mot · GI02Jo680 · 1995-01-25 00:00:00 — Försurningen i skogenUnder mycket har försurningen drabbatVästsverige. har vi kunnat se vilkaallvarliga konsekvenser den får. Likaså frigörs metaller, t ex giftigt kadmium ochbly. Skogens livskraft avtar. Därutöver sker utslagning av livi sjöar och vattendrag. Byggnadsmaterial vittrar och bilarrostar. Även om de försurande nedfallen minskar, såfortsätter de negativa effekterna att i vissa avseendenförvärras. Det gäller främst skogen. Kritiskabelastningsgränser har på flera håll överskridits med bredmarginal sedan en lång tid tillbaka.Genom olika mätmetoder följs försurningens effekter iskogen. Urlakningen av näringsämnen i markens mäts,trädens barrförluster kontrolleras. Men även påverkan påviltet bör följas upp.Vid försurningen frigörs metaller som via näringskedjansedan når växter och djur. Även vilda djur är lämpliga sombioindikatorer. Ökad försurning kan iakttas genomförändringar av metallbelastningen hos älg. En uppföljning1988 och 1992 i av undersökningvisade stora förändringar av metallkoncentrationer iälgorganen (bly, kadmium, koppar, krom m m). harÄlvsborgssjukan orsakat minst 1 500 älgars död.För att vara säker på vad som händer är det viktigt, attobservera förändringar genom långa mätserier. Därför är detangeläget med återkommande och regelbundnaundersökningar, säg , för att kunna följa hurförsurningen påverkar bl.a. älgen. Den är en mycket lämpligbioindikator och dessutom betydelsefull med hänsyn tillekonomi, försörjning, rekreation och turism. Det gäller attfinna känsliga instrument för uppföljning av förändringar, såatt det blir möjligt att slå larm för att om möjligtbegränsa försurningens skadeverkningar genom olikamotåtgärder, samt få kunskaper, som underlättar att sätta inrätt åtgärder.En annan effekt av att naturen är i obalans, delvis som följdav försurningen, är Hallandssjukan som yttrar sig genomkraftig missfärgning av barr och ett ymnigt kådflöde frånstammen. Denna typ av skogsskada finns i hela Västsverige.Det är bråttom med att nå kunskap om de sannoliktsammanflätade orsakerna samt utarbeta ett åtgärdsprogram.Sjöarnas pH-värde har upprätthållits tack vare kalkning.Extremt låga pH-värden uppmäts nu också på flera ställen iskogsmarken. Skogsskadorna har nämnts ovan.Försöksverksamhet med kalkning pågår, men behovföreligger att avsevärt utöka försökverksamheten för att bliklar över möjligheterna att genomföra en storskalig menvälgenomtänkt skogsmarkskalkning. Denna skulle förskogens del medföra att stora skogsvärden skulle skyddas.Samtidigt finns risker som påtalats av olika forskare. En riskär att vissa ämnen t ex selen och molybden frigörs medantungmetaller anrikas. Olika marker reagerar på olika sättinför kalkningen. Känsliga marker är områden med risk föruppkomst av sekundär kopparbrist.För att klara ut hur en storskalig kalkning skall gå till, föratt se hur olika biotoper reagerar, för att ta hänsyn till hurskogstillståndet snabbt kan förbättras och skogsvärdenskyddas måste försöksprogrammet byggas ut och forceras såatt en bred utvärdering kan komma till stånd möjligt.I ett preliminärt åtgärdsprogram omfattar halvaprogrammet. Om detta skall kunna genomföras måste dennämnda utvärderingen komma till stånd. Läget i skogen ärytterst allvarligt och åtgärdsbehovet mycket stort. Detbrådskar således med att komma fram till bl.a. hur en meromfattande kalkning skall gå till utan att andra naturvärdengår till spillo.Skyddet av våtmarkerDe negativa effekterna av de omfattande dikningarna harblivit allt påtagligare. Utdikningen har bland annat medförten utarmning av landskapet och ett ökat hot mot fleravåtmarksberoende arter. Enligt uppgift från databanken förhotade arter vid bedöms förnärvarande mer än 60 arter knutna