mot · GI02A288 · 1995-01-25 00:00:00 — bör delta eftersom kommunernassocialtjänst är en viktig samarbetspartner på nivåoch bör kunna medverka med bl.a. finansiering av särskildaprojekt för de som inte är motiverade att delta i den mertraditionella utbildningen, inom ramen för de individuellaprogrammen.En utbyggd högskolaInom ramen för arbetet med Agenda 2000 -- kunskap ochkompetens för nästa århundrade, som bedrivs vidutbildningsdepartementet, har formulerats målsättningen attden svenska arbetskraftens utbildningsbakgrund inom 25 årskall nå en nivå motsvarande de tre främstakonkurrentländernas. Detta innebär bland annat, att ''deneftergymnasiala utbildningen måste byggas ut till en medomvärlden jämförbar volym och nivå'', liksom att ''denlängre akademiska utbildningen måste nå en volym helstöverstigande andra jämförbara länders ambitioner''.Utvecklingen mot ett allt mer kunskapsintensivt arbetslivkommer att kräva att en större andel ungdomar genomgårpostgymnasial utbildning. Exempelvis så är andelenhögskoleutbildade i arbetskraften lägre i (ca tioprocent) än i till exempel , och (därandelen varierar mellan ).Andelen akademiker inom den kunskapsintensiva delen avsvensk industri är inte högre än , vilket vid eninternationell jämförelse framstår som en mycket låg siffra.Dynamiken i ekonomin kräver alltmer avproblemlösningsförmåga, analytisk förmåga samtkvalificerad yrkeskunskap. En kraftig ökning av andelenhögskoleutbildade är därför nödvändig om svensktnäringsliv skall kunna skaffa sig konkurrensfördelar på deinternationella marknaderna.I proposition 1993/94:177 anges målsättningen att ökaantalet som tar examen från treåriga eller längrehögskoleutbildningar till åtminstone 20 000, men helst25 000 (att jämföra med ca 14 000 /92). Detta ären viktig ambitionsnivå.I sammanhanget bör understrykas att en sådan utvecklingmed nödvändighet ställer helt andra krav påstudiefinansieringssystemet. Som bland andra (1991) framhållit, är det framförallt de problemsom hänger samman med återbetalningen av lånen som utgören svaghet i dagens system; rädslan att dra på sig alltför storastudieskulder tenderar att avhålla många ungdomar,framförallt från lägre socialgrupper, från att påbörjahögskolestudier. Dessa problem torde bli än mer påtagliga ien situation då alltfler ungdomar ställs inför kraven att skaffasig en längre utbildning.Ett framtida studiestödssystem måste bidra till att göra detmöjligt för en ökad andel av ungdomsgenerationen attfortsätta till högre studier, utan att det -- i likhet mednuvarande system -- leder till orimliga skuldbördor. Detmåste också vara utformat för en arbetsmarknad med enökad rörlighet och större andel av arbetskraften i fort- ellervidareutbildning. Det statliga stödet bör vara särskilt stort fördem som saknar grundläggande utbildning, men det bör varaneutralt i förhållande till olika utbildningsanordnare -- dvs.låsningen vid de formaliserade studievägarna komvux,högskola respektive folkhögskola bör undvikas.Studiestödssystemet bör vidare ha som mål att allayrkesverksamma under sitt arbetsliv ska ges reell möjlighettill ett sabbatsår för studier.Kristdemokraterna har tidigare tagit upp diskussionen ompersonliga utbildningskonton, dvs. ett system där denenskilde individen genom någon form av sparande avsättermedel för sin egen vidareutbildning. Genom att exempelvisskapa möjligheter till förtida uttag i ett obligatorisktlivssparande skulle det vara möjligt att använda kontot förgrundläggande utbildning. Ett sådant system skulle innebäraatt en del av omfördelningarna över livscykeln lades vidsidan om de offentliga budgetarna. Därmed skulle det ocksåkunna utgöra ett komplement inom ramen för ett merfördelaktigt studiefinansieringssystem, utan att ytterligareöka belastningen på den hårt ansträngdastatsbudgeten. Den utredning om det framtida studiestödetsom beslutat om bör få i uppdrag att arbeta medutgångspunkt från ett långt tidsperspektiv, dvs. med tanke påatt utforma ett studiemedelssystem vars grunder ska kunnaleva vidare bortom . Målsättningen börvara att skapa ett system som innebär ökade möjligheter förfler att studera, liksom ökade möjligheter till återkommandeutbildning. I detta sammanhang bör utredningen beakta vadsom ovan anförts om obligatoriskt livstidssparande.Arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomarAtt arbetslösa ungdomar omfattas av särskilda åtgärder ärtämligen nytt. gällde samma regler förarbetslösa ungdomar som för övriga grupper. Först 1971antog AMS ett arbetsmarknadspolitiskt program rörandearbetet med ungdom.För att möta den stigande arbetslösheten och ge arbetslösa ungdomar praktiskarbetslivserfarenhet ökades antalet beredskapsarbeten inombland annat vårdsektorn, som det anordnadestillfälliga praktikarbeten i form av allmännaberedskapsarbeten. 