mot · GI02Sf230 · 1995-01-25 00:00:00 — En stor del av den offentliga välfärden består avsocialförsäkringar. En bärande tanke bakom dessa är att deskall ersätta inkomstförluster som drabbar enskilda underperioder då dessa skulle ha varit yrkesverksamma. Så får densom är sjuk och borta från arbetet i regel först sjuklön frånarbetsgivaren, därefter sjukpenning från försäkringskassan.Socialförsäkringarna ger alltså ekonomisk trygghet.På senare tid har man i den allmänna debatten pekat påbehovet av att reformera socialförsäkringarna. Olika bristeri försäkringarna har understrukits. En sådan är attförsäkringarna är kostsamma -- det ekonomiska läget kräverminskade offentliga utgifter. Andra problem är attförsäkringarna sägs ha missbrukats -- personer skulle ha fåttersättning utan att vara berättigade. Vidare sägs attförsäkringarna undergräver viljan att ta ett egetförsörjningsansvar -- det skulle för en del te sig förmånligareatt försörja sig, inte genom arbete på den öppna marknaden,utan genom att lyfta ersättningar från socialförsäkringarna.Även om det inte är klart i vad mån dessa brister föreliggeroch är allvarliga problem, bör det ändå kunna sägas att enreform av socialförsäkringarna är påkallad. Den ekonomiskakrisen kräver att förutsättningar för ekonomisk tillväxtskapas. I detta ligger minskade offentliga utgifter och ettsänkt skattetryck.Vid en reform av socialförsäkringarna bör ledstjärnan varaett ömsesidigt ansvar. Det offentliga å sin sida har ett ansvarför att försäkra medborgarna ett mått av rimlig ekonomisktrygghet, medan de enskilda å den andra sidan har ett ansvarför den egna försörjningen och för att bidra till degemensamma utgifterna.Riktpunkten bör vara att så många som möjligt får sinförsörjning genom arbete på den öppna arbetsmarknaden.Detta kräver insatser, både av det offentliga och avmedborgarna. Viktigt är att socialförsäkringarna ochbidragssystemen inte framstår som alternativ till arbete påden öppna marknaden. Ersättningen frånsocialförsäkringarna bör därför alltid vara lägre än den avmarknadsarbete. Den som saknar arbete men som står tillarbetsmarknadens förfogande bör vidare ha en högreersättning än andra. Det är genom ekonomiska incitament,inte genom övervakning, som försäkringarna kan blieffektiva.Ersättningsnivån i socialförsäkringarna bör därför alltidligga klart under förlusten av inkomst. Större skillnader krävs. Den bör också täcka en inkomst som är normalför den enskilde, inte en onormalt hög inkomst som haruppburits . Karensperioder är ett sätt att låta denenskilde bära en del av risken själv. Sådana periodermotverkar också missbruk -- okynnesfrånvaro -- och spararkostnader för hantering av mindre utbetalningar.Socialförsäkringarna bör vara obligatoriska och omfattaalla. Ett utrymme för individuella lösningar bör dock finnas,behovet av social trygghet växlar stort mellan olika individer.Den enskilde kan på egen hand -- genom sparande eller egnaförsäkringar -- skydda sig mot inkomstförluster videxempelvis sjukdom. Individuella lösningar kommer attefterfrågas alltmer av medborgarna, det är viktigt att det finnsutrymme för sådana.Förenklingar av socialförsäkringarna är nödvändiga. Fleraförsäkringar -- till exempel sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen -- kan sammanföras till enförsäkring. Förtidspensioneringen kan bli en del avsjukförsäkringen, delpensionen en del avålderspensioneringen. På så sätt kan dagens kompliceradenätverk av försäkringar och bidrag bli mer överskådligt förmedborgarna.Det bör vidare övervägas om delar av socialförsäkringarnakan föras bort från det offentliga. Ett alternativ är attarbetsskadeförsäkringen privatiseras. En plikt att teckna enförsäkring mot exempelvis olycksfall på arbetsplatsen skulledå läggas på arbetsgivarna. Dessa kompenseras genom attarbetsgivaravgifterna sänks. Ett annat uppslag är en förlängdarbetsgivarperiod -- den period då den anställde uppbärsjuklön -- i sjukförsäkringen, även detta i kombination meden sänkning av avgifterna.En reform av socialförsäkringarna kommer inte -- om denfår rätt inriktning -- att drabba utsatta grupper. Tvärtomkommer resurser att frigöras för att ytterligare hjälpa dessa.Det kan handla om att rehabilitera långtidssjukskrivna ellerom att förbättra villkoren för personer med handikapp. Detär i en krympande ekonomi, där medborgarna konkurrerarom resurserna, som de svaga har det svårast. I en växandeekonomi ökar också omtanken om andra. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en reform av socialförsäkringarna.