mot · GI02U27 · 1995-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:160 samarbete med har demokratiska revolutionersvept över . Den första kom vid första världskrigetsslut och de reaktionära kejsardömenas sammanbrott i Öst-och . Alla de nya stater som då fick sin frihet,från i norr till i söder, antogdemokratiska författningar. Men snart ersattes dedemokratiska systemen nästan överallt av auktoritära elleröppet fascistiska regimer. I gjorde bolsjevikernasstatskupp slut på försöken att efterrevolutionen etablera en demokratisksamhällsordning. beskrev i en viktig boktidens utveckling som ''demokratins seger och kris''.Samma händelseförlopp upprepades efter andravärldskriget. Större delen av befriades från fascismoch nationalsocialism, men i Öst- och Centraleuropainstallerades nya diktaturer, nu medkommunistiska förtecken.Den tredje stora demokratiseringsvågen upplever vi i dag.Större delen av har både formellt och reelltbefriats från kommunismen -- men i dess ställe uppträder nyahot. I flera länder har tidigare makthavare bara byttpartinamn och symboler på skrivborden. På många håll hartidigare kommunistiska härskare försökt behålla makt ochinflytande genom att i stället uppträda som radikalanationalister.De närmaste åren kommer att vara avgörande fördemokratins framtid i stora delar av , och därmedockså för möjligheten att skapa en ny säkerhetsordningbyggd på fredligt samarbete mellan fria länder och folk bådeöster och väster om den gamla järnridån. Men mycket av deneuropeiska politiken förs fortfarande utan någon riktigförståelse för situationens utmaningar och krav.Därför är få frågor viktigare än den politik mot denya demokratierna i som de''gamla'' demokratierna, däribland , bedriver. Ochnyckeln till framgång -- både när det gäller säkerhet,ekonomisk utveckling, social välfärd och en långsiktigpolitik för ekologisk balans -- är att demokratinslandvinningar kan stabiliseras. Alla beslut om svenskainsatser i dessa länder måste utgå från denna övergripandesynpunkt.Demokrati och ekonomiskt systemskifte hör ihopDet politiska systemet kan inte fastna någonstans mellanbevarad diktatur med privilegier för den gamlakommunistiska nomenklaturans medlemmar och normalvästerländsk demokrati. Om den demokratiska utvecklingeninte fullföljs blir resultatet troligen i stället ett återfall i någotsom liknar det gamla systemet eller att de gamlamakthavarna fortsätter att styra under en nödtorftigtdemokratisk fasad. Det gamla systemets sammanflätning avpolitisk och ekonomisk makt innebär att detpolitiska systemskiftet inte kan genomföras om inte ocksådet ekonomiska systemet ändras i grunden. bördärför klart säga ifrån att övergången till demokrati ochövergången till marknadsekonomi är två processer somförutsätter varandra. Misslyckas den ena av dessa processerkommer också den andra att misslyckas.En sida av detta är att den nya och för många helt okändamarknadsekonomin, precis som i väst, alltid måste förankrasinom bestämda rättsliga ramar för att få acceptans och allskunna fungera. Dessa rättsliga ramar kan inte förväntas fåförtroende om det politiska systemet fortsätter att bygga pågodtycke och privilegier. På samma sätt kan demokratiskaoch rättsstatliga principer aldrig få fullt förtroende om detekonomiska livet bygger på det godtycke och deprivilegier som var en oupplöslig del av planekonomin. Deallvarliga tendenser till korruption inom politiken ochmaffiavälde inom delar av ekonomin som präglar flera av degamla kommuniststaterna beror till stor del på att delar avdet gamla systemet lever kvar och på att personer som kundeleva gott under diktatur och planekonomi nu söker behållasin position i samhället.En annan sida av saken är att de ofrånkomliga umbärandenför många människor som systemskiftet innebär ocksåkräver att de regeringar som leder reformarbetet har denlegitimitet och det förtroende som bara kan växa ur fria valoch en fri politisk debatt. Dessutom är det bara genom ettdemokratiskt system som berättigade krav på socialatrygghetssystem kan resas och leda till politiska beslut.Den ekonomiska och sociala krisen i öst är i allt väsentligten produkt av den sammanfallande planekonomin. Dettasystem har producerat utomordentligt litet av beståendevärde. Däremot har det effektivt