mot · GJ02Fi16 · 1995-11-21 00:00:00 — I en undersökning vara beredda attbyta högre lön mot kortarearbetstid.Det finns anledning att ha stor förståelse för att människor i olika skeden avlivet vill ha kortare arbetstid. Detkan vara bra för familjen när barnen är små. Det kan behövas för att få mer tidför en anhörig som är sjuk. Detkan vara önskvärt för att kunna utveckla ett annat livsintresse eller ettsamhällsengagemang. Någon kan kännabehov av att pröva ett helt annat liv under ett "sabbatsår". Allt detta ärsynnerligen legitimt. Liberalismen utgårfrån individen. Vi tycker att detta är beslut som ligger så nära individen attden samhälleliga regleringenegentligen skall vara så inskränkt som möjligt. Vi står så långt man komma frånden uppfattning som ett statsrådi den nuvarande regeringen uttalade för , att hemarbete (tilloch med på deltid) är att betraktasom skattefusk - därför att man undandrar samhället skatteinkomster när manarbetar utanför penningekonomin.En sådan uppfattning uttrycker en syn på förhållande mellan individ och stat som är helt främmande för oss.Varje människa har att leva sitt eget liv och föredrar jag kortare betaldarbetstid, och att leva på lägre materiellstandard än den jag kunde haft om jag arbetade heltid, är det helt och hålletmitt eget beslut.Med vårt synsätt finns det självfallet anledning att välkomna experiment med nya grepp i fråga omarbetstider. Det har förts en debatt om avtalen på arbetsmarknaden i framtidenbör träffas centralt, branschviseller företagsvis. Sannolikt finns det mycket starka skäl att decentraliserajust avtal om arbetstider - för vår delgärna med en utformning som lämnar stor frihet till individen. Arbetsgivarna bör anstränga sig att tillmötesgåindividuella önskemål beträffande arbetstiden och dess förläggning. Det finnsexempel på att arbetsplatsergenomfört något kortare arbetstid med bibehållen lön därför att det medförtandra fördelar. Det finns naturligtvisinga skäl att vara negativ till sådana grepp, tvärtom. Det går heller inte medvåra utgångspunkter att invända motatt en grupp löntagare kollektivt kommer till upfattningen att enproduktivitetsökning bör tas ut i form av kortarearbetstid istället för i högre lön. Om det leder till lägre registrerad BNP ärdet ett val som människorna träffat,därför att de värderar annat i livet än det som registreras i BNP-måttet. Som vi framhöll redan i inledningen ärdet människornas egna drömmar och förhoppningar som ska formasamhällsutvecklingen, inte politiskaplanritningar.Däremot motsätter vi oss den uppgivenhetens politik som utgår ifrån att mängdenjobb kan öka.De som hävdar att jobben inte räcker har extremt kort minne. Det är bara någraår sedan det rådde överfullsysselsättning i och arbetskraftsbrist spåddes bli 90-talets problem.Påståendena om att jobben skulle taslut har förekommit sedan industrialismens barndom och ständigt visat sigfelaktiga. Vi är övertygade om att dekommer att visa sig felaktiga även i kunskapssamhället.Behovet av arbetsinsatser är oändligt. Uppgiften för politikerna är attkonstruera samhället så att insatser föratt möta dessa behov antingen kan finansieras på marknaden eller genom skatter.Många samhällen har hamnat ien obalans så att nya jobb inte tillkommer i samma takt som gamla slås ut. Mendet är ingen naturnödvändighetatt det måste förbli så. Denna motion innehåller ett program som vi trorradikalt skulle förbättra klimatet för nyajobb i Sverige.Vår politik ökar utbudet av arbetskraft. Färre ungdomar kommer att göravärnplikten och i stället stå tillarbetsmarknadens förfogande. Genom höjd pensionsålder kommer antalet äldre iarbetskraften också bli högre.Vi tycker vidare att arbetslinjen bör hävdas så konsekvent som möjligt isamhället, t ex i skatte- ochbidragssystemen. Vi förespråkar som nämnts en återgång till som högstamarginalskatt för att stimuleraarbetsviljan. Vi tycker det är positivt att ställer krav påmotprestation för socialbidrag där det ärpraktiskt möjligt.Självfallet ökar allt detta ytterligare