mot · GI02Fi213 · 1995-01-25 00:00:00 — SammanfattningDe svenska hushållens sparande har under de senaste årenökat till nivåer som närmar sig de gängse i andravästerländska demokratier.Det privata sparandet spelar en avgörande roll för denenskildes frihet genom de möjligheter det ger hushållen attstyra och kontrollera sin ekonomi och bli mindre beroende avcentrala beslut och bidragssystem. Ett eget sparande spelarnumera en avgörande roll för möjligheterna att skaffa enegen bostad eller fritidshus. Än viktigare ärhushållssparandet för finansieringen av nyföretagande ochinvesteringar i de minsta företagen.Människors strävan efter att förkovra sig och förbättratillvaron för sig själva och de sina är en mäktig drivkraft somsystematiskt har motarbetats av socialdemokratiskaregeringar under hela efterkrigstiden.I en global ekonomi med avreglerade valuta- ochfinansmarknader ökar flödena av kapital över gränserna.Svensk politik måste inriktas på att attrahera såväl inhemsktsom utländskt kapital till investeringar och placeringar iSverige. En politik som på avgörande punkter skiljer sig frånomvärldens riskerar att leda till ett utflöde av kapital mednegativa effekter för bytesbalans och ränteutveckling.Från strikt ekonomisk synpunkt finns det ingen konfliktmellan offentligt sparande och hushållssparande så längesparandet är tillräckligt omfattande. Ett spritt enskilt ägandebaserat på ett högt hushållssparande är emellertid avgörandeför om skall vara ett välfärdssamhälle med fria ochsjälvständiga medborgare eller en centralt styrd och regleradstat med ett bidragsberoende folk.När den socialdemokratiska regeringen utpekar det ökadehushållssparandet som ett hot mot den konsumtionsökningpå vilken regeringen vill bygga sin ekonomiska politikinnebär det en återgång till den kollektivisering av denenskildes ekonomi och ägandet av kapital som har varit ettsignum för den socialdemokratiska funktionssocialismen.Politiken bör i stället inriktas på att främja och stimuleraett högt hushållssparande och ett spritt ägande.Skattesystemet bör därför utformas så att det lönar sig attarbeta och spara och driva företag. Långsiktigt fasta spelregler måste gälla.Privatiseringen av statliga företag har tillfört statskassan 23 miljarder kronoroch spritt ägandet till närmare 500.000 nya aktieägare i helalandet. Utförsäljning av statliga företag och kommunägdabostäder bör fortsätta och ske i former som ger dem som ärknutna till verksamheten respektive de boende förtur.Vi föreslår ett särskilt startsparande för barn som är spärrattill dess att barnet uppnår ålder.Nya former för pensionssparande har tillkommit undersenare år. En möjlighet att spara till en egen bostad i sambandmed pensionering bör prövas.Ett eget pensionssparande ger trygghet och ekonomiskrörelsefrihet som inte får urholkas av dåligt genomtänktapolitiska ingrepp. Vi avvisar regeringens förslag att höjaavkastningsskatten på pensionskapital till 15 procent.I dag äger i det närmaste varannan svensk, eller 3,8miljoner människor, aktier i någon form. Enbart under 1994tillfördes svenska företag i nyttriskkapital. Skattesystemet måste utformas så att detstimulerar ett fortsatt brett i verklig mening folkligtaktiesparande och -ägande. Vi avvisar regeringens förslag attutvidga AP-fondernas rätt att placera kapital i aktier.Vinstandelssystem i företag bör stimuleras, intemissgynnas. Vi för fram förslag på sådana skattemässigastimulanser. Vi föreslår att de återinförda socialavgifterna påvinstandelar avskaffas liksom skatteregler som skallunderlätta för anställda att spara i aktier i det egna företaget.Vi föreslår en statlig kreditgaranti i syfte att stimulera ettökat bosparande.2. av tillväxtHur de än mödade sig och strävade, kunde de aldrigförkovra sig här i Korpamoen. -- -- -- Han för sin del ledsnadepå att sträva om han inte längre såg någonting att sträva framemot. Han kunde inte arbeta med någon lust, om han intetrodde att han hjälpte sig och de sina till en bättre lott. Ochalla människor