ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02So291 · 1995-01-25 00:00:00 — För handikappade barn och ungdomar är det viktigt attderas handikapp upptäcks tidigt och diagnostiseras korrekt.Annars minskar deras möjligheter att få rätt vård och stödför sin utveckling.Bland de autistiska handikappen finns också Aspergerssyndrom. Man beräknar att åtminstone 5 barn ellerfler av 1 000 föds med ett Aspergers syndrom.På senare år har i stora framsteg gjorts för attunderlätta de handikappades tillvaro och för att förbättraderas livskvalitet. Men de autistiska handikappen har då intevarit de som uppmärksammats mest.Den forskning som länge har bedrivits i bl.a. hardock avsevärt bättre än tidigare klarlagt detta speciellahandikapps karakteristiska drag.De nyare synsätt som tar fasta på de kognitiva aspekternai handikappens uppkomst bör leda till bättre inriktadepraktiska pedagogiska program än som är fallet. Inteminst gäller detta den tidigare ofta inte alls diagnostiseradeundergruppen med handikappformen Aspergers syndrom.Eftersom tidig upptäckt är av alldeles avgörande betydelseför framgångsrika behandlingsprogram, måste förskolan ochskolan på ett mera aktivt sätt kunna uppmärksammaautistiska störningar hos de små barnen. Både lärar-,förskollärar- och barnskötarutbildningarna bör ge kunskaperom autism och om Aspergers syndrom.Försummelser i fråga om rehabiliteringen av barn ochungdomar leder i regel till höga kostnader för samhället i dehandikappades vuxna liv.En särskild fråga, som erfarenhetsmässigt har betydelse,är att personer med lindriga autistiska handikapp alltför oftapasserar genom skolväsendet odiagnostiserade, menupptäcks i den trista egenskapen av ungdomsbrottslingarmed dålig fortsatt prognos. De enskilda barnen och samhällethar stora vinster att finna om förebyggande åtgärder kankomma barnen i riskzonen till del, långt innan de riskerar attspåra ur till i de värsta fallen mångårig och svår brottslighet.För att forskningens rön ska komma de handikappade ochderas anhöriga till del är det nödvändigt att alla som har medutbildning, vård och omsorg om, i det här fallet, autistiskapersoner, att göra får del av den. Forskarsamhället som'kunskapsproducenter' har en given uppgift i detta, menockså de delar av samhället som kan betraktas som'konsumenter'.Brister i samordning mellan de nu etableradeforskningsresultaten och samhällets insatser för de autistiskthandikappade medför onödiga svårigheter för många.Eftersom man numera har etablerat tydliga framsteg imöjligheterna att lindra svårigheterna med autistiskahandikapp, såväl för barnen själva som för de anhöriga, vilkaockså drabbas mycket svårt, är det befogat att se över hurkunskaperna ska spridas till alla som berörs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder för att samhället snabbareskall kunna tillgodogöra sig nya forskningsresultat ochspecialpedagogiska kunskaper om den autistiskahandikappgruppen.
mot · GI02So293 · 1995-01-25 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av framtidsstudier för attfånga mångfalden av de preferenser nuvarandeungdomsgeneration kan komma att ha till 2000-taletsvälfärdssystem,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att öka kunskap omlångtidsarbetslöshetens ekonomiska konsekvenser förindividen och långtidsarbetslöshetens konsekvenser för vårainkomstrelaterade trygghetsförsäkringar,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ytterligare forskningkring socialbidragen och andra selektiva stödåtgärdersbetydelse i den generella välfärden, samt samspelet mellansocialförsäkringen och arbetsmarknaden,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av mer forskningsbaseradkunskap om bakomliggande orsaker och samband till desenaste årens stora förändringar i sjukfrånvaron ochförtidspensioneringen,27. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av beteendeforskningkring nuvarande sociala trygghetssystem och huruvida olikaselektiva stöd och åtgärder påverkat familjebilden,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kunskap om barnenslevnadsförhållanden och villkor,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kunskap omensamförsörjande kvinnors levnadsförhållanden och villkor,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en aktuell och samladbild av bostadssegregationen.3
mot · GI02So294 · 1995-01-25 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att funktionshindrades tillgång tillprogramutbudet i radio och television skall beaktas i deprivata radio- och televisionskanalernas sändningar,116. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts beträffande personalutbildning omfunktionshinder inom statliga verksamheter.5
