mot · GI02U622 · 1995-01-25 00:00:00 — SammanfattningIdag finns uppskattningsvis cirka 250 miljoner människori världen som räknar sig som urbefolkningar. Med begreppet''urbefolkning'' avses de folk som har sitt historiskaursprung i en civilisation som fanns etablerad innan deninvaderades och koloniserades och som inte anser sig utgöradel av den dominanta befolkningen inom ett visstterritorium. För att begreppet ''historiskt ursprung'' skagälla, krävs enligt FN att vissa villkor uppfylls. De viktigasteav dessa är ockupation av traditionellt landområde,urskiljbara egna traditioner, egen kultur och religion samteget språk.Urbefolkningarnas rättigheter är skyddade i internationelllag precis som alla andra människors, men därutöver finnsäven speciell lagstiftning, ägnad att regleraurbefolkningarnas speciella behov, som deras rätt tillsjälvbestämmande och att fritt eftersträva ekonomisk, socialoch kulturell utveckling samt politisk status. Det är ingenhemlighet att det praktiskt överallt i världen har förekommitoch förekommer de mest flagranta brott moturbefolkningarnas rättigheter. Ändå har urfolken haft svårtatt få uppmärksamhet för sin situation och den dominantabefolkningen i deras respektive länder vet ofta förvånansvärtlite om dem, trots att de bor mitt ibland dem.Därför var förväntningarna stora inför FNsurbefolkningsår 1993, det år som världens ögon skulle riktasmot dem. Det skulle också bli något slags upprättelse efteralla påkostade hyllningar året innan till , som förurbefolkningarna mest symboliserar av lidande, dödoch förtryck.Syftet med urbefolkningsåret skulle vara att stärkainternationellt samarbete för att söka lösa de problem somurbefolkningar ställs inför på områden som mänskligarättigheter, miljö, utveckling och hälsa. När året inleddes hade man i FN bara lyckats samlain futtiga 000 av medlemsstaterna -- ett bottenrekordi sammanhanget. Som en jämförelse kan nämnas att detinternationella forskningsprojektet tilldelades . Syftet med det projektet är att samla in prover på blod,hår och vävnad från 722 olika folkgrupper som är så småatt dom utgör ''historiskt intressanta isolat'' och ''mänskligasamhällen som hotas av utplåning''.Vid urbefolkningsårets slut hade inte mycket av värdehänt. När ett antal massakrar inträffade på indianer iBrasilien och agerade vare sig FNeller något annat officiellt internationellt organ. Ingahögljudda protester hördes från någon regering. Inget hadehänt med det ''internationella samarbetet'' utan det varasnarare ''business as usual''.Tyvärr finns inte heller något positivt att säga om Sverigesagerande . Den utmärkte sigredan från början genom att utse en urbefolkningskommittésom inte innehöll några samer som ordinarie ledamöter. Tvåsamer fick observatörsstatus men när det visade sig attkommittén inte tänkte tolerera något samiskt inflytande ensinformellt så lämnade samerna kommittén i protest redan ijanuari. En konkret uppgift för kommittén var att informerasvenskarna om urbefolkningar i allmänhet och samer isynnerhet, men det informationsmaterial som publiceradesvar rent otroligt magert -- häftet Urbefolkningarna, nr 1993:3ur , måste med sina 8 tryckta sidor varadet tunnaste och futtigaste departementet någonsinproducerat. Överhuvudtaget så visade kommittén enenastående brist på intresse och engagemang för sin uppgift.Regeringen nöjde sig inte med likgiltighet underurbefolkningsåret utan passade också på att ge samerna ettslag i ansiktet genom att ta ifrån dem deras urgamlaexklusiva rätt till jakt och fiske ovanför odlingsgränsen ochpå renbetesfjällen. Detta skapade enorm besvikelse och enkänsla av uppgivenhet bland samerna.Internationellt har legat mycket lågt iurbefolkningsfrågorna och åtnjuter inte längre detgoda rykte man hade tidigare som landet som ställde upp förde förtryckta folken. Denna roll har och i viss månDanmark tagit över.Det pinsamma misslyckandet 1993 bidrog till att