ville väl ha något att sträva fram emot,åtminstone så länge de var unga, som hon och han ännuvar. Vad skulle de annars leva för?Strävan efter att förkovra sig och förbättra tillvaron för sigsjälv och de sina är och har alltid varit en mäktig drivkraft.Ett samhälle som inte ger sina medborgare möjligheter attförkovra sig genom eget arbete, företagsamhet och sparandestagnerar och stöter slutligen bort de människor och detkapital som utgör förutsättningen för utveckling ochvälstånd. Likt och i söker de sig bort.Oupplösligt förknippat med denna drivkraft är det egnaägandet av kapital och egendom. Skyddet för äganderättenär en förutsättning för att människor skall vilja investera ochvåga ta de risker som alltid är förknippade med företagande,teknisk och ekonomisk utveckling. Den enskildaäganderätten är basen för den ekonomiska tillväxt som i sintur är en förutsättning för välstånd, såväl den enskildes somsamhällets.Det egna ägandet ger en trygghet som inte kan ersättas avaldrig så heltäckande, politiskt beslutade och offentligtfinansierade välfärdssystem. Möjligheterna att bestämmaöver och kontrollera sin egen ekonomi utgör en fast grundför individens frihet och trygghet.Med enskilt ägande följer också ansvar. ''Det man ägervårdar man'', heter det. Att t. ex. miljöförstöringen gått såmycket längre i länder styrda med extrem socialistiskplanhushållning beror inte bara på svagheter iproduktionssystemet. En annan viktig orsak är att det intefinns någon som har personligt intresse av att skötabyggnader, natur och andra tillgångar väl.Sparandet och ägandet av sparandet är av central betydelseför kapitalbildningen. Det är ur sparandetinvesteringsmedlen tas. ''Sparsamheten är den omedelbaraorsaken till tillväxten i kapital'', sade redan statliga produktivitetsutredningen (SOU 1991:82)ansluter sig till detta synsätt och framhållerkapitalbildningen som central förproduktivitetsutvecklingen. I en internationell ekonomi ärdet summan av det inhemska sparandet och utländskaplaceringar i som är det viktiga.Enskilt ägande är jämte fri konkurrens grundläggandeinslag i marknadsekonomin, som obestridligen är det mesteffektiva systemet för ianspråktagande av resurser ochfördelning av nyttigheter. Marknadsekonomin bygger pådecentraliserat och individuellt beslutsfattande. Det kräverden handlingsfrihet och självständighet som enbartpersonligt ägande medger. Den enskilda äganderätten ärdärför en förutsättning för dynamiken i det ekonomiska livet.Enskilt ägande och marknadsekonomi är framför alltnödvändiga förutsättningar för demokratin. De garanterarvisserligen inte demokrati, men ingenstans där de haravskaffats har en fungerande demokrati kunnat fortleva. Frånhistorien vet vi att det var i de länder där äganderättenrespekterades som den ekonomiska och demokratiskautvecklingen kunde skjuta fart.I ett samhälle utan enskild äganderätt finns ingen pluralismannan än den som staten tillåter och stöder. Detberoendeförhållande till den politiska och ekonomiskamakten som den egendomslöse lyder under är inte förenligmed en fri debatt och ett demokratiskt styre. Den ytterstakonsekvensen av ett sådant samhälle har gjorts tydlig genomdet ekonomiska, politiska och moraliska sammanbrottet i detidigare planhushållningsekonomierna.2.1 Från självhushållning till aktiebolagI det utpräglade jordbrukssamhället baserades ägandet ochdärmed den ekonomiska och politiska makten på innehavetav brukbar mark. Det var en statisk ekonomi, byggd påsjälvhushållning, där den ene kunde förmera sin rikedomendast på den andres bekostnad. Den egendomslöse var försin överlevnad och välfärd helt avhängig av goda relationertill jordägaren. Rätten satt ''i spjutstångs ände''.De medeltida stadssamhällena och framväxandenationalstaterna byggde vidare på strävan efter enhetssysteminom de egna gränserna. Sådana enhetssystem eller monopolbefästes av stadsprivilegier, skråväsende, köpmannagillenoch andra korporationer.Köpenskap och handel genererade nya rikedomar och enväxande