mot · GI02T622 · 1995-01-25 00:00:00 — När beslutade om sjöfartspolitiskaåtgärder var det med det uttalande syftet att kunna tryggatillgången till en svenskflaggad handelsflotta av rimligomfattning. Beredskapsaspekten tillmättes stor betydelse fördenna inställning.De s.k. sjöfartspolitiska åtgärderna innebar inte annat änatt överlämnade den svenska sjöfartens framtid,tillsammans med motsvarande samhällsintressen, helt ochvillkorslöst åt sjöfartsmarknadens fria spel. Den marknad därkonjunktursvängningarna är våldsamma, och fartygen imånga fall ses enbart som spekulationsobjekt.En fortsatt utflaggning av den svenska handelsflottaninnebär stora ekonomiska förluster för staten, dels i form avuteblivna skatter och arbetsgivaravgifter, dels också i form avhög arbetslöshet bland sjömän. Dessutom kan inte en fortsattutflaggning av svenska fartyg till bekvämlighetsflagg ochnationella register, exempelvis , betraktas som en sundutvecklingsform. Konkurrensen från länder som t.ex.Liberia, , och , som vanligentillhandahåller bekvämlighetsflagg, är osund.Det förtjänar att understrykas att under dessa flaggor ochett antal andra länder, som förekommer på ITF:s lista,återfinns den allra sämsta delen av världshandelsflottan, dendel som under tarvliga förhållanden fått en extra respit innanden skall huggas upp till skrot.Den personal som anställs på dessa fiffelflaggade fartyghar inga möjligheter att driva fackliga krav, i flera av dessaländer är strejk helt förbjuden. Personal saknar möjligheteratt påverka sin situation.Besättningarna utgörs i allmänhet av befäl fråntraditionella sjöfartsländer och av manskap frånlåglöneländer, t.ex. , och ävenÖsteuropa. Detta gör att redarna kan välja en besättning somär garanterat samarbetsvillig och som inte ställer krav pålöner, arbetsförhållanden, säkerhet osv.För de nya redarna kan affärerna lika gärna handla omfrimärken eller fastigheter. En redare har uttryckt att ''viköper och säljer fartyg för att tjäna pengar, inte för attlångsiktigt bedriva sjöfart''. Om man inte ställer högre kravpå redarna kommer med all säkerhet stora katastrofer att skei framtiden.Estonia var inget skräckfartyg även om svagheter ochproblem på färjan, i rederiet och i myndighetskontrollenavslöjats. Men katastrofen har fäst uppmärksamheten på deenorma missförhållanden som finns inom den internationellasjöfarten, ett modernt sjöröveri som pågår ständigt och runtom på världshaven. Problemen och missförhållandena är intenya. Den ansvarslösa sjöfarten har bedrivits i årtionden.För bara gick det Liberiaregistreradetankfartyget på grund vid sydspets.Det läckte olja, spred död och förintelse i växt- och djurlivi ett stort område. därefter slog den polska färjan runt och gick till botten med besättningsmän ochpassagerare, däribland åtskilliga svenska lastbilschaufförer.Med hjälp av uppgifter från bland annat rapporterades om olyckor och tillbud varjevecka. På mindre än hade fyra stora tankfartyg förlist,sex stora fartyg drabbades av allvarliga maskinhaverier, tolvfartyg kolliderade, elva fartyg hade fattat eld eller exploderat.36 av 49 olycksfartyg seglade under bekvämlighetsflagg.Det betyder, förutom stora brister i sjövärdighet ochsäkerhet, i många fall också en form av modernt slaveri förbesättningarna.Nu har avslöjanden om korruption och ansvarslöshet i deprivatägda klassningssällskapen, som skall kontrollera skrovoch maskiner, kommit fram. Från larmade det storabrittiska försäkringskonsortiet UK P & T Club, som av väldstonnaget och av detsvenskägda, om häpnadsväckande brister.Eftersom man inte litade på klassningssällskapenkontrollerade försäkringsbolaget självt mellan ochjuli 1992 832 fartyg. Av dessa var 349 i sådan kondition attde inte kunde godkännas. 80 fartyg var så dåliga att deanmäldes till oberoende inspektörer för att deras framfartskulle kunna stoppas. Alla dessa fartyg hade godkänts avolika klassningssällskap!Dessa förhållanden gör att tusentals svenska sjömän ärarbetslösa i . De betalas i form av förstörd miljö vidvåra kuster. De betalas av svenska skattebetalare. Säkraförhållanden och anständiga arbetsvillkor till sjöss är ingetsärintresse för de sjöfackliga organisationerna utan berör ossalla. Inte minst alla passagerare inom färjetrafiken.Staten måste nu ta sitt ansvar för svensk sjöfart så att vi kanbehålla handelsflottan under svensk flagg. Den nu tillsattakommittén bör inte bara titta på bemanningskostnader ochrationaliseringar, utan lägga större vikt vid miljö, sjösäkerhetoch utbildning av svenska sjömän. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om sjöfartspolitiken.