ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02Ju605 · 1995-01-25 00:00:00 — I Lindomefallet och i andra liknande fall händer det att desom är misstänkta för någon typ av brott skyller på varandrai syfte att slippa bli åtalade och därmed dömda i rätten.Lindomefallet avser i princip ett fall där rätten, p.g.a. de bådaåtalades motstridiga uppgifter och bevisningensotillräcklighet i övrigt, endast funnit styrkt att antingen denene eller den andre eller båda utfört ett mord. Tillräckligabevis har alltså saknats för att avgöra vilket av de trealternativen som är det rätta.Enligt svensk rätt skall i ett sådant fall åtal för mord intebifallas. Det kan tilläggas att det i rättsprocessen iLindomefallet alltså inte kunnat fastställas att de åtaladeskyllt på varandra i syfte att slippa bli åtalade och dömda. Ensådan förvissning skulle ju för övrigt förutsätta att rätten bl.a.känner till det faktiska händelseförloppet.Det finns andra rättsfall där syftet har varit att skylla påvarandra för att slippa åtal och därmed bli dömd och prövadi rätten.I massmedia och i den allmänna debatt som förs,framskymtar det allt oftare att man skyller på varandra i dettaspeciella syfte. Det finns dock inte någon statistik överantalet sådana fall.Straffansvarsutredningen skall enligt sina direktiv (dir.1994:39) utreda bl.a. vissa frågor angåendemedverkandeansvaret inom straffrätten, de regler som gällerför försök, förberedelse och stämpling till brott samtbestämmelserna om underlåtenhet att hindra och avslöjabrott. I detta sammanhang pekas särskilt på de spörsmål somuppkommit i Lindomefallet. Uppdraget skall redovisassenast den 1 juli 1996.Det borde vara möjligt att se till att uppdraget skulle kunnaredovisas tidigare samt klara ut en eventuell medverkan aven parlamentariskt tillsatt grupp.Frågeställningarna är av så central betydelse att det inte ärförsvarbart med så lång utredningstid som till den 1 juli1996. Uppdraget bör kunna redovisas och behandlas formellttidigare, förslagsvis . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att en parlamentariskutredning tillsätts som och i samarbete medenmansutredaren ser över medverkandeansvaret,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en delrapport bör lämnas innan vårriksdagens avslutning,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt utredningstiden bör avkortas så att ärendet kan behandlasunder höstriksdagens session.
mot · GI02Ju606 · 1995-01-25 00:00:00 — Återigen rapporteras en dödsolycka där den anhållne ärmisstänkt för grovt vållande till annans död, vårdslöshet itrafik, grovt rattfylleri och grovt avvikande från olycksplats.Den misstänkte som avvikit från olycksplatsen var vidgripandet märkbart påverkad av alkohol. Han har erkänt atthan körde bilen men att han druckit alkoholen först efterolyckan och därför är oskyldig till grovt rattfylleri.Likartade dödsolyckor sker med jämna mellanrum och denmisstänkte drar sig ofta undan för att kunna påstå att handruckit alkohol efter olyckan. Rimligen borde lagenutformas så att den som ertappas alkoholpåverkad efter entrafikolycka skall kunna ställas till ansvar för rattfylleri ävenom han hävdar att alkoholförtäringen skett efter olyckan.I finns lagstiftning som inte medgeralkoholförtäring efter en trafikolycka. Omalkoholförtäring sker kommer detta inte att vara någonförmildrande omständighet. Vederbörande kan alltså åtalasför grovt rattfylleri m.m.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen i uppdrag attsnarast återkomma med förslag till som innebär attden norska modellen införs även i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär ett förslag till lag motalkoholförtäring efter trafikolycka.
