mot · GI02L21 · 1995-02-22 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:134 Höjning av anläggningshavarnas ansvarsbelopp för atomskador I proposition 1994/95:134 föreslås en höjning avanläggningsinnehavarnas ansvarsbelopp för atomskador. Detär ett steg i rätt riktning men inte tillräckligt.Atomansvarighetslagen tillkom 1968 som en följd avkärnkraftens introduktion i . Det var dåkärnkraftens skadeeffekter inte var fullt kända. ärdet en annan situation. Kärnkraften ska avvecklas till år 2010på grund av sin oförenlighet med det naturliga kretsloppetoch sina stora risker för allvarliga skador. Dekärnkraftsolyckor som inträffat bekräftar detta faktum. Dethar bl a legat till grund för riksdagsbeslutet om avveckling.Atomansvarighetslagens utformning kan ifrågasättas i enmarknadsekonomi. Lagen bör givetvis ha som huvudsyfte attskydda den enskildes behov vid en eventuellkärnkraftsolycka. Den måste också vara utformad så att deninte innebär en subvention av kärnkraften i förhållande tillandra energikällor.Den höjning av ansvarsbeloppet till 175 miljoner särskildadragningsrätter eller ca perolyckstillfälle som föreslås i prop 1994/95:134 är en orimligtlåg höjning med hänvisning till det ovan anförda. Densvenska ersättningsnivån grundar sig på uppgifter frånatomförsäkringspoolen om kapaciteten på den svenskaförsäkringsmarknaden. Här har ett omvänt förfarandeanvänts. Innan man kan besluta om storleken på ansvaret förkraftindustrin måste man skaffa sig en uppfattning om vaddetta ansvar innebär, inte precisera ansvaret efter hur mycketpengar som finns tillgängliga för att bära ansvaret frånnäringens sida.Det finns olika bedömningar om kostnaderna för enkärnkraftsolycka men det är uppenbart attatomansvarighetslagens ansvarsbelopp på 1 200 miljonerkronor inte står i rimlig proportion till vad kostnaderna skullevara för ett reaktorhaveri i ett tätbebyggt område. Med denutgångspunkten att kärnkraftsindustrin ska bärakostnadsansvaret för eventuella olyckor bör ansvarsbeloppethöjas till en nivå som avspeglar de reella kostnaderna vid enkärnkraftsolycka. En sådan höjning finns det dock inteförsäkringskapacitet för.Med utgångspunkt från att det är kärnkraftsindustrin ochinte allmänheten som ska bära kostnaden vid en olycka börman införa ett obegränsat ekonomiskt skadeståndsansvar föranläggningsinnehavaren. Eftersom det inte är möjligt föranläggningsinnehavaren att teckna en försäkring som täckerhela den skada som kan uppstå måste ett begränsat belopp förden ekonomiska säkerhet som ska ställas till kraftföretagetsförfogande ställas upp. Detta belopp måste begränsas tillförsäkringsbranschens kapacitet d v s 175 miljoner särskildadragningsrätter vilket motsvarar omkring 1 925 miljonerkronor. Staten får som ikläda sig ansvaret frånförsäkringsbeloppet och upp till det belopp som följer avSveriges anslutning till och dess tillägg.För ansvaret över detta ''tak'' ska anläggningsinnehavarensövriga betalningsförmåga tas i anspråk för täckandet avuppkomna skador. Det innebär att atomansvarighetslagenbör ändras så att anläggningsinnehavarens ansvar utökas tillatt begränsas av dennes totala betalningskapacitet, räknat påeventuella ägarkoncerner och inte enbart på den aktuellaanläggningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till ändring iatomansvarighetslagen (1968:45) i enlighet med vad imotionen anförts om obegränsat ekonomiskt ansvar föratomanläggningsinnehavare i förhållande till innehavarenstotala betalningskapacitet.