FNsgeneralförsamling, efter ett förslag från FNs konferens ommänskliga rättigheter i 1993, bestämde sig för attutlysa ett ''årtionde för ursprungsfolk'' som ska pågå 1994--2003 som en uppföljning av urbefolkningsåret.FNInom FNs Kommission för mänskliga rättigheter pågårsedan 1985 arbete med en deklaration för urbefolkningarnasrättigheter. Från att ha framarbetats på lägre nivå iarbetsgruppen för urbefolkningar i underkommission, hardeklarationen nu nått så långt som till själva kommissionen.I den kommande MR-sessionen som inleds i månadsskiftetjanuari-februari i , kommer formerna för det fortsattaarbetet med deklarationen att diskuteras. Ett problem som nudyker upp för urbefolkningarna är att deras representanter fårsvårare att delta i och påverka deklarationens utformning, juhögre upp i FNs hierarkier arbetet hamnar. Urbefolkningarnaär organiserade i så kallade NGOs (Non-governmentalorganizations) och enbart länder får delta på dessa högrenivåer. kan här göra en viktig insats genom att varamed och stödja urbefolkningarnas krav på att derasrepresentanter ska få fortsätta att vara med i processen.Länder som och har ställt sig påurbefolkningarnas sida, medan intagit enpassiv roll. Det är nu hög tid att tar sitt ansvar ochger urbefolkningarna det stöd de så väl behöver. Det är ocksåviktigt att arbetet går snabbt och smidigt så att deklarationenhinner erkännas av generalförsamlingen innanurbefolkningsårtiondet är över.I övrigt kvarstår krav på att skaratificiera nr 169, den s kurbefolkningskonventionen. De skäl som den förraregeringen uppgav till varför detta inte skulle vara möjligt,nämligen att konventionen innehåller en klausul om atturbefolkningarna skall ha äganderätt till sina markområdenvilket inte skulle gå förena med svenska förhållanden därsamerna enbart har bruksrätt på renbeteslanden, är heltenkelt inte övertygande. , som skrivit under ochratificierat konventionen trots likartade förhållanden, harvisat att det med litet vilja går bra att arbeta sig runt dettaproblem. Där har konventionen blivit ett viktigt verktyg församerna att arbeta med, inte minst i det norska sametinget.MexicoFör urbefolkningarna världen över har det tyvärr blivit meroch mer uppenbart att de på de flesta håll betraktas som ettbesvärligt hinder för utvecklingen, och den optimism somfanns har falnat på många håll. Detär ingen lycklig utveckling när människor blir så desperataatt de ser sig tvungna att ta till väpnade uppror för att någonska lyssna på dem. Detta är vad som hände i Chiapas iMexico . En indiansk bondeguerilla, somkallar sig EZLN, zapatisterna, efter den legendariskeindianledaren , valde sig en massmedial,universitetsutbildad, vit talesman kallad subcomandanteMarcos, och belägrade ett antal samhällen i Chiapas i desödra och mest fattiga och eftertsatta delarna av Mexico.Dessa indianer hade nått punkten där de inte ansåg sig hanågot att förlora längre och var beredda att offra livet för attfå sin röst hörd. visste hela världen var Chiapaslåg och den mexikanska regeringen tvingades inledaförhandlingar med zapatisterna. Priset var högt i döda ochsårade men indianerna hade uppnått mer änmånga andra latinamerikanska guerillaarméer . Imotsats till andra guerillaarméer är EZLN inte ute efter att taöver makten eller ta över markområden. Man kräveregentligen bara att följer sina egna lagar ochrespekterar de rättigheter som indianerna faktiskt har. ÄvenMexico har skrivit under men inte levtupp till den i praktiken.Politisk förföljelseUrbefolkningarnas frihetssträvanden har skördat storaoffer i form av illegala frihetsberövanden, tortyr,försvinnanden, politiska mord, kidnappningar och andraövergrepp. I har övergreppen visserligenavtagit i styrka men egentligen pågått utan uppehåll sedanColumbus tid. Några av de värsta länderna är ,och . I , där en majoritet avbefolkningen är indianer, dödades över30 000 indianer, 35 000 försvann och mer än en miljontvingades lämna