behovet av nya jobb, men ingenting tyder på att det skulle vara omöjligtatt expandera arbetsmarknaden så att den räcker till också för dessa, om dehinder som håller tillbaka nyföre-tagandet avlägsnas. Dags för kunskapsoffensiv och Den Nya FolkskolanSverige måste tillbaka till toppen när det gäller kunskap och kompetens. Detkräver enbred satsning på både kvantitet och kvalitet i hela utbildningssystemet. Detkräver ocksåatt vi hittar en bra lösning på problemet med finansiering av återkommandeutbildning,som tillgdoser individens krav och samhällets behov.Drygt efter det att liberala krafter i ståndsriksdagen drev igenombeslutet om folkskolan menar vi attDen Nya Folkskolan behövs. Den Nya Folkskolan är ett brett utbud av utbildningar och finansieringslösningarför individen som står till buds under hela livet. Den Nya Folkskolan ärsjälvfallet en utopi, därför att vi idaginte har de ekonomiska resurser som krävs för att alla önskemål om utbildningför vuxna skall kunnatillgodoses, särskilt inte täckande av de studerandes inkomstbortfall. Menbehovet av kompetensutveckling somsträcker sig utanför vad dagens olika system kan tillgodose är stort. Det ärdärför många tänker i termer av"individuella utbildningskonton". Kanske ligger lösningen där. Den NyaFolkskolan är naturligtvis inte enstatlig byråkrati utan ett nätverk av utbildningsanordnare och ett eller flerastudiefinansieringssystem som bidrartill det stora kunskapslyft som behöver. Grund- och gymnasieskolanDet är i grund- och gymnasieskolorna som grunden för måste läggas för detlivslångalärandet. En skola av hög internationell kvalitet är en viktig förutsättning för den bredakompetenshöjning behöver för att skapa ett samhälle i uthållig tillväxt.Regeringen skriver i propositionen att den avser att ta ställning till tioåriggrundskola under våren 1996.Folkpartiet liberalerna har arbetat för en tioårig grundskola med skolstart . Vi villsänka skolpliktsåldern till på ett sätt som innebär att ett nytt skolåranpassat till sexåringar och derasbehov läggs till de nio vi redan har. Bakgrunden till detta förslag är bl.a.David tes om "hjärnansengångschans" . Att utveckla förskolan för 4-5-åringar är enåtgärd i samma syfte.En vilja till ständig pedagogisk förnyelse är nyckeln till en skola av högkvalitet. Men kvalitet skapas integenom centrala diktat om vilken pedagogisk modell som skall användas. Tvärtom är det mångfald som behövs.Skolan behöver lärare som utövar sin professionalism och som vågar pröva nyapedagogiska grepp för att nåmålen. Framtidens skola måste därför ge lärarna förbättrade möjligheter tillfortbildning och vidareutbildning.Regeringen skriver att insatser behöver göras för att ge skolan förutsättningaratt kunna genomföra läroplaneroch kursplaner samt för att förbättra måluppfyllelsen inom ämnena naturvetenskap och teknik. Vi välkomnarsådana insatser och ser fram mot att få regeringens konkreta förslag.Mångfalden stimuleras även genom fristående skolor vars lärare ofta varitföregångare när det gäller att prövany pedagogik. Vi beklagar därför det förslag från friskolekommittén somsocialdemokraterna och miljöpartietkommit överens om. Förslaget om att avskaffa den garanterade ersättningsnivånoch skolpengen leder tillminskad valfrihet. Skolor som inte anser att de klarar sig på den ersättning som kommunen beslutar,blir tvungna att ta ut avgifter. Detta leder till att valfrihetenendast kommer gälla de familjer som haren god ekonomi och kan betala höga terminsavgifter. liberalernaförordar istället en återgång till enersättningsnivå på och en tydlig avgiftsbegränsning för de fristående skolorna.Gymnasieskolan är en frivillig skolform. Likafullt är genomfördgymnasieutbildning i praktiken enförutsättning för att människor skall ha en hygglig chans att påarbetsmarknaden. Redan när den nyagymnasieskolan infördes framförde kritik mot att alla programgjordes treåriga. Eftersom mångaelever av fri vilja tidigare valde ett-, två- och fyråriga linjer fanns detuppenbarligen ett behov av dessa. Ett