del 1993 och 1994, främstgenom tillkomsten av forskningsstiftelserna, förutsätter attden basorganisation som fakulteterna utgör kan fungera väl.Fakultetsanslagen finansierar främst grundforskning ochforskarutbildning, vilket är det fundament som krävs förstrategisk och sektoriell forskning samt industriell forskningoch utveckling.Forskningsrådens uppdrag är på samma sätt väsentligt ochstabilt förankrat i forskarsamhället. Rådens roll som garanterför det fria kunskapssökandet, den ''nyfikenhetsforskning''som ligger bakom epokgörande upptäckter i vårt samhällemåste värnas och balansen gentemot andraforskningsinsatser hävdas.Regeringens förslag är enligt vår mening uttryck för enkortsynthet som hotar själva fundamentet för den utvecklingefter krisen som måste klara. På samma sätt som vitidigare hävdat i fråga om den högre utbildningen måste denödvändiga besparingarna genomföras på ett strukturelltriktigt sätt. Att minska investeringarna i sådant humankapitalsom vårt land behöver alltmer är direkt oklokt!Vi är däremot beredda att spara på den enligt vår meningrikligt tilltagna budget som disponeras avArbetarskyddsverket, , Institutet förArbetslivsforskning och Arbetsmiljöfonden utöver vadregeringen föreslår. En sådan besparing kan göras utan dekonsekvenser för vårt lands långsiktiga konkurrensförmågasom regeringens nedskärningsstrategi skulle leda till.De förslag vi här har redovisat skulle ge de nya och friaforskningsstiftelser, som regeringen vill dra in resurser frånoch göra till en direkt utlöpare av statsmakten, möjlighet atttillfullo koncentrera sig på de uppgifter som är deras.Uppbyggnaden av den nödvändiga kunskapen skulle därmedkunna fullföljas parallellt med att saneringen avstatsfinanserna genomförs.4.4 och högskolorRegeringen förbereder enligt budgetpropositionenåtgärder i syfte att åter centralisera universiteten ochhögskolorna. Politiker skall återinträda i universitetens ochhögskolornas styrelser, antagningssystemet skallcentraliseras och en ny central högskolemyndighet inrättas.Det är att gå fel väg.I stället för att återcentraliseras bör universitetens ochhögskolornas frihet värnas. I detta syfte kan och bör denfrigörelseprocess som den förra regeringen initieradeförstärkas.Inom ramen för Agenda 2000-arbetet aktualiseradesmöjligheterna för universitet och högskolor med fastaforskningsresurser att mera självständigt disponera översamtliga tilldelade statliga anslag.Vi anser att starka skäl talar för denna ordning. Varjeuniversitet måste, om det skall kunna ta ansvar för sittuppdrag, också kunna disponera över sina resurser.Ett system med denna innebörd aktualiserar emellertidockså frågor på central nivå om framför allt fördelningen avforskningsmedel mellan olika huvudområden. Vi menar attregeringen bör återkomma till med analys ochförslag om hur den förstärkning av friheten för universitetensom vi i dessa hänseenden vill främja bäst kan åstadkommas.Två högskolor omvandlades under den gångnamandatperioden till stiftelser, nämligen ochHögskolan i i stiftelseform bidrar till den mångfald inomden högre utbildningen som vi anser viktig.Under de kommande fyra åren bör ytterligare tvåuniversitet eller högskolor erbjudas möjligheten att blistiftelser. Urvalet bör ske på ett sådant sätt att engagemangför frigörelsen från de berörda lärosätena tas tillvara.5. Kvalificerad eftergymnasial utbildning i nya formerI förnyelsearbetet på utbildningsområdet har det blivitalltmer uppenbart att formerna för och regelverken kringkvalificerad eftergymnasial utbildning behöver utvecklas.En särskild utredare fick av den förra regeringen uppdragetatt utreda formerna för avancerad eftergymnasialyrkesutbildning. Arbetet pågår, men av budgetpropositionenatt döma räknar den socialdemokratiska regeringen inte medatt snabbt komma med förslag på denna grund.Vi anser att detta är fel prioritering. I stället för en radmycket kortsiktiga utbildningsinsatser, motiverade avarbetsmarknadspolitiska skäl, föreslår vi att arbetet med attåstadkomma en form av avancerad eftergymnasial utbildningsom innehåller såväl yrkesutbildning som teoretiskavidarestudier förverkligas. En stor del av dessa utbildningarbör ges formen av samverkan med företagen. Vi bedömer att20 000 utbildningsplatser kan åstadkommas i en första etapp.Statens medverkan i