mot · GI02Fö13 · 1995-05-18 00:00:00 — med anledning av förs. 1994/95:RR11 revisorers förslag angående skyddsrumsbyggandet Värnandet om civilbefolkningen är en avhuvuduppgifterna för totalförsvarets civila del enligtFörsvarsbeslut . Vid ett väpnat angrepp skallbefolkningen värnas mot konsekvenserna av olikakrigshandlingar genom åtgärder för i första hand skydd,räddning, vård och livsnödvändig försörjning. Iförsvarsbeslutet betonades att totalförsvarets civila del skallkunna bidra till en betryggande förmåga att motstå ettöverraskande inlett angrepp som kraftsamlas mot vitalafunktioner.Det fysiska skyddet dvs skyddsrum och skyddadeutrymmen, är grunden för befolkningsskyddet och denkostnadsmässigt helt dominerande delen avbefolkningsskyddet. beslöt 1992 attplaneringen och produktionen av befolkningsskydd i krigframför allt skulle koncentreras till de mest riskutsattaområdena i enlighet med de regionala mål- ochriskanalyserna.I krig är naturligtvis det fysiska skyddet av befolkningenav största betydelse. Det civila försvaret måste därför hatillräckliga resurser för att kunna garantera befolkningen ettgott skydd mot effekterna av aktuella militära hotbilder.Grundprincipen vid anordnande av skydd är att det skallvara behovsrelaterat. Ju högre riskerna för befolkningen är,desto bättre skall skyddet vara. Tre skyddsnivåer används,vilket är ett sätt att ange hur kvalificerat det fysiska skyddetinom ett område behöver vara.Genom den nya lagen om civilt försvar som träder i kraftden blir befolkningsskydd ochkrigsräddningstjänst en uppgift även under höjdberedskap. Kommunerna skall bestämma inom vilkaområden som det skall finnas skyddsrum och skyddadeutrymmen. Detta skall ske i samråd med länsstyrelserna. Enförutsättningslös analys bör göras av konsekvenserna vid ettkommunalt övertagande av det fulla ansvaret för den fysiskadelen av befolkningsskyddet.År 1993 fanns det 7,1 miljoner skyddsrumsplatser i landet.Antalet skyddsrum var 67 000. Enligt SRV föreligger år 1994en brist på 1 630 000 skyddsrumsplatser. För att långsiktigtkunna upprätthålla dagens program förskyddsrumsbyggande behöver 63 000 skyddsrumsplatser perår byggas. Det kan i praktiken ta 30--att bygga borteller radikalt minska bristen på skyddsrumsplatser. Därför ärdet viktigt att en nationell plan utarbetas över hur helabefolkningen bäst skall skyddas i händelse av krig. Störstamöjliga rättvisa mellan de som har skydd och de som saknarskydd bör härvid vara en utgångspunkt.Skyddsrumsbyggandet betraktas som en statlig uppgiftoch finansieras därför helt med statliga medel. Kommuneroch fastighetsägare ersätts fullt ut för de kostnader som dehaft för sin medverkan i skyddsrumsbyggandet.Riksdagen styr skyddsrumsbyggandets omfattning genomatt bemyndiga regeringen att medge att ersättningutgår för anskaffning av skyddsrum inom en visskostnadsram. Härutöver anvisar ettförslagsanslag för att täcka de utgifter som uppstår förersättning för färdigställda skyddsrum. De sammanlagdautgifterna för byggande av skyddsrum har de senaste årenuppgått till per år.I revisorernas rapport beskrivs planeringen avskyddsrumsbyggandet som en komplicerad och omständligprocess, vilket förstärks av remissinstansernasbeskrivningar. För att statsmakterna bättre skall kunna styra,följa upp och utvärdera skyddsrumsbyggandet behövernuvarande planerings- och finansieringssystem ses över. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att konsekvenserna av attkommunerna ges det fulla ansvaret för befolkningsskyddetundersöks,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en nationell plan bör utarbetasöver hur hela befolkningen bäst skyddas i händelse av krig,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en översyn av nuvarandeplanerings- och finansieringssystem bör ske.