mot · GI02Jo501 · 1995-01-25 00:00:00 — infördes generellt förbud i motatt kupera svansar på hundvalpar. Bakomliggande motiv varatt svanskupering ansågs plågsamt för valparna och att dessasom vuxna individer inte kunde använda sina svansar somdet naturliga signalredskapet i den sociala samvaron medandra hundar.Förbudets alla följder för olika raser var heltomöjliga att förutsäga. Några undersökningar om eventuellaoönskade följder av svanskuperingsförbudet utfördes inteheller innan förbudet trädde i kraft.Det skall framhållas att vissa av de kontinentalajakthundsraserna, som har sitt ursprung tillbakai tiden, under hela sin utveckling har haft kuperade svansarenbart av djurvänlighetsskäl. Man fann nämligen redan frånbörjan att dessa hundar, som har ett ovanligt livligttemperament och en kraftfullare aktion än hundar iallmänhet, lätt skadade sina svansar. Rasernas historiskabakgrund innebär således att man i aveln inte har tagit någonhänsyn till hundarnas svansformat. Detta har i sin tur medförtatt de hundar av kontinentala raser, som växer upp medokuperade svansar, mycket ofta har svansar som är avmycket opassande format för jakthundar. Jämförelser avskadefrekvenser på svansar kan därför inte göras med andraraser, som alltid har haft okuperade svansar.Svenska har delegerat ansvaret för deaktuella kontinentala raserna till en av sina associeradespecialklubbar, Svenska , som på ettingående sätt har studerat frekvensen av svansskador medföljande resultat:Inför studien skickades förfrågan ut till samtliga 50registrerade kullar av rasen strävhårig vorsteh.Av 26 kullar med 191 stycken individer konstaterades år1990 således skador i 16 av kullarna hos 72 individer. Ettår senare konstaterades i samma 26 kullar med 179 styckenindivider i livet skador i 23 av kullarna hos 92 individer.Under hösten 1990, då den första generationen av hundarav kontinentala raser med okuperade svansar hade nåttåldern och började användas för jakt, fann man attdessa hundar med stor frekvens () drabbades avsvårläkta skador i den yttersta tredjedelen av svansen. Ett årsenare hade skadefrekvensen i den aktuellaundersökningsgruppen ökat till 51 %.För att över huvud taget kunna använda de hundar somuppvisat mera omfattande svansskador för jakt har det imånga fall blivit nödvändigt att amputera svansarna påhundarna i vuxen ålder. Amputation av svansen hos en vuxenhund är ett omfattande ingrepp, drar förhållandevis högakostnader och innebär, i vart fall under en övergångstid,problem för hunden.Sveriges har på uppdrag avJordbruksverket kritiskt granskat Svenska Vorstehklubbensundersökning samt ytterligare två undersökningar medsamma frågeställning. försiktigaslutsats är att ungefär en fjärdedel av vorstehhundarnasannolikt drabbas av någon typ av svansskada under sittförsta levnadsår. Trots detta har föranstaltatom ytterligare undersökningar om svansskador hos vorsteh.Ärendet riskerar att hamna i långbänk. De tre utredningarsom gjorts angående svansskador bör räcka för att se effektenav svanskuperingsförbudet, vilket var Jordbruksverketsuppdrag. En enkät till djursjukvården angåendeerfarenheterna av förbudet skulle ge ytterligare underlag fören bedömning.Det är ovidkommande om skadefrekvensen är eller38 %. Jämfört med det obetydliga ingrepp en rätt utfördsvanskupering utgör på valpens andra levnadsdag är desvansskador som uppstår på vuxna hundar att betrakta somdjurplågeri.Svenska , Svenska ochSvenska ställer sig helt bakom kravet på ettomedelbart upphävande av svanskuperingsförbudet förvorsteh. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbudet mot att kupera svansar påvorsteh.