uppbyggnaden av de nyautbildningarna bör ske genom ett statsbidragssystem medstor flexibilitet. De finansiella villkoren för utbildningen börutformas på följande sätt:Staten bör ange villkoren förstatsbidrag till den som tar ansvar för utbildningen. För20 000 utbildningsplatser bör en statsbidragsvolym om enmiljard kronor anvisas. Detta belopp reserverades av denförra regeringen för en utveckling av den här beskrivnautbildningsformen. Resurserna förutsattes bli överflyttadefrån de kortsiktiga arbetsmarknadsinsatser som eljest skullebli aktuella.I det normalfall där företagen engagerasförutsätts dessa också ta ett finansiellt ansvar. I villkoren förstatsbidrag bör detta ansvar anges på grundval av det bidragtill produktionen som den som genomgår utbildningen kanförväntas ge.I statsbidragsreglerna bör ingå grundlägganderegler om vad som skall ingå i utbildning, både när det gällerden teoretiska delen och den direkta yrkesutbildningsdelen.Reglerna måste vara sådana att de passar företag ochutbildningsanordnare av varierande inriktning och storlek.Regeringen bör och efter samråd med företagensorganisationer återkomma till med förslag.6. Ett nytt ledarskap 6.1 UtvärderingDet nya styrsystemet för skolväsendet gör uppföljning,utvärdering och tillsyn betydelsefulla. redovisadeunder den förra regeringsperioden resultat av den nationellautvärderingen av byggd på undersökningar iårskurserna 2, 5 och 9 med tyngdpunkten lagd på årskurs 9där omkring 10 000 elever, nästan lika många föräldrar och2 500 lärare i 101 skolor deltog.Utvärderingen ger information om undervisningen i olikaämnen och utgör ett viktigt underlag för beslutsfattare och iskolväsendet verksamma på olika nivåer, vilket under mångaårs socialdemokratisk utbildningspolitik varit ett mycketeftersatt område. Det är viktigt att utvärderingsarbetet fårfortsätta och att motsvarande utvärdering genomförs ocksåvad gäller skolväsendets övriga nivåer och att formerna förutvärdering utvecklas. Det omfattande reformarbetet undersenare år måste följas upp bl.a. vad avser elevernas val avämnen, utbildningsvägar och profilerade skolor. I en moderatkommittémotion utvecklas synpunkterna på detta.Betyg är en viktig del av utvärderingen. Vi moderater anseratt betyg skall ges än , att antalet stegbör vara minst sex samt att skolorna skall ge skriftligaomdömen fr.o.m. årskurs 5. Eftersom vi anser det orimligtatt nu återigen ändra betygssystem avstår vi från att nuföreslå detta. Skolorna måste kunna utgå från att beslut gällerunder någon tid. Vi vill emellertid understryka att vi avseratt återkomma med våra förslag senare.6.2 Lärarutbildning, ledarskaps- och kompetensutvecklingDen snabba kunskapsutvecklingen, internationaliseringenm.m. gör att lärarrollen förändras och måste förändras. Dettamåste påverka lärarutbildningen i olika avseenden.Universiteten och högskolorna har viktiga uppgifter i dennödvändiga förnyelsen. Vi utgår ifrån att en kontinuerligutvecklingsprocess pågår som bl.a. tar intryck av deförändringar vad gäller skolans uppgifter m.m. somriksdagen beslutat om.Under borgerlig ledning introducerades en nylärarutbildning som komplement till de då redan existerande.I propositionen ''Lärarutbildning'' (1991/92:75) drogsriktlinjerna för den nya utbildningen upp. Den innebär bl.a.att studenterna som ett alternativ till en sammanhållenlärarutbildning själva kan välja att först läsa inämneskunskaperna, för att sedan läsa den praktiskt-pedagogiska delen om 40 poäng.I ett särskilt uppdrag genomfördes vidare en översyn avkompetenskraven för gymnasielärare i yrkesämnen.Betänkandet ''Höj ribban!'' SOU 1994:101 har varit ute påremiss. Några förslag med anledning av rapporten har dennya regeringen inte presenterat. I en särskild moderatkommittémotion presenteras emellertid slutsatser och förslagrörande lärarutbildning. En allmän översyn avlärarutbildningarna anser vi nödvändig. När det gälleryrkeslärarna finns redan ett sådant underlag att vissa initiativbör tas skyndsamt.Av den nationella utvärderingen av framgåratt det finns behov av att utveckla rektors förutsättningar attta det ansvar som skollagen och de nya läroplanerna åläggerdenne. Dagens skolledare är bäst förberedda föradministrativa och organisatoriska uppgifter. De nyaläroplanerna, kursplanerna och timplanerna ställeremellertid