sina hem. Nobelpristagaren , som är maya quiché-indianska från , hargjort mycket för att få situationen i Guatemalauppmärksammad. I kommer rapporter med jämnamellanrum om massakrar på indianer, och det var inte mångaår sedan två colombianer frikändes för mord på 17 indianskamän, kvinnor och barn, därför att de sade sig inte veta att detvar olagligt att döda indianer. Indianerna i länder med civilakonflikter kommer ofta i kläm mellan guerillan, som villrekrytera dem, och regeringsstyrkorna, som misstänker demför samröre med guerillan. Indianerna blir också ofta offer ide ''krig mot droger'' som pågår i dessa länder. Derasisolerade boplatser gör att även de mest vidriga massakraroch övergrepp inte rapporteras och det är ytterst sällan somdet blir några efterräkningar för förövarna.HondurasOfta får urbefolkningarnas medlemmar sätta livet till ilandtvister som uppstår när regionala landägare, militär ochregeringsrepresentanter helt enkelt tar över landområdensom tillhör indianerna. I räknar urbefolkningarnasorganisation med att minst 20 av derasmedlemmar blivit mördade i sådana landtvister.Som vanligt när det gäller urbefolkningarna så blir det ingarättsliga eftergifter för de skyldiga, inte heller görs någraordentliga undersökningar av myndigheterna för att kommatill klarhet med vad som hänt. Ändå tillhör även Hondurasett av de länder som i motsats till ratificerat nr 169, vilken just specificerar regler för hururbefolkningarnas rättigheter ska skyddas, och den liberalaregering som tillträdde har upprepade gångerlovat att beivra brott mot mänskliga rättigheter och vända påden trend av mord, försvinnanden och tortyr somkännetecknat tidigare administrationer.ColombiaSverige deltar i förtrycket av urbefolkningarna på mångahåll i världen genom att delta i och understödjaexploateringen av deras landområden. De två svenskar, somkidnappades för en månad sedan i arbetar förSkanska, som bygger en enorm damm i området.Kidnapparna är guerillasoldater men har anfört som ett motivden förrödande effekt som dammbygget -- Urra 1 -- kommeratt få inte minst för traktens indianer. Stora områden kommeratt dränkas och floden, som fungerat som en livsnerv förlokalbefolkningen, kommer att genomgå oöverskådligaförändringar. har inte lyssnat på indianernas ochmiljöorganisationernas idoga protester. Ytterligare en orsaktill missnöje är att inte ens de tillfälliga jobben somdammbygget fört med sig tillfallit indianerna i någon störreutsträckning. kräver att regeringinformerar sig om dammprojektets följder förlokalbefolkningen och lyssnar till deras protester.ChileDammprojektet i är inte det enda i Latinamerikasom är medansvarig för. I inleds nu ettutbyggnadsprojekt av Bio utan att man utrett varesig miljökonsekvenser eller följder för den peuenche-indianska lokalbefolkningen. Både svenska staten ochsvenska företag medverkar i det katastrofala projektet, sommedför att skogar avverkas, växt- och djurarter utrotas ochen av världens absolut renaste floder förstörs för all framtid.Över en miljon människor kommer att förlora både sitt landoch sina försörjningsmöjligheter om de planerade dammarnabyggs. Trots detta har det svenska till utbyggnaden. Miljöpartietkräver att ansvariga svenska organ drar tillbakasitt ekonomiska stöd till detta projekt.James bayI deltar svenska företag i de gigantiskavattenkraftsprojekten i i norra , ett kargttundra-område där cree-indianer och inuiter sedan urminnestider livnärt sig på jakt och fiske och levt i balans mednaturen. Exempelvis har ABB monterat kablar, ochisolatorer i ett av delprojekten, La Grande, som kallades''världens väldigaste vattenkraftsprojekt'' när det stod klarti slutet av 80-talet. ASEA är med och forslar denproducerade elen söderut till storstäderna i södra ochnorra . inleddes med sin första fas1975, sedan cree-indianerna och inuiterna förlorat enlångdragen rättsprocess mot elföretaget ochtvingats skriva på det avtal