mot · GI02Ub43 · 1995-03-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:164 Jämställdhet mellan kvinnor och män inom utbildningsområdet Utbildningsväsendets betydelse och särskilda ansvarVarje demokratiskt samhälle måste se det som en viktiguppgift att undanröja de fördomar och traditionellaföreställningar som försvårar och förhindrar jämställdhetmellan könen. Jämställdhet handlar om procenttal, omrättvisa, om att kvinnor och män skall ges likvärdigamöjligheter att utvecklas och trivas. Men jämställdhet harockså en kvalitativ sida som är minst lika viktig som denkvantitativa. Kvinnors och mäns kunskaper, erfarenheter ochvärderingar måste tas tillvara på lika villkor.Jämställdhetsarbetet måste ta itu med de nedvärderandeattityderna, den nonchalans som kvinnor ofta möter i skolan,på arbetsplatser och i samhället i övrigt.Både ur rättvisesynpunkt och ur kvalitetssynpunkt krävsatt jämställdheten inom utbildningsväsendet förbättras.Utbildningsväsendet har en viktig uppgift i arbetet med attskapa ett i verklig mening jämställt samhälle. Attityder ochföreställningar skapas och befästs i skolåldern och skolan,men även den högre utbildningen har på så vis en unikmöjlighet att bidra till ett mer jämställt samhälle genom atthävda allas lika värde och fostra till respekt för likheter ocholikheter mellan könen. De som leder undervisning,forskning, skolor och institutioner har också ett ansvar attskapa en sådan miljö som ger likvärdiga villkor för bådeflickor och pojkar, kvinnor och män att trivas och utvecklas.Skolan är vår mest omfattande obligatoriska verksamhet.Skolan och den kommunala vuxenutbildningen är dessutomlandets i särklass största arbetsplats. Knappast någon annansamhällsverksamhet har en så grundläggande betydelse förbåde individernas och samhällets utveckling och framtidavillkor och därmed för hela vår välfärd och för våramöjligheter att skapa ett jämställt samhälle. Skolans uppgiftär att föra vårt kulturarv vidare som nya idéer,kunskaper och tekniker utvecklas. Skola och utbildningspelar också en avgörande roll för spridandet av kunskaperom hur ett samhälle kan förändras. Kvinnornas roll isamhällsutvecklingen speglas dock i alltför litenutsträckning. Skolan tar heller inte hänsyn till deskillnader som finns mellan könen och har inte förmåtttillgodogöra sig forskningens resultat när det gällerundervisningens uppläggning och pedagogik.Även universitet och högskolor spelar en betydelsefull rolli samhällets utveckling. Självklart därför att de utformar denhögre utbildningen och bestämmer vad den skall innehålla,men också genom val av forskningsområden ochproblemformuleringar och genom att forskare ofta anlitassom experter i utredningar m.m. Den högre utbildningen ochforskningen har stor betydelse för vårt lands kulturella ochekonomiska utveckling. Högskolan borde gå i spetsen förarbetet med att skapa ett mer jämställt samhälle, men tyvärrtyder mycket på att den har en konserverande inverkanpå utvecklingen.Inom högskolan råder i mycket stor utsträckningfortfarande manliga normer. Viktiga perspektiv iundervisning och forskning får för liten uppmärksamhet.Utbildningen är sällan upplagd för att passa både kvinnoroch män. Även när det gäller positioner inom högskolanfinns en tydlig uppdelning. Positioner som innebär högstatus, makt och hög lön domineras av män.Kristdemokraterna välkomnar regeringens proposition ochvi ställer oss bakom ambitionen att genom olika åtgärderförbättra jämställdheten inom utbildningsväsendet. Det ärpositivt att regeringen aktualiserar många av de förslag somförts fram i betänkandena ''Vi är alla olika'' (Ds 1994:98)och i ''Kartläggning och utvärdering av jämställdhetsprojektinom universitet och högskolor'' (Ds 1994:130). Vi stödjerde flesta av regeringens förslag, men har också ytterligareförslag till åtgärder.Det är viktigt att