1975 tillkom den så kalladeungdomsgarantin. Därefter har olika åtgärder avlöstvarandra; introduktionsprogram för utbildning respektiveyrkesintroduktion (1980), ungdomsplatser (1982),ungdomslag respektive rekryteringsstöd (1984), avtaladeinskolningsplatser (1987) och särskilda inskolningsplatser(1989).Mot bakgrund av den snabba ökningen av arbetslöshetenbland 20--24-åringar (för vilka det inte funnits någonungdomsgaranti) infördes (som enförsöksverksamhet ), ungdomspraktik medutbildningsbidrag för arbetslösa ungdomar i åldern 17--. (infördes dessutom möjligheten till s. k.arbetslivsutveckling, ALU, som dock också riktats motandra åldersgrupper än ungdomar. )Ungdomspraktiken fick snabbt stor omfattning. Under1992/93 fattades beslut om sammanlagt 137 378ungdomspraktikplatser. Med detta kom ungdomspraktikenatt bli den ojämförligt viktigaste åtgärden för att förhindralångtidsarbetslöshet bland ungdomar. Till bilden hör ocksådet faktum att i jämförelse med de särskildainskolningsplatserna för 18--19-åringar ärungdomspraktiken en väsentligt billigare åtgärd. Den riktadesig också, till skillnad från de särskilda inskolningsplatserna,till näringslivet och inte endast till den offentliga sektorn.Det måste dock understrykas att vi har en mycketbegränsad kunskap om effekterna av de olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder som riktats till ungdomar.Förutom de uppföljningar av olika åtgärder AMSkontinuerligt gjort, har endast ett begränsat antalvetenskapliga studier genomförts omarbetsmarknadspolitiken och ungdomars ställning påarbetsmarknaden. Införandet av ungdomspraktiken var enviktig åtgärd i en situation då arbetsmarknadsläget förungdomar drastiskt försämrats. Genom dess snabbainförande (och stora omfattning) har den verksamt bidragittill att motverka att än fler ungdomar fastnat ilångtidsarbetslöshet. I flera undersökningar har ocksåpåvisats att ungdomar generellt ser mycket positivt påungdomspraktiken. Inte minst det faktum att det är en relativtenkel och ''obyråkratisk'' åtgärd -- som uppenbarligeninneburit möjligheter för många ungdomar att själva väljapraktikplats -- torde ha bidragit till detta.I genomsnitt för hela 1992/93 gick något mer än var femteav dem som slutade ungdomspraktik till arbete. I LenaSchröders uppföljning av ungdomarsarbetsmarknadssituation efter avslutad praktik() var andelen som fått arbete 27 procent.Till detta kan läggas att flera studier pekat på attungdomspraktikens omfattning innebär att en stor del av dearbeten som annars vore tillgängliga för ungdomar ipraktiken försvunnit (se till exempel 1994respektive 1994).Ett problem med ungdomspraktiken var att den fick en såstor volym att den omöjliggjort en mer individuelluppföljning. En mer långsiktig lösning än vadungdomspraktiken är bör således skapas. Det är då viktigt attta tillvara de erfarenheter som ungdomspraktiken givit.Mot bakgrund av att arbetsmarknadssituationen förungdomar också under tordekomma att vara mycket besvärlig, är det nödvändigt attutveckla åtgärder som i högre grad innebär att ungdomarnafår fotfäste på arbetsmarknaden. I vilken mån sådanaåtgärder underlättar ungdomars etablering påarbetsmarknaden, är i själva verket det viktigaste kriteriet förvarje långsiktig bedömning av arbetsmarknadspolitikensutformning. Detta står inte i motsättning till att betonanödvändigheten i att utnyttja de begränsade resurser som stårtill förfogande så effektivt som möjligt. Det senare innebär,att målsättningen måste vara att i första hand satsa påkompetenshöjande utbildning och/ellersysselsättningsbefrämjande åtgärder, snarare än på bidrag tillarbetslösa.