förstört resurser som annarshade kunnat användas för människornas välfärd. Denkommunistiska perioden präglades inte av trygghet utan avgodtycke och en djup social nöd. Den somådrog sig överhetens ogillande berövades ofta allamöjligheter att försörja sig. Det nästan ofattbara förfallet avinfrastruktur och den låga kvaliteten på olika former avsociala tjänster vittnar inte om en socialt medveten politikfrån makthavarnas sida. Synen på ekonomisk utvecklingpräglades av en rovdriftsmentalitet gentemot människor ochnatur som torde sakna motsvarigheter i modern historia. Ettvillkor för att få till stånd en såväl socialt som ekologiskthållbar ekonomisk utveckling är därför att övergången tillmarknadsekonomi fullföljs.Reformer i riktning mot demokrati, marknadsekonomi ochett fungerande rättssamhälle måste genomföras snabbt ochheltäckande. De länder som har det svårast är just deländer där de styrande länge tvekat inför reformarbetet ellerinte ens försökt inleda reformer: , ,m.fl. I några av dessa länder har man först heltnyligen fått politiska ledare som förefaller ha någon insiktom behovet av ett genomgripande ekonomiskt systemskifte.Som vi redan markerat finns ingen motsättning mellandetta genomgripande ekonomiska systemskifte och strävantill en socialt hållbar utveckling -- utan systemskiftet får istället de destruktiva mekanismer som lagt grunden tilldagens kris fortsätta att verka. Men det finns inte hellernågon motsättning mellan att verka för ett sådantsystemskifte och att sträva efter att minska de socialapåfrestningar som systemskiftet för med sig. Som den mestbekante ''systemskiftesekonomen'', har ett socialt stödprogram liten betydelseekonomiskt, men stor betydelse politiskt. I vissa fall, som iRyssland, kan alternativet till sociala stödprogram somkomplement till de marknadsekonomiska reformerna varafascism, återgång till kommunistiskt styre eller att staten tasöver av den organiserade brottsligheten.I propositionen utgår regeringen från att det ekonomiskareformarbetet skall fortsätta, men sambanden mellanövergången till marknadsekonomi och möjligheten att föraen socialt och ekologiskt hållbar politik utvecklas aldrig.Riksdagen bör klart säga ifrån att en socialt och ekologiskthållbar utveckling endast är möjlig om det ekonomiskasystemskiftet fullföljs.Demokratins kulturAtt stabilisera demokratin i Öst- och Centraleuropahandlar om betydligt mer än att bara genomföra fria val, antademokratiska författningar och skapa förutsättningar för enfungerande marknadsekonomi. Det demokratiskastyrelseskicket förutsätter kunskaper hos allmänhet ochpolitiska aktörer om hur demokratiskt beslutsfattande gårtill. Det förutsätter levande och från statsmaktensjälvständiga politiska och ideella organisationer. Och detförutsätter fria och självständiga medier och journalister medkunskap om det demokratiska samhällets spelregler.Utbildning, både breddutbildning via t.ex. TV och merkvalificerad utbildning genom mer generösa möjligheter förstudenter från öst att studera vid västerländska universitet,har strategisk betydelse för att båda skallkunna växa ihop. Det nya fördemokrati och fria val () bör kunna ha en viktig roll attspela i synnerhet när det gäller att bygga upp demokratinsyttre former, inklusive skydd för pressens, organisationernasoch debattens frihet.Dessutom förutsätter ett framgångsrikt reformarbete att enfungerande demokrati kan växa fram också på lokal nivå, därdet gamla systemets företrädare annars ofta kan behålla sinapositioner. I några länder kunde ett sådant ''civilt samhälle''utvecklas under kampen mot kommunismen, men i andraländer fanns inga förutsättningar för någon politiskeller annan verksamhet utanför det allsmäktiga partietskontroll. Satsningar som syftar till att bygga uppdemokratins formella och reella förutsättningar, regionaltoch lokalt, bör enligt vår mening tillmätas en särskildbetydelse när statliga medel ställs till förfogande förvänortsutbyte och regionalt utvecklingssamarbete mellansvenska län, regioner och kommuner och derasmotsvarigheter i de nya demokratierna.Samtidigt som stöd till demokratins formella uppbyggnadhar förmedlats från och andra länder har stödet tillde självständiga politiska rörelser som skall fylla dessaformer med innehåll varit märkligt