penningekonomi. Större och säkrare fartyg öppnadenya handelsvägar men möjliggjorde också underkuvandet avhela världsdelar. Också denna epok hade starka drag avnollsummespel. Världens välstånd ansågs vara ochdet gällde att för den egna staten eller stadens räkning ta försig så mycket som möjligt. Mycket stora vinster genereradesliksom mycket stora förluster. Makten var starktkoncentrerad till dem som kunde finansiera verksamheten:staten eller staden och de korporationer som bildades, såsomHansan och Östasiatiska kompaniet.Med köpenskap och handel följde en växandepenningekonomi. Successivt växte fungerande bank- ochfinansinstitut fram vilka möjliggjorde nyafinansieringsformer och riskspridning.Därmed lades också en grund för industrialismen ochmöjligheterna att utnyttja tekniska framsteg för investeringari produktion och reala tillgångar. Ekonomisk tillväxt imodern mening blev möjlig. Hushållens inkomster ochköpkraft började stiga.Genom att skråväsendet och andra former av monopolavskaffades och näringsfrihet infördes kunde entreprenöreroch företag utvecklas. De möjligheter som den tekniskautvecklingen gav kunde utnyttjas.Enskilda personer kunde på eget initiativ och av egen kraft,inledningsvis ofta med ekonomiskt stöd av familj, släkt ochvänner, starta och driva företag. Finansieringen avinvesteringar kunde ske med olika grader av risktagande iolika lagreglerade företagsformer eller juridiska personersåsom aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar.Såväl vinster som förluster kunde spridas över en vidarekrets intressenter. Marknadsekonomin började utvecklas.En absolut förutsättning för denna utveckling har varit ochär den enskildes möjligheter att genom sparande ochkapitalförvaltning ackumulera kapital för eget företagandeoch investeringar eller för att satsa i andras företagande. Fördetta krävdes ett skydd av äganderätten.Så inleddes den exceptionellt dynamiska period undervilken världens demokratier utvecklade sina ekonomier ochderas medborgare skapade välstånd och välfärd, frihet ochtrygghet.2.2 Den svenska industrialiseringenTekniska innovationer baserade på nya uppfinningar ellerutveckling av känd teknik, på impulser frånandra länder, kunde omsättas i framgångsrika företag. Oftavar det emellertid en mödosam väg från den förstaproduktidén till industriell produktion. De personligariskerna var avsevärda. Eget sparkapital eller hjälp frånfamilj och släktingar stod för de förstainvesteringarna och tog de risker som i allmänhet är förenademed nyföretagande. Det fanns också ett litet antal, förmögnaprivata finansiärer som såg möjligheterna i och satsade på detekniska framstegen och de nya uppfinnarna ochinnovatörerna.Aktiebolagsformen gjorde det möjligt att till företagenattrahera riskkapital från utomstående intressenter via detväxande bankväsendet.Från början var de framgångsrika företagen av uppenbaraskäl ensamma om sina produkter och kunde göra godavinster som investerades i den fortsatta verksamheten eller inya projekt.På detta sätt lades grunden för den enaståendevälståndsutveckling i som ägde rum under perioden1870--1970. En avgörande faktor var givetvis att Sverigestod utanför också det och med en intaktproduktionsapparat kunde dra nytta av efterkrigstidensåteruppbyggnadsbehov. ökade produktionenmed årligen.2.3 Från kapitalimport till kapitalexportIndustrialismen utvecklades jämförelsevis sent i Sverige.Den baserades på inhemska råvaror, skog och malm ochenergi. Den skedde i stor utsträckning med hjälp avimporterad kunskap och importerat kapital.Sverige var kapitalfattigt och saknade i stort sett enfinansiell marknad. Framför allt produktionen av järn krävdestora investeringar. Finansieringen skedde genom ett s.k.förlagssystem som innebar att kunderna utomlandsinlevererade förskottsbetalningar för kommande leveranser.Som mellanhand mellan det producerande bruket och denutländska kunden agerade köpmännen och handelshusensom exportörer. Dessa garanterade brukens avsättning ochtog de risker som var förenade