mot · GI02Ju607 · 1995-01-25 00:00:00 — I Lindomefallet och i andra liknande fall händer det att desom är misstänkta för någon typ av brott skyller på varandrai syfte att slippa bli åtalade och därmed dömda i rätten.Lindomefallet avser i princip ett fall där rätten, på grund avde båda åtalades motstridiga uppgifter och bevisningensotillräcklighet i övrigt, endast funnit styrkt att antingen denene eller den andra eller båda utfört ett mord. Tillräckligabevis har alltså saknats för att avgöra vilket av de trealternativen som är det rätta.Enligt svensk rätt skall i ett sådant fall åtal för mord intebifallas. Det kan tilläggas att det i rättsprocessen iLindomefallet alltså inte kunnat fastställas att de åtaladeskyllt på varandra i syfte att slippa bli åtalade och dömda. Ensådan förvissning skulle ju för övrigt förutsätta att rätten bl.a.känner till det faktiska händelseförloppet.Det finns andra rättsfall där syftet har varit att skylla påvarandra för att slippa åtal och därmed bli prövad i rätten ochdömd.I massmedia och i den allmänna debatt som förs,framskymtar det allt oftare att man skyller på varandra i dettaspeciella syfte. Det finns dock inte någon statistik överantalet sådana fall.Straffrättskommittén skall enligt sina direktiv (dir.1994:39) utreda bl.a. vissa frågor angåendemedverkandeansvaret inom straffrätten, de regler som gällerför försök, förberedelse och stämpling till brott samtbestämmelserna om underlåtenhet att hindra och avslöjabrott. I detta sammanhang pekas särskilt på de spörsmål somuppkommit i Lindomefallet. Uppdraget skall redovisassenast den 1 juli 1996.Det borde vara möjligt att se till att uppdraget skulle kunnaredovisas tidigare samt klara ut en eventuell medverkan aven parlamentarisk tillsatt grupp.Frågeställningarna är av så central betydelse att det inte ärförsvarbart med så lång utredningstid som till den 1 juli1996. Uppdraget bör kunna redovisas och behandlas formellttidigare, förslagsvis . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att en parlamentariskutredning tillsätts som och i samarbete medenmansutredaren ser över de frågor somStraffrättskommittén skall utreda,2. att hos regeringen begär att en delrapportlämnas före vårriksdagens avslutning,3. att hos regeringen begär att utredningstidenavkortas så att ärendet kan behandlas under höstriksdagenssession.
mot · GI02Ju609 · 1995-01-25 00:00:00 — Straff för överföring av hivsmitta har i den allmänna debatten aktualiserats huröverföring av hivsmittan genom oskyddade samlag skallbedömas straffrättsligt.Rent allmänt gäller i att smittskyddslagen ejinnehåller straffstadganden. Överföring av smitta skallbedömas enligt allmänna brott om liv ochhälsa. Detta har i praxis bedömts så att smitta av hiv genomoskyddade samlag bedömts som misshandel, grovmisshandel eller också grov våldtäkt om våld förekommit.Strafflatituden för dessa brott varierar till fängelse. Alla nu angivna brott kräver uppsåt, det villsäga gärningsmannen skall ha varit medveten om samtligabrottsrekvisit.Högsta Domstolen () har i en uppmärksammad dom1994 förklarat att om särskilda skäl ej föreligger, kan maninte döma till uppsåtligt brott om någon har oskyddat samlag,trots att vederbörande känner till att han är HIV-positiv. HDsäger att det i målet kan anses utrett att gärningsmannenkänner till sjukdomen och risk föreligger för att sjukdomenöverföres vid samlaget och att medkontrahenten vid smittakommer att dö i aids. Däremot kan man inte anse det ställtutom allt rimligt tvivel att gärningsmannen, om han känt tillatt vid just det aktuella samlaget som han genomfört,motparten blir smittad, han ändå skulle ha genomförtsamlaget. Detta innebär att gärningsmannen endast kandömas för ett oaktsamhetsbrott såsom t ex framkallande avfara för annan, vilket i allra värsta fall kan leda till fängelsei högst . Som bekant dömer inte domstolarna tillstraffmaximum i normalfallet, vilket innebär att omstraffmaximum är , döms kanske till några månadersfängelse.Straffrättsprofessorn vid universitetMadeleine uppmärksammade redan 1993ovanstående problem i sin bok straff ochskadeståndsansvar, utgiven i serie av rättsvetenskapliga skrifter (nr CLII).Boken som ingående behandlar alla straffrättsliga problemkring nu ifrågavarande sak rekommenderar särskildlagstiftning och föreslår därutöver följande lagtext:1§ Den som är bärare av HIV-infektion är skyldig att vidsexuellt umgänge använda skyddsmedel till förhindrande avsmittöverföring. Han är också skyldig till att före det sexuellaumgänget informera den andre personen om sin infektionoch försäkra sig om att denne känner till infektionens art ochhur smitta överförs.2§ Den som uppsåtligen underlåter att fullgöra vad somskrivs i 1 § döms till fängelse i lägst och högst tio år.Om det sker av grov oaktsamhet döms han till fängelse ihögst två år.Åklagare får väcka åtal för brott mot 1§ om målsägandenanger det till åtal eller åtalet är påkallat ur allmän synpunkt.Då flera mål är före i denna sak och lagstiftning nyligenägt rum i , förefaller det angeläget att förhållandenafår en rättslig reglering genom ny lagstiftning ienlighet med förslag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till lagstiftningom straff för överföring av hivsmitta enligt vad som anförtsi motionen.
