mot · GI02Fö402 · 1995-01-25 00:00:00 — Det finns en internationell samsyn om att konflikthanteringoch konfliktlösning steg för steg måste ersätta militärarustningar som ett medel att möta världens säkerhetspolitiskabehov. Den kris som råder i världen visar på behovet av enutvidgning av civila fredstjänster till att också omfattaexempelvis medling, förhandling, konflikthantering, stöd tillskydd för mänskliga rättigheter, demokratiträning ochutbildning som medverkar till ickevåldslösningar påkonflikter.Denna nya syn på säkerhet kommer mycket tydligt tilluttryck i det socialdemokratiska partiets politiska dokumentinför valet , ''Gränslös demokrati -- säkerhet ochsolidaritet inför 2000-talet'':efter det slut och med den växandeinsikten om ett regionalt och globalt samöde, befinner vi ossi en liknande situation som i början av omorienteringen på1960-talet med ett starkt omvärldsberoende och i behov avnytänkande. Det behövs en helhetssyn, en integrerad svenskpolitik för solidaritet och säkerhet, fred och utveckling ivärlden.Vi vill att en nationell kommission tillsätts i syfte att seöver och stärka internationella ansvarstagande.Det har blivit uppenbart att säkerhet efter det kallakrigets slut mer och mer måste byggas med ickemilitäramedel.En ickemilitär säkerhetsstruktur kräver en omdisponeringav resurser från traditionella försvarsutgifter tillsäkerhetsskapande samarbete; system för kontinuerligbevakning av konfliktområden som tidigt kan gevarningssignaler, konfliktförebyggande verksamhet,fredsstiftande verksamhet som t.ex. medling ochkonfliktlösning samt fredsbyggande verksamhet för attstärka freden i ett område och förhindra att konflikt bryter utpå nytt.Utifrån detta synsätt menar vi att det också är angeläget attdra motsvarande slutsatser för totalförsvarets ochcivilpliktens del. Det hade varit önskvärt att ta hänsyn tillsådana perspektiv i samband med behandlingen avpliktutredningens betänkande, men detta yttrande förbigickshelt med tystnad i den proposition om totalförsvarsplikt somframlades av den tidigare regeringen.Civilplikten bör enligt vår uppfattning i väsentlig månutvecklas till en samhällstjänst som innefattar såvälfredsskapande, fredsbevarande som fredsbyggandeverksamhet inom ramen för ett vidgat internationelltsäkerhetsbegrepp.En principiellt synnerligen viktig fråga i dettasammanhang är att öppna en möjlighet till tjänstgöring ibiståndsverksamhet och likartat internationellt arbete. Isamband med en översyn av samtomvandling av den dittills varande statliga fredskåren till enenskild volontärorganisation beslöt 1980--1981samtidigt att införa en sådan möjlighet. Eftersompliktpersonal ej kan åläggas tjänstgöring utomlands innebarbeslutet att de som antagits till volontärtjänst -- en antagningsom i sin tur förutsatte fullgjord yrkesutbildning och två årspraktik -- skulle beviljas anstånd till dess volontärtjänstenfullgjorts. I efterskott skulle man sedan få tillgodoräknadenna som fullgjord vapenfri tjänst. Det nämndariksdagsbeslutet påstås aldrig ha fått någon praktiskbetydelse och torde nu vara upphävt.Viktiga motiv för oss när vi föreslår att på nytt en möjlighetöppnas att tillgodoräkna biståndsarbete etc. som vapenfritjänst är dels att detta ligger väl i linje med ett vidgatsäkerhetsbegrepp, dels att det kan tillföra det civilatotalförsvaret värdefulla erfarenheter. Det senare gäller inteminst i fråga om flyktingmottagning och liknandeverksamhet. Tjänstgöring i biståndsverksamhet och annatinternationellt arbete finns som en möjlighet förvapenfria i bl.a. och i . Att det bland devapenfria själva finns intresse för en sådan möjlighet framgårbl.a. av ett förslag om en vapenfri tjänst i konfliktområdensom framlagts för försvarsdepartementet avNätverket för Vapenfria Försvarsmetoder.I pliktutredningens betänkande saknade vi också endiskussion av ickemilitärt motstånd. Enligt upprepaderiksdagsbeslut ska ickemilitärt motstånd vara en del av detcivila totalförsvaret. Ansvaret för denna del har tidigareåvilat en särskild delegation men har numera överförts tillstyrelsen för psykologiskt försvar. Eftersom verksamhetenemellertid fått alltför små resurser till sitt förfogande har denhittills gått på sparlåga.Gällande riktlinjer understryker att det ickemilitäramotståndet knappast kan planeras i förväg. Det kan däremotförberedas genom utbildning och övning av nyckelpersonervilket också är ett sätt att bredda intresset för frågan ochskapa förutsättningar för en intellektuell verksamhet och ettutvecklingsarbete på området. Särskilt intressantamålgrupper för en utbildnings- och övningsverksamhet ärdels kyrkor och andra folkrörelser, dels den frivilligahemskyddsorganisationen. Inom den senare har man pålänsnivå inlett en försöksverksamhet med sådan utbildning.Trossamfunden kan med sin rikt förgrenade verksamhetotvivelaktigt bli en viktig tillgång när det gäller att skapa ochvidmakthålla den ickemilitära motståndsanda som är enförutsättning för ett mer utbrett civilt motstånd.Från olika håll har markerats en otålighet överatt frågan utvecklas så trögt. Det är nu angeläget att enförsöksverksamhet med utbildning och övning får möjlighetatt komma igång utan ytterligare fördröjning.Inom civilpliktens ram bör det finnas förutsättningar attbygga upp en resurs för ickemilitärt motstånd. Vi föreslår attförsöksverksamheten får målsättningen att utbilda ett antalutbildare som kan serva både kyrkor och andra folkrörelseroch hemskyddsorganisationen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principiell möjlighet förcivilpliktiga att få tillgodoräkna sig tjänstgöring utomlands ibiståndsverksamhet etc.,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en försöksverksamhetinom civilpliktens ram med utbildning för icke-militärtmotstånd.