framhålla att ansvaret för att ökajämställdheten inom utbildningsväsendet ligger hoskommunerna respektive hos universiteten och högskolorna.Satsningar från centralt håll fråntar dem inte detta ansvar.Jämställdhetsarbetet får inte bli beroende av nya ellercentrala resurser. Engångssatsningar kan aldrig ersätta ettmålinriktat långsiktigt arbete, men kan inom vissa områdenpåskynda utvecklingen eller lyfta fram positiva exempel.Grundskola och gymnasiumFlickor och pojkar skall i skolan ges likvärdigaförutsättningar att utveckla sina individuella intressen ochsärskilda begåvning. Eleverna måste bemötas utifrån enkunskap om likheter och olikheter mellan könen.Medvetenheten om att man har ett egenvärde måsteförmedlas till varje elev.Kristdemokraterna stödjer förslagen till ändring avskollagen som innebär att skolans personal åläggs ett särskiltansvar för att främja jämställdhet mellan könen. Vi anser detockså riktigt att rektor som pedagogisk ledare i skolan gesett särskilt ansvar för att undervisningen planeras och läggsupp på ett sådant sätt, att eleverna, oavsett kön, får likvärdigamöjligheter till utveckling och lärande.Arbetsgruppen ''Kvinnligt och manligt i skolan''definierade jämställdhet så här: Jämställdhet i skolan innebäratt skolan skall ge flickor och pojkar likvärdiga villkor ochförutsättningar att upptäcka, pröva och utveckla sin fullapotential som människa. Detta förutsätter kunskaper omskillnader, likheter och olikheter mellan könen ochkönstillhörighetens betydelse i skolan.Propositionen lyfter fram jämställdheten framför allt somen pedagogisk fråga och betonar nödvändigheten av kunskapoch kompetens hos lärarna för att skolan skall kunnauppfylla skollagens och läroplanernas krav på att skolanskall verka för jämställdhet mellan könen. Vi vill också lyftafram synen på kunskap som en viktig jämställdhetsaspekt.Jämställdhet i skolan handlar om att kommunicera på ettsådant sätt att man når både flickor och pojkar och att searbetssätt ur ett könsperspektiv, men det handlar också omundervisningens innehåll, om att välja frågor och perspektivsom intresserar både flickor och pojkar. är det i alltförstor utsträckning manliga kriterier som avgör vilket stoffsom skall läras ut och vad som anses viktigt och nödvändigt.De nya läroplanerna ger större möjligheter för skolan attorganisera sin skolverksamhet utifrån lokala behov ochförutsättningar. Skolorna kan till exempel varieraelevgruppernas sammansättning och organisation mellanolika ämnen och aktiviteter. Det är viktigt att pojkar ochflickor lär känna varandra och fostras till att leva sida vidsida, men vi har anledning att tro att både flickorsoch pojkars utveckling och mognad gynnas omundervisningen i såväl praktiska som teoretiska ämnenibland bedrivs i grupper med enbart flickor respektive pojkar.Det är ett svek mot såväl flickor som pojkar att inta ettkönsneutralt förhållningssätt. Eller som arbetsgruppen''Kvinnligt och manligt i skolan'' konstaterar:''Likabehandlingsprincipen'' mellan flickor och pojkar kaninte gälla. Flickors och pojkars olika personligheter måste fåutrymme i skolan. Ingen skall behöva anpassa sig tilltraditionella könsroller, men på samma sätt måste varje elevfå sin könsidentitet bekräftad.Alla skolor måste göra vad de kan för att utvecklaelevernas känsla för demokratiska beslutsformer och geeleverna vilja och förmåga att ta ansvar både för sig självaoch för gemensamma angelägenheter. Olikaintresseområden mellan flickor och pojkar eller skillnader isättet att uppföra sig får inte resultera i att flickor och pojkarges olika inflytande.Arbetsgruppen ''Kvinnligt och manligt i skolan'' föreslogatt antagningen till det första skolåret skall göras flexiblare.Det är ett förslag som vi saknar i regeringens proposition.Det är ett känt faktum att barn mognar i olika takt. Somligaär skolmogna vid