mot · GI02Ju610 · 1995-01-25 00:00:00 — Förbud mot sexuellt umgänge med underåriga elever 1984 avskaffade en förhållandevis knapp majoritet avriksdagen (186 röster mot 133) det generella straffbudet förlärare att ha sexuellt umgänge med sina s k underåriga elever,dvs. elever i åldern . avskaffades ocksådet allmänna förbudet mot att sexuellt utnyttja underårigsberoendeställning. Därigenom har det till och med blivittillåtligt för en lärare att sexuellt utnyttja elevensberoendeställning, så länge inte utnyttjandet bedöms somgrovt. Bevisbördan att visa att utnyttjandet verkligen vargrovt vilar på eleven, varför outtalade hot och antydningarinte alls kan föras i bevis, och även direkta hot endast medsvårighet kan bevisas.Tunga remissinstanser som tex Riksåklagaren,, Hovrätten för ,, , ,och Föreningen motsatte sig avskaffandet av förbudet motsexuellt umgänge mellan lärare och elev, bland annat därföratt ett sådant sexuellt förhållande är helt oförenligt medlärarens uppgift att vara opartisk i sin betygsättning ochbedömning av eleverna och i sitt förhållande till dem. Mankan befara att starka spänningar och konflikter uppstår iklassrummet.I de allra flesta fall kan man utgå från att ett sådant sexuelltutnyttjande av en 15--16-årig elev, även om det rent juridisktinte skulle bedömas som grovt, dvs med t.ex. uttryckliga hot,aldrig någonsin skulle accepteras av föräldrarna om det komtill deras kännedom. Här är alltså även föräldrarätten berövadlagliga redskap att skydda sitt barn. Att lagen tillåter lärareatt ha sådana sexuella förbindelser strider mot den svenskaföräldrabalkens bestämmelser om föräldrars rätt och plikt attfostra sina barn, samt mot artikel 2 i Europakonventionensförsta tilläggsprotokoll, som är inkorporerad i svensklagstiftning, att vid utövandet av den verksamhet staten kanpåtaga sig i fråga om uppfostran och undervisning''respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn enuppfostran och undervisning som står i överenstämmelsemed föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse''.Det är orimligt att som lagstiftande organ sänderut olika signaler, vilket blir följden när man på olika sättmotverkar sexuellt utnyttjande av barn och ungdomar --t.o.m. när utnyttjandet försiggår i utlandet -- men samtidigtlåter det vara tillåtet med sexuellt umgänge mellan lärare ochunderåriga elever. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att återinföra generellt förbud förlärare att ha sexuellt umgänge med sina underåriga elever iåldern 15 -- .