stora krav på skolans ledning också i andraavseenden. Skolorna har numera stora möjligheter att göraegna pedagogiska bedömningar och prioritera skolansresurser. Det kräver att det pedagogiska arbetet stimulerasoch det förutsätter förmåga att skapa uppslutning kringlokala mål och organisatoriska lösningar.Fortbildning av skolans personal är i första hand enkommunal uppgift. För skolledare som har ett särskilt ansvaratt leda arbetet enligt de nationella målen och riktlinjerna ärdet emellertid också ett intresse för staten att erbjuda visstyp av utbildning. Den förra regeringen avsåg att under dekommande åren arbeta för att åstadkomma en nyledarskapsutbildning som bygger på genomgången statligrektorsutbildning. Medel för denna utbildning anslogs. Ibudgetpropositionen föreslås att de anvisade medlen dras in,med hänvisning till att de inte kommer att utnyttjas under detkommande budgetåret. Vi vill emellertid understryka att ensådan ny ledarskapsutbildning behövs och regeringen böråterkomma till med ett konkret förslag om hur enkvalificerad ledarskapsutbildning för rektorer skall se ut.7. Andra områden där förnyelse behövs 7.1 Kommunernas ansvar för vuxenutbildningenAtt vuxna kan skaffa sig kunskaper motsvarandegrundskole- respektive gymnasiekompetens är viktigt. Densnabba utvecklingen gör att många vuxna behöverkomplettera sin utbildning för att klara arbetsmarknadenskrav eller för att skaffa sig de förkunskaper akademiskastudier kräver.Ansvaret för komvux är kommunernas. Deras skyldigheteratt erbjuda vuxenutbildning gäller de mest grundläggandeutbildningarna medan möjligheterna att ämneskomplettera,gå en gymnasial vuxenutbildning eller gå en andrautbildningsväg är en fråga om hemkommunens inställningoch budget. har kommunerna tvingats intagaen mer restriktiv hållning till olika studieönskemål och tillatt betala interkommunal ersättning.Vi anser inte att det är rimligt att kommunerna skallerbjuda den som så önskar kostnadsfri vuxenutbildning. del av vuxnas behov av vidareutbildning kan ges avandra. Däremot är det mot bakgrund av den generellanivåhöjning när det gäller kunskaper som behövs nödvändigtatt se över reglerna för kommunernas ansvar. Det kan ske iden översyn av vuxenutbildningen som regeringen planerar.7.2 Arbetsmarknadspolitiskt motiveradeutbildningsplatserUtbildningsinsatser av arbetsmarknadspolitiska skäl ärvällovliga och fyller ofta syftet att bidraga till ökadkompetens. Det är emellertid också i detta sammanhangnödvändigt att den utbildning som ges håller hög kvalitet ochatt utbildningserbjudanden motsvarar de behov ochförutsättningar som de arbetssökande har och somefterfrågas av arbetsmarknaden.Vi anser att den kommunala vuxenutbildningen är ett brautbildningsalternativ för många. Det är också skälet till deextra satsningar som den borgerliga regeringen drev fram.Syftet med nya platser är att de skall tillkomma utöver detordinarie komvuxutbudet, inte att de skall underlätta enminskning av kommunernas åtagande. Mot bakgrund av attfrågor om effekterna av de arbetsmarknadspolitiskasatsningarna väckts och att kommer med enredovisning om detta motsatte vi oss de extra komvuxplatserför vårterminen -95 som regeringen föreslog . Vividhåller denna uppfattning. kanemellertid upphandla den komvuxutbildning den finnerangelägen från arbetsmarknadsutgångspunkt. I en annanmotion föreslår vi nya villkor för sådan upphandling. I detsammanhanget vill vi understryka att utbildning i komvuxkan ge utbildning av hög kvalitet till rimliga kostnader.Vi avvisar regeringens förslag avseende högskoleplatser,extra platser till folkhögskolorna och extra insatser förarbetslösa via studieförbunden med hänvisning till den nyaformen av avancerad eftergymnasial yrkesutbildning.Däremot skall det vara möjligt att extra utbildningsplatserköps upp av AMS från såväl kommuner, högskolor somfolkhögskolor och studieförbund. Vi accepterar interegeringens neddragning av per capitaersättningen till högreutbildning för att åstadkomma den typ av mediatrolleri ellerkvalitetsneddragning som det handlar om. Högskolor ochuniversitet kan själva avgöra om de har möjlighet att ta emotfler studerande med de anslag de tilldelats, vilket letttill att fler studenter antagits än vad högskolorna får percapitaersättning för. Däremot anser vi att alla som