med myndigheterna som röjdevägen för projektet.Fas 2 skulle ha startats , men har uppskjutits pågrund av indianernas och inuiternas massivaprotestverksamhet. Projektens katastrofala inverkan påmiljön har också blivit mer och mer uppenbar,klimatförändringar har uppstått, kvicksilverhalten i fiskenhar stigit till livsfarliga nivåer med förödande följder förlokalbefolkningen, områden motsvarande hela Svealandsoch yta har möblerats om, floder har tvingats bytariktning varpå fisket och djurlivet har störts, storakonstgjorda sjöar har bildats och lagt produktivalandområden under vatten. Som en indian uttryckte saken:''leker häruppe'' och ingen kanöverblicka konsekvenserna. De miljökonsekvensutredningarsom gjorts har hemlighållits. Striden mot föratt rädda vad som finns kvar av är fullt jämförbarmed kampen mot regnskogsexploateringen i exempelvisBrasilien och förtjänar samma stöd internationellt.PolarområdetUrbefolkningarna i praktiskt taget hela polarområdet(, norra , , , )lever huvudsakligen av fiske och pälsdjursjakt, rennäring ochbärplockning -- i stort sett de enda näringar klimatet tillåter.Men både jakten och fisket har försvårats för dem på grundav ovetenskapliga och missvisande kampanjer som drivits påett urskillningslöst sätt mot säljägare och valfiskare av s kdjurvänner. Genom chockerande bilder på exempelvisihjälklubbade sälungar har man i lyckats drivaigenom restriktioner på pälshandel som fått katastrofalaföljder för indianer, inuiter, aleuter och mestiser, alltså defolk för vilka jakten är en livsstil och inte bara ett sätt att tjänapengar och som dessutom inte har någon annan möjlighet tillöverlevnad om de vill stanna i sitt territorium. Medan kritiksjälvfallet är befogad när det gäller sälungar som klubbasihjäl och rävsaxar av stål, så är det urbefolkningarna somdrabbats hårdats trots att de inte tillämpar dessa metoder ochdessutom inte jagar utrotningshotade djur. Tvärtom har dearktiska folkens samarbetsorgan, Inuit CircumpolarConference (ICC) arbetat fram en speciell strategi förmiljövård, The Inuit Regional Conservation Strategy, och1989 prisbelöntes ICC av FN med en s k Global 500-utmärkelse för ''utomordentliga prestationer när det gällermiljöskydd och miljöförbättringar''. harinuiterna själva startat åtgärder för att skydda val- ochsälbeståndet. I exempelvis tog inuiterna initiativet attskydda valarna genom att etablera Alaska-eskimåernasValkommission.Ändå är djurvännernas kampanjer det största hotet mot allaurbefolkningskulturer i . Så t ex har försöken att fåförbudet mot sälskinn förlängt inom EU haftmycket skadlig effekt, liksom lagstiftningom att pälsprodukter från vissa djur (inga av demutrotningshotade) från ska märkas med etiketter somsäger att produkten kommer från ett djur som ''kan ha jagatsmed rävsax'', vare sig det djuret jagats på det viset eller ej.Man ska inte glömma att det var européerna med sitt modesom tvingade de nordliga urbefolkningarna att gå över tillpenningekonomi. levde de uteslutande av vadhavet och landet gav. Men nykomlingarna skrek efter pälsar,mer och mer pälsar, och urfolken tvingades adoptera''moderna'' metoder för att hänga med i konkurrensen.Svenskarna var inga undantag i den utvecklingen -- desvenska skatteindrivarna jagade ständigt samerna för attdriva in sina skatter i form av pälsdjur. är till och medde mest traditionella pälsjägarfamiljerna beroende av pengarför att kunna skaffa utrustning, verktyg, bensin och kläder.UranetI debatten om kärnkraftens vara eller icke vara hör manofta argumentet att så länge säkerheten är tillfredsställandeär kärnkraften det absolut det renaste elkraftsalternativet urmiljösynpunkt och i är säkerheten mycket hög.Oavsett om detta är sant eller ej finns det en del i helakärnbränslehanteringen som aldrig kan betraktas som varesig ren, miljövänlig eller säker, och det är den ofrånkomligauranbrytningen och anrikningen av uranmalm. Det är ingenslump att uran