mot · GJ02Fi15 · 1995-11-21 00:00:00 — Det är endast genom större utrymme för ettpersonligt ansvar som socialförsäkringarna kan ges en mer robustkaraktär och större försäkringsmässighet.Regeringen ämnar återkomma med förslag om förändringar av social-tjänstlagen. Enligt propositionen kommer denna förändring att innebära attkommunerna får ökat inflytande över socialbidragsnivåerna och också gesmöjlighet att ställa motkrav i form av arbete eller studier på dem som uppbärsocialbidrag. Vi hälsar detta klargörande med tillfredsställelse. Det ligger ilinje med den moderata reservationen till betänkande(SOU 1994:139) och skulle innebära att de tankar som bl.a. socialministernför fram om en riksnorm inte kommer att förverkligas. Vi avvaktar medintresse regeringens aviserade åtgärder mot systemfel, fusk och överut-nyttjande av socialförsäkringarna, som enligt kostarmellan 5 och och som i slutändan kan bli det dubbla. Viförutsätter att regeringen för vidare de förslag till åtgärder somRiksrevisionsverket föreslagit i samband med de rapporter som kartlagt fuskoch överutnyttjande. En förenkling av systemen är dessutom i dettasammanhang nödvändig. StatsskuldspolitikenDen kommande utredningen om statsskuldspolitiken bör ägnasärskild uppmärksamhet åt motiven för upplåning i utländskvaluta, när bytesbalansen visar stort överskott.Regeringen säger sig ha för avsikt att i det korta perspektivetfortsätta upplåningen i utländsk valuta. De motiv som anförshärför är inte alldeles lätta att förstå. Behovet av att minskapåfrestningarna på den inhemska upplåningen förefaller inteså stort med det stora överskott i bytesbalansen som väntas.Vill man markera regeringens beslutsamhet att inte låtainflationen urholka statsskulden, görs detta ännu tydligaregenom att öka satsningen på realränte- ellerindexobligationer. Upplåning i utländsk valuta kannaturligtvis vara fördelaktig, om en kronförstärkningförutses, men det kan diskuteras om man ändå skall utsättasig för den extra risk detta innebär. Penningpolitik för lägreinflationRegeringen bör lägga fram en proposition angåendeökat oberoende för i enlighet medRiksbanksutredningens förslag.Sverige bör gå med i i så god tid att vi har möjlighet attdelta i från starten förutsatt att vi uppfyllerkonvergensvillkoren.Senare tids forskning har kunnat påvisa att låg inflationfaktiskt har en mätbar positiv effekt på tillväxten. Enminskning av inflationstakten ökarenligt flera av varandra oberoende studier den årligatillväxttakten . innebär det en betydande ökning avbruttonationalprodukten.Annan forskning visar att länder med fasta växelkurser och en meroberoende centralbank har lägre inflation. Den dämpande effekten påinflationen av en oberoende centralbank är dessutom större vid flytande änvid fasta växelkurser. Det är svårt för en centralbank att föra en trovärdiglåginflationspolitik, när växelkursen flyter och den är beroende av regeringeneller parlamentet.Idag har vi flytande växelkurser och relativt låg inflation i . Detfinns dock flera tecken på att den låga inflationen snarare är en effekt av ensvag efterfrågan än ett trendbrott i svensk ekonomi. De fortsatt höga räntornaär en illavarslande signal, de stora lönehöjningarna i årets avtalsrörelse trotshög arbetslöshet är en annan.Regeringen aviserar nu åtgärder för att stärka oberoende. Ettenigt riksbanksfullmäktige har i en skrivelse till riksdagensfinansutskott begärt förändringar i huvudsaklig överensstämmelse medRiksbanksutredningens förslag. Även om ett genomförande måste dröja tillefter val till den del det förutsätter grundlagsändring, bör regeringenenligt vår mening skyndsamt framlägga erforderliga förslag. Det skulleskänka trovärdighet åt de politiska instansernas beslutsamhet att hållainflationen nere.