mot · GI02So292 · 1995-01-25 00:00:00 — behandlade vid förra flera motionersom tog upp barns och ungas uppväxtvillkor. Motionärernagav uttryck för den oro många känner över att barn och ungai så stor utsträckning hamnar utanför samhällets gemenskap.Det finns ingenting som tyder på att problemen blivit mindre.Tvärtom har många tragiska händelser ytterligare fokuseratbehovet av att snabbt göra insatser för att dels förhindra attfler unga råkar illa ut, dels ge sådant stöd att den som hamnatutanför kan ta sig in igen.De barn det handlar om är sannolikt inte många. Barn som lever utanför samhället. Som inte harnågon familj att hämta trygghet hos. Som inte har något''hemma hos mig''.Vi har anledning att befara att antalet utslagna barn ochungdomar ökar. Det sociala klimatet i framförallt våra storastäder har successivt hårdnat . Den svenskavälfärden har urholkats och föräldrarnas arbetslöshet drabbarockså barnen. Vi vet inte mycket om hur dessa barn leveroch vilka effekterna blir på lång sikt för dem själva och församhället.Kan deras utanförskap ersättas med trygghet ochgemenskap genom aktiva insatser ? Är det möjligtför den som slagits ut som barn att återupprätta kontakternamed samhället i vuxen ålder? Kan vi förebygga att de hamnarutanför? Eller är de här barnen dömda till entillvaro utanför samhällsgemenskapen? Vi vet inte mycketom det heller. Men vi kan gissa.Vi kan också föreställa oss den rädsla och otrygghet sompräglar barnens liv. Det är inte svårt att förstå att de härbarnen lätt råkar in i kriminella miljöer med droger och våldsom vardag. Vuxna har svårt att ta sig ur sådana livsmönster.Det är sannolikt inte lättare för barn att klara det av egenkraft.Styrkan i ett samhälle och halten av civilisation kan mätasi hur man klarar att skapa bra levnadsvillkor för alla och hurman värnar de svagas rätt att bli delaktiga i gemenskapen.Kommunerna har ett stort ansvar för att förebygga att ungamänniskor faller utanför tryggheten. De bär också det störstaansvaret för att barn och unga i riskzonen upptäcks och fårdet stöd och den behandling som är nödvändiga.Men också staten har ett ansvar. Vi föreslår att ettåtgärdsprogram tas fram som syftar till konkreta åtgärdersom förbättrar situationen. Programmet kan t.ex. innehållaåtgärder som stärker barns och ungas ställning i samhället.En försöksverksamhet i linje med det förslagBarnombudsmannen lade i sitt remissyttrande överLokaldemokratiutredningen kan vara ett sätt att få merkunskaper och erfarenheter om hur det kan går till.programför forskning om orsaker till tidig utslagning och om hurdessa unga kan återfå förtroendet för vuxensamhället.program för hur olika personalgruppers kunskaper omutslagningens mekanismer kan ökas så att tidig utslagningkan upptäckas tidigt och förebyggas.uppbyggnaden av ettcentrum för kunskap om barns och ungdomars uppväxt- ochlivsvillkor där personal som arbetar med barn, föräldrar,föreningsledare och andra kan hämta kunskaper och stöd närdet behövs. Ett sådant centrum kan med fördel knytas tillt.ex. och Barnombudmannen som redan idagbesitter stora kunskaper om barns uppväxtvillkor. Ny teknikbör göra det möjligt att sprida kunskapen till många även omden samlas på ett ställe.en kartläggning av vilka åtgärdersom behövs för att underlätta för sociala myndigheter,skolan, polisen och andra att samverka för att förebyggautslagning och göra verkningsfulla insatser för de barn somredan råkat illa ut.en bred studie av de långsiktigasamhällsekonomiska konsekvenserna av barns ochungdomars utanförskap, jämfört med förebyggande åtgärder.Dessa punkter skall ses som exempel på vad ettåtgärdsprogram kan innehålla. Det bör lämpligen kunnautarbetas i samarbete mellan myndigheter och ideellaorganisationer som t.ex. , Unga Örnar, Rädda Barnenoch andra med kunskaper på området. Regeringen bör tainitiativ i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ett åtgärdsprogram för att motverkabarns och ungas utslagning ur samhällsgemenskapen.