inte bryts i eller på något ställe ivärlden där det bor människor med stark politisk makt.Uranbrytning i större skala sker påurbefolkningars territorium, och på deras bekostnad --ekonomiskt, hälso- och miljömässigt. I iKanada lovades den indianska befolkningen höjdlevnadsstandard, bra jobb och idel förbättringar närgruvbolagen flyttade in. Istället blev de fattigare, sjukare ochdrabbades av allehanda sociala problem. Bara de sämstatemporära jobben gick till indianerna, men deras hemlandhar förstörts av dagbrotten: förgiftade vattendrag, död naturoch ofantliga slagghögar som sprider radioaktivt damm förvinden efter att gruvorna stängts. köper del av sitt uran från och SKB har skrivit i sinstatligt finansierade reklam att ''där bryts uranet imoderna gruvor med höga miljökrav''.Rapporter från , där uranbrytningen hemlighöllsunder , vittnar om en helt annan verklighet: svåramiljöproblem, hög strålning, slaggberg medradioaktivt material överallt inom ett område ,så höga siffror av cancer, silikos, hög barnadödlighet, falskkrupp, bronkit, etc, att familjer fick sköta sinasjuka hemma för att inte alla fall skulle behöva registrerasoch bidra till en så uppseendeväckande hög statistik.Uppgifter om liknande förhållanden läcker nu ut frångruvområden i , varifrån gärna handlareftersom priserna är låga och uranhalten hög. Att påstå att detskulle gå att bryta uran och hålla höga miljökrav ärhelt enkelt inte förenligt med verkligheten.Sverige köper också uran från där aboriginernadrabbats på ett likartat sätt -- ovetande om varandra harindianer och aboriginer i sina respektive kulturer beskrivituranet på exakt samma sätt -- som en livfarlig kraft ellermonsterliknande orm, som inte går att kontrollera när manväl släppt ut den. är ett annat svenskt leverantörsland,där ännu en urbefolkning, tibetanerna, utsätts för dedestruktiva effekterna.När uranet väl är anrikat i producentlandet, blandas det enda produkt och exporteras -- därför är det omöjligt förSverige att påstå att man exempelvis inte köper uran från enspeciell region i ett land. Följaktligen bidrar tillurbefolkningarnas sjukdom, lidande och död genom att köpauran. kräver att avvecklar sin import avuran för att inte längre medverka till utrotandet avurbefolkningar i dessa länder.KärnvapenprovPrecis som med uranbrytningen har kärnvapenproven oftaskett på urbefolkningarnas land, utan att någonsin derastillstånd inhämtats och över deras massiva protester. Så hardet varit i , i , i f dSovjetunionen -- och så har det varit i , därprovsprängningar hållits först ovan jord och sedan under påvästshoshonernas land i . har nyauppgifter publicerats som avslöjat skrämmande detaljer omdenna hantering, bl a att de människor som bott i områdensom utsatts för radioaktivt nedfall helt enkelt offrats i jaktenpå bättre kärnvapen. För indianerna har detta betytt förlusteri människoliv och enorma miljöproblem, men dessutom harstaten på ett bedrägligt sätt lurat av dem stora landområdensom enligt avtal skulle tillhöra dem för evigt.Västshoshonerna hade satt stor tilltro till att presidentClinton, som ju kom till makten bl a med hjälp av röster frånindianer och minoriteter, skulle bli den som tog itu med dets k västshoshoneproblemet. Besvikelsen var därför stor närClinton med nöd och näppe lät bli att inleda nyaprovsprängningar , men lät förstå att han snartskulle kunna tänka sig att ändra sitt beslut. Det är mycketangeläget att ett totalt provstopp för underjordiska provkommer till stånd , och måste aktivt vara medoch kraftfullt verka för ett sådant provstopp.Politiska fångarDet finns många exempel på övergrepp mot indianer iUSA, men det som blivit en symbol för hela den indianskakampen mot orättvisa och förtryck är fallet med LeonardPeltier. Det är också ett fall där och alla andrarättsstater borde visa litet politiskt mod och protestera,speciellt som sådana protester skulle kunna få resultat.Leonard Peltier är