mot · GI02Fi32 · 1995-05-10 00:00:00 — Vi återkommertill detta nedan.Prognoserna för de offentliga finansernas utvecklingredovisar att statsskulden som andel av BNP når sittmaximum och därefter börjar minska.Dessa prognoser är naturligtvis helt avhängiga de ovannämnda antagandena om den reala och finansiellautvecklingen och lider därmed av samma brist påsäkerhetsmarginaler som redovisats ovan.Vi noterar att en stor del av den budgetförbättring somredovisats sedan finansplanen presenterades bestårav nära i ''hittade'' inkomster på grund avosäkerheter i modellerna för inkomstberäkningen samt detbättre utgångsläget under 1994.Regeringen envisas med att beskriva sin besparingspolitiksom om den bestod av (ibland 115 miljarderkr), motsvarande av BNP. Detta är högstmissvisande. Nära består av effekter avåtgärder som beslutades av den borgerliga regeringen,ytterligare nära är beräknade ränteeffekteroch av återstående ca är drygt två tredjedelarskattehöjningar. Från återstående ca måstedras andra förslag om ökade utgifter samt debesparingsförslag som ännu bara är aviserade planer. Deförslag om minskade utgifter netto som presenterats av dennuvarande regeringen begränsas därmed till ca 15 miljarderkr.Regeringen präglas i sitt arbete för att sanerastatsfinanserna av ett alltför ensidigt kameralt tänkande. Detframgår inte minst när man studerar samvariationen mellanbudgetunderskott och sysselsättningen i den privata sektorn.Följsamheten dem emellan är uppenbar. Detta har ocksåpåtalats från regeringen vid ett flertal tillfällen. Däremottycks man inte ha tagit intryck av detta vid utformningen avden ekonomiska politiken. Den förefaller i stället inriktas påatt försöka avskaffa sambandet, dvs att avskaffabudgetunderskottet utan att sysselsättningen i näringslivetökar lika mycket. Vi är tveksamma om detta är möjligt, menäven om så vore fallet anser vi en sådan ''lösning'' mycketnegativ. Den innebär nämligen ett uppgivande av den fullasysselsättningen som politiskt mål. Regeringen förefalleracceptera att fastnar i massarbetslöshet. Vi för vårdel accepterar inte detta.Sammanfattningsvis vill vi inte utesluta att denekonomiska utvecklingen utvecklas enligt regeringensprognoser, men vi anser att säkerhetsmarginalerna är försmå. Om negativa händelser i omvärlden inträffar, riskerareffekterna på svensk ekonomi att bli betydande. Det kannaturligtvis inte heller uteslutas att den internationellautvecklingen ger draghjälp, att oron på deinternationella finansmarknaderna ersätts av en period medstabilitet, att lönerörelsen avslutas snabbt med avtal på lågnivå eller med andra positiva omvärldshändelser. Undersådana omständigheter kan de offentliga finanserna till ochmed utvecklas mer positivt än regeringen förutser ochtillväxten kan bli god. Vad beträffar sysselsättningen är vimer entydigt negativa. Även om regeringens prognoserskulle realiseras är tillskottet av nya jobb alltför begränsatoch riskerar att fastna i massarbetslöshet.4. Liberal politik för tillväxt 4.1 Den ekonomiska politikens ''Moment 22''har presenterat en rapport om ''50 stegmot ökad sysselsättning''. Vissa av bakgrundsresonemangenåterkommer i denna motion, liksom de förslag som börföranleda omedelbara riksdagsbeslut. Det är ingentillfällighet att vi gång på gång återkommer tillsysselsättningen i en motion om ekonomisk politik: Omarbetslösheten kunde trängas tillbaka, skulle det påtagligtförbättra ekonomi. Därför är sysselsättningsfråganhelt central.Frågan är hur arbetslösheten kan trängas tillbaka.En del av lösningen ligger i att den exportindustri som nugår så bra anställer fler. Sedan svensk ekonomi vände uppåtunder de borgerliga regeringsåren, har Sverigeåterindustrialiserats på ett mycket positivt och välbehövligtsätt. Ändå är tyvärr en samstämmig bedömning att ökningenav sysselsättningen inom exportindustrin blir begränsad tillföljd av fortsatt rationaliseringsverksamhet.En annan del av lösningen ligger i att