Åtgärder för att stärka oberoende följer också av Sverigesmedlemskap i och . Ytterligare en trovärdighetsskapande åtgärd,som skulle stärka kronan och sänka räntenivån, vore attregeringen klargör sin avsikt att när konvergensvillkoren är uppfyllda föreslåSveriges övergång till EMU:s tredje fas med gemensam valuta. Det skulleskapa lägre inflation och mer stabilitet i den ekonomiska politiken i Sverigeoch därmed även vara gynnsamt för tillväxten. Mot bakgrund av att Sverigehar en likartad industristruktur som EU:s kärnländer är risken dessutom litenför att vår ekonomi skulle drabbas av chocker som skulle kräva en annanvalutapolitik än i dessa länder.För att ett deltagande i skall bli framgångsrikt och inte leda till störrearbetslöshet krävs dock att arbetskraften blir mer rörlig såväl lönemässigtsom yrkesmässigt och geografiskt. Detta är emellertid nödvändigt, även omvi skulle ställa oss vid sidan om. Att stå utanför EMU, när förutsättningarnaför deltagande väl är uppfyllda, skulle dessutom tolkas som att villhålla öppet för återgång till inflations- och devalveringspolitik och därmedhögre räntor och valutainstabilitet.Regeringen menar i propositionen att det inte är aktuellt att knyta kronantill . Enligt måste dock detta ske senast till vårenom skall kunna vara med från början i EMU:s tredje fas. Det råderbred politisk enighet om att bör återgå till fast växelkurs, och onödigtdröjsmål med inträde i kan tolkas som att vi inte på allvar siktar påmedverkan i EMU. Därmed skapas osäkerhet om fastheten i låginflations-politiken. Balans mellan privat ochoffentlig sektorBudgetpolitiken skall ha som långsiktigt mål att balansuppnås mellan den privata och offentliga sektorn. När denprivata sektorn tillåts öka, minskar behovet av offentligainsatser. Den offentliga sektorns verksamhet ochtransfereringar kan därför successivt koncentreras tillkärnuppgifterna. sänks skatten kraftigt, främst påarbete, för låg- och medelinkomsttagare.Regeringen räknar i propositionen med att den offentligasektorns utgifter kommer att uppgå till i det av den samlade produktionen, varav ca hälftenefter räntebetalningar är kostnader för de tjänster somproduceras av den offentliga sektorn samt investeringar ochca hälften transfereringar till framför allt hushåll. Deoffentliga inkomsterna uppgår till , varav är skatter. Den privata sektorn omfattarsåledes 1995 endast av BNP. För år 2000bedömer regeringen, trots en fortsatt tillväxt på , att den offentliga sektorns andel av ekonominfortfarande överstiger och därmed att den privatafortfarande understiger 40 procent.Inom EU omfattar den privata sektorn genomsnittligt för länderna ungefärhälften av ekonomin och inom OECD-området genomsnittligt . I många av dessa länder är välfärden i egentlig mening (inteenligt den svenska definition som sätter likhetstecken mellan välfärd ochoffentliga insatser) lika stor som - i flera fall större än - i Sverige.Medborgarna i vårt land är till följd av att den enskilda sektorn är såbegränsad starkt beroende av den politiska sektorn såväl när det gällertjänster inom vård-, omsorgs- och utbildningssektorerna som för sinadisponibla inkomster. Den helt övervägande delen av vård och omsorg,liksom av utbildning produceras inom offentligt finansierade och offentligtstyrda monopol. 1995 utgör av hushållens disponiblainkomster transfereringar från den offentliga sektorn.Det innebär att när stat och kommun inte längre förmår infria utställdalöften till medborgarna finns oftast inga alternativ. De allra flesta kan hellerinte välja dem som ändå finns, eller som skulle kunna växa fram, eftersomskatterna tar i anspråk så stor del av de inarbetade inkomsterna. Genom attden offentliga sektorn lägger beslag på så stor del av de totala resurserna blirockså den privata sektorns förmåga att erbjuda de nya arbetstillfällen somkan eliminera dagens massarbetslöshet otillräcklig.Offentliga monopol, omfattande transfereringar och inskränkt valfrihetleder förutom till minskad frihet för medborgarna också till felaktigfördelning och sämre utnyttjande av de totala ekonomiska resurserna.Trögheten i stora icke konkurrensutsatta offentliga system ger dåligeffektivitet. Tillväxtkraften i