fem eller ålder, andra först då defyllt sju eller kanske . Det borde leda till slutsatsen attövergången mellan förskola och skola bör ske vid olikaåldrar för olika barn. Skolstarten bör därför vara individuelltflexibel och ske successivt. Detta bör ges regeringen tillkänna.Flickor och pojkar måste i samma utsträckning få stiftabekantskap med den nya informationstekniken.Dataprogram, dataspel etc bör utvecklas som inspirerar bådepojkar och flickor att utnyttja datorn, ochinformationstekniken måste användas inom områden somtraditionellt uppfattas som kvinnliga eller ''mjuka''. Datoreroch informationsteknik får inte enbart nyttjas för tekniskaoch administrativa problem. Undervisningen när det gällerinformationsteknik inom lärarutbildningen ochlärarfortbildningen måste intensifieras omgående. Annars ärrisken stor att eleverna kommer att ha både större kunskaperoch större färdigheter ifråga om datorhantering än lärarna.Att skolan snabbt kommer igång med datorbaseradutbildning är särskilt viktigt för de elever som inte hartillgång till dator hemma eller inte känner ettintresse för denna relativt nya teknik.Dagens läromedel tar inte hänsyn till flickors och pojkarsolika förutsättningar och lärande. Ofta saknas ocksåflickornas erfarenhetsvärld, och kvinnornas roll isamhällsutvecklingen speglas inte. En stor del av deläromedel som används på skolorna är förlegade ochkönsstereotypa. efterlyser förslag somstimulerar till en snabb förändring och föreslår att Skolverketfår uppdraget att stimulera tillkomsten av nya läromedel.Detta bör ges regeringen till känna.Jämställdhetsarbetet inom skolan har ägnat storuppmärksamhet åt elevernas könsbundna val och har till stordel inriktats på flickorna och lämnat pojkarna åt sidan. Dettaarbete måste omfatta både pojkar och flickor. Skolan bör vidplanering av undervisning enligt den nya timplanen sökafinna ämnen och aktiviteter ingående i skolans respektivevarje elevs fria val, som uppmuntrar flickorna och pojkarnaatt välja och pröva på ''otraditionella'' verksamheter.Skolan måste skapa förutsättningar för ett verkligt fritt val.Ungdomar skall kunna välja framtid fria från fördomar omvad som anses vara kvinnligt och manligt och utan socialapåtryckningar. Studie- och yrkesorientering bör inriktas påatt varje elev oberoende av kön får stöd att välja studier elleryrke efter intresse och förmåga.Vi välkomnar att regeringen avstår från att föreslå ettåterinförande av extrapoäng för underrepresenterat kön vidantagningen till gymnasieskolan. För att trivas och lyckasmed sina studier krävs annan motivering än den som extrapoäng vid antagningen ger. Flickor som antagits på andravillkor än pojkar möts tyvärr alltför ofta av en vissmisstänksamhet vilket ytterligare minskar chanserna för attlyckas och trivas med utbildningen.Sedan flera år tillbaka bedrivs olika former av ''flickor ochteknik'' -projekt för att öka intresset för tekniska ochnaturvetenskapliga utbildningar bland flickor. Som vi ser dethar flera av de kurser som bedrivs inom projektens ram ävenett egenvärde därför att de ökar flickornas kunskap om ochförståelse för teknik och den tekniska utvecklingen och påså sätt kompenserar för tidigare brister i deras skolgång.Regeringen skriver att forskning visar att det särskilt igrundskolans lägre årskurser brister i kvaliteten påundervisningen i de naturvetenskapliga ämnena.Forskningsrön om flickors och pojkars olika utvecklings-och mognadstakt och hur det påverkar mottagligheten förolika typer av kunskap visar att denna brist förmodligen isärskilt stor utsträckning missgynnar flickor.Undervisningen i påverkar naturligtvis valet avstudieinriktning senare i livet och lägger också grunden förhur väl man lyckas inom olika ämnesområden. Dennakunskap borde leda till ett stort intresse för utbildningen i denaturvetenskapliga och tekniska ämnena