mot · GI02Ju611 · 1995-01-25 00:00:00 — Straffet vid medvetet överförd hiv/aidssmitta Alltför många människor drabbas av hivsmitta somutvecklas till aids. Man har -- trots att stora resurser satsatspå forskning världen över -- ännu inte kunnat finnabotemedel även om vissa preparat kan ge en viss tidsfrist.Många av de människor, som av olika anledningar kommittill för att skaffa sig en bättre framtid, har visat sigbära på hivsmitta. Informationen om det totala ansvar manmåste ta för att inte föra denna dödliga smitta vidare måsteintensifieras. Här kan ingen hänsyn till kulturmönster fåöverskyla skyldigheten att informera och ge en partner rättoch möjlighet att skydda sig.Samma absoluta krav på information och rätt till skyddtillkommer naturligtvis alla människor i . , sommed vetskap om att bära på hiv/ aids, underlåter att upplysaen partner om den farliga situationen måste kunna dömas fördetta.Svårigheten att utdöma adekvat straff och därmedhöja preventionen och få större ansvarstagande i dessasammanhang torde bero på att det är mycket svårt att leda ibevis att någon varit uppenbart oaktsam. Det bör räcka medatt man -- trots medvetenhet om att man är bärare av dendödliga infektionen -- ändå exempelvis genomför oskyddadesamlag. I sådana fall borde man inte behöva uppsåt att smittai bevis. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att straffsatsen för medvetet överfördsmitta skall skärpas.
mot · GI02Ju612 · 1995-01-25 00:00:00 — Hur vi uppfattar oss självaDen kommersiella bilden av kvinnor och män, somreklamen sprider, påverkar självklart vårt sätt att vara ochreagera på varandra. De trådsmala kvinnorna och muskulösamännen skapar konstlade könsroller. Reklamen tenderar attbli alltmer sexualiserad och inriktad på barn.Anspelningspornografi där vuxna klär ut sig till barn har marknad i medan den är förbjuden i Norge.Sexualiserat våldVåldsinslag i vanlig spelfilm och i television ökar. Våraattityder förskjuts så att vi accepterar allt grövresexualiserat våld mot kvinnor och barn. Videofilmer med sågrovt sexualiserat våld mot kvinnor och barn att det kanbetraktas som tortyr är fortfarande lagligt att inneha. Varjeinspelad film eller bild som visar på utnyttjande av barnmedför att ett övergrepp har skett. Samhällets normer ochvärderingar återspeglas i de straff som utdöms för våldoch sexuella övergrepp mot kvinnor och barn. Miljöpartietanser att attityder går att förändra genom att skärpastraffsatser och kriminalisera innehav av förbjudna filmeroch bilder.Enligt är åldersgränsen mellanbarn och vuxenålder. Flera sexklubbar tangerar dennaåldersgräns vilket är ett brott mot konventionen. Vi trorockså att samhällets attityder mot porr och prostitution kanvändas genom att kriminalisera könsköpare och stängasexklubbar och genom att förbjuda klubbar som erbjudersexuell exponering.Konsekvenser av ökat våldVåld mot kvinnor speglar den obalans som råder imaktförhållandet mellan könen. Våldet i samhället ökar!Stödet till de utsatta grupperna måste öka.Riksorganisationen för kvinnojourer i , ROKS, är folkrörelse med 133 kvinnojourer och ca 10 000enskilda medlemmar. Rörelsen behöver utökad ekonomiskhjälp för att klara behovet av rådgivning och stöd till utsattakvinnor. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att anspelningspornografi skallförbjudas,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att straffsatserna för övergreppmot kvinnor och barn bör skärpas,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att innehav av barnpornografi börförbjudas,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att könsköpare bör kriminaliseras,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att sexuell exponering på klubbarbör förbjudas,6. att avsätter ytterligare tillROKS.2
mot · GI02Ju613 · 1995-01-25 00:00:00 — Sexuellt våld mot barn beslutade att göra vissa ändringari i syfte att ytterligare stärka skyddet för barnoch ungdomar mot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang.Detta beslut innebär bland annat att brottsrubriceringen harändrats till sexuellt, eller grovt sexuellt, utnyttjande avunderårig och att straffmaximum höjts till högst . Dessaförändringar var bra men, enligt min uppfattning, intetillräckliga.Sexuellt våld mot barn är ett av de allra grövsta brott envuxen kan begå mot ett barn. Därom råder det inga delademeningar. Att lagstiftningen med kraft förmår att uttryckadenna mening är då mycket viktigt. Definitionen på våldtäktär en bedömning huruvida offret gjort motstånd motgärningsmannen eller inte.Detta är en bedömning som inte låter sig göras på barn.Utgångspunkten för lagstiftaren måste vara att en minderårigaldrig samtycker till att bli sexuellt utnyttjad.Brottsrubriceringen våldtäkt blir därför en mer lämpligbenämning på de flesta typer av sexuellt utnyttjande avminderårig, även då det inte kan beläggas att barnet motsattsig det sexuella utnyttjandet. Den största fördelen med ensådan förändring blir att lagstiftningen på ett mer tydligt sättmarkerar avståndstagandet från dessa handlingar och atträttsmedvetandet hos allmänheten stärks med en tydligarebrottsrubricering i lagstiftningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådanändring i att ett sexuellt övergrepp mot barn kanrubriceras som våldtäkt även då det inte kan beläggas att denminderårige gjort motstånd vid brottstillfället.