ekonomin försvagas. De nya jobben blir färre.I sin senaste rapport om ekonomi () pekar ocksåOECD på de omfattande strukturella problem som måste lösas för attåterskapa tillväxtkraften och förmågan att generera tillräckligt mångaarbetstillfällen i den privata sektorn:Den stora offentliga sektorn och det höga skattetryck som är följdenförorsakar sannolikt i sig själv fortsatt stora effektivitetsförluster iekonomin,framför allt genom minskat sparande och sämre förutsättningar förarbetsutbudet.I avslutningen dras bland annat följande slutsatser i OECD-rapporten:Det är synnerligen viktigt att finna vägar att lyfta den möjliga tillväxttakteniekonomin utöver den nivå som varit bestående sedan mitten av 1970-talet.En viktig del i en sådan strategi måste vara att reducera andelen offentligautgifter och skatter av nationalinkomsten. Ett högt skattetryck och generösasocialförsäkringssystem medför potentiella, stora effektivitetsförlustergenom att motverka arbete och sparande, och det är tveksamt om deoffentliga verksamheterna är effektiva eftersom marknadsmekanismerna istort sett saknas.Sedan regeringstillträdet har densocialdemokratiska regeringen genomfört skattehöjningarsom uppgår till i det närmaste . Dessainnebär också i stor utsträckning en återgång till det skatte-system som rådde före marginalskattereformen 1991. I vissbegränsad utsträckning retirerar nu regeringen genomförslagen i propositionen om införande av riskkapitalavdragoch återinförande av kvittningsrätten för underskott inystartad näringsverksamhet. genomförsemellertid andra skattehöjningar som försämrartillväxtkraften i ekonomin ytterligare.Regeringen beräknar att budgetbalans bör kunna uppnås 1998 vid enutgiftsnivå på av BNP, en skattekvot på och övrigainkomster på av BNP. Skatteuttaget mätt som andel av BNPberäknas därefter öka ytterligare fram . Det världsrekordhögaskatteuttaget cementeras genom regeringens politik.Den socialdemokratiska regeringen har visserligen tvingats fullfölja denbudgetsanering som inleddes av den borgerliga regeringen , mentyngdpunkten i de samlade åtgärderna har förskjutits så att den övervägandedelen är skattehöjningar som, även om de på kort sikt bidrar till dennödvändiga budgetsaneringen, i sig försämrar tillväxtkraften i ekonomin.Den långsiktiga trovärdigheten i arbetet med att konsolidera de offentligafinanserna förutsätter dessutom, som bland annat framgår av , att den offentliga andelen av ekonomin minskar. Därmedminskar risken att konjunktursvackor leder till kraftiga budgetförsvagningar,och förutsättningarna för varaktigt låga räntor förbättras.Dagens "välfärdsstat", som inte förmår infria sina åtaganden tillmedborgarna och som kväver tillväxtkraften, bör ersättas av ett "välfärds-samhälle" där medborgarna får rätt och möjlighet att själva forma sina livmed den grundtrygghet som en stark, men begränsad statsmakt kan ge.När hushållen genom lägre skatter, högre tillväxt och därmed störrereallöneökning får bättre ekonomiska förutsättningar, minskar behovet avoffentliga insatser. Den offentliga sektorn bör därför kunna minskas till i vartfall den genomsnittliga nivån inom EU genom att dess verksamhet ochinsatser successivt koncentreras till de viktiga kärnuppgifterna. En av dessaär att kunna ge ett gott stöd till de medborgare som behöver gemensammainsatser vid exempelvis arbetslöshet eller sjukdom. En annan viktig uppgiftär att garantera att alla får en omfattande och god grundutbildning och likamöjligheter till fortsatt högre utbildning. När det gäller transfereringarna börhuvudinriktningen vara att skapa sådana förutsättningar för nyaarbetstillfällen och en effektiv rehabilitering att väsentligt färre är i behovavoffentligt stöd.Diagram 9.1Det totala skatteuttaget kan sänkas till av BNP, givet den nivå på den offentliga sektornsövriga inkomster - - som anges ipropositionen. Detta skattesänkningsutrymme bör tillövervägande del användas för att successivt sänka skatten påarbete för låg- och