till våtmarker eller vattenvara hotade eller i behov av särskild hänsyn för att kunnafortleva.Dikningarna i skogen medför också en ökad transport avhumusämnen och kväve i vattendragen. Dels medföringreppen ett tillfälligt ökat utflöde av organiskt material,kväve mm genom ökad erosion, dels förstörs våtmarker somfungerar som kvävefällor, vilket innebär en långsiktigökning av kvävetransporterna i berörda vattensystem.De utredningar som genomförts bl.a. i visar attåterskapandet av våtmarker är en nödvändig del i arbetet medatt minska transporterna av kväve till Laholmsbukten.Arbetet med att återskapa våtmarker i odlingslandskapet somett led i vattenvårdsarbetet har påbörjats i flerabelastade vattenområden i Syd- och . Att idetta skede fortsätta med utdikningen av befintligavåtmarker i skogen är inte rimligt.För närvarande krävs tillstånd för att dika ut skogsmark.Prövningen vid tillståndsgivningen avser främst den berördavåtmarkens naturvärde. Att förbjuda ett enskiltdikningsföretag med hänvisning till effekterna av de samladedikningsföretagen på vattenkvaliteten i ett vattensystem harej ansetts möjligt.Genom en ändring i naturvårdslagen infördes ensärskild § (18d) som gav regeringen möjlighet att förbjudamarkavvattning inom områden där det är särskilt angelägetatt våtmarkerna bevaras. Regeringen har fattat beslut omområden där dikning ej får ske.Beslutet innebär inte ett generellt dikningsförbud i ; bl a undantas delar av läninom Ätrans avrinningsområde. Detta trots att är enav de ''skogsälvar'' i sydvästra som uppvisat ökadekvävehalter under de senaste decennierna.Enligt vår mening är det med hänsyn till vad som anförtsovan inte tillräckligt att förbjuda markavvattningen ibegränsade områden av särskilt värde för naturvården. Föratt ett dikningsförbud skall ge positiva effekter frånvattenvårdssynpunkt krävs att hela avrinningsområdetomfattas av förbudet.Alternativa material till grus och bergGruset är en ändlig resurs. Det är därför av stor vikt att enövergång till alternativa material sker. Ett alternativ ärbergkrossprodukter. Av den totala produktionen i landet stårbergtäkter för . För att styra produktionen från grustill berg har regeringen föreslagit en miljöskatt på perton naturgrus. Denna miljöskatt är under utredning på miljö-och naturresursdepartementet.Grusskatten är ett sätt att göra produktionen avbergkrossprodukter mer likvärdig den förhållandevis billigaproduktionen av naturgrusprodukter, vilket är ett viktigt stegi målet att styra över till alternativa material. Dock finnsproblem med bergtäkter, t ex svårigheterna med att hittalämpliga lokaliseringar för nya täkter som inte innebärstörningar för närboende, stora intrång i natur och landskapsamt sår i landskapet som är svåra att efterbehandla. Detvästsvenska landskapet är i flera avseenden känsligt såvälvad avser uttag av grus som berg.Det är i samhällets intresse att ännu större tonvikt läggspå möjligheterna att utnyttja ytterligare andra alternativ tillnaturgrus än berg, som t.ex. bygg- och rivningsrester,återanvändning av gamla vägkroppar och schaktmassor.Någon form av massåtervinningscentraler borde finnas ivarje kommun för samordning och eventuell mellanlagring.Det vore värdefullt med någon form av åtgärd för att ökaintresset för en snabbare utveckling av återanvändning inomgrusbranschen. En del av intäkterna från ''grusskatten''borde kunna avdelas för detta ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om undersökning av försurningenseffekter på viltet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om Hallandssjukan,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försöksverksamheten medskogsmarkskalkning,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förbud mot markavvattning.