Åtgärder som leder till fast förankring på arbetsmarknadenI fastställdes direktiven till en utredningom arbetsmarknadspolitikens roll, omfattning, inriktningoch avgränsning (dir. 1993:132). Nedan anges ett antalprinciper som bör vara vägledande för utformningen av dearbetsmarknadspolitiska åtgärder som riktas till ungdomar,och som utredningen bör ta som utgångspunkt för sitt arbete.Det handlar inte om att söka utveckla helt nya former avstödåtgärder. Tvärtom, det är möjligt att bygga vidare på deåtgärder som används. Detta inte minst som det framstårsom mycket svårt att tänka sig att det skulle vara möjligt attutforma en generell åtgärd som skulle svara mot samtligaungdomars behov.Det är viktigt med ett stärkt samarbete mellan skola ocharbetsliv. Bland annat därför att ett närmare samarbete kanbidra till att underlätta övergången från skola till arbetsliv.Det är viktigt att såväl skola som arbetsliv ser detta som ettav sina reguljära åligganden -- och inte som en uppgift somtillkommer utöver de ordinarie. och har i sin studie av de 5 000 ungdomar i åldrarna20--som var nyanmälda vidarbetsförmedlingarna i , , Örebrorespektive , hävdat att arbetsförmedlingensviktigaste uppgift var att hjälpa ungdomarna bryta denrundgång mellan tillfälliga arbeten, arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och arbetslöshet som ofta utvecklas till en ondcirkel. För att detta skall vara möjligt var merparten avungdomarna i behov av insatser som höjde deraskvalifikationer, och som därigenom förbättrade deraschanser till ett fast arbete i framtiden.De resultat och påvisar i sinutvärdering av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder somriktats till ungdomarna, talar för att de mest framgångsrikaåtgärderna skulle vara de som utformas som en del avungdomarnas individuella utvecklingsplaner: ''Det mestpåtagliga resultatet av vår analys är vikten av attungdomarna, med eller utan hjälp av arbetsförmedlingen,bestämmer sig för en yrkesinriktning och skaffar sigkvalifikationer för att komma in på den eftersträvadeyrkesbanan, med vår terminologi en strategi inom enutvecklingsplan. Sådana kvalifikationer kan erhållas genomtillfälliga arbeten, utbildning eller arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Ungdomar med en utvecklingsplan ökar sinachanser till en permanent lösning på sinarbetsmarknadssituation. Det är således otillräckligt attjämföra ett arbete (vilket som helst) på den ordinariearbetsmarknaden med ett beredskapsarbete (vilket somhelst) eller en utbildning (vilken som helst). Innehållet iarbetet, utbildningen eller åtgärden har den avgörandebetydelsen. ''För att arbetsförmedlingarna skall kunna arbeta på dettasätt är det nödvändigt, dels att de har resurser för kvalificeradvägledning, dels att de har tillgång till olika åtgärder(utbildning, arbetsmarknadspolitiska åtgärder osv.) som kanutnyttjas inom ramen för ungdomarnas utvecklingsplaner.Samtidigt är det viktigt att de olika åtgärderna inte får denomfattningen att uppföljningen av dem i praktikenomöjliggörs.Målsättningen bör därför vara att också ungdomar i förstahand omfattas av de reguljära arbetsmarknadsåtgärderna;rekryteringsstöd, arbetsmarknadsutbildning,utbildningsvikariat, beredskapsarbeten, osv.Inte minst torde det vara möjligt att utnyttja systemet medutbildningsvikariat. Med undantag från att åtgärden inte nåttden volym som ursprungligen beräknats, har deuppföljningsstudier som genomförts pekat på mycket godaresultat för denna åtgärd.Våren 1994 inleddes projektet iBodens kommun. Projektet syftar till att skapa möjligheterför anställda i privata företag och offentlig sektor tillkompetensutveckling, och för arbetslösaungdomar att få anställning som vikarier. Därmed kan detsägas utgöra ett försök att skapa en särskild form av''ungdoms-vikariat''. Fullt utbyggt räknar man med attprojektet kommer att omfatta ca 1 200 anställda och 300ungdomar. Eftersom projektet inleddes i full skala förstunder hösten, är det omöjligt att ännu fälla några definitivaomdömen om dess betydelse. Så mycket står dock klart attdet är ett exempel på hur man lokalt utvecklat en metod attanvända de stödformer som står till buds på ett framgångsriktsätt. Det innovativa i är samarbetet lokaltöver olika gränser för att hjälpa ungdomarna i derasbesvärliga situation på arbetsmarknaden. Det synsätt sompräglar är efterföljansvärt.Det är också viktigt att man utnyttjar de lokalamöjligheterna till samverkan. För de ungdomar som har ensvag eller obefintlig arbetsmarknadsanknytning kan detdock -- i synnerhet i lågkonjunktur -- finnas skäl att sätta insärskilda åtgärder.Då det gäller olika former av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som riktats till ungdomar, har bedrivits ett närmast kontinuerligt