mot · GI02Kr285 · 1995-01-25 00:00:00 — Kulturens och kulturpolitikens rollEtt folks kultur i vidare mening utgör fundamentet för dessliv och dess gemenskap. Kulturen är det gemensamt skapadeoch ärvda. Kulturen är det som bär ett folks identitet. Kulturkan inte skapas genom politiska beslut, den formar sig själv.Därför får kulturens innehåll inte vara föremål för politiskstyrning. Politikens uppgift är att värna ett sådantsamhällsklimat att ett fritt skapande underlättas -- inteförsvåras. Det är själva friheten som utgör det konstnärligaskapandets livsluft. Samma frihet som är förutsättningen fören verklig demokrati är kravet för kulturen.Kulturpolitiken skall syfta till att kulturarvet förvaltas ochsamtidigt kan bidra till samhällets förnyelse. Det offentligastödet -- i dess olika former -- till det fria kulturlivet är ettviktigt bidrag till ett öppet och dynamiskt samhällsklimat.Därvid skall kvalitet och professionalism främjas.I vården av kulturarvet ligger vaktslåendet om en nationellsvensk identitet, som har en självklar plats i ettmångkulturellt . Den ger också oss något att visa ocherbjuda andra nationers folk. Med en egen kulturellmedvetenhet står vårt folk bättre rustat inför mötet medandra kulturer och får den trygghet som motverkarfrämlingsrädsla och etniska motsättningar.Det största direkta ansvaret för det allmänna återfinnsinom området för utbildning och forskning, alltifrån aktivtskapande kulturinslag och överföring av traditioner vid våraförskolor till utbildning av konstskapare och nyskapandegenom forskning vid våra högskolor. Genom att man i skolannår alla, ges en möjlighet att ge var och en de kunskaper somgör det möjligt att som vuxen självständigt välja väg förkulturens roll i livet. För att förstå såväl det egna folketskultur och känna en trygghet i det och kunna mötaandra måste ämnen som historia, religion och litteratur gesen central roll. Det är insikten om dessa behov av