mot · GI02Ju614 · 1995-01-25 00:00:00 — Alkohol och narkotika spelar en avgörande roll för riskenatt en förare vållar en trafikolycka. Ett väsentligt bidrag tillatt öka trafiksäkerheten ligger således i att minskaförekomsten av alkohol och narkotika.I avvaktan på att regeringen återkommer till medförslag härom finner vi det angeläget att särskiltuppmärksamma förskrivning av bensodiazepiner tillyrkesförare.Farliga mediciner med lugnande, avslappnande,upphetsande eller i övrigt påverkande substanser innebär ettväsentligt ökat faromoment vid bruk i samband med trafik.Särskilt måste förskrivningen av bensodiazepiner tillyrkesförare och andra som i sin yrkesutövning har attanvända motorfordon i större omfattning begränsas.Nu finns i större utsträckning ersättningsläkemedel till defarliga bensodiazepinerna. Utan någon nämnvärd reaktionhar framställningar gjorts till t.ex. omdetta och om bensodiazepinernas farlighet i trafiken.Det måste vara en angelägenhet även för regeringen attbekämpa droger och uppmärksamma lagligt förskrivnaläkemedels inverkan på trafiksäkerheten. Regeringensengagemang behövs för att vända trenden mot allt mer avnarkotika och farliga läkemedels användning i trafiken.Det är av väsentlig betydelse att regeringens politikinriktas mot att sådana läkemedel som ökar risken i trafikeninte får användas i samband med trafik. Förbud motanvändning av t.ex. bensodiazepiner i samband med trafikbör för yrkesförares del kunna kombineras medsjukskrivning.Regeringen bör därför återkomma till riksdagenmed förslag till ny och kompletterande lagstiftning, så attanvändningen av lagligt förskriven bensodiazepin i sambandmed trafik kan upphöra. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av förslag till ny ochkompletterande lagstiftning beträffande bensodiazepiner itrafiken.
mot · GI02Ju616 · 1995-01-25 00:00:00 — Narkotikapåverkade bilister innebär sannolikt en minstlika stor trafikfara som de alkoholpåverkade. Enligt BjörnFolkesson, som på uppdrag av undersöktfrågan, står det klart att antalet narkotikapåverkade bilisterökar -- detta som antalet rattfylleriärendenminskar. till stoppades 926bilister som misstänktes köra narkotikapåverkade. De togsom hand för medicinsk kontroll och blodprov. I 818 fallkunde polisen konstatera höga halter av bland annatamfetamin, cannabis och heroin.Idag riskerar narkotikapåverkade bilister i praktiken ingetstraff, då det inte räcker att kunna konstatera att bilisten harhöga halter narkotika i kroppen. Det måste också från polisoch åklagares sida kunna påvisas att bilisten framfört sittfordon på ett trafikfarligt sätt. Denna bevisbörda gör detmycket svårt att döma bilisten.Narkotikapåverkan vid framförande av fordon börjuridiskt jämställas med alkoholpåverkan, så att en fällandedom kräver att den drogpåverkade bilisten har en viss mängdnarkotika i kroppen, men inte att hon eller han bevisligenframfört sitt fordon på ett trafikfarligt sätt. Gränsvärden förvilka mängder narkotika i kroppen som ska ge fällande domfinns internationellt, som kan antas av . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att narkotikaberusning vidframförande av fordon skall jämställas medalkoholberusning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att särskilda gränsvärden skall tasfram för vilka mängder narkotika i kroppen som skall gällaför fällande domar motsvarande rattfylleri/grovt rattfylleri.