reformarbete. Olikaåtgärder har avlöst varandra, och med dem helt eller delvisnya regler för deras utnyttjande. Även om det många gångerframstått som nödvändigt att genomföra förändringar, hardessa också inneburit problem. En sak är att deåterkommande förändringarna av åtgärdernas inriktning ochutformning kräver betydande administrativt merarbete.Viktigare är dock att dessa förändringar riskerar försvårasåväl arbetsförmedlingarnas som företagens möjligheter attutnyttja dem på ett bra sätt. Så tar det att utvecklaett bra samarbete mellan arbetsförmedling och företag, ochdetsamma gäller för arbetsförmedlingarnas rutiner förinformation, uppföljning med mera. Att då, med relativtkorta tidsintervall, reformera åtgärderna och/eller derasregelverk innebär att detta arbete försvåras.Inför ett system med praktik- och lärlingsplatserFör de ungdomar som riskerar ''hamna vid sidan av'', därreguljära arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte framstår somett alternativ, finns skäl att utveckla ungdomspraktiken iriktning mot en mer långsiktig lösning.Kristdemokraterna föreslår därför att ett system medpraktik- och lärlingsplatser införs.I det fortsatta skisseras kort hur ett sådant alternativ skullekunna utformas.Praktik- och lärlingsplatserna skulle kunna utgöra en formav arbetsmarknadsutbildning riktad till ungdomar. ges ett huvudansvar föruppläggning och utformning av dessa. En viktig skillnadgentemot traditionell arbetsmarknadsutbildning skall dockvara att praktik- och lärlingsplatserna i första hand skall geutrymme för praktik på en arbetsplats.Alla ungdomar som inte kan få ett arbete eller enutbildningsplats efter avslutad utbildning ska erbjudas enintroduktionsplats. Ungdomar som får en sådan ska undersex (med möjlighet till förlängning till tolv) månader fåutbildning och praktik vid ett företag. För varje plats skallfinnas en utbildningsplan, och målsättningen skall vara attplatsen därmed skall kunna passas in i den unges egenutvecklingsplan. utgår ettutbildningsbidrag motsvarande den nivå som gäller förungdomspraktikplatserna. Motsvarande medel som anvisastill ungdomsintroduktion bör anvisas till utveckling avpraktik- och lärlingsplatser.Mycket vore vunnet om man kunde utforma dessa åtgärderså att de i huvudsak bibehölls oförändrade , och i stället varierade deras omfattning överkonjunkturcykeln. Detta skulle också innebära att det voremöjligt att lägga upp en ''bank'' med praktik- ochlärlingsplatser med högt inlärningsinnehåll och kvalificeradhandledning. Från denna bank skulle arbetsförmedlare, isamråd med ungdomarna, kunna välja de praktikplatser somär bäst anpassade till den unges utbildning, erfarenheter ochyrkesönskemål.Praktik- och lärlingsplatserna ska också kunna kombinerasmed utbildningsinsatser och/eller olika åtaganden frånarbetsgivares sida. Ett efterföljansvärt exempel är det avtalom kompetensutveckling för ungdomar som slöt , och som berör ca10 000 ungdomar. Avtalet innebär en möjlighet till en ettårigkompetensutveckling för ungdomar i verkstadsföretag, därde genomförs som ungdomspraktikoch de återstående åtta som visstidsanställning. Undervisstidsanställningen utgår lön enligt utbildningsavtalet, ochför sex av dessa kan företaget erhållarekryteringsstöd.Det bör understrykas att aktiva åtgärder alltid är att föredraframför att passivt betala ut kontantstöd i olika former.Särskilt viktigt är att motverka förtidspensionering avungdomar.Gör det möjligt för ungdomar att få en u-skattsedelTidigare fördes ett resonemang om betydelsen av attminska skattekilarna för att underlätta ensysselsättningsintensiv tillväxt. Ett sätt att göra detta är attinföra en ungdomsskattsedel (jämför med F-skattsedel föregna företagare). Ungdomar som gått arbetslösaen skulle kunna få en sådan skattsedel som gav demrätt att sälja tjänster utan att betala moms och större delen avarbetsgivaraviften. Dessutom skulle enklareredovisningskrav kunna ställas. För att inte dessaskattesubventionerade tjänster ska ta arbetsuppgifter frånföretag som existerar på marknaden kan avgränsningske till tjänster riktade mot hushållen. De tjänster de skullefå rätt att utföra på dessa villkor skulle kunna vara städning,tvätt, inköp, gräsklippning, snöskottning, barnpassning,bilvård etc. Genom att dessa ungdomar säljer sina tjänstertill flera hushåll får de lära sig det grundläggande i att drivaett företag och ge