medkonjunktursvängningarna.Systemet fortplantades genom hela produktionskedjan nertill den enskilde arbetaren som vanligen stod i skuld tillbruket och därigenom var bunden till arbetsplatsen så längeskulden bestod. Därigenom var bruksägaren garanterad dennödvändiga arbetskraften.Så länge det inbördes skuldförhållandet bestod, var deolika leden ömsesidigt beroende av varandra: arbetaren ochbruksägaren, bruksägaren och exportören, exportören ochimportören. Den reella kontrollen låg indirekt hos deutländska importörerna/finansiärerna.På liknande sätt finansierades utnyttjandet av den andradominerande råvaran, skogen.Industrialismens genombrott markeras avden dramatiska ökningen av investeringskvoten som påmindre än mer än fördubblades till över tio procent.Detta hade inte kunnat ske utan omfattandeutlandsupplåning.Efter hand som det byggdes upp betydande inhemskakapitaltillgångar minskade beroendet av utländskfinansiering och investeringarna kunde ske med större kraft.I ett land där jordbruket inte längre förmådde försörja denkraftigt växande befolkningen, erbjöd de snabbt växandeindustrierna arbetstillfällen om än på villkor som inteavsevärt skilde sig från dem som modernäringarna kundeerbjuda. Alternativet var för många emigration. Industriernavar framgångsrika på grund av stor efterfrågan påprodukterna. Klyftorna mellan ett fåtal risktagandekapitalägare och de egendomslösa blev mycket stora. Det ärdenna kortvariga Klondyke-period i svensk ekonomiskhistoria som har präglat den syn på relationen mellan arbeteoch kapital som ända in har dominerat denekonomiska politiken och debatten.Under perioden 1870--1910 översteg investeringarna detinhemska årliga sparandet med , av investeringarna finansierades med lånutomlands. Ägandet förblev dock i allt väsentligt svenskt ochmot slutet av perioden ökade det inhemska sparandet -- från1908 steg bruttosparkvoten från tio till femton procent, därden förblev fram till andra världskriget.De stora utlandslånen kunde, dels tack vare att Sverigestod utanför , dels genomvalutaförändringarna i dess kölvatten, betalas tillbaka pånågra få år. Som en följd av det växande välståndet ökadesparandet. översteg det inhemskasparandet investeringarna med i stort sett en procentenhet perår. av svensk socialism 3.1 TillväxtenTillväxten i har varit mycket god sett ur ettperspektiv . Landet och dess innevånare harblivit såväl materiellt som intellektuellt mycket rikare.Paradoxalt nog är vi dock mer sårbara än för hundra årsedan. klarade en bonde och hans familjhjälpligt av ett par nödår med hjälp av egna besparingar samtstöd från släkt, vänner och grannar. senaretalas det om kris och katastrof om barnbidraget sänks med100 kronor/månad.Diagram 3.1 BNP-utveckling sedan sekelskiftetSveriges tillväxt sedd ur ett kortare perspektiv är betydligtmindre upplyftande. Från att ha tillhörttoppskiktet i tillväxtligan började tappa mark mot sina konkurrenter i och övrigaOECD. Orsaken till detta ras i tillväxt kan sammanfattas i treintimt hopkopplade begrepp; strukturella problem,kostnadskris och finanskris.Diagram 3.2 BNP-tillväxt i , samti hela OECD-området 1970--1995De strukturella problemen bottnar i en för litenutlandskonkurrerande sektor, en för stor offentlig sektor ochen av den offentliga sektorn undanträngd och för liten privattjänstesektor.Kostnadskrisen berodde påSveriges bristande förmåga till anpassning efter nyainternationella förutsättningar. Genom en övertro på politiskingenjörskonst försökte man i stället att genom s.k.överbryggningspolitik avskärma frånomvärldsfaktorer, såsom tillkomsten av nya framgångsrikaindustriländer och t. ex. oljekriserna. När detta misslyckadesoch lönekostnaderna rusade i väg jämfört med omvärldentillgreps devalveringar. Dessa ledde i sin tur till en fortsattinflations- och lönespiral som snabbt gröpte ur näringslivetskonkurrenskraft utan att ge några reallöneökningar. Vi blevallt fattigare.Finanskrisen som orsakats av inflations- ochspekulationsekonomin är den tredje viktigafaktorn i förklaringen av ekonomiska kris.