övriga befintligaföretag i såväl industri- som tjänstesektorn expanderar sinverksamhet. Så sker, och det får vissa sysselsättningseffekter.Problemet här är den bristande köpkraften hoshemmamarknaden, effekten av den tudelade ekonomin.Saneringen av statens finanser tar så stor del av den alltförlilla tillväxten att knappast något återstår till ökad privatkonsumtion. Resultatet av den låga efterfrågan blir att antaletjobb inte ökar så mycket som vore önskvärt.Problemet kan tyckas olösligt. Om statsfinanserna intesaneras stiger räntan så att efterfrågan påverkas av det skälet.Om de saneras, dras köpkraft in och effekten på efterfråganblir densamma.Detta ekonomisk-politiska ''Moment 22'' måste brytas pånågot sätt.Regeringen hoppas uppenbarligen framför allt på kraften iden exportledda uppgången i industrin, kanske i kombinationmed att minskade inflationsförväntningar i skall få nerdet internationella ränteläget. Genom att vissa s kfundamenta i ekonomin, som produktion och export,utvecklas positivt är förhoppningen att det successivtkommer att kunna vända bilden av . I förening medden politiska förtroendeökning som regeringen anser liggeri samverkan med skall det räcka till sänktaräntor, bl a genom att långivarnas förtroende för ökarför att vi i det läget har statsskuldutvecklingen under bättrekontroll. Genom räntesänkningen uppstår, i dettaregeringens önskescenario, ett utrymme för en visskonsumtionsökning och svensk ekonomi är inne i god,uppåtgående spiral.Om detta är bara att säga att en sådan utveckling voremycket önskvärd. Vi bedömer den dock, tyvärr, som mindresannolik. Vi befarar att ''förtroendeunderskottet'' i svenskekonomi är så stort att den minskning av budgetunderskottetsom kommer att registreras under de närmaste månadernainte räcker till för att lösa förtroendeproblemet.Sannolikt är det oro för att hushållens efterfrågan skallsjunka för mycket som fått regeringen att föra fram dethuvudlösa förslaget att sänka matmomsen. Vi avvisar detförslaget av en lång rad goda skäl, som vi närmare utvecklari skatteavsnittet. Vi tror att bara det faktum att regeringen lagtfram förslaget påverkat förtroendet för den svenska statennegativt hos långivarna.Det som däremot påtagligt skulle kunna påverkaförtroendet positivt vore en tydligt deklareradkursomläggning i synen på företagande, arbete och sparande,gärna manifesterad i en bredare politisk samverkan. Vår synpå det inledda samarbetet med är i korthet attinnehållet så här långt inte varit i närheten av vad som behövsför att lösa problem. Vi förutsätter att centernsföreträdare förespråkat en mer tillväxtinriktad kurs, medbättre villkor för främst små företag, och en snabbarebudgetsanering. Det illustrerar, om vårt antagande är riktigt,att huvudproblemet ligger inom socialdemokratin. Det ärförst och främst sina egna partivänner ochGöran måste övertyga om kursen i den ekonomiskapolitiken skall kunna läggas om.Det som vi tror mest på för att bryta det ''Moment 22'' vibeskrivit, är en våg av nyföretagande. Trots attefterfrågesituationen just nu är bekymmersam, tror vi attmånga människor skulle kunna tänka sig att starta eget omde fick trovärdiga besked om att de långsiktiga villkoren förföretagande kommer att vara goda. Många som startar egetär beredda att arbeta både hårt och mot låg lönoch att ta upp lån för att komma igång. Nyföretagandet bidrardärmed till en önskvärd flexibilitet i ekonomin. Men omdessa uppoffringar skall te sig motiverade måsteförhoppningen om framtida utdelning finnas där.Det är därför företagspolitiken måste läggas om. Ett stortantal beslut, på de flesta politiska fält, skulle behövas för attåstadkomma ett bättre företagarklimat. Vi vill här ta uppnågra av de viktigaste punkterna.4.2 Lägre räntorBudgetpolitiken påverkar företagsklimatet genom att deni hög grad styr räntan. Vi förespråkar i det följande ensnabbare budgetsanering än den regeringen föreslår. Omomvärlden märker att vi tar resoluta tag