offer för en grym typ av politiskförföljelse som systematiskt utövats av USAs federala polisFBI mot politiska ledare i obekväma grupper och som gåttunder beteckningen COINTELPRO (Counter IntelligenceProgram). COINTELPRO förbjöds mendet har senare visat sig att programmet använts långt senare.Det fungerar på så vis att ledare och aktivister''neutraliseras'' genom att situationer konstrueras där de kangripas som ''brottslingar'' och snärjas in i långa, dyrbararättsprocesser med påföljande långa fängelsestraff.Leonard Peltier har suttit inspärrad efter en sådanaktion trots att han inte är skyldig till något brott. Han äroskyldigt anklagad för medhjälp till mord på två FBI-agentersom blev dödade under en eldstrid som de själva startat utanprovokation på ett isolerat indianreservat i Syddakota 1975.Han var tidigare anklagad för själva morden, men sedan detefter rättegången visat sig att alla bevis regeringen använtemot honom var förfalskade och fabricerade, ändradesanklagelserna till ''medhjälp till mord''. Åklagaren harmedgivit att man inte har den ringaste aning om vem somdödade agenterna, och två andra indianer frikändes församma mord i en separat rättegång, sedan juryn kommit framtill att även om de skjutit mot agenterna, vilket inte kundebevisas, så hade det varit i självförsvar, varför inget brottbegåtts. Men trots detta sitter alltså inspärradoch dömd till två efter varandra löpande livstidsdomar plussex år.I ett land där folk får nya rättegångar för minsta lillateknikalitet har förgäves kämpat för en nyrättegång . Han -- och alla som tagit sig tid att sätta sigin i fallet -- vet att i en rättvis rättegång skulle han bli frikänd.Den rättegång han fick skulle ha varit stolt över.I fall har USAs regering inte bara brutitmot ett stort antal av sina egna lagar, som exempelvisförfalskning av bevismaterial, olagligt undanhållande avöver 14000 sidor bevismaterial från försvaret, utpressning,hot och våld mot vittnen, och brott mot domstolsordningengenom att byta ut en rättvis domare mot en rasist och flyttarättegången till ett klart rasistiskt område, utan man harockså kränkt Peltiers mänskliga och religiösa rättigheter,förvägrat honom läkarvård, utsatt honom för mordförsök ifängelset, isolerat honom i långa perioder utan anledning,m m. Dessutom har man klart brutit mot internationell lag.För att kunna döma Peltier var man först tvungen att fåhonom utlämnad från , dit han tagit sin tillflykt efterskottdramat (alla som varit där hade god anledning att fruktaför sina liv -- hade över 300 medlemmar ochsympatisörer till den organisation var aktiv inom,American Indian Movement, mördats eller dött undermystiska omständigheter på Pine Ridge-reservatet; FBIförde ett regelrätt krig mot denna organisation ochprioriterade det arbetet framför allt annat). För att få Kanadaatt gå med på att överlämna honom var man tvungen attbevisa att han begått ett brott. FBI löste detta genom attspärra in en mentalt störd kvinna i ett motellrum under 2veckor och få henne att skriva under tre olika versioner avvittnesmål som gick ut på att hon var Peltiers flickvän ochsett honom mörda agenterna alternativt hört honom berättaom morden. Kvinnan, som aldrig någonsin träffat Peltier,försökte sedan få berätta detta i rätten men då ansågs hon intesom trovärdig och juryn fick aldrig veta vad hon sa. Ändå vardet hennes vittnesmål som fick att lämna ut Peltier.Leonard Peltier har stöd i sitt krav på ny rättegång avmiljontals människor världen över, inklusive minst 55ledamöter i amerikanska representanthuset, ett stort antalreligiösa ledare som ärkebiskopen av , DesmondTutu, m fl, och Amnesty International.Under många åransågs han som världens politiska fånge nummer två, efterNelson . är fri, men LeonardPeltier sitter där han sitter. Peltier och hans supportershoppades på president , som talade så vackert innanhan blev vald, men har halva hans mandatperiod gått utanatt något hänt.