Överhettningen av ekonomin i kombination med dåligsamordning av avregleringarna skapade en grogrund för ensnabb stegring av fastighetspriserna och stora upplåningarmed klena säkerheter.Genom politisk kortsiktighet lyckades man under denlånga högkonjunkturen erodera förtroendet för den svenskaekonomin istället för att skörda frukterna av en osedvanligtlångvarig högkonjunktur. Detta var fallet ännu underhögkonjunkturen på 1980-talet.Diagram 3.3 Nettoinvesteringar 1970--1993Källa SAF 3.2 De ofödda företagenUnder efterkrigstiden har utvecklats ett jämförelsevis stortantal multinationella storföretag, nästan uteslutade grundadekring . toppar listan över världensstorföretag när det gäller antal företag per capita.Storföretagen utgör en omistlig bas för den svenskaindustrins utveckling och för vår ekonomiska stabilitet.Genom den pågående internationaliseringen blir deemellertid allt mindre beroende av den svenska marknadenoch svenska förhållanden. Produktionen förläggs så näramarknaden som möjligt och finansieringen sker på deinternationella kapitalmarknaderna. harnyetableringen av industriföretag minskat dramatiskt.En sådan ensidig utveckling innebär risk för en svaginnovationskraft och vikande investeringar. Det visar sigbland annat i att, som vårt beroende av de störstaföretagen har ökat, har den totala svenskaindustriproduktionen halkat efter jämförbara länder sedan1970-talet. har, som framgår av diagram 3.5produktionen vid de svenska koncerndelarna i utlandet ökatstabilt . Detta är en följd av attde svenska direktinvesteringarna i utlandet ökade kraftigt,framför allt under 1980-talet.Det svaga nyföretagandet i industrisektorn har inte hellerkompenserats av en tillräckligt kraftig tillväxt inomtjänstesektorn. Anledningen till detta är att betydande delarav tjänstesektorn, framförallt tjänster till hushållen, harskyddats av omfattande offentliga produktionsmonopol.Härigenom har marknadsutrymmet för tjänstekonsumtionbegränsats snävt.Detta är resultatet av en medveten politik som den harbedrivits under socialdemokratisk dominans. Denekonomiska tillväxten och välståndsutvecklingen har tagitsför given. Ambitionen har varit att genom koncentrationentill stora företag och en kraftig tillväxt av den offentligasektorn minska inflytandet från privat kapital och privatafinansiärer för att skapa utrymme för en ökad politisk ochkorporativ kontroll över produktionen och fördelningen avproduktionsresultatet. De främsta medlen för denna politikhar varit kollektivt ägande samt kollektivt sparande ochkapitalbildning.När socialdemokraterna nu utpekar det under de senasteåren ökade privata sparandet som ett hot mot tillväxten ochvälfärden, finns det anledning att närmare granska grundernaför den socialdemokratiska politiken.3.3 Det statligt/korporativa kontrollsamhälletSocialismens huvudtanke är att begränsa för att slutligenavskaffa det privata ägandet av produktionsmedlen. Dessaskall i stället överföras i det allmännas ägo, och derashandhavande därmed läggas under den offentliga maktenskontroll.I har socialdemokraterna tillämpat en annan metodför att uppnå liknande resultat. Efterkrigsprogrammetbyggde på förutsättningen att världsekonomin skulle drabbasav depression. Så blev inte fallet. I stället fann man attkapitalismen fungerade mycket väl i återuppbyggandet avVästeuropa till ekonomiskt framgångsrika, socialtansvarstagande nationer.I stället för att låta staten socialisera produktionen har iSverige produktionsresultatet och den enskildes ekonomilagts under offentlig kontroll, huvudsakligen via ett i detnärmaste konfiskatoriskt skattesystem och ett omfattandestatligt socialförsäkringssystem, men också via enomfattande statlig reglering. har inflytandet för deorganisationer som inräknas i den socialdemokratiska sfärensuccessivt stärkts och de har givits en halvoffentlig roll.Inriktningen för denna politik stakas ut i arbetarrörelsensefterkrigsprogram för ''en planmässig folkhushållning'':I all den omfattning det är erforderligt för att förverkligaen sådan hushållning samordnas de olika formerna avekonomisk verksamhet under samhällets ledning ochöverföras i samhällets ägo naturrikedomar, industriföretag,kreditanstalter, transportmedel och kommunikationsleder.