kontroversiellt. Vivälkomnar därför att regeringen tagit till sig de förslag somlänge förts fram från sida att ge möjlighet förorgan närstående de svenska politiska partierna att kunnaförmedla stöd i olika former till demokratifrämjandeverksamhet i Öst- och . Vi välkomnar ocksåregeringens betoning av kvinnornas betydelse i det pågåendereformarbetet.Ny säkerhetsgemenskapGenom kommunismens sammanbrott i harSveriges säkerhetspolitiska läge i grunden förändrats. Detavgörande för vår säkerhet är om demokratinslandvinningar i kan stabiliseras eller inte. Om en''demokratins kris'' följer på demokratins seger så kommernya säkerhetspolitiska hotbilder att uppstå, om än av mycketannorlunda slag än dem som vi varit vana vid . Föratt demokratins landvinningar skall bli bestående är detviktigt att , i likhet med andra länder, har en klar ochgenomtänkt strategi för hur detta mål skall uppnås.Förutom att medverka till det övergripande politiska ochekonomiska systemskiftet gäller det då att se till att ländernai snabbt blir fullvärdiga medlemmari de europeiska samarbetsorganisationerna, främst EU. Förmånga av de gamla kommunistländerna framstår ocksåmedlemskap i som ett avgörande steg i utvecklingen''tillbaka till ''.I propositionen konstateras att stöderambitionerna från de länder som har samarbetsavtal medEU att möjligt också bli fullvärdiga medlemmar. Menmycket mer än så sägs inte. Det är olyckligt att frågan inteutvecklas mer. bör klart säga ifrån att ettövergripande mål för svensk Europapolitik är att samtligaeuropeiska länder som uppfyller kraven på demokrati ochmarknadsekonomi skall kunna bli medlemmar i . Det ärockså mycket angeläget att så långt som möjligtkan integreras i de olika organisationer för europeisksamverkan, EU inberäknat, som finns.Valet av samarbetsländerPropositionen betonar vikten av att svenska insatser i denya demokratierna koncentreras till vårt närområde, alltså tillPolen, , , och närbelägna delar avRyssland. Förutom dessa områden (från tillArchangelsk) föreslås också att samarbete skall kunna skemed andra regioner i där reformprocessen är avsärskilt intresse. Dessutom markeras att samarbete skallkunna ske också med övriga länder i , medUkraina och samt med länderna i ochCentralasien. I samband med att exportkreditramen föreslåshöjd från en till föreslås dessutom attramen vidgas till att också omfatta export och investeringari , och Kazakstan.Att kategoriskt utesluta alla former av samarbete medregioner och länder utanför vårt eget direkta närområde ärknappast möjligt. Men det är enligt vår mening angeläget attsådana satsningar, i den mån de sker, verkligen kan motiverasfrån den synpunkt som måste vara den övergripande,nämligen att stärka demokratin och motverka nya former avstormaktspolitik och imperialism. Det gäller i synnerhetländer som där den nu sittande statsledningen,trots antydningar om strävan till medlemskap i ,mest ger intryck av att drömma om Sovjetunionensåteruppståndelse. Skulle de krafter i ochangränsande OSS-stater som arbetar för en sådan utvecklingfå överhanden så måste vi räkna med att desäkerhetspolitiska konsekvenserna blir allvarliga. Detviktigaste etappmålet för dessa krafter är givetvis att i en ellerannan form återta kontrollen över . Därför talarstarka -- både svenska och allmänt europeiska -- långsiktigaintressen för aktiva insatser i syfte att stärka de demokratiskakrafterna och den ekonomiska utvecklingen i detta land.En motsvarande argumentering kan och måste föras närdet gäller det f.d. . Två av de f.d. jugoslaviskarepublikerna, och har fredligt lyckatsuppnå själsvständighet och demokrati. I torde dennya demokratin och övergången till marknadsekonomi inteutsättas för några allvarliga hot -- i själva verket är Slovenienen lika naturlig blivande EU-medlem redan på kort sikt somt.ex. I finns däremotstora inre spänningar och ett ständigt närvarande hot frånflera av grannländernas sida. Risken att de röd-bruna kraftersom styr i vänder blickarna också mot Makedonienom de tillåts fullfölja sina planer i och är uppenbar. Stöd och samarbete medMakedonien och bör därför ingå i en genomtänktsvensk Öst- och Centraleuropapolitik med målet attstabilisera demokratin och motverka nya hot mot Europassäkerhet.Men att vidga samarbetet till att omfatta