för att få balans isvensk ekonomi finns förutsättningar för att räntorna kansjunka. Räntenivån är en nyckelfaktor för företagandet iSverige -- genom att den påverkar efterfrågan mennaturligtvis också för att många företag är beroende av attkunna låna pengar på rimliga villkor. Det höga ränteläget hartagit ett strypgrepp på svensk ekonomi.Nu krävs påtagliga resultat i budgetsaneringen. Varje nyrapport om statens upplåningsbehov måste vara klart lägreän den föregående. Långivarna vet att en förutsättning för attden svenska budgetsaneringen skall lyckas är att ett antaloptimistiska förutsägelser slår in. Om det visar sig attupplåningen inte sjunker i den takt som finansministernutlovat -- exempelvis därför att ränteutgifterna blir högre änberäknat, därför att det uppstår oförutsedda utgifter ellerdärför att skatteinkomsterna inte blir så stora somprognosticerats genom att konsumtionen sjunker -- kommermisstroendet att växa och räntorna att stiga. Vi föreslår störrebudgetförstärkningar för att minska risken attbudgetsaneringen misslyckas.4.3 En fungerande riskkapitalmarknadTillförseln av riskkapital till svenskt näringsliv fungerarinte bra. Skildringarna av hur svenska patent exploateras ochger sysselsättning utomlands är många och tragiska. Om denökning av sysselsättningen som vi anser är nödvändig skallkomma till stånd måste investeringarna öka kraftigt. Ävenom den ökning som sker av investeringarna kan tyckasimponerande i relativa tal är den otillräcklig.Trots att sparandet är högt är tillgången till riskvilligtkapital ett problem. En orsak är den orimliga beskattningenav riskkapital. kräver att dubbelbeskattningenavskaffas.När SSU-ordföranden protesterar emot att i depågående samtalen med regeringen krävt ett avskaffande avdubbelbeskattningen av vissa utdelningar, är ett av hansargument att han inte skulle kunna se de arbetslösa i ögonenom socialdemokratin medverkade till sänkt skatt föraktieägare. Att ett sådant skäl anförs visar hur mycket somåterstår av folkbildning om företagandets villkor inom densocialdemokratiska rörelsen. Det är ju just för de arbetslösasskull som dubbelbeskattningen skall avskaffas.Folkpartiet vill inte avskaffa dubbelbeskattningen föraktieägarnas skull. Vi vill göra det för att är idesperat behov av riskkapital. Det är förödande förinnovationskraften i näringslivet att kapital låses in i gamlaföretag, för att utdelning är så högt beskattad, istället för attsatsas i nya framtidsföretag.4.4 Lägre skatt på företagande -- särskilt inomtjänstesektornEfter regeringsskiftet har flera beslut fattats, somskärpt beskattningen på företagandet. Arbetsgivaravgiftenhar höjts, liksom skatten på aktieutdelningar. Den skärptamarginalskatten berör många företagare, förutom att den harmånga andra nackdelar. Förslaget om fastighetsskatt påindustrilokaler är ett återinförande bakvägen av skatt påarbetande kapital.Oerhört förvånande är att socialdemokraterna i dettakritiska läge för sysselsättningen skall dra inytterligare från de företag som skallåstadkomma de nya jobben genom att lägga om rutinerna förmomsuppbörd. Kravet på tidigare inleverans kan tyckasharmlöst. Men sanningen är förstås att det som registrerassom en engångsförstärkning på i statensbudget är en motsvarande försvagning av företagensbudgetar. Förslaget har vållat stor upprördhet blandföretagare, bland annat av det skälet att den snabbainbetalningen kommer att innebära att företagen i vissa fallmåste betala in moms till staten innan de fått den avkunderna. Vi avvisar förslaget.Vi föreslår att skattesänkningar på företagandet denärmaste åren i stor utsträckning riktas mot tjänstesektorn. Ivårt budgetalternativ har sammanlagt tolv miljarder kronoravsatts för en lägre tjänstebeskattning, helst i form av sänkttjänstemoms eller, om det inte går av EU-skäl, sänktaarbetsgivaravgifter för tjänsteföretag.4.5 Bättre fungerande arbetsmarknadDen borgerliga regeringen genomförde ett antal strategiskaförändringar