mot · GI02Sf231 · 1995-01-25 00:00:00 — Villkoren för kvinnor och män vid rehabilitering Studier har visat att rehabilitering inte sker på lika villkorför män och kvinnor. Bl.a. har en studie vid universitetvisat att:mäns rehabilitering påbörjas tidigare än kvinnorsmän erbjuds mer omfattande rehabiliteringsåtgärdervårdpersonal och personal med ansvar för rehabilitering inteär medveten om att kvinnor och män behandlas olikaBland de erfarenheter som gjorts är att män oftare erbjudst.ex. omskolning medan kvinnor erbjuds arbetsträning. Mänfår oftare förslag om yrkesinriktad rehabilitering. De harlättare att få gehör för sina förslag och fler återgår i arbete.Efter rehabilitering arbetar kvinnorna inte sällan deltidmedan männen arbetar heltid.Vid doktorandstudien i framkom vid en uppföljningatt en kvinna inte fått någon rehabilitering alls. ''Det var inteså konstigt. Hon var reumatiker och gick och väntade påförtidspension.'' -- Med den inställningen är det inte attförundra sig över att antalet förtidspensionärer ökar!Rehabiliteringsarbetet måste lyftas fram!Det rapporteras från olika håll att tillgången tillrehabilitering försämrats -- trots att rehabiliteringsarbetetlyfts fram som en av de viktigaste social- och vårdpolitiskaåtgärderna det . Den decentralisering somskett inom hälso- och sjukvården har medförtatt utomlänsremisser för behandling och medicinskrehabilitering på specialistsjukhus och möjligheten attkomma till rehabiliterings- och rekreationsanläggningar,kurorter och klimatvård har minskat. De resurser som finnsinom det egna prioriteras. Ändock vet vi attreumatiker och andra med långdragna sjukdomsförloppbehöver återkommande längre rekreations- ochrehabiliteringsperioder -- gärna utanför traditionellsjukhusmiljö -- för att återhämta krafter, nå högrevälbefinnande, minskat medicinbehov och krafter att orkamed förvärvsarbete och hemarbete.Reumatikersjukdomen tillhör de ''tysta sjukdomarna''.Sjukdomen är sådan att patienterna ofta inte orkar strida försin sak. av reumatikerna är kvinnor somofta snällt står tillbaka. Många förtidspensioneras och får inte den hjälp som behövs för att bibehållafunktioner och/eller stöd i arbetsmiljön. Sådan hjälp kan varany teknik, ergonomi, arbetstekniska hjälpmedel. Här ärkunskapen om reumatikers behov låg, och liten eller ingenforskning förekommer.Det finns andra sjukdomar bland kvinnor med långvarigatysta sjukdomsförlopp, som lätt förbises irehabiliteringsarbetet. Man ser svårigheterna för men intemöjligheterna till rehabilitering.Lyft fram informationsteknologin för kvinnor!Ett område som måste uppmärksammas mycket mera inomrehabiliteringsarbetet är de möjligheter som finns förkvinnorna med den nya informationsteknologin. Den nyatekniken är långtifrån självklar i rehabiliteringsarbetet,särskilt inte för den stora gruppen reumatikerkvinnor ochandra som kan ha svårt att närma sig denna teknik.Vårdpersonal och andra nyckelpersoner irehabiliteringsarbetet vet ännu inte hur kvinnor kanrehabiliteras med datastöd.Kunskapsuppbyggnad om den nya tekniken och datorstödmåste ske så att även kvinnor i rehabiliteringsarbetet kan tadel av och delta samhälle på samma villkor sommän.Rättvisa även åt kvinnor med långdragnasjukdomsförlopp!Vi vill i denna motion åter peka på att kvinnor inte sällanfår stå tillbaka i vården -- även när det gäller möjligheter tillrehabilitering och återgång till förvärvsarbete. Det gäller inteminst kvinnor med tysta, långvariga sjukdomar som inte är''spektakulära'' i den dagsaktuella debatten. Även ganskasvårt sjuka kvinnor med långdragna sjukdomsförlopp -- somt.ex. de reumatiska sjukdomarna -- kan dock med aktivarehabiliteringsåtgärder avpassade för det enskilda fallet ochmed användandet av ny teknik delta aktivt i förvärvslivet.Både med tanke på att underlätta mänskligt lidande och påatt det lönar sig att rehabilitera istället för attförtidspensionera är satsning på rehabilitering en godinvestering.Välutbildad personal -- en resurs i rehabiliteringsarbetetVi vill inte tro att det finns någon direkt avsikt med attkvinnor får stå tillbaka i jämförelse med männen irehabiliteringsarbetet. Det torde snarare bero på bristandekunskap om kvinnors speciella situation och behov menändock stora möjligheter att återgå i arbete på hel- eller deltidom rätt rehabiliteringsresurser sätts in. Inte minst gäller dettareumatiska och andra sjukdomar med utdragnasjukdomsförlopp, där vi vet att aktiva, individuellt utformaderehabiliteringsåtgärder kan göra att förtidspensionering ochpåtvingad passivitet kan undvikas. Den nuvarande flexiblasjukpenningförsäkringen medger t.ex. att en person medganska svåra sjukdomsbesvär kan arbeta upp till trefjärdedels tid istället för att som vara hel- ellerhalvtidssjukskriven.Såväl anställda inom vården som vid försäkringskassornahar nyckelpositioner när det gäller rehabilitering. Det ärviktigt att dessa personalgrupper ges tillräcklig och relevantutbildning och kompetensutveckling om olikapatientgruppers speciella behov för en aktiv rehabilitering. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att rehabilitering bör ske på likavillkor för kvinnor och män,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att rehabiliteringssituationen förkvinnor med reumatiska sjukdomar och andra ''tystasjukdomar'' bör beaktas särskilt,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att informationsteknologinsbetydelse inom rehabiliteringsarbetet bör uppmärksammas,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att personal inom vården ochsocialförsäkringen ges ökad utbildning om olikapatientgruppers behov samt kompetensutveckling för attåstadkomma en aktiv rehabilitering.