sättatt mjuka upp den nu stela programstrukturen menar vi är att öka valfriheten för eleverna och därmed ge demstörre möjlighet att planera sina studier individuellt. Regeringen bordeåterkomma med förslag om en"gymnasiebank" som öppnar för en möjlighet att de tre åren - inte minst i deyrkesförberedande programmen -skall kunna få utnyttjas mer flexibelt, där studier och yrkespraktik varvas ochdär utbildningen såledesorganiseras i "moduler". Eleverna kan då avbryta sina studier efter ett och ändå ta med sig avslutadekurser ut i yrkeslivet. Den som av olika anledningar föredrar kortare studietidskall kunna komma tillbaka ochläsa vidare, inom ramen för de tre åren. Lärlingsutbildning och företagarutbildningBehovet av yrkesutbildad personal är på många håll i landet stort, trots högarbetslöshet.Genom att lokalt utforma lärlingsprogram i samarbete mellan ortens företagareochgymnasieskolan, kan kommunerna skapa bättre förutsättningar för elever att få enefterfrågad kompetens. Elever kan då dels få teoretisk utbildning igymnasieskolanskärnämnen, dels direkt på företaget lära sig teknik och metodik. Den erfarenhetsomfinns på olika håll i landet måste tas tillvara. Genom att stimulera inte minstsmåföretagens engagemang kan man öka matchningen mellan företagens efterfråganpåkompetens och yrkesutbildade elever.Sverige har både tradition, kultur och möjligheter att utvecklas till ettinnovationsland. Det finns kreativaskapande människor, fyllda av idéer. Kan vi använda denna enorma potentialkommer vi att återta ledningensom ett innovations- och utvecklingsland. Men för att detta skall bli möjligtkrävs att vi blir bättre på att ta varapå humankapitalet - den blivande entreprenören-företagaren. Vid en tillbakablick finner man ofta attentreprenörerna var de elever som hade svårt att finna sig tillrätta i skolansvärld. Därför är det viktigt att skolanhittar nya vägar för att ta tillvara på dessa elevers behov. Redan pågymnasienivå bör man inom ramen för deindividuella programmen kunna finna lösningar som stimulerar och lär inför etteget företagande.Om man menar allvar med att på nytt måste bli ett företagarland borde,som redan nämnts,företagande vara en självklar naturlig del i det samhällsvetenskapliga ämnetredan i och följas upppå gymnasiet. InformationsteknologiDen som saknar kunskap om informationsteknologins möjligheter ochdatoranvändningkommer vara handikappad på framtidens arbetsmarknad. Risken för segregering ärdärför uppenbar. Folkkpartiet liberalerna har en entydig ambition: När dentekniskautvecklingen avgår mot framtiden skall ingen lämnas kvar på perrongen. Det är encentral politisk uppgift att motverka hotet om växande klyftor mellan dem somförmårtillgodogöra sig kunskapssamhällets möjligheter och dem som har svårare attförstå ochtillämpa ny teknik. Vi har satt som mål att alla elever i den svenska skolanskall ha enegen dator. Ett etappmål är att alla skall ha god tillgång till en dator. Föratt detta skallbli realitet krävs naturligtvis en prioritering av detta under lång tid.Glädjande nog har vikunnat notera att insikten om vikten av datorer i skolan har gjort att mångaskolorföregått riktlinjebeslut från statsmakterna och redan sett till att datorernahar en självklarplats i skolmiljön.En utveckling av ny metodik och pedagogik där datorer är ett naturligt verktygför både elever och läraremåste fram. En förutsättning för denna utveckling är att alla lärare inom allaårskurser har kunskap om demöjligheter som IT ger. Vi vill också hänvisa till en separat motion ominformationsteknologin. VuxenutbildningDen grundläggande vuxenutbildningen har varit komvux viktigasteuppgift.Syftet har varit att ge de studerande grundskolekompetens. Ett nästa steg börbli att gealla som så önskar möjlighet att få gymnasiekompetens i de kärnämnen som ingår i allanationella program. Företagande, ekonomi och datakunskap är inte kärnämnen menborde också ingå i basutbudet. På detta sätt kan komvux bli en särskilt viktigdel i ettoffentligt