mot · GI02Ju630 · 1995-01-25 00:00:00 — antog enresolution (B4-0261/94) om främlingsfientlighet, rasism ochantisemitism. Mot bakgrund av den tilltagande nynazistiska,rasistiska och antisemitiska propagandan i många länder ochframgångarna för partier med mer eller mindre öppenfrämlingsfientlighet på sina program, uppmanar parlamentetalla medlemsstater och deras regeringar att intensifieraarbetet mot propaganda av detta slag.I en särskild punkt i en resolutionen (I.4) uppmärksammasden form av antisemitisk propaganda som innebär attFörintelsen under aldrig skulle ha ägt rum.Parlamentet likställer denna propaganda med det merövergripande begreppet ''incitement to racism'' -- alltsåungefär uppmaning eller tillskyndan till rasistiskt motiveradehandlingar, i praktiken jämförbart med det som i svensktspråkbruk kallas ''hets mot folkgrupp''. Parlamentet fastslårsom sin ståndpunkt att förnekande av Förintelsen inom EUmåste betraktas som ett brott och uppmanar unionensmedlemsstater att anpassa sin lagtiftning så att den ocksåtäcker denna form av rasistisk propaganda.I flera europeiska länder har en sådan anpassning, eller ettsådant förtydligande, redan skett. I ärlagstiftningen utmordentligt hård och gör generelltförnekande av folkmord till ett brott. I har ensärskild lagstiftning som förbjuder förnekande avFörintelsen införts . Där uttalade dock denfederala högsta domstolen att förnekande avFörintelsen måste betraktas som hets mot folkgrupp och atträttsliga påföljder för sådana uttalanden måste betraktas somen förutsättning för att judar skulle kunna leva säkert iTyskland. Allmänt torde insikten om att förnekande avFörintelsen syftar till att skapa grogrund för de judefientligaoch allmänt rasistiska stämningar som gjorde detorganiserade massmordet möjligt vara allmän i de ländersom har egna erfarenheter av nazisternas välde under andravärldskriget.Allt som uttalas av bör inte självklartleda till åtgärder i -- men tanken att när detgäller antisemitism, rasism och främlingsfientlighet skulleha en svagare lagstiftning än resten av demokratierär inte tilltalande. Den svenska lagen om hets mot folkgrupphar också i huvudsak fungerat på det sätt som lagstiftaren --och även -- önskar.Dock finns ett problem vad gäller domstolarnastillämpning av lagen just när det gäller förnekande avFörintelsen. De bekanta rättegångarna mot den nazistiskanärradiosändaren innebar att påståenden avinnebörden att judarna ljugit ihop Förintelsen fälldes, medanmer allmänna påståenden att Förintelsen var lögn intefälldes. Skillnaden mellan lögn och judisk lögn är givetvis idetta sammanhang helt ogripbar -- var och en inser att ettpåstående av detta slag måste syfta till att smutskasta justdem som föll offer för Förintelsen, deras efterlevande ochjudarna som grupp.Genom domstolarnas inkonsekvens på denna punktöppnas en möjlighet att utan påföljd sprida påståendet attFörintelsen aldrig ägde rum och därmed sprida enföreställning om judar (och andra) som notoriska lögnare,om en judisk konspiration mot resten av mänskligheten ochom judiska försök att pressa världen på sympati och pengar --alltså den traditionella antisemitismens standardpåståenden.Det är ingen överdrift att hävda att just detta förnekande är huvudingrediensen i all nynazistisk propaganda. Förstom tvivel kan utsås om Förintelsen som historisk händelseoch om judarna därmed generellt kan framställas somlögnaktiga och konspiratoriska kan spärrarna mot ett återfalli antisemitism lyftas. ''Vi måste sänkaslagskeppet '' som en av de ledande yngre tyskanazistiska ledarna ärligt och öppet uttryckt saken.En separat lagstiftning om förnekande av Förintelsen (ellerav folkmord i allmänhet) är inte önskvärd. Lagen om hetsmot folkgrupp med dess inriktning på uppsåtet bakom olikauttalanden erbjuder en bättre modell för att komma åtrasistisk propaganda, oavsett vilken karaktär och form dennatar sig. Men det gäller att både lagstiftare och de som har atttillämpa lagen förstår att förnekande av Förintelsen syftar tillatt utså missaktning som judarna som grupp. Vetenskapligoch annan debatt om Förintelsens verklighet skulle givetvisinte i något avseende påverkas av en konsekvent tillämpningav en lag som redan finns och som delvis innebäratt förnekande av Förintelsen leder till rättsligakonsekvenser.Lagen om hets mot folkgrupp har redan setts över tregånger sedan sin tillkomst 1948. En översyn är enligt vårmening befogad också , mot bakgrund av den rasistiskapropagandans nya former och Europaparlamentetsresolution. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att regeringen tillsätteren utredning med uppgift att se över lagen om hets motfolkgrupp.