inomlärarutbildningen. Det är en brist att regeringens så kalladeN/T-satsning endast omfattar lärare i högre årskurser.Skolverket och Verket för högskoleservice, VHS, bedriversedan 1993 det så kallade i syfte att ökaungdomars intresse för teknik och naturvetenskap.Kristdemokraterna anser att regeringen bör ge lämpligmyndighet i uppdrag att starta motsvarande projekt för att fåpojkar att söka sig till kvinnodominerade utbildningar. Dettabör ges regeringen till känna.Idag återfinns de manliga lärarna främst på högstadie-,gymnasie- och universitetsnivå. Inom förskolan och på låg-och mellanstadiet möter barnen framför allt kvinnliga lärare.En jämnare könsfördelning bland personalen inombarnomsorgen och bland lärarna skapar inte bara alternativtill de traditionella könsrollerna utan ger också pojkarnaförebilder.Av samma anledning som det inte går att tvinga kvinnoratt välja tekniska utbildningar går det inte att styra mäns valtill lärarutbildningen. Stora ansträngningar måste dock görasför att förändra lärarutbildningen på ett sådant sätt att denlockar fler män. Samma intresse och uppmärksamhet sombristen på intresse för teknik hos flickor tilldrar sig bordeockså ägnas åt pojkars ointresse för läraryrket.Vid rekrytering av ny personal till skolan bör en jämnfördelning mellan könen eftersträvas. Så länge de sökandeuppfyller de kunskaps- och kompetenskrav kommunen sattupp för en viss tjänst bör det innebära en betydandekvalitetsvinst om den kan besättas med någon från detunderrepresenterade könet.Kristdemokraterna ser positivt på att regeringen imålbeskrivningarna i högskoleförordningensexamensordning angivit att studenten skall ha förmåga attbelysa även jämställdhetsfrågor för lärarexamina.Jämställdhet är ett kunskapsområde, jämte många andra, ochinte endast en fråga om attityder och värderingar påindividuell nivå.Högre utbildning och forskningDen bristande jämställdheten vid universiteten ochhögskolorna orsakar kvalitetsförluster i verksamheten.Högskoleutbildningen saknar ofta ett kvinnligt perspektivoch uppläggningen av studierna tar sällan hänsyn tillkönsmässiga skillnader. På grund av kvinnornasunderrepresentation på många områden får viktigaperspektiv i undervisning och forskning för liteuppmärksamhet, och de slutsatser som dras avforskningsresultat blir alltför snäva. Den bristandejämställdhet som råder i forskarsamhället, främst på dehögsta nivåerna, visar att kvinnor medvetet eller omedvetetdiskrimineras i sina forskarkarriärer.Det är ett oeftergivligt krav att kvinnor och män skallerbjudas likvärdiga villkor inom högskolan. Utbildning avhög kvalitet kräver att ett kvinnoperspektiv belyses i allutbildning. Det är vidare vår övertygelse att forskningen görstörre framsteg om kvinnor och män samarbetar och ges ettlikvärdigt inflytande över verksamheten.Den så kallade JÄST-gruppen har i en rapport medåtgärdsförslag bland annat framhållit att medvetenheten omjämställdhetens betydelse, inte minst för kvaliteten iutbildningen och forskningen, är påfallande låg på de flestahåll inom universitet och högskolor.Det hade därför varit önskvärt att regeringen i sinargumentation mer utgått från jämställdhet som nödvändigtför att öka kvaliteten på verksamheten inom högskolan eller''jämställdhetens nyttoaspekt'' som det uttrycks ibetänkandet ''Kartläggning och utvärdering avjämställdhetsprojekt inom universitet och högskolor'' (Ds1994:130). Vid sidan av åtgärder som ger snabba och tydligaresultat behövs incitament för att höja jämställdhetens statusi grunden och på lång sikt.Rådet för grundläggande högskoleutbildning har genomen särskild satsning på jämställdhet bidragit till att fem olikautbildningsinstitutioner dragit igång omfattande projekt föratt från och med förändra utbildningsprogram inomden naturvetenskapliga och tekniska sektorn utifrån ettjämställdhetsprespektiv. Även