mot · GI02So402 · 1995-01-25 00:00:00 — Opinionen har uppenbarligen svängt när det gäller rättentill dödshjälp. Allt fler läkare och jurister ansluter sig numeratill den meningen att patienten i livets slutskede dåsjukvården tömt sina medicinska resurser skall ha rätt tilldödshjälp om han/hon så önskar. Samhället kan enligt dennauppfattning inte ta sig rätten att tvinga kvar en döendemänniska på plågans bädd. Det innebär enligt vår mening enkränkning av patientens självbestämmanderätt så som den ärdokumenterad både i grundlag och sjukvårdslag. Att enmajoritet bland landets vuxna befolkning är för dödshjälp iett sådant läge bekräftas av de enkäter som företagits.Landstingsförbundets enkät gav vid handen att var avden meningen och en senare genomförd enkät visade att treav fyra av de tillfrågade var för dödshjälp i ovan angivet läge.De argument som tidigare anförts mot dödshjälp i livetsslutskede har i avsevärd grad förlorat i kraft. Man har tidigarehänvisat till den passiva dödshjälp som lagen tillåter och sominnebär att patienten har rätt att vägra en föreslagenmedicinsk insats. All vård måste ske i samråd med patientenoch det är patientens avgörande som slutgiltigt gäller. Mednuvarande sofistikerade medicinska teknologi kan emellertidnågon klar gräns mellan passiv och aktiv insats inteupprätthållas. Att stänga av en respirator -- nota bene, påpatientens begäran -- innebär självfallet en aktiv insats likaväl som att injicera en dubbel dos morfin. I båda fallen blirresultatet detsamma. Att avsikten i det senarefallet skulle vara att förkorta livet men i det tidigare någotannat måste framstå som ren sofism.I debatten har också anförts att sjukvården skulle riskeranågot av sin trovärdighet om laglig rätt till dödshjälpinfördes. I en TV-debatt framhöll , professori medicinsk etik i , att man skulle riskera det motsattaförhållandet i stället. Utsikten att hållas vid ''liv'' som ettkolli in absurdum uppfattas som skrämmande av de flesta.Sedan domstolarna numera tycks ha ändrat attityd till densom med samtycke förkortar annans liv och dömer tillvillkorlig dom, såsom skedde i ''Solnafallet'', har det blivitallt mer angeläget för lagstiftaren att agera. I annat fall löpervi risken att gemene man tar lagen i egna händer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning röranderätten till dödshjälp med beaktande av medicinska, juridiska,etiska och allmänmänskliga synpunkter.
mot · GI02So407 · 1995-01-25 00:00:00 — Psykologers ansvar inom hälso- och sjukvården infördes nya bestämmelser omledningsansvaret i hälso- och sjukvården. Ett samlatledningsansvar ålades en chefsöverläkare.I samband med antagandet av den nya lagstiftningenuttalade socialutskottet att det inom psykiatrin kan finnasenheter som inte nödvändigtvis behöver ha en läkare somledningsansvarig för verksamheten. Utskottet uttalade vidareatt andra personalkategorier, t.ex. sjuksköterskor ochpsykologer borde kunna komma ifråga för ledningsansvaret.Moderata samlingspartiet reserverade sig mot beslutet omett samlat ledningsansvar och ansåg att den som var bästlämpad som administrativ ledare borde ges ledningsansvaret.Som påtalats i tidigare motioner fanns redan införförändringarna i HSL farhågor för att det skulle bli en ökadbetoning av den medicinsk/biologiska kompetensen genomatt enbart läkare gavs det samlade ledningsansvaret. Dessafarhågor har besannats. De relativt få men fungerandesjälvständiga ledarskap som tidigare utövades av t.ex.psykologer har övertagits av läkare. Socialutskottetsförhoppning om en breddning av kompetensurvalet för ettsamlat ledningsansvar kan för psykiatrins del klart sägas hakommit på skam.Riksdagens socialutskott har -- senast ibetänkandet 1993/94:SoU4 -- uttalat att det är angeläget attnoga följa tillämpningen av bestämmelserna om det samladeledningsansvaret, att en utvärdering bör ske samt attregeringen bör återkomma till i frågan.En utvärdering av chefsöverläkarfunktionen pågår hosSocialstyrelsen. Hittillsvarande resultat -- liksom enkartläggning som genomförts av -- bekräftar ytterligare tidigare farhågor omen insnävning av ledningsansvaret -- och därmed avbehandlingsinriktningen. Chefsöverläkare har utsetts somsamlat ledningsansvariga för så gott som all barn- ochvuxenpsykiatrisk verksamhet i landet.Vuxen- respektive barn- och ungdomspsykiatrin vilarfrämst på två vetenskaps- och kunskapsområden, detmedicinsk/biologiska respektive det psykologiska --inklusive socialpsykologin.Den utveckling som skett med en betoning av denmedicinsk/biologiska kompetensen innebär en risk att den påpsykologisk vetenskap grundade behandlingen kommer tillkorta med åtföljande risk såväl för sämre behandlingsresultatsom för patientsäkerheten.En förändring vad gäller ledningsfunktionen -- trotsuttalanden från socialutskottet -- förutsätter sannolikt enförfattningsförändring i HSL. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ledningsansvaret inom barn- ochvuxenpsykiatrin.