-- -- -- inga enskilda intressen får ställa sig hindrande ivägen för det samhällsingripande och den samfälldaekonomiska verksamhet, som visar sig erforderliga för attvinna de åsyftade målen.En reglering av kapitalinvesteringarna skulle ske påföljande sätt:nEtt offentligt samarbetsorgan bör skapas, somrepresenterar statlig, enskild och kooperativ företagsamhet.Det allmännas ställning i denna samverkan göres starkaregenom att en omfattande statlig affärsbanksrörelseorganiseras, och försäkringsverksamheten förenklas ochrationaliseras genom att föras över i samhällets hand. Somled i denna planmässiga hushållning tar programmet ocksåsikte på statens medverkan vid export och import, vid enstabilisering och rationalisering av byggnadsverksamheten,vid rationaliseringen på lång sikt av jordbruksproduktionen,via en effektivisering av olika produktionsgrenar genomsamarbete för standardisering och specialisering, vidrationalisering av hemarbetet.I denna modell för planmässig hushållning anvisades denenskilde möjligheten att inom och via olika organisationerutöva sin skaparkraft och sitt medbestämmande:n-- -- -- de (organisationerna) kan också bli medel för attutlösa de mångas självverksamhet, ge dem känslan av denfrihet det innebär att vara med och bestämma över sitt egetöde, dra upp gränserna för den omkrets där den enskilde, ihägn av den trygghet organisationen skänker, kan frittutveckla sin personliga egenart.I allt väsentligt har denna modell följts, även om ettregelrätt förstatligande av företag inte har skett i fullt ut denomfattning som program förutsatte.I stället inriktades politiken på att socialiserakapitalbildningen och sparandet. I detta syfte fördes enlågräntepolitik med hjälp av valutakontroll ochkreditmarknadsreglering. Skattefria avsättningar tillinvesteringsfonder medgav billig finansiering så längeföretagen inriktade sina investeringar på för det allmännaangelägna objekt. Vad som var angeläget avgjordes avriksbanken eller det planeringsråd som fanns på 1960- och1970-talen.För företagen var det lönsamt att investerai objekt med allt lägre förräntning. låstesinvesteringarna in i de befintliga företagen. Genomdubbelbeskattningen av aktier blev det synnerligen olönsamtatt låta aktieägarna få del av vinsten. Därmed tillfördeskapitalmarknaden aldrig de medel som skulle ha behövts försatsningar i nya företag och ny teknik. Genomräntesubventionerna blev det huvudsakligen bostadssektornsom kunde tillgodogöra sig låga räntor. Denna politik harföljts som framgår av det socialdemokratiskapartiprogrammet 1990:Den privata äganderätten kvarstod visserligen, men denprivatkapitalistiska produktionsordningen, där det enskildavinstintresset sågs som överordnat alla andra intressen,förändrades på avgörande punkter.En allt större del av produktionsresultatet har undandragitskapitalismens fördelningsprinciper för att i stället fördelassolidariskt efter behov. Medborgarrätt har steg för steg ersattpenningens rätt.Under efterkrigstiden fram till senare hälften av 1960-taletskedde denna utveckling i brett samförstånd såväl politisktsom med arbetsgivarnas medverkan i den trepartssamverkani korporativa former som utövades i en mängd olikasamarbetsorgan, kommittéer och kommissioner, i vilka statenoch de fackliga organisationerna var helt dominerande.Denna period kännetecknades av den s k Saltsjöbadsandanoch bröts först i och med den omfattande arbetsrättsligalagstiftningen första hälft.Den röda tråden i den socialdemokratiska politiken harvarit den fulla sysselsättningen som överordnats alla andrapolitiska mål. Navet i denna politik har varit och är densolidariska lönepolitiken som i kombination medskattepolitiken syftar till en långtgående utjämning av allainkomster.