medelinkomsttagare. Det kan ske genomatt utrymme skapas för sänkt utdebitering eller förhöjda grundavdrag med utgångspunkt i familjernasförsörjningsbörda. bör också mervärdesskatten sänkasned mot genomsnittet i norra det budgetalternativ som vi presenterat i våra motioner med anledning avårets budgetproposition och kompletteringsproposition byts som ett förstasteg huvuddelen av de genomförda och aviserade skattehöjningarna motbesparingar. Åtgärderna är främst inriktade mot att undanröja deskattehöjningar som försämrar förutsättningarna för kapitalbildning och nyajobb. Sammantaget förbättras budgetsaldot med . Denoffentliga utgiftsnivån som andel av BNP blir lägreoch skatteuttaget lägre.I avsnitten 11 och 12 föreslås flera skattesänkningar, av vilka några äravsedda att träda i kraft . De är fullt ut finansierade i vårt budget-alternativ för innevarande budgetår. Regeringen bör återkomma till riksdagenmed förslag om finansiering med utgångspunkt i vårt alternativ. Sparande, enskilt ägandeoch kapitalbildningEnskilt sparande skall stimuleras, och enskilt ägande får intemissgynnas. Alla tankar på att ytterligare försämra villkorenför privat pensionssparande avvisas. Förslaget att geAP-fonden rätt att köpa aktier för ytterligare 10 miljarderkronor är ett utslag av samma socialistiska idéer som lågbakom löntagarfonderna och kommer därför med kraft attbekämpas.Det egna ägandet ger en trygghet som inte kan ersättas avaldrig så heltäckande, politiskt beslutade och offentligtfinansierade välfärdssystem. Möjligheterna att bestämmaöver och kontrollera sin egen ekonomi utgör en fast grundför individens frihet och trygghet. Vikten av sparande somkomplement till statliga pensioner och försäkringar ökar. Ettökat enskilt sparande är således en förutsättning för trygghetvid inkomstbortfall. Ett eget sparande spelar numera ocksåen större roll för möjligheterna att skaffa en bostad eller ettfritidshus.Det långsiktiga pensionssparandet skapar trygghet för de enskildamedborgarna och är en viktig grund för kapitalbildningen. Den osäkerhetsom skapats om hållfastheten i det offentliga pensionssystemet har ökatintresset för ett eget, kompletterande pensionssparande. Det är viktigt attdenna utveckling, som är önskvärd för såväl de enskilda som församhällsekonomin, inte bryts genom att förutsättningarna försämras.Den tidigare socialdemokratiska regeringen konfiskerade genom den såkallade engångsskatten av det enskilda pensions-sparandet. Dagens socialdemokratiska regering har höjt den avkastningsskattsom belastar sparandet och med retroaktiv verkan försämrat utrymmet förpensionssparande. Biträdande socialminister berörde i mittenav november möjligheten av ytterligare en kraftig försämring. Den offentligagarantipensionen skulle då minskas med utbetalningar från enskiltpensionssparande. Det innebär i realiteten att många medborgare med främstlåga inkomster får sitt egna pensionssparande konfiskerat. Den enskildaäganderätten beskärs. Tanken måste bestämt avvisas.Sparandet och ägandet av sparandet är av central betydelse förkapitalbildningen. Det är ur sparandet investeringsmedlen tas. Frånsocialdemokratiskt håll hävdas det ofta att det ökade hushållssparandet är enav huvudorsakerna till ekonomiska problem. Tvärtom är etttillräckligt stort hushållssparande en förutsättning för att vi skall ta oss urproblemen. Det som erfordras är att sparandet i hushållssektorn används föratt finansiera investeringar som stärker tillväxtkraften.I en internationell ekonomi är det summan av det inhemska sparandet ochutländska placeringar i som är det viktiga. I en avreglerad globalekonomi ökar flödena av kapital över gränserna.Svensk politik måste inriktas på att attrahera såväl inhemskt som utländsktkapital till investeringar och placeringar i . En politik som påavgörande punkter ofördelaktigt skiljer sig från omvärldens riskerar att ledatill negativa effekter för bytesbalans och ränteutveckling. De globalamarknaderna ger större företag, stat