mot · GI02Ju617 · 1995-01-25 00:00:00 — Förbud mot narkotika i trafiken Alla är överens om att trafiksäkerhetsarbetet måstefortsätta för att minska antalet skadade och dödade på våravägar. Vi bygger bort trafikfällor, fordonen görs säkrare ocholika åtgärder sätts in för att förbättra trafikanternasbeteenden. Det finns en klar inriktning när detgäller alkohol och trafik, och lagstiftningen har skärpts.Men när det gäller påverkan av narkotiska preparat ärlagstiftningen otydlig. Ändå vet vi att dessapreparat påverkar beteendet, ofta på ett mycket förödandesätt. I lagstiftningen saknas gränsvärden för narkotika, trotsatt det är förbjudet att köra bil om man är narkotikapåverkadoch att all konsumtion av narkotika är straffbar.Vad som gäller enligt rattfyllerilagen är attdomstolarna ska kunna slå fast att påverkansgraden varitsådan att föraren inte har kunnat framföra fordonet på ettbetryggande sätt. Underlaget för denna bedömning är i förstahand vittnesbevisning och de polismän, vars bedömninggång efter gång blivit ifrågasatt i domstol, tvekar avförståeliga skäl innan de gör en anmälan i fortsättningen.Utöver vittnesbevisningen krävs oftast också ett läkarintygom förekomsten av narkotika i förarens blod eller urin.Lagstiftningen bör ändras så att det blir möjligt att t.ex. vidtrafikkontroller också rutinmässigt kontrollera förekomstenav narkotika hos förarna.Ute på ett flertal polisstationer finns nu testmetoder för attspåra bruk av narkotika. Ett problem är att lagstiftningen inteanger gränsvärden för narkotika, och den är därigenom inteett tillräckligt effektivt verktyg för polis, åklagare ochdomstolar.Det är väl känt att heroin, kokain, cannabis och amfetamininte har någon medicinsk användning och därför kan ennollgräns införas i rattfyllerilagen för dessapreparat. För narkotiska preparat som ingår i läkemedel börgränsvärden sättas som leder till att påverkade förare intelängre får riskera sina och medtrafikanters liv. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i rattfyllerilagen att nollgräns för narkotiska preparatsom ej ingår i läkemedel införs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att gränsvärden sätts förnarkotiska preparat i läkemedel.
mot · GI02Ju619 · 1995-01-25 00:00:00 — Straffbestämmelserna mot överförande av hivsmitta avgjorde ett mål mot enhivsmittad man, som i vetskap om smittan hade haftfullbordat samlag med en kvinna, som inte kände till hanssjukdom. Rättsfallet är något svårtolkat men synes geunderlag för slutsatsen, att en sådan handling inte är attbedöma som svårare brott än framkallande av fara för annan(3 kap. 9§ ), för det fall att motparten inte blir smittad.För det fall smittan överförs till samlagspartnern bedömsbrottet som vållande till sjukdom (3 kap. 8§ ).Det är inte rimligt om grova hänsynslösa beteenden avdetta slag skall bedömas enligt så lindrigastraffbestämmelser, vilkas straffskalor omfattar böter ochfängelse i högst . Brottet bör åtminstone bedömas sommisshandel eller försök därtill. Det finns därtill skäl attöverväga om brottet inte i själva verket bör anses utgöra dråpeller dråpförsök.Bestämmelserna på området bör bli föremål för enöversyn. Översynen bör syfta till att säkerställa att beteendenav här aktuellt slag får en straffrättslig bedömning som svararmot deras straffvärde. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en översyn av straffbestämmelsernamot överförande av hivsmitta.