mot · GI02U220 · 1995-01-25 00:00:00 — Av samlade biståndsmedel går endast ca tvåprocent till verksamhet relaterad till befolkningsutveckling,varav den största delen används multilateralt. Frysningar ochnedskärningar föreslås i budgetpropositionen till UNFPAoch IPPF.Sverige har en lång tradition och god kunskap inomfamiljeplaneringens område. Svenskt bistånd börekonomiskt kunna stödja internationella enskildaorganisationer, som driver bra projekt inomfamiljeplaneringsområdet. Vårt bilaterala arbete beträffandebefolkningsfrågan är dock något eftersatt. Det är angelägetatt satsningar inom familjeplanering medvetet förs in ibilaterala förhandlingar så att konkreta projekt kanigångsättas i våra programländer. Samtliga programländerhar en stor befolkningsökning.Vi vet att dessa länder genomsyras av mycket storasociala, ekonomiska och även politiska problem. Genom ettökat bilateralt samarbete skulle vi kunna bidra med viktigainsatser. Ett bilateralt samarbete innebär också att svenskbiståndspersonal engageras direkt i arbetet medbefolkningsfrågor och därmed ökas kunskaperna inom dettaområde.U-länderna står för av kostnaderna för sinafamiljeplaneringsinsatser. För att nå ut till alla par ibarnafödande ålder, som finns i , måste bidragenfrån de rika länderna fördubblas.Kvinnors delaktighetBefolkningsfrågor handlar inte bara om familjeplanering.Det handlar också om att ge familjerna möjlighet att styrasina liv. Framförallt måste alla kvinnor få makt och vinnarespekt för sina självklara krav att bestämma över sin egenframtid, sin egen hälsa och att bedöma sina egnaförutsättningar att ta ansvar för sina barn. hindrasåtskilliga kvinnor från att bidra till den sociala ochekonomiska utvecklingen, eftersom de förnekas tillgång tillutbildning och hälsovård. De förnekas också möjligheten attta aktiv del av det politiska beslutsfattandet och inflytandeöver såväl offentlig som enskild sektor.Det pågående arbetet med att integrera kvinnofrågor ibiståndet måste intensifieras. Det kan ske genom direktkvinnoinriktade insatser i programländerna samt genomkvinnors ökande deltagande i planering, genomförande ochutvärdering av enskilda biståndsinsatser. Biståndet får intemedverka till att konservera könsdiskriminering. Enambition bör vara att varje biståndsinsats föregås av enkonsekvensanalys beträffande kvinnornas levnads- ochförsörjningsvillkor.Genom biståndssamarbetet får som givaremöjligheter att föra dialog med biståndsmottagarna omkvinnors rättigheter. Dessa tillfällen måste utnyttjas.Familjeplanering och aborterVärldshälsoorganisationen (WHO) räknar med att 500.000kvinnor dör på grund av komplikationer i sambandmed graviditet. Mellan en tredjedel och en fjärdedel av dessaär dödsfall på grund av abortkomplikationer. Till dettakommer alla de kvinnor som överlever en oprofessionelltutförd abort men som får men för livet av den.Därför är det viktigt att familjeplanering ochpreventivmedel görs tillgängliga för kvinnor världen över såatt antalet aborter minskar totalt. Dessutom är det viktigt attabortlagarna inte görs restriktiva så att illegala aborter blirden enda möjligheten. En restriktiv lagstiftning minskar inteaborternas omfattning -- utan skiftar bara över antalet frånlegala till illegala med de ökade risker detta innebär.En studie från visar att avutgifterna för obstetrik och gynekologi går till att behandlakomplikationer efter illegal abort. Andra studier från Afrikavisar att en majoritet av kvinnorna, som behandlas påavdelningarna för obstetrik, är kvinnor som söker förinkompletta aborter.I dag blåser det en negativ vind över världen när det gällersynen på abort. I länder inom det tidigare Sovjetunioneninförs abortlagar som är betydligt restriktivare . IPolen har en ny medicinsketisk kod antagits, som förbjuderläkare att utföra abort utom när graviditeten hotar kvinnansliv eller om graviditeten är resultatet av en våldtäkt.InformationFör att nå ut till familjerna om möjligheten att skydda sigmot oönskade graviditeter krävs ökade förebyggandeverksamhet, främst informationsinsatser.Informationsverksamhet bland ungdomar, såväl män somkvinnor, om att preventivmedel finns och möjliggöra enkontinuerlig tillgång till dessa. Kvinnor får i bästa fallråd genom bybarnmorskor och genom barn- och mödravård.För tonåringar och män fordras andra kanaler exempelvisgenom skolor, universitet, arbetsplatser ochmilitärförläggningar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stärkt social ställning för kvinnor,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätten till abort,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av information ompreventivmedel,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om biståndet och befolkningsfrågan,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnor och bistånd.