i arbetsrätten av särskild betydelse för demindre företagen. Dessa beslut tillhör dem som revs upp iden socialdemokratiska återställarpolitiken hösten 1994.Samtidigt har regeringen nu i praktiken medgivit attarbetsrätten inte fungerar tillfredsställande i och med att enkorporativt sammansatt ny arbetsrättskommitté tillsattes fören tid sedan.Folkpartiet var länge pådrivande för att ett lagstadgatskydd mot obefogad uppsägning skulle införas. Det ärangeläget att hålla fast vid de grundläggande tankarna i lagenom anställningsskydd, inte minst av hänsyn till de äldre somofta har stora svårigheter att få nytt jobb om de väl blivitarbetslösa. En arbetsrätt som utgår från att företagen inteutan vidare kan säga upp sina anställda innebär starkaredrivkrafter för arbetsgivarna att utveckla sina medarbetare. Imånga fall har reglerna fungerat bra. Företag och lokala fackhar i samverkan kunnat finna bra lösningar i besvärligasituationer. Vi vill starkt betona värdet av sådan samverkan.Det finns likafullt två viktiga skäl att genomföra vissaförändringar i arbetsrätten. Det ena är att en delbestämmelser ibland varit ett hinder för småföretagensutveckling. Det andra är att alltför stelbenta regler kanhämma nyanställningar på en arbetsmarknad som i allt högregrad förutsätter flexibilitet.Vi föreslår att de regler som den borgerliga regeringen drevigenom återinförs. Rätten till visstidsanställningar -- somkan ge många nya jobb -- bör således utvidgas från 6 till 12månader. Detsamma skall gälla rätten till provanställningar.Den fackliga vetorätten mot entreprenader avskaffas.Arbetsgivaren bör också få undanta två nyckelpersoner frånturordningsreglerna.Vid årsskiftet infördes nya regler med anledning av ett EU-direktiv om bl.a. anställningsvillkoren vid bl.a.företagsöverlåtelser och entreprenader. Det beslutsocialdemokraterna drev igenom gick längre än vad EU-direktivet krävde. Följden kan bli att entreprenaderförsvåras. Vi tänker närmast på regeln att den som övertarett företag eller en entreprenad blir skyldig att tillämpa denövertagna personalens anställningsvillkor -- även omdet övertagande företaget har ett kollektivavtal med sina egnaarbetstagare. Vi vill verka för rimligare regler både inom EUoch i Sverige.Vi är vidare beredda att överväga ytterligare en förändring.När arbetslivet snabbt förändras i riktning mot fler flexiblaarbets- och företagsformer är det olyckligt omutvecklingskraften hämmas av alltför stelbenta regler omvilka personer som är arbetstagare och vilka som är s.k.uppdragstagare. Den förra arbetsrättskommittén föreslogdärför att utrymmet för uppdragstagare skulle utökas. Vi kantänka oss en förskjutning i den riktningen.Som framgår av vår motion om arbetsmarknadspolitikföreslår vi också att arbetslöshetsförsäkringen görs om till enobligatorisk socialförsäkring enligt tidigare mönster.Försäkringens karaktär av omställningsförsäkring blirtydligt genom att rundgång mellan kontantstöd och åtgärdinte längre blir möjligt. Det blir en tydlig signal inte bara tillde arbetssökande utan i hög grad till andra inblandade parter,särskilt arbetsförmedlingarna att intensifiera insatserna föratt finna jobb på den ordinarie arbetsmarknaden.Regeringens politik av sänkt ersättningsnivå och evigrundgång skapar en olycklig kombination av dålig trygghetoch svaga incitament, som vi avvisar.Vi föreslår också en ytterligare skärpning avarbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen. Huvudregeln börvara 75 timmars arbete i minst 12 månader.Motivet är att arbetslöshetsförsäkringen skall geinkomstrelaterat skydd vid arbetslöshet för dem som haftstark anknytning till arbetsmarknaden. Möjligheten attåterkvalificera sig till ny a-kassa med hjälp avarbetsmarknadsutbildning bör avskaffas.Vårt förslag om obligatorisk arbetslöshetsförsäkringinnebär likaså att den höjning av sjukförsäkringsavgiftensom regeringen genomfört bör återställas och växlas motmotsvarande höjning