kompetensutvecklingssystem, där gränsen mellan ungdomsgymnasiet ochvuxengymnasiet suddas ut.Regeringen anför att försök med kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildningskall inledas undermandatperioden. instämmer i att något måste göras för att närmayrkeslivets krav och behov med deutbildningar som finns. Vi anser däremot att den utredning som arbetar med att följa uppgymnasiereformen först skall presentera sina erfarenheter. Därefter kanställning tas till vad som måste göras.Vi menar att kunskap är en strategisk produktionsfaktor. Det gör utbildnings-ochkompetensförsörjningssystemet till en nyckelfaktor för framtidavälstånd. Kunskap blir i allt högregrad en färskvara. Det skärper kraven på ett livslångt lärande. För några årsedan beräknade man att det i USAsatt lika många människor i utbildning i det privata näringslivet som i allauniversitet och högskolor. Omräknattill har det bedömts motsvara ett trefaldigande av personalutbildningens omfattning.Folkpartiet liberalerna vill betona företagens ansvar för den egna personalenskompetensutveckling. Detansvaret kan och får aldrig skjutas över på offentliga insatser. Företag sominte prioriterar kompetenshöjandeinsatser kommer i längden inte klara sig i ett kunskapssamhälle. Men det finnsgoda skäl till att staten skallunderlätta fortbildning bl.a. eftersom den samhällsekonomiska nyttan av dessainsatser ofta är större än värdetför individen och företaget. Ett system med individuella fortbildningskonton bör därför införas. Den tekniskalösningen måste nu på allvar börja diskuteras och regeringen har ett ansvar föratt så sker.I en särskild jämställdhetsmotion för vi fram förslag för att förbättrakvinnornas möjligheter till utbildningoch entreprenörskap. HögskolaFler platser inom högskolan förutsätter en parallell utbyggnad av forskningen.Det äroroande att regeringens huvudintresse i forskningspolitiken tycks vara att tatillbaka desatsningar den förra regeringen gjorde. bedömning är att några avdenuvarande högskolorna bör kunna utvecklas tilluniversitet.Regeringen har äntligen insett det liberalerna länge krävt,nämligen att en expansion av denhögre utbildningen bör göras inte bara konjunkturellt utan med permanentaplatser. Vårt mål är att etablera denpostgymnasiala utbildningen som normalnivå, dvs mer än hälften av gymnasisternabör gå vidare till högreutbildning. Men det är viktigt att expansionen sker i former som säkerställerhög kvalitet.Erfarenheten visar att försök att på politisk väg peka ut exakt vilkautbildningar som har framtiden för sigbrukar slå fel. Den fällan måste undvikas. Men två tendenser förefaller ändåklara: Det är utbildningar sominriktas mot privat sektor som behöver expandera. Behovet av tekniker ochnaturvetare kommer att öka kraftigt.Mer måste därför göras för att stimulera fler studenter, särskilt kvinnor, attsöka sådan utbildning. Det tekniskabasåret är ett sådant sätt och vi välkomnar regeringens förslag om attvidareutveckla det s k tekniska basåretinom komvux.För att den nödvändiga expansionen av högre utbildning, som vi och ävenregeringen verkar eftersträva,skall komma till stånd och attrahera tillräckligt många måste utbildning lönasig för den enskilde. Den s kutbildningspremien måste höjas men regeringen har tyvärr fattat beslut i raktmotsatt riktning bl.a. genom den skvärnskatten. På förslag från den borgerliga regeringen fattade beslutom vissa ändringar istudiemedelssystemet som möjliggjorde en viss höjning av bidragsdelen. Beslutetrevs emellertid upp avsocialdemokraterna innan det hunnit träda i kraft. Vi menar att det är viktigtatt det förslag somstudiestödsutredningen slutligen kommer fram till är ett steg i den riktning som den borgerliga regeringen slogin på.Vi har tidigare berört vikten av kompetensutveckling av bland företagenspersonal. Men även småföretagaresoch entreprenörers kompetensutveckling måste främjas genom nya former aventreprenörsutbildning inomhögskolans ram. Genom ett nära samarbete mellan högskolan och det lokalanäringslivet kan