mot · GI02U210 · 1995-01-25 00:00:00 — BakgrundGenom gränsdragningarna efter första världskrigethamnade drygt en halv miljon bofasta kurder och åtskilligatusen kurdiska nomader på den turkiska sidan av gränsen.Irak var ett brittiskt mandat. Britterna varintresserade av de stora oljekällorna som finns runt städernaMosul och och ville ha en ny gränsdragning. Fråganhänsköts till som tillmötesgickStorbritanniens önskemål; den gräns som då drogs mellanIrak och är den som gäller i dag.Turkiets företrädare har till och från uttrycktförhoppningar om en återgång till den tidigaregränsdragningen. Särskilt kom detta till uttryck underGulfkriget.Efter julirevolutionen i lovades kurdernaautonomi med långtgående rättigheter. I nyakonstitution fastslogs att består av två nationaliteter,araber och kurder. (),som bildades , erkändes. Men förbjödspartiet och alla tidigare löften till kurderna togs tillbaka.Under hela 1960-talet pågick strider mellan de irakiska ochkurdiska trupperna. Tusentals kurder blev hemlösa ochtusentals dog eller flydde när kurdiska städer och byarbombades.Under 1960-talets strider fick kurderna stöd frånSovjetunionen, men när upprättade nära relationermed det regerande Baathpartiet upphörde stödet tillkurderna.Den kurdiska ledningen sökte då nya kontakter, nu medshahen av , vilket också ledde till kontakter med USAoch . Det maktspelet tvingade den irakiska regimen återtill en uppgörelse med kurderna. Uppgörelsen denna gånginnefattade autonomi med eget polis- och skolväsen och attkurderna fick behålla sina vapen i en egen armé. Efter enfolkräkning i de oljerika städerna skulle kurderna få del avoljeinkomsterna i proportion till andelen invånare som varkurder.Efter fyra år deklarerade att det inte tänkte genomförafolkräkningen och att kurderna skulle överlämna sina vapentill den irakiska armén. Kurderna vägrade att låta sigavväpnas och ett nytt krig med fortsatt stöd av och USAstartade . tvingades återigen till förhandlingsbordetoch fick avstå östra stranden av flodmynningenShatt al-Arab till , den strandremsa som senareutlöste det långa kriget mellan och Irak.Stödet till kurderna från och upphörde dock efterförhandlingsuppgörelsen och Barzani tvingades attkapitulera 1975. De kurder som flytt till tvingades avIran tillbaka till , där de fängslades och deporterades.Gränsbyar förstördes och ''strategiska byar'' upprättades.Det väpnade upproret återupptogs, nu av två gerillagrupper.Kurdistans patriotiska union () bildades av DjelalTalabani 1976. Talabani, som tillhört KDP men somalltsedan 1966 varit i opposition mot KDP:s ledning,lyckades då bilda ett parti med en kommunistisk ideologisom bas.Den 16 mars 1988 bombades den kurdiska staden senapscyanid och nervgas. Efter vapenvilan med iaugusti 1988 fick nya krafter i konflikten med kurderna.Nya bombningar med stridsgas utfördes. Det storskaligaprogrammet för att slutligen eliminera kurderna inleddesmed byförstörelse, mord och internering ikoncentrationsläger.När kapitulerat efter sitt försök att annektera ,uppfattade kurderna att de hade skydd och välsignelseför att befria från . SaddamHusseins styrkor slogs tillbaka och så gott som helaKurdistan befriades. Flyktingar från och börjadeåtervända.Men kunde utan inblandning från och dessallierade använda flyg och helikoptrar för att åter bombaKurdistan. Med den erfarenhet som kurderna hade avbombningar med stridsgas ledde bombningarna tillmassflykt mot gränserna till och Turkiet.SkyddszonVia TV kunde världen följa tragedin. Protesterna frånomvärlden blev mycket starka. De USA-allierade fick då iuppdrag av FN:s generalsekreterare att skydda en del avKurdistan från luftangrepp. Den skyddade zonen sträcker sigfrån 36:e breddgraden, och området med oljekällornalämnades under två största partiernas ledare inledde förhandlingar medSaddam om framtid, men dessaförhandlingar avbröts . drogtillbaka sin administration och utlyste blockad mot denskyddade zonen. hölls val till ett lokalt parlamentsom skulle administrera det fria området. Valet resulterade ien uppdelning av makten i ett ''50--50-samhälle'' ochparlamentets makt har sedan stadigt minskat.Från maj till augusti 1994 pågick strider mellan de tvåstörsta partierna, och undertecknade partiledarnaett fredsavtal. återupptogs striderna och nuhar det ena partiet, PUK, intagit parlamentet efter en fleraveckor lång belägring.Talmannen har tagits tillfånga. Inne i parlamentet finns 59ledamöter från både PUK och KDP och även från detassyriska partiet. Samtliga fördömer striderna och vädjar tillomvärlden om stöd till det folkvalda parlamentet.FN:s flyktingkommissariat och olika ländershjälporganisationer har funnits i området förhumanitärt stöd, men det politiska stödet fördemokratiuppbyggnad har uteblivit.Oviss framtidProblemet som har funnits och som harförstärkts med ovissheten om framtiden är att området hartvå stora partier och två starka ledare, som båda vill vara''nummer 1''. Folket lider under två blockader: dels FN:sblockad mot hela , dels blockad motden skyddade zonen, en blockad som varat i fyra år.De allierade skyddar området från luftangrepp avIrakregimen men inte från bomber och andra angrepp frånIran och . Människorna i har tappathoppet om en framtid i fred och frihet. De har tappat tronpå västvärldens stöd för demokrati. Ingenting är farligare änmänniskor utan hopp, som bara förlitar sig på våld och terror.Är kurderna åter en bricka i ett storpolitiskt spel? ,och bl.a. har stora intressen i de kurdiskaprovinserna i förutom territoriella intressen, så risken äratt demokratiexperimentet upphör.Alla regeringar i vars länder kurder bor avvisar dessassjälvständighetssträvanden. Hoppet om framsteg i fred stårtill demokratisk utveckling inom ramen för varje enskild stat.Alternativet är att kurdfrågan avlöser Palestinakonfliktensom nästa blodiga och långvariga krig.Det är undertecknade motionärers uppfattning att dethumanitära stödet och hjälpen till skallfortsätta. skall här och i EU verka aktivtför ett politiskt stöd för att rädda och utveckla demokratin iden kurdiska skyddszonen i . Den demokratiskautvecklingen där är av största betydelse för kurderna, intebara i utan också för kurder i alla de övrigabosättningsländerna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av humanitärt och politisktstöd till .