och kommuner möjligheter att lånapengar för sina investeringar på marknadsmässiga villkor.För mindre och medelstora företag är utlandsupplåning på den globalamarknaden inte lika självklar. Från tillväxtsynpunkt spelar därför detinhemska hushållssparandet en mycket viktig roll som lokal kapitalmarknad.Genom dessa lokala marknader kan mindre företag få tillgång till riskvilligtkapital.Enskilt ägande är jämte fri konkurrens grundläggande inslag imarknadsekonomin liksom decentralisering och individuellt beslutsfattande.Marknadsekonomi är dessutom det mest effektiva systemet för ianspråk-tagande av resurser och fördelning av nyttigheter som vi känner.Att det utländska ägandet ökar i är i princip inget problem, underförutsättning att det inte beror på att svenskt ägande av tillgångar i Sverigeärskattemässigt missgynnat i förhållande till utländskt ägande av dessatillgångar.Från strikt ekonomisk synpunkt finns det ingen konflikt mellan offentligtsparande och hushållssparande så länge sparandet är tillräckligt omfattande.Ett spritt enskilt ägande baserat på ett högt hushållssparande är emellertidavgörande för om skall vara ett välfärdssamhälle med fria ochsjälvständiga medborgare eller en centralt styrd och reglerad stat med ettbidragsberoende folk.Problemen i dagens beror inte på för mycket privat och för litestatligt ägande. Problemet är tvärtom att det individuella sparandet underlång tid missgynnats. Såväl statliga fonder och institutioner somfondsparande av olika slag har gynnats medan individuellt aktiesparande harmotarbetats. Följden har blivit att småägarnas aktieinnehav successivtminskat i betydelse. Därför är det direkt kontraproduktivt att ge AP-fondenrätt att köpa aktier för ytterligare 10 miljarder kronor.Som motiv för denna åtgärd anför regeringen bättre riskspridning och ökadavkastning. Det görs en jämförelse med de privata försäkringsbolagen, somhar valt att placera omkring en tredjedel av sina tillgångar i aktier. Menparallellen är falsk. Privata livförsäkringsbolag har över huvud taget inte rättatt köpa aktier för att täcka sina försäkringstekniska skulder. Det får de göraendast för sina fria medel, d.v.s. de som ger upphov till s.k. återbäring. IATP-systemet finns det inget annat än vad som motsvarar försäkrings-tekniska skulder. ATP-pensionen blir inte större för att avkastningen påfondmedlen blir bättre. Den bestäms enligt intjänanderegler av inkomst-förhållandena . Regeringen förefaller förövrigt ha förbisett att AP-fonden kommer att reduceras avsevärt som en följdav den förestående pensionsreformen.Sedan valutaregleringen avskaffats, är tillgången på riskkapital ingetproblem för företag av det slag som AP-fonden kan väntas placera i. Deuppgivna motiven för AP-fondens ökade rätt till aktieköp är lika mycketskenargument som när de anfördes av LO års val till förmån förett gigantiskt fondsocialistiskt system, som skulle bygga vidare pålöntagarfonderna. Vi avvisar bestämt regeringens nya förslag att utvidgaAP-fondens rätt att placera kapital i aktier.Planekonomiska kapitalbildningar har redan prövats och misslyckats.AP-fonderna och bankerna har bundit betydande kapital av bl.a. pensions-sparmedel i miljonprogrammets , och Rinkeby.Två tydliga exempel på den förda politiken är uppgörelserna i samband medVolvos anläggning i och SAABs i . Dessa satsningar medåtföljande fiaskon hade inte blivit genomförda, om kapitalbildningen vilat påett spritt enskilt ägande och normala avkastningskrav.En betydande nackdel med det svenska systemet har varit inlåsningen avkapital i stora befintliga företag. Kapital har låsts in i företag med lågtillväxtoch produktivitet på grund av att ägarna inte tillåtits flytta sina resursertillmer högavkastande investeringar. Till detta har bl.a. dubbelbeskattningenbidragit.Framtidens kapitalbildning måste bygga på fasta och korrekta spelreglerdär enskilt sparande ges samma möjligheter som staten och olika typer avvärdepappersfonder. Det innebär bl.a. att den