utbildningutformas så att det passar företagarnas behov och möjlighet att följautbildningen. Betrakta välfärdspolitiken som en tillväxtfaktorI diskussioner bland ekonomer om tillväxt och ekonomisk politik framstår iblandvälfärdspolitiken som en belastning, en minuspost i kalkylen. Ett sådant synsätt vittnar,enligt vår uppfattning, om en oförmåga att se utanför det egna reviret. Vivägrar tro, ochhar heller inte sett något vetenskapligt stöd för, att socialt instabilasamhällen medväxande klyftor, kriminalitet, segregation, försämrad offentlig service ochkrackelerandesamhällsgemenskap skulle vara bra för tillväxten.Vår uppfattning är därför att välfärdspolitiken i vid mening kan ses som en delav tillväxtpolitiken. Det är braför tillväxten om folkhälsan blir bättre, om kunskapsnivån höjs genom braskolor, om alkohol- ochnarkotikamissbruket kan trängas tillbaka, om kriminaliteten minskar samt ommänniskorna känner att de kanlita på de offentliga försäkringssystemen och att vården kommer att fungera dåde behöver den.Det nära sambandet mellan tillväxtpolitiken och välfärdspolitiken framgår ocksåav att de största framstegenpå båda områdena nås genom samma medel: att minska arbetslösheten.Men, frågas det ibland, är inte välfärdspolitiken hämmande på arbetsviljan genom sina generösa ersättningar?Vårt svar på den frågan är först och främst att den givetvis måste fådiskuteras. Den exakta utformningen avvälfärdssystemen är alltid en avvägning mellan viljan att stödja människor i enbesvärlig situation och insiktenatt det alltid måste löna sig att arbeta. Trots vår principiellt positivainställning till generell välfärd tyckte vi attdet var helt i linje med vår ideologi att under förra mandatperioden genomföraen serie "trimningar" avvälfärdssystemen, som för de enskilda som drabbades naturligtvis upplevdesnegativt men som vi tror varnödvändiga för den långsiktiga uppslutningen kring välfärdspolitiken. Dethandlade om att införa högresjälvrisk, att sänka ersättningsnivåer som var orimligt generösa, att skapa etttydligare samband mellan inbetaldaavgifter och förmåner etc.Ännu ett svar är att mer finns att göra för att anpassa systemen till dagenskrav. Det finns fortfarande exempelpå inslag i systemen som är alltför generösa. Vi har från vårt håll använtuttrycket "snällfällan" för att tydliggöraatt det ibland rentav är så att generositeten i ett längre perspektiv inte ensär bra för individen. Den evigarundgången i a-kassan är ett sådant exempel. Det är direkt patetiskt närregeringen i propositionen gång på gångskriver att systemet måste ha en "bortre parentes". Med samma iver attackerademan för mindre än sedandet system de borgerliga genomfört som just hade den innebörden att ett bortreparentestecken sattes - i (s)-propagandan kallades det bortre parentestecknet då för "stupstocken". Eftersomregeringen nu kommit till insiktom att en "bortre parentes" behövs borde det inte vara svårt att nu besluta omen sådan. Vi föreslår att så sker.Behovet av att spara på statsutgifterna gör att det förefaller rimligt att, somregeringen föreslår, låta personersom säger upp sig från en arbetsplats vänta på a-kassa. Det kan ocksåvara rimligt att låta beräkningen avsjukpenninggrundande inkomst (SGI) utgå ifrån vad individen haft för inkomsterbakåt i tiden snarare än enbedömning av vilka inkomster som är att vänta framåt. Eftersom det skulleinnebära att sjukpenningen höjdesmed viss eftersläpning vid lönehöjningar innebär det en besparing förstatsverket. Vi tror att denna regeländringär en sådan som de flesta människor har relativt lätt att acceptera.Vårt huvudsakliga svar på frågan blir emellertid att vår bedömning är attsystemen i de flesta fall inte längreär generösa. I själva verket har staten genom beslutet att i de flesta fall gåner till i ersättningsnivå passeraten gräns där det måste ifrågasättas om försäkringsmässigheten i systemenupprätthålls. Själva grundtanken meden försäkring är att om det man försäkrar sig emot inträffar ska man få ut ensådan ersättning