mot · GI02L412 · 1995-01-25 00:00:00 — avgav sittbetänkande (SOU 1993:97). Ett gediget utredningsarbete vardärmed avslutat. Kommittén hade studerat såvälhomosexuellas situation i samhället som de juridiskaaspekterna på homosexuellas samlevnad.Kommittén lämnade i huvudsak tre förslag:1. Lag om registrerat partnerskap 2. Lag om sambor av samma kön 3. Utredning om homosexuellas möjlighet till adoption avbarnKommitténs huvudsakliga förslag, lag om registreratpartnerskap, ledde till lagstiftning som började gälla den 1januari 1995. De två andra, mindre förslagen, lag om samborav samma kön respektive utredning om homosexuellasmöjlighet till adoption, ledde dock inte till några vidareåtgärder. Det finns nu anledning att studera närmare vilkaåtgärder som har vidtagits med anledning avPartnerskapskommitténs förslag.Lag om registrerat partnerskapLagen (1994:1117) om registrerat partnerskap ger tvåpersoner av samma kön möjlighet att ingå s.k. registreratpartnerskap, vilket ger dem i stort sett samma rättigheter ochskyldigheter som de som gäller för gifta makar. Därmed harPartnerskapskommitténs förslag tillgodosetts i denna del.Emellertid har vissa tillämpningsproblem visat sig redanunder lagens första månad:1. Nordisk partnerskapskonventionLagen om registrerat partnerskap föreskriver som ett s.k.anknytningskriterium, att minst en av dem som skall få ingåpartnerskap skall vara dels svensk medborgare, dels bosatt ilandet. Detta leder till att personer som är stadigvarandebosatta i , men som inte är svenska medborgare intefår ingå partnerskap med andra som inte heller är svenskamedborgare. Detta anknytningskriterium gör inte hellernågot undantag för medborgare i de länder som själva harlagstiftning om registrerat partnerskap. Motsvarandeanknytningskriterier gäller i de andra länderna medregistrerat partnerskap, och Danmark.En danska som är bosatt i får alltså inte ingåregistrerat partnerskap med en utländsk kvinna. Hon får inteingå partnerskap i eftersom hon inte är svenskmedborgare. Hon får inte heller ingå partnerskap i Danmarkeftersom hon inte är bosatt där. Det är orimligt att hon intefår ingå partnerskap i något av länderna, när båda de aktuellaländerna, och , var för sig har en lag omregistrerat partnerskap. Den bör tainitiativ till en nordisk partnerskapskonvention där dessafrågor kan lösas.2. Rätten att ingå registrerat partnerskap på svenskaambassaderSvenskar har möjlighet att ingå äktenskap på svenskaambassader i utlandet. Om en svensk medborgare skall giftasig med en utländsk medborgare kan de två välja om de villingå äktenskap i eller utomlands. Dennavalmöjlighet finns inte för den svenska medborgare som villingå registrerat partnerskap med en utlänning. Det finns i ochför sig inget hinder mot att partnerskapet ingås, menvigselförrättarna på ambassaderna har inte fått någotförordnande av regeringen att förrättapartnerskapsregistrering.Ett argument mot det har varit en rädsla för att regeringarnai de aktuella främmande länderna inte kan väntas accepteraatt registrerat partnerskap ingås på den svenska ambassaden.Det är emellertid en hypotes som inte har prövats. För övrigtär det inte troligt att t.ex. eller Nederländernasregeringar skulle protestera mot att registrerat partnerskapskulle ingås på ambassaderna i eller Haag.Regeringen bör därför förordna att de ambassadtjänstemänsom har behörighet att förrätta vigslar på ambassadernaockså får rätt att förrätta partnerskapsregistrering.3. De kommunala vigselförrättarnaLagen om registrerat partnerskap stadgar att länsstyrelsenkan utfärda förordnanden för registreringsförrättare. Detfinns ingen skyldighet för dem som är vigselförrättare attockså förrätta registrerat partnerskap, lika lite som det finnsnågon skyldighet för en vigselförrättare att förrätta enenskild vigsel.Länsstyrelserna har utfärdat flera förordnanden somregistreringsförrättare. Men det gäller ännu bara vissa avlandets kommuner. En del kommuner har meddelat att deinte vill att deras vigselförrättare skall få förordnanden omatt bli registreringsförrättare, trots att frågan ingår ilänsstyrelsens ansvarsområde och inte kommunens.I de kommuner som saknar tingsrätt och där kommuneninte vill förrätta partnerskapsregistrering finns alltså ingenmöjlighet för homosexuella att på sin hemort få sittpartnerskap registrerat. I de kommuner som i och för sig hartingsrätt men där kommunen inte vill förrättapartnerskapsregistering finns ingen möjlighet att få sittpartnerskap registrerat annat än på kontorstid mellan måndagoch fredag då tingsrätten har öppet.Vi menar att det är oacceptabelt att en del kommuner harställt sig vid sidan om lagen om registrerat partnerskap. Detär därför nödvändigt att regeringen återkommer med förslagom åtgärder som hindrar kommunerna från att vägra förrättapartnerskapsregistrering trots att kommunen redan förrättarvigslar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en nordiskpartnerskapskonvention,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att ingå registreratpartnerskap på de svenska ambassaderna,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att ingå registreratpartnerskap i de kommuner som normalt förrättar vigslar.