i sin ordinarie verksamhet harrådet bidragit till att projekt som förmodas kunna skapalikvärdiga villkor för kvinnor och män inom högskolankunnat starta. Det är bekymmersamt att regeringen vill lägganer rådet och att det konkreta förändringsarbete som rådetinitierat därmed avstannar.I betänkandet ''Kartläggning och utvärdering avjämställdhetsprojekt inom universitet och högskolor''föreslås att regeringen skärper kraven på jämställdhetplanersom rör undervisning och forskning, speciellt vad avserbehovet av konkreta målformuleringar och regler förutvärdering. I betänkandet föreslås vidare att JämO gesresurser att utvärdera hur högskolans jämställdhetsplaneranvänds som strategiskt instrument för högskolans planeringav jämställdhetsinsatser. Vi har vid ett flertal tillfällen dessutom motionerat omatt jämställdhetsplanerna bör omfatta högskolornas helaverksamhet, det vill säga även studenterna. Vad som häranförs om högskolornas jämställdhetsplaner bör gesregeringen till känna.Jämställdhet och kvinnovetenskap är betydelsefullakvalitetskriterier och skall beaktas vid utvärderingen avkvaliteten i undervisningen och bör vägas in vid regeringensbeslut om utbildningsbidrag för enskilda högskolor införkommande treårsperioder samt vid beslut omexamensrättigheter. På motsvarande vis bör mål- ochresultatstyrning tillämpas när det gäller andra områden avjämställdheten inom högskolan. Vi beklagar att regeringeninte vill införa kvalitetspremien inom grundutbildningeneller de prestationsrelterade fakultetsanslagen eftersom deskulle kunna användas för att uppnå ökad jämställdhet.Förslaget om att sätta upp rekryteringsmål förkönsfördelningen bland nyrekryterade professorer är ettmycket bra förslag. Rekryteringsmål eller mål försammansättningen av hela grupper bör kunna sättas upp ävenför andra tjänstekategorier, exempelvis doktorander ochforskarassistenter. Detta är åtgärder som skapar incitamentför ökad jämställdhet och verkar på lång sikt.Regeringen avser att förändra högskoleförordningensregler om tjänsteförslagsnämndernas sammansättning. Vi kristdemokrater anser inte bara att båda könen skallvara representerade utan att jämn fördelning mellan kvinnoroch män i nämnderna skall eftersträvas. Det är ytterst viktigtatt båda könen är representerade också bland de sakkunnigaför att få en allsidig bedömning av de sökandeskompetensprofil.Vi måste förhindra att de sökande betygsätts utifrån ettensidigt manligt perspektiv om vad som är intressantforskning, goda ledaregenskaper m.m. Eftersom värderingarspelar en betydande roll vid de bedömningar avvetenskapliga och pedagogiska meriter som görs vid varjeprofessorstillsättning är det ett problem att dagens högskolai så stor utsträckning präglas av manliga normer ochvärderingar.Det är mycket vanligt att tillsättningen av professurerföregås av ett val mellan flera mycket kvalificeradesökanden, och att avgöra vem som är mest meriterad är idessa fall nästan omöjligt. Det bör då i de flesta fall vara ensjälvklarhet att om det finns en kvinna i gruppen välja henneutifrån synen att ökad jämställdhet medför ökad kvalitet.Kvotering eller positiv särbehandling som den beskrivs ipropositionen ändrar inte grundsynen på kvinnans roll i denakademiska världen. Vad som behövs är att se till att kvinnor,inte med lägre kvalifikationer än män, utan med likvärdigmen inte nödvändigtvis samma kompetens, i störreomfattning får tjänster som professor.Kristdemokraterna delar JämO:s syn att det inte rådernågon brist på kompetenta kvinnor i universitetsvärldenvarför sådan särbehandling som regeringen föreslår intebehövs. Detta bör ges regeringen till känna.Vi ser däremot positivt på att regeringen avser attkomplettera och forskningsrådensinstruktioner och tydliggöra att även jämställdhet måste sessom ett kriterium på kvalitet också när det gällervetenskaplig