att man på ettrimligt sätt kan leva vidare ändå. Att ta en brandförsäkring som är så låg atthuset inte kan byggas upp om detbrinner ner är ganska poänglöst. Det förefaller oss råda en bred samstämmighet i debatten ute i samhället om att75 % ersättningsnivå i t ex sjukförsäkringen är för lågt. Det är för lågt av det enkla skälet att många människorfår stora svårigheter att klara sin försörjning och sinaräkningar med den ersättningen.Det intressanta är att även de som står bakom sänkningen till håller med om att nivån blir orimligt låg.En kategori, representerad av vissa socialdemokrater, drar slutsatsen att nivånmåste höjas så fort som möjligt.En annan kategori, representerad av vissa andra socialdemokrater, tycker attslutsatsen är att facket måsteförhandla fram kollektiva tilläggsförsäkringar. En tredje kategori,representerad av vissa borgerliga partier,tycker att detta är ett steg på vägen mot ett grundtrygghetssystem och attmänniskor som vill ha mer ersättningfår teckna privata tilläggsförsäkringar.Vi har fått höra att gränsen mellan generell och selektiv välfärdspolitik intenödvändigtvis går just mellan och . Men faktum är att en del som skett stärkerintrycket att det steg som tagits avmånga uppfattas som ett byte av system. Det är sänkningen till som utlöstkraven på kollektiva ochrusningen efter privata försäkringar. Och det var just för att undvikatilläggsförsäkringar på detta område som viförsvarade en något högre ersättningsnivå.Vi anser på värderingsmässiga grunder att det är en stor fördel om vi påsjukförsäkringens område intehamnar i ett system där människor med bättre inkomster och människor som råkarha jobb i branscher somkunnat teckna kollektiva försäkringar klarar sig bra vid sjukdom, medan andratvingas gå till socialen, flyttaeller vidta andra drastiska förändringar i sin ekonomi när de blir sjuka. Vi ser en klar ideologisk skillnad mellant ex sjukförsäkringen och pensionen. Att ekonomiska skillnader som funnits under de aktiva åren avspeglasockså under ålderdomen, genom ATP:s utformning och genom förekomsten av privatapensionsförsäkringar, ärinte stötande på det sätt som det är stötande om mindre privilegierade får helasin livssituation förstörd för att deplötsligt och oförutsett drabbas av sjukdom under t ex några månader.Försvaret av socialförsäkringar som går att lita på är ett inslag i vårt arbeteför en generell välfärdspolitik.Tillgång till vård, omsorg och utbildning för alla, även den som saknar fetplånbok, är likaså en väsentlig del aven generell välfärdspolitik. Behovet av en sådan välfärdspolitik förefaller ossbli starkare för somgår. Sanningen är att just nu pågår en delning av det svenska samhället.Segregationen tilltar. En djupnandeklyfta går mellan svenskarna och invandrarna. En annan mellan de som har jobboch de som inte har jobb. Ikölvattnet av dessa fenomen ökar våld och kriminalitet, utslagning ochdrogmissbruk.Vi accepterar inte en delning av samhället. Vi vill mobilisera alla goda krafter i byggandet av ett somblir helt igen.Vi behöver entreprenörerna som skapar jobb. Vi behöver det generellaförsäkringsskyddet, så att inte nyaklyftor uppstår. Vi behöver bra skolor, vårdcentraler och sjukhus, inte minst ide områden som är socialtbelastade. Vi behöver idealiteten hos människor som ställer upp igrannskapsprojekt, som läxläsningshjälp, iidrottsföreningar och i många andra sammanhang. Vi behöver modet hos oss allaatt i vardagen bjuda motståndmot rasism och främlingsfientlighet. Vi behöver polisen att sätta de definitivagränserna när nazism och fascismpå nytt sticker upp sina fula trynen i vårt samhälle.Ett socialt stabilt med en fungerande demokrati, en välutbildadarbetskraft och där människorsförmåga tas till vara oavsett ursprunglig nationalitet är en fördel också urtillväxtsynpunkt. Gör höga ambitioner i miljöpolitiken till ettkonkurrensmedelPå samma sätt som välfärdspolitiken av somliga främst ses som en börda i denekonomiska politiken, ses ofta miljöpolitiken främst som en hämmande faktor.