återinförda dubbelbeskatt-ningen måste tas bort och att omplaceringsskatten slopas, d.v.s. attbeskattning sker först när kapital frigörs för konsumtion. Skatter, kapitalbildning ochinvesteringar Skatteklimatet måste bli mernäringsvänligtI en studie av . och om"Näringspolitik, företagsstorlek och ekonomisk tillväxt iSverige" () sammanfattas resultatet på följandesätt:Flera egenskaper hos det svenska skattesystemet missgynnadekraftigt mindre kapitalintensiva företag, småföretag, nyetableringar ochindividuella familjeägda företag. Dessa tendenser har också funnits i andraländers skattesystem, men internationella jämförelser har visat attskattekilarna har varit större, ofta mycket större, i Sverige.Med marginalskattereformen 1991 och samma årsföretagsskattereform samt de reformer som genomfördes avden borgerliga regeringen under den föregåendemandatperioden förbättrades emellertid situationen avsevärt.Nu sker åter en försämring i riktning mot vad som gällde för1991. och kommenterar detta på följandesätt i sin studie:Beslutet att höja marginalskatterna (inklusive obligatoriska avgifter),återinföra dubbelbeskattningen på aktieutdelningar, avstå från att avskaffaförmögenhetsskatten, återinföra investeringssubventioner ökar återigensnedvridningarna. Det är ofrånkomligt att skattebetingade snedvridningar isysselsättnings- och produktionsmönstret är stora i ett land med en så storoffentlig sektor som . De förändringar som genomförs(senhösten 1994) bidrar dock, enligt vår analys, till att återigen öka dessasnedvridande effekter.Som framgått av studien missgynnar skattesystemet i Sverigeföretagande och kapitalbildning. Särskilt hårt drabbas detriskbärande kapital som är grunden för varje expansion, varjenytt företag och därmed varje nytt jobb.Den principiella uppbyggnaden av systemet för beskattning av kapital-inkomster är tillfredsställande. Genom ett proportionellt skatteuttag på, ijämförelse med vad som gällde , låg nivå tas hänsyn till attinkomstbeskattningen bygger på nominella principer. När även den renainflationsersättningen beskattas, skulle en hög skattesats vara förödande. Eneffekt av det tidigare skattesystemet var den spekulationsekonomi under1980-talets andra hälft som i sin tur orsakade krisen i den finansiella sektorn.De främsta problemen på kort sikt inom kapitalbeskattningen är den extrabelastning på sparande och kapitalbildning och därmed förutsättningarna förinvesteringar som sker i form av förmögenhetsskatt och fastighetsskatt,liksom den dubbla beskattningen av avkastning av riskkapital i bolagssektornoch de begränsade regler för beräkning av kapitalinkomst som gäller förfåmansaktiebolagen. Lägre skatt på sparandeSkattesatsen för kapitalinkomster bör sänkas . Den skärpta beskattningen av detlångsiktigt bundna pensionssparandet börundanröjas.Under föregående mandatperiod beslöt på förslagav den dåvarande regeringen att skattesatsen förkapitalinkomster skulle sänkas till från och med1995. Detta beslut upphävdes av den nytillträdandesocialdemokratiska regeringen. Det kan i och för sig hävdasatt vid mycket höga realräntor är det möjligt att också ha ennominell beskattning av kapitalinkomster med en skattesatspå . I ett internationellt perspektiv och vid rimligaräntenivåer är en sådan skattesats för hög. Med varaktigt lågaräntor och en inflation som ligger inom ram böremellertid kapitalinkomstskatten sänkas ned mot . Detta bör ske successivt men redan nu börskattesatsen sänkas till 25 procent.Den särskilda avkastningsskatten på långsiktigt, bundet pensionssparandebör slopas . Redan nu bör den höjning som genomfördes av densocialdemokratiska regeringen undanröjas. Slopad dubbelbeskattningDubbelbeskattningen av utdelning och avkvarhållna vinster i aktiebolagen slopas 1996.Utgångspunkten marginalskattereform var attsamtliga kapitalinkomster och kapitalvinster skulle beskattasproportionellt med en skattesats på . Detta komemellertid enbart att gälla för i princip riskfriaränteinkomster.