service; något som alla har nytta av vadman än arbetar med . Genom att de som erhålleru-skattsedeln måste ha varit arbetslösa , och genomatt de tjänster som omfattas är av karaktären hushållstjänster,medför systemet ingen belastning på statskassan.Problem som anförs i debatten om hushållstjänster är attde skulle undandra den offentliga sektorn skatteintäkter, attrisken skulle finnas för att grupper blev ''inlåsta'' på enlågproduktiv arbetsmarknad, att efterfrågan skulle vara lågpå dessa tjänster samt att gränsdragningar skulle skapamöjligheter för fusk. De flesta av dessa problem, såsom''inlåsningseffekter'', minimeras genom att välja teknikenmed en u-skattsedel och ha en åldersgräns . Omalternativet till arbete i hushållssektorn är arbetslöshetinnebär ett sådant arbete definitivt en högre produktivitet.Dessutom kan en insats i hushållssektorn frigöra någonannan till ett, i ekonomisk mening, högproduktivt arbete.Olika opinionsmätningar, bl.a. redovisade i SOU 1994:43,visar att det finns ett relativt stort intresse för sådana härtjänster hos allmänheten. Gränsdragningsproblemen finnsgivetvis, men ska ställas i relation till det stora antalsvartjobb som finns. Genom enkla stickprov borde ennöjaktig uppföljning kunna ske. Med en u-skattsedel kangraden av skattesubventionering snabbt förändras omarbetsmarknadsläget förändras och nya avvägningar sker. Enu-skattsedel kan därför vara ett snabbt och verkningsfullt sättatt skapa nya arbetstillfällen för ungdomar i dagens svåraarbetsmarknadsläge. När andra mer långsiktiga åtgärdervidtagits kan detta system avvecklas eller modifieras.En viktig fördel med att sänka skattekilen för ungdomarsom arbetar med tjänster inom hushållssektorn är att det ären avgränsad och budgetmässigt säkrare lösning än den somförordats av Tjänsteutredningen.Ett system med u-skattsedel bör införas snarast.Finansdepartementet som bereder frågorna omtjänstebeskattningen har även till uppgift att bereda fråganom särskilda insatser för ungdomar. Regeringen bör därförsnarast kunna presentera ett förslag i denna riktning.Ett system med u-skattsedel får dock aldrig ses som enhuvudstrategi för framtidens arbetsmarknad. Därför krävs attdenna åtgärd kompletteras med insatser för att hjälpa deungdomar som arbetar i hushållssektorn att komma vidarepå arbetsmarknaden. I första hand handlar det om att öppnamöjligheter för ungdomar att vidareutbilda sig, men ocksåom andra åtgärder som vägledning osv.EU-medel för projektInom ramen för EU:s sociala fond satsas en hel del medelpå de projekt för arbetslösa ungdomar som ligger igränslandet mellan utbildningspolitik,arbetsmarknadspolitik, socialpolitik och ungdomspolitik.Medan initiativ tagits för att förbereda den svenskamedverkan i det s. k. , finns det ännuingen planering för hur den sociala fondens stödformerskulle kunna användas i . Det är angeläget attfördelningen inte endast blir en fråga förarbetsmarknadsverket. Dels för att målformuleringarna i densociala fondens stadgar har vidare formuleringar än detraditionellt arbetsmarknadspolitiska, dels för att det ärviktigt att eftersträva en bättre samordning mellankommunernas insatser på detta område. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär ett förslag till samladstrategi för att bekämpa ungdomsarbetslösheten i enlighetmed vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av en översyn avarbetsrättslagstiftningen i syfte att underlätta ungdomarsetablering på arbetsmarknaden,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökad forskning ochförbättrad lönestatistik när det gäller lönebildningens samtlönenivåernas inverkan på arbetslösheten bland ungdomar,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den gymnasiala och deneftergymnasiala utbildningens utformning för att förhindraarbetslöshet bland ungdomar,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utveckling av ettnationellt utvecklingsprogram för gymnasieskolansindividuella program,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av studiestödet i syfteatt skapa möjligheter för fler att studera bl.a. genompersonliga utbildningskonton,27. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande av ett system medpraktik- och lärlingsplatser,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande av en u-skattsedel,39. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fördelningen av medel ur EU:ssociala fond.