mot · GI02So282 · 1995-01-25 00:00:00 — Barn som av samhället placeras på familjehem istället föratt leva tillsammans med sina biologiska föräldrar, blirfamiljehemsplacerade av många olika skäl, under skiftandeförhållanden och . De kan inte behandlassom en enhetlig grupp.Tre grupperMan kan grovt dela in de familjehemsplacerade barnen itre grupper:(1) De långtidsplacerade barnen, barn som vistats längreän i sitt familjehem. För många av dessa barn ärplaceringen i familjehem inte en begränsad åtgärd ellerbehandling, utan snarare en placering i en alternativuppväxtmiljö. (2) Barn som saknar en fast och trygg plats såväl ifamiljehem som i sitt biologiska hem. De är barn vars livpräglas av omflyttningar mellan föräldrahemmet ochfamiljehem eller institutioner. (3) Barn som vid något eller flera tillfällen och under enviss, begränsad tid vistas i familjehem, och sedan relativtsnabbt återvänder hem.I den officiella statistiken är det svårt att få fram en entydigbild av hur många barn som ryms inom dessa tre kategorier.I ett pågående avhandlingsarbete vid i visar doktorand att omman utesluter den sjättedel av barnen som inte fått någonvård utom föräldrahemmet kan man grovt uppskattagruppernas storlek till (1) långtidsplacerade (), (2) ''flyttare'' () och (3) korttidsplacerade ().De långtidsplacerade barnenI motionen lyfts särskilt de långtidsplacerade barnenssituation fram. De utgör den största gruppen av defamiljehemsplacerade. Det rör sig om mellan sextusen ochsjutusen barn.Dessa barn uppfattar i större eller mindre utsträckningfamiljehemmet som sitt hem. Undersökningar visar att debarn som placeras oftast identifierar sigsom barn till fosterföräldrarna. Liknandeidentifikationsmönster finns även hos barn mellan 2 och 7års ålder. Detta behöver inte betyda att barn som placeratssenare har sämre anknytning i familjehemmet, utan enbartatt den primära identifikationen inte har utvecklats iförhållande till fosterföräldrarna. I alla åldersgrupper finnsexempel på barn som har sin primära anknytning till debiologiska föräldrarna även om de av olika skäl inte kanflytta hem.Barnets bästaLagstiftningen, socialtjänstlagen och lagen om vård avunga, lyfter fram två principer som i vissa fall står motvarandra: principen om återförening och principen ombarnets bästa. Det kan vara fråga om en biologisk morsom missbruk, som föranleddefamiljehemsplacering när hennes barn var litet, senare brytermed sitt missbruk och vill återfå sitt barn.I det ovan nämnda avhandlingsarbetet visar attdomstolarna i samtliga undersökta fall (30 st), när barnetsbästa och återförening kommit på kollisionskurs, uttryckt attbarnen skall flytta till sin biologiska förälder. Även omdomstolarna i hälften av fallen angett att hemflyttningen inteskall ske , har det principiella domslutet varit attbarnen skall hem, och skall förberedas på en hemflyttning.Den starka föräldrarätten innebär att den biologiskeföräldern i princip alltid får rätt att ta hem sitt barn, även ombarnet vistats i familjehemmet sedan det var nyfött fram till12 års ålder. I praktiken flyttas dock inte så gamla barn motsin vilja, därför att lagstiftningen säger att också före12 års ålder ska hänsyn tas till barnets vilja. De verkligaproblemen ligger snarare i 6--ålder då barnets bästa ochdess viljeyttring inte tillmäts betydelse gentemot denbiologiske förälderns krav att återfå sitt barn.I avvägningen mellan principerna om barnets bästa ochden önskvärda återföreningen tillvaratar inte svensklagstiftning i tillräcklig utsträckning de långtidsplaceradebarnens intresse. Det är omänskligt att mot barnens viljabryta upp dem ur deras familjehem där de levt hela sittmedvetna liv i kanske 6 eller 8 år.I , för att göra en internationell jämförelse,värderas barnets bästa så högt att enligt Permanent Principlesker en överflyttning av vårdnaden tillfamiljehemsföräldrarna och har dessa rätt attadoptera barnet. I är tidsgränserna ännu kortare. Detvore ur dessa barns synvinkel önskvärt att skyndsamt utredakonsekvenserna av en svensk lagändring.Det finns ingen forskning eller erfarenhet som pekat på atten lagstiftning som i huvudsak fäster vikt vid barnets bästafår en negativ konsekvens för barnen eller deras föräldrar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en kartläggning av effekterna avnuvarande principer beträffande vårdnadsöverflyttning ochadoption,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet att utreda konsekvensernaav en lagändring i motionens riktning.