lämnar entvåårig gymnasial utbildning i vår skall ges möjlighet att gåett tredje gymnasieår. Medel för utbildningscheckar börockså anslås, eftersom dessa ger ökad dynamik genom attden enskilde kan välja utbildningsanordnare.7.3 Fortsatt utveckling av gymnasieskolanDen nya gymnasieskola som håller på att förverkligasger ökat utrymme för flexibla lösningar. Möjligheterna tillspecialisering ökar genom kursutformningen ochkommunerna kan erbjuda specialutformade program medandra utbildningskombinationer än de nationellaprogrammen. En mer kursutformad gymnasieskola gereleverna ökad frihet att påverka sin utbildning och skolornabättre förutsättningar att möta de krav den högreutbildningens och arbetslivets utveckling ställer.Det är viktigt att kvaliteten i kurser och specialutformadeprogram hävdas. Uppföljning och utvärdering är i dettaavseende viktigt. Av kommunerna eller skolorna profileradeutbildningsalternativ har emellertid ur utbildningenssynvinkel inget egenvärde. Vi vill dock framförallt peka pånödvändigheten av ett ökat samarbete mellangymnasieskolor, högskolor och universitet, samt konkretsamarbete mellan gymnasieskolorna och arbetslivet.Möjligheterna för kommunerna att lägga ut vissundervisning på entreprenad bör utvidgas till att gälla flerämnen och även hela program. Ansvaret för att ungdomarges gymnasieutbildning av hög kvalitet bör dock även iframtiden vara kommunernas.7.4 Elever med svårigheterVi har tidigare understrukit vikten av att betydligt flerungdomar går vidare till högre studier. Stor uppmärksamhetmåste därför riktas på de elever som i grund- ellergymnasieskolan har svårt att nå rimliga studieresultat.Elever med särskilda behov måste upptäckas tidigt ocherforderliga stödinsatser sättas in.Formerna för stödinsatserna skall för skolans del i förstahand vara av pedagogisk art som formerna för ettnära samarbete mellan skolan och hemmen måsteunderstrykas. Vi anser att det är viktigt att tydliggörahemmens resp skolans ansvar när det gäller elevernasutveckling. Diagnostiska prov i grundläggande ämnen börutvecklas och användas redan under de första skolåren.Det är ett väsentligt krav att elevernas studieresultat iförhållande till de kravnivåer som satts upp i kursplanernaför årskurs 5 prövas. har på densocialdemokratiska regeringens förslag rivit upp denskyldighet skolorna ålagts att genomföra nationella prov isvenska, engelska och matematik i årskurs 5. Det är ettmycket olyckligt beslut som måste ändras, dels föratt elevernas individuella studieresultat faktiskt skall blibedömda, dels också för att skall kunna haunderlag för att bedöma undervisningens kvalitet i landetsskolor. En prövning av resultaten i avgångsklasserna är enligtvår mening inte tillräcklig, eftersom möjligheterna tillinsatser om resultaten visar sig undermåliga då inte finns förberörda elever. Regeringen bör återkomma till riksdagenmed en redovisning av hur den nationella uppföljningen avstudieresultaten skall genomföras så att eventuellterforderliga beslut kan tas i syfte att nå kursplanernas mål.7.5 Invandrareleverna och skolanAndelen invandrarelever ökar. I de invandrartäta områdenamed få svenska elever skapas en språkmiljö i och utanförskolan som försvårar språkinlärningen och ger för fåtillfällen att använda svenska språket. Flera rapporter harvisat de mycket allvarliga problem detta skapar. Bl.a. visadeIEA:s internationella undersökning att tillhör deländer som uppvisar de största skillnaderna mellan barn vadgäller läsförmåga. Barn som har ett annat hemspråk änsvenska lyckas sämre än barn som har samma språk ihemmet och skolan. Detta är och skapar allvarliga problemi och efter skoltiden. Det faktum att det dessutom oftahandlar om barn födda och uppväxta i som inte gesmöjlighet att lära sig svenska gör förhållandena i grundenoacceptabla.Det var mot denna bakgrund som den borgerligaregeringen i ''Utvecklingsplan för skolväsendet''1993/94:183 slog fast behovet av kraftfulla insatser isvenskundervisningen. För att bereda frågan avsåg dendåvarande regeringen att en arbetsgrupp med representanterfrån storstadsområdena skulle tillsättas med uppgift attsnabbt komma med förslag till åtgärder.Barns och ungdomars språkutveckling är en komplex frågaoch enkla lösningar när det gäller invandrarelevernaskunskaper i svenska är svåra att finna.