av avgiften i arbetslöshetsförsäkringen.En bättre fungerande arbetsmarknad kräver god rörlighet,både geografiskt och yrkesmässigt. Vi avvisar därför den avregeringen och föreslagna minskningen avstarthjälpen (flyttstödet).4.6 Avmonopolisering av offentliga sektornEn stor del av den skattefinansierade verksamheten bestårinte av myndighetsutövning utan av tjänster av olika slag.Den senare delen bör i stor utsträckning utsättas förkonkurrens. Vi föreslår att den serie återställare somgenomförts efter regeringsskiftet och som stärker de krafteri kommunerna som vill motarbeta förnyelse rivs upp. Ommöjligheterna till privat företagande på det område somhittills varit förbehållet kommunala förvaltningar eller bolagökar kan det dels leda till lägre kostnader för kommunerna,dels uppmuntra nyföretagande.5. Staten och kommunerna 5.1 Läget i kommunernaRegeringen behandlar läget i den kommunala sektorn delsi kompletteringspropositionen, dels i en särskild skrivelse,Utvecklingen i den kommunala sektorn (1994/95:220). Detmest slående med regeringens texter är denhäpnadsväckande klyftan mellan det regeringen nu säger ochsocialdemokratisk retorik om den kommunala verksamhetenföre valet. skildras läget i ljusa färger: Svensk sjukvårdär världsbäst. Eleverna lär sig mer trots att klasserna blivitstörre. Lika många får vård trots att vårdplatserna blivit färre.Barnomsorgen håller hög kvalitet.Vi vill inte förneka att allt detta kan vara sant, menkonstaterar bara att påståendena står i bjärt kontrast mot deskräckskildringar som förekom före valet. Skillnaden ter sigdesto mera stötande då väljarundersökningar tyder på attsocialdemokratins kritik av situationen i kommunerna i höggrad bidrog till deras valseger.Nu återger regeringen till och med en attitydundersökningsom visar hur allmänhetens uppskattning av den kommunalaservicen på punkt efter punkt ökat (!) ,alltså under de år som av socialdemokraterna -- då --framställdes som borgerligt vanstyre i syfte att åstadkommanedrustning av välfärden.Det är lätt att förstå den vrede många känner gentemotregeringens politik i ljuset av socialdemokraternas agitationföre valet. Med den i minnet måste följande mening urpropositionen framstå som minst sagt förvånande: ''i etthistoriskt perspektiv, och även i förhållande till andrasektorer, är de senaste och de kommande årensneddragningar tämligen måttliga. ''Alla som något känner till politik och historiavet att vi tillmäter den kommunalt finansieradeverksamheten stor betydelse. Från liberalernas engagemangför folkskolestadgan tillbarnomsorgslagen 1994 har vi byggt vår politik på en insiktom den lokalt förankrade verksamhetens vikt för välfärden.En väl utbyggd service, i eller enskildregi, i fråga om vård, omsorg och utbildning är --tillsammans med ett fungerande socialförsäkringssystem --fundamentet i välfärdssamhället.Men enorma expansion ikonkurrensskyddade former skapade överkostnader, t ex iform av onödig byråkrati. Därför var det ett mycket befogatarbete som vi engagerade oss i att genomförnyelse av den kommunala verksamheten se till attskattebetalarna fick mer valuta för skattepengarna.Vi är alltså på en gång mycket engagerade för denkommunala verksamheten som vi tycker att denbör utsättas för samma krav på sparsamhet och effektivitetsom ställs på andra verksamheter. För detta utsattes vi, såvällokalt som på riksplanet, för mycket hårda angrepp frånsocialdemokraterna --1994.Det är naturligtvis mycket svårt att säga någon generelltom en så mångfacetterad verksamhet som den kommunala.Läget varierar kraftigt, inom kommuner och mellankommuner. En gammal sanning är att resultatet av enverksamhet beror dels på vilka resurser som sätts in, dels påhur resurserna används. Det går med andra ord inte att, somså ofta sker, utgå från att resultatet av verksamheti form av välfärd står i exakt proportion till det antal kronorsom sätts in i verksamheten.Vi har hävdat att kommunerna kan klara kvaliteten