praktiskt tagethela den gamla och hela Öst- ochCentraleuropa liksom till ryska regioner långt bort från vårteget närområde kan lätt leda till att koncentrationen av desvenska ansträngningarna äventyras. Prioriteras allt såprioriteras i verkligheten inget. Även om enstaka satsningarutanför närområdet ibland kan vara motiverade, så börriksdagen tydligt klargöra att koncentrationen på ,och nordvästra måste behållas.Få ting är av större betydelse förutvecklingen i än den fortsatta utvecklingen avdemokratiserings- och reformprocessen i . I inläggfrån liberalerna har tidigare föreslagits attsamarbetet med får en högre prioritet än (nuca av det samlade svenska bilaterala ochmultilaterala samarbetet med Öst- och ).Regeringen markerar nu samma inställning. Som framhållitsi en enskild motion (fp) under allmänna motionstiden kandock kriget i visa sig vara ett inslag i en processsom leder till att reformprocessens motståndare får en alltstarkare ställning i rysk politik -- som landet kandras in i en lång och för hela samhället nedbrytande konfliktsom kan komma att innefatta hela norra . Skullereformprocessen i upphöra, eller vändas i sinmotsats, kan fortsatt samarbete med den centrala ryskaregeringen och dess administration komma att framstå sompoänglöst eller kontraproduktivt. I en sådan situation kansamarbetet med i stället få koncentreras tillsamarbete med de regioner där reforminriktade politikerförsöker driva reformprocessen vidare (t.ex. S:tPetersburg och Nizjnij Novgorod).Ekologiskt hållbar utvecklingPropositionens inriktning på att i första hand stödjamiljösatsningar med anknytning till samtmedverka till kärnsäkerhetshöjande åtgärder i ärlovvärd och överenstämmer med prioriteringar.Däremot är verklighetsbekrivningen inte alltid helt adekvat.Mycket av det som uträttas efter omÖstersjöns miljö förbigås med tystnad. Läsaren får lättintrycket att det faktum att många naturområden i östförblivit orörda skulle bero på någon strävan till naturskyddfrån de gamla regimernas sida. Den verkliga förklaringen ärju som bekant att man inte hade ekonomiska resurser attexploatera och förstöra också dessa områden. Detekonomiska systemets och den bakvända prissättningensbetydelse för miljöförstöring och resursslöseri reds helleraldrig ut.De undermåliga energiråvarorna och de outveckladetekniska metoderna räcker inte som förklaring tillexempelvis den allvarliga situationen vad gällerluftföroreningar i stora delar av det gamla . Utanplanekonomins perversa prioriteringar och primitiva sätt attmäta värdet av olika resurser hade sannolikt aldrig dennalåsning vid destruktiva former för industriell produktion ochenergiomvandling skett.Vi föreslår i denna motion inga ytterligare anslag tillsamarbete med länderna i Öst- och än vadregeringen gör. Däremot är det vår uppfattning att ommöjligheter att utöka ramen bedöms föreligga längre fram,så bör, vid sidan av ytterligare insatser för att stärka dendemokratiska kulturen, miljösatsningar då få högstaprioritet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sambandet mellan övergången tilldemokrati och övergången till marknadsekonomi,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det ekonomiska systemskiftetsbetydelse för en socialt och ekologiskt hållbar utveckling,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prioritering av demokratistöd vidutdelning av medel för vänortsutbyte och samarbete mellanlän och regioner i och länder i Öst- ochCentraleuropa,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillträde till EU för samtligaeuropeiska länder som uppfyller kraven på demokrati ochmarknadsekonomi,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riskerna med att sprida de svenskainsatserna i till alltför många länderoch regioner,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samarbete med ochVitryssland,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samarbete med ochSlovenien,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samarbete med reforminriktaderegioner i i förhållande till samarbete med denryska centralmakten i Moskva9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prioritering av demokrati- ochmiljösatsningar vid eventuella framtida utökningar avanslagsramen för samarbete med länderna i Öst- ochCentraleuropa.