verksamhet.Utbyggnaden av antalet forskarassistenttjänster ärvälkommen. De nya platserna för kvinnor är en möjlighet attnå uppsatta mål för andelen kvinnor och får inte ses som ettalibi för att i samma utsträckning som tidigare låta män få deövriga tjänsterna. Speciellt viktigt är det att rekrytera kvinnorinom de områden där andelen kvinnor är låg och inte barainom de traditionellt kvinnliga områdena eller inom områdendär kvinnoforskningen kommit relativt långt. Det finns idagkompetenta kvinnliga forskare inom alla discipliner. Vadsom behövs är att även här motverka att manliga sökandenväljs före lika eller mer kvalificerade kvinnliga sökanden.Vi ser positivt på regeringens förslag om speciellapostdoktorala stipendier för kvinnliga forskare. Men vårinställning är att de bör omvandlas till anställning för attberättiga till social trygghet. Detta bör ges regeringen tillkänna. Även inrättandet av gästprofessurer för kvinnligaforskare är ett bra förslag som kan ge nya perspektiv påutbildning och forskning och lyfta fram kvinnliga förebilderför studenter och doktorander.Att regeringen vill avsätta 30 miljoner för flerdoktorandtjänster är positivt ur många aspekter, men det ärbeklagligt att satsningen motiveras som ensysselsättningsåtgärd.Sexuella trakasserier existerar tyvärr inom högskolan isamma utsträckning som på andra arbetsplatser. Sexuellatrakasserier är ett allvarligt hot mot anställdas och studentersarbetsglädje, trygghet, ekonomi och möjligheter tillframgång i arbete respektive studier. hardärför upprepade gånger motionerat om att inte baraanställda utan också studenterna skall ges lagfäst skydd motsexuella trakasserier. Vi ser därför regeringens förslag om attuniversitet och högskolor genom en bestämmelse ihögskoleförordningen ges en skyldighet att verka för attstudenter inte utsätts för sexuella trakasserier som ett steg irätt riktning.En viktig förutsättning för att förbättra jämställdheten äratt de studiesociala villkoren utformas på ett sätt som inteförsvårar för kvinnor. Därför är det förvånande att regeringensamtidigt som man lägger fram ett helt batteri av åtgärder föratt främja jämställdheten i praktiken rycker undanförutsättningarna för kvinnor att studera. Det gäller på fleranivåer. Barnstödet för studerande på komvux avskaffas,tas bort och utbildningsbidragen återinförs.Samtliga dessa förslag slår hårt mot framför alltensamstående kvinnor med barn som vill fortsätta med sinastudier. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jämställdhetspolitiken påutbildningsområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skolstarten skall vara flexibel,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att undervisningen iinformationsteknik inom lärarutbildningen ochlärarfortbildningen måste intensifieras omgående,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör få i uppdrag attstimulera tillkomsten av nya läromedel som uppfyllerläroplanens krav på jämställdhet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att lämplig myndighet bör ges iuppdrag att starta projekt som syftar till att öka pojkarsintresse att söka till kvinnodominerade utbildningar,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att jämställdhetsplanerna böromfatta hela högskolans verksamhet, dvs. både anställda ochstudenter,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att rekryteringsmål bör ställas uppför fler tjänstekategorier inom högskolan,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det är viktigt att båda könenär representerade bland de sakkunniga itjänsteförslagsnämnderna,9. att avslår regeringens modell försärbehandling vid professorstillsättning,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att de postdoktorala stipendiernaför kvinnliga forskare bör omvandlas till anställning för attberättiga till social trygghet.