iverksamheten på ett acceptabelt sätt om de får större frihetatt organisera verksamheten. Vi var under slutet av 80-taletpådrivande för avreglering och avmonopolisering avkommunerna under fältropet ''Gör alla kommuner tillfrikommuner! ''Kommunerna har utan tvekan utsatts förett mycket starkt omvandlingstryck. Kombinationen avskattestopp, minskade statsbidrag och den allmännaekonomiska avmattningen gjorde det nödvändigt att inledaett omfattande förändringsarbete. Det borde ha kommitigång men under förra mandatperioden skötdet fart i de flesta kommuner. Vår bedömning var och ärfortfarande att kommuner och landsting generellt setthanterade omvandlingstrycket bra och att oacceptablavälfärdsförluster kunde undvikas.Vi känner nu stor oro för utvecklingen i kommuner ochlandsting. Regeringen justerar ikompletteringspropositionen upp prognosen för hur mångaanställda som måste sägas upp, trots att man förutsatt attkommunalt anställda skall få lägre löneökningar änprivatanställda. Dessutom varnar regeringen för attnedskärningar i statsbidragen kan komma.Folkpartiets besked i fråga om kommunernas ekonomiuttrycktes före valet på två olika sätt, men den ekonomiskainnebörden var ungefär densamma. Vi stod bakom Nathalie-planens inriktning, som var att kommunernas utgifter skullevara realt oförändrade under resten av 90-talet, och vi skrevi vårt valprogram att statsbidragen till kommunerna skulleligga fast i nominella tal.För att kunna bedöma om statsbidragen till kommunernaligger på en rimlig nivå måste en rad faktorer vägas in: hurkommunernas övriga inkomster utvecklas, vilken frihetkommunerna har att disponera statsbidragen såändamålsenligt som möjligt, hur utjämningssystemetutformas, hur mycket kommunerna väljer att spara, t ex iform av pensionsavsättningar, hur behoven av kommunalservice utvecklas m m.Regeringen föreslår att statsbidraget till kommunerna skallvara nominellt oförändrat, även om en teknisk förändring ifråga om mervärdesskatten gör att anslagsbeloppet blir lägre.Men kommunerna ges, tvärtemot mångas förhoppningar,ingen kompensation för att skatteunderlaget urgröps genomde avdragsgilla egenavgifterna. Därutöver finns ett antalpunkter som berör de ekonomiska relationerna mellan statoch kommun där man från kommunernas sida hävdar attstaten övervältrar kostnader utan kompensation.Kommunerna har t ex fått ökade utgifter för socialbidragvilket delvis förklaras av statliga åtgärder, och de förväntasgöra insatser i sysselsättningspolitiken.Om regeringens prognos för svensk ekonomi de närmasteåren infrias, kommer kommunernas skatteinkomster attstiga, trots den uteblivna kompensationen föregenavgifterna. Som framgått i det föregående är viemellertid mera pessimistiska än regeringen om tillväxten,om inte den politiska kursen läggs om.Det som gör situationen ännu mer bekymmersam förkommunerna och deras medborgare är det tvärstopp för denkommunala förnyelsen som socialdemokraterna och derasstödpartier genomfört i såväl riks- som kommunalpolitiken.Signalen från har varit entydig: sluta medkonkurrensutsättningen och återgå till det gamla! Facketsvetorätt mot entreprenader i MBL har återinförts, rätten attstarta fristående daghem har inskränkts, villkoren förfriskolorna har försämrats och etableringsrätten påvårdområdet föreslås bli kraftigt kringskuren. Socialistiskamajoriteter i kommunerna har varit raska att följa upp dennya linjen: entreprenadavtal har sagts upp, enskilda daghemhar stoppats, husläkaretableringar har hindrats etc.Denna kursomläggning är förödande för produktivitetenoch därmed för verksamhetens utflöde i form av utbildning,vård och omsorg. Den motsvarar om man så vill enresursminskning till den kommunala verksamheten.Ett antal initiativ har tagits för att belysa konsekvensernaav den politik som förs. Regeringen har tillsatt enutredning om ''systemskiftet'' i kommunerna, en annan omstödet till friskolorna och en tredje om segregations- ochstorstadsfrågor.