mot · GI02So408 · 1995-01-25 00:00:00 — Prövning av professionella yrkesutövare inom vården Alla professionella yrkesgrupper inom hälso- ochsjukvården som arbetar på eget yrkesansvar bör i princip hasamma villkor om de vill etablera privat verksamhet. Deraspatienter får i så fall samma ekonomiska ersättning avförsäkringskassan.Gemensamt för yrkeskunniga sjuksköterskor ochbarnmorskor m.fl. inom hälso- och sjukvården är attersättningssystemet hämmar privata initiativ och är orättvistmot deras patienter/skattebetalare. Det är endast demänniskor som har råd att betala den fulla kostnaden somkan nyttja deras tjänster.Det finns flera exempel på yrkesgrupper inom hälso- ochsjukvården som har startat egen verksamhet. Barnmorskordriver förebyggande mödravård som komplement tilllandstingens. Sjuksköterskor vill starta hemsjukvårdtillsammans med undersköterskor. Arbetsterapeuter kanerbjuda sina tjänster på sätt som inte ryms inom dentraditionella vården.Jag har också mött socialarbetare som har erfarenhet av attderas kunskaper om behandling av missbrukare kananvändas i privat verksamhet.Köerna till psykoterapi ökar och privatpraktiserandepsykoterapeuter anser att deras patienter borde kunna fåersättning inom försäkringssystemet. Behandlingen ärlångvarig och därmed extra kostsam för den enskilde. Hälso-och sjukvården undanhålls duktigt yrkesfolk som kan varaalternativ och komplement till den vård som drivs isamhällets regi.Gemensamt är även att dessa yrkesutövare oftast ärkvinnor, och kvinnligt småföretagande uppmuntras ochstöds på olika sätt av den nuvarande regeringen, vilket gälldeockså för den tidigare. Därför bör detta vara intressanteftersom det rör företagande inom de yrkesområden därkvinnor av tradition har kompetens.När den fria etableringsrätten för läkare och sjukgymnasterföreslås försvinna så bör de nya bestämmelser som införsinnebära att de yrkeskategorier jag tar upp i denna motionges samma möjlighet som läkare och sjukgymnaster attprövas av respektive landsting. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om samma bestämmelser för etableringav egen verksamhet för vårdens professionella yrkesgrupper.
mot · GI02So411 · 1995-01-25 00:00:00 — Kriminalisering av innehav och bruk av anabola steroider Många till synes oförklarliga vredesutbrott, våldsamheteroch obehärskade handlingar har i efterhand visat sig bero påbruk av anabola steroider. Likaså har sjukdomstillstånd,ibland med svåra följder, visat sig ha samma ursprung.Bruket av anabola steroider har snabbt skapat en mycketstor marknad, framför allt hos kroppsbyggare och inom vissaidrottsgrenar. Det tragiska är att är det även mångaunga, främst pojkar, som börjat bruka preparaten för att nåsnabbare framgångar och se muskulösa ut. Trots varningarökar bruket av preparaten.Preparaten, främst de som kommer från de fornaöststaterna, har dessutom ibland visat sig vara förorenade,dåliga preparat, som även kan medföra andra komplikationervid bruk. De sprids ofta vid de allt populärare ''gymen''. råkar allt fler användare ut för komplikationer förutomde skador bruket av anaboler vanligen för med sig.Forskare och läkare kan påvisa så stora skador atttiden nu är inne att klassa användandet av anabola steroiderlikvärdigt med narkotiska preparat. All hantering ochinförsel av dessa varor bör förbjudas och straffbeläggas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbud mot såväl innehav somanvändande av anabola steroider.
mot · GI02So415 · 1995-01-25 00:00:00 — Psykologers ansvar inom hälso- och sjukvården Vuxen- respektive barn- och ungdomspsykiatrin vilarfrämst på två vetenskaps- och kunskapsområden, detmedicinskt biologiska respektive det psykologiska --inklusive socialpsykologin.När bestämmelserna om ledningsansvaret inom hälso- ochsjukvården förändrades var avsikten bl.a. attledningsansvaret genom en ny lydelse av Hälso- ochsjukvårdslagens 14 § skulle kunna samlas hos den som varbäst lämpad att bära ansvaret för såväl behandlingsarbetetsom administration och utveckling av verksamheten.I samband med antagandet av den nya lagstiftningenuttalade socialutskottet bl.a. att det inom psykiatrin kanfinnas enheter som inte nödvändigtvis behöver ha läkare somledningsansvarig för verksamheten. Utskottet uttalade vidareatt andra personalkategorier, t.ex. sjuksköterskor ochpsykologer, borde kunna komma i fråga förledningsansvaret.Som påpekats i motioner till tidigare riksmöten fannsredan inför förändringarna i HSL (Hälso- ochsjukvårdslagen) farhågor att resultatet skulle bli en ökadbetoning av den medicinsk-biologiska kompetensen genomatt enbart läkare gavs det samlade ledningsansvaret. Dessafarhågor besannas nu när vi ser utvecklingen inom psykiatrinefter 1.7.1991.De relativt få men fungerande självständiga ledarskap somutövades av t.ex. psykologer har övertagits av läkare.Konsekvensen för verksamheterna är ännu ej möjliga attöverblicka. Klart är att plattformen för den psykologiskavetenskapens tillämpning inom psykiatrin -- med kortsiktigaoch långsiktiga konsekvenser för verksamhetsinnehåll ochutveckling -- kraftigt försvagas.Socialutskottets förhoppningar om en breddning avkompetensurvalet för ett samlat ledningsansvar kan såledesför psykiatrins del redan nu anses ha kommit på skam.Riksdagens socialutskott har -- senast ibetänkandet 1993/94:SoU4 -- uttalat att det är angeläget attnoga följa tillämpningen av bestämmelserna om det samladeledningsansvaret, att en utvärdering bör ske samt attregeringen bör återkomma till i frågan.En utvärdering av chefsöverläkarfunktionen har inletts avSocialstyrelsen under sommaren 1993.Samtidigt kan konstateras att chefsöverläkare utsetts somsamlat ledningsansvarig av sjukvårdshuvudmännen för sågott som all barn- och vuxenpsykiatrisk verksamhet i landet.Denna utveckling innebär en risk för att den på psykologiskvetenskap grundade behandlingen kommer till korta medåtföljande risk för såväl sämre behandlingsresultat som förpatientsäkerhet.En förändring i praktiken vad gäller ledningsfunktionenbl.a. inom psykiatrin förutsätter därför sannoliktförfattningsändring i HSL. Regeringen bör snaraståterkomma till med förslag till sådanaförfattningsändringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till ändring ihälso- och sjukvårdslagen enligt vad i motionen anförts omledningsansvaret inom barn- och vuxenpsykiatrin.
mot · GI02So418 · 1995-01-25 00:00:00 — har det i funnits en möjlighetatt få legitimation som kiropraktor. För att få legitimation harkrävts examen som Doctor of Chiropractic vid utländskhögskola eller motsvarande utbildning. I Sverigeförekommer flera olika utbildningar av kiropraktorer.Den mest omfattande av dessa utbildningar sker vidSkandinaviska Chiropraktor Skolan i . Utbildningen är fr.o.m. hösten1988 fyraårig och omfattar flera olika ämnen inombasmedicin och kiropraktik.Socialstyrelsen har haft regeringens uppdrag att utvärderaden kiropraktorutbildning som Skandinaviska ChiropraktorSkolan bedriver. Syftet med utvärderingen var att klargöraom utbildningstiden och innehållet i utbildningen vid skolanär av samma kvalitet som en godkänd utbildning till Doctorof Chiropractic och därmed kunde ligga till grund föryrkeslegitimation.Socialstyrelsen konstaterade att utbildningen som bedrivsvid skolan är ambitiöst upplagd och under en dynamiskuppbyggnad.Det sammanfattande omdömet är att utbildningen vidskolan i många avseenden är jämförbar med utbildningen vidthe i Bournemouth,. Examensarbete görs dock inte påSkandinaviska Chiropraktor Skolan, vilket är fallet med denengelska skolan.Vi anser att ytterligare en grupp kiropraktorer som hargenomgått Skandinaviska Chiropraktor Skolans utbildningskall kunna få legitimation, när skolan har uppfylltSocialstyrelsens krav, för att kunna utöva sitt yrke.Socialstyrelsen bör ges i uppdrag att kontinuerligt följautvecklingen av skolan för att tillse att de brister somkonstaterats när det gäller bl.a. forskningsanknytning ochbibliotek åtgärdas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om legitimation för kiropraktorer,2. att hos regeringen begär att fåri uppdrag att kontinuerligt följa upp verksamheten vidSkandinaviska Chiropraktor Skolan.
mot · GI02So420 · 1995-01-25 00:00:00 — Arbetet med att bekämpa den dödliga och fruktansvärdakönssjukdomen aids måste fortsätta, och nya angreppssättför att minska spridningen måste finnas. Dagensinformationsverksamhet, med bland annat flerainformationsfilmer som visats på biograferna ochaffischkampanjer på annonspelarna, har endast delvis varitframgångsrik.Informationskampanjen måste fortsätta, men enförutsättningslös diskussion om vilket sätt som är det bästaför att öka medvetandet om hiv/aids-risker och möjligheteratt skydda sig från smittofaror måste till.En tänkbar väg att gå är att erbjuda kostnadsfria kondomerför att därigenom öka benägenheten framför allt hos yngremänniskor att skydda sig mot det sexuellt överförda viruset.Det ter sig cyniskt att staten inte kan bekosta den tämligenlilla kostnad som kostnadsfria kondomer skulle innebära, omdet visar sig tydligt att detta minskar antalet fall av hivsmitta.Som positiv bieffekt kommer också andra könssjukdomar attminska, liksom antalet aborter. Allt detta innebär främst ettminskat mänskligt lidande, men också stora besparingar församhället i form av lägre sjukvårdskostnader.Sjukdomen hiv/aids är så allvarlig att vi inte kan låta ossnöja med de åtgärder för att minska spridningen som hittillsskett. Att erbjuda kostnadsfria kondomer är en möjlig vägför att minska smittan. Säkert finns det åtskilliga andra vägar,som inte heller har prövats. Vi föreslår härmed att enutredning tillsätts för att skyndsamt utröna vilkaframgångsmetoder som finns tillgängliga för att kraftigtminska spridningen av hiv/aids. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en utredning ommöjligheterna att kraftigt minska spridningen av hiv/aids,2. att i första hand som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om kostnadsfria kondomer,3. att i andra hand som sin mening ger regeringentill känna att subventioneringen av kondomer skall öka.
mot · GI02So424 · 1995-01-25 00:00:00 — Detär därför lönsamt att satsa pengar på tidig rehabilitering föratt sänka ohälsotalet och minska det mänskliga lidandet.Även privatpraktiserande vårdgivare måste ges en reellmöjlighet att på lika villkor konkurrera med vårdgivare inomden offentliga sektorn vad avser områdesrehabilitering.Patienten bör ges ett större inflytande över var och hos vemrehabiliteringen skall ske. Ökad valfrihet även inom dettaområde är ett viktigt inslag i den framtida sjukvården. Enökad satsning på rehabiliteringsinsatser kommer attbidra till en bättre hushållning med både mänskliga ochekonomiska resurser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag som innebäratt rätten till valfrihet i vården skrivs in i hälso- ochsjukvårdslagen i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att hos regeringen begär förslag om en allmänobligatorisk sjukvårdsförsäkring i enlighet med vad somanförts i motionen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om personalens möjligheter tillutveckling i ett försäkringsbaserat vårdsystem,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kostnadskontroll i en allmänobligatorisk sjukvårdsförsäkring,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning och utveckling,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvalitetskontroll i hälso- ochsjukvården,7. att hos regeringen begär förslag tillåterinrättande av en medicinalstyrelse i enlighet med vadsom anförts i motionen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en sammanhållen vård.
mot · GI02So425 · 1995-01-25 00:00:00 — Människor reagerar olika på läkemedel. Därför är detlämpligt att läkaren inför en långvarig behandling av enpatient skriver ut en mycket liten förpackning, så kalladprovförpackning. Om behandlingen fungerar kan patientensedan hämta ut en större förpackning utan extra kostnad.Provförpackningar används i ringa omfattning, ocherfarenheten visar att många patienter tyvärr får alldeles förstora mängder läkemedel som aldrig kommer tillanvändning. Förutom att detta är ett slöseri med samhälletsknappa resurser, så leder det även till onödiga miljöskadordå mediciner spolas ner i avloppet i stället för att återlämnastill för destruktion.Regeringen bör ta initiativ till att läkarkårenuppmärksammas på fördelarna med att användaprovförpackningar i större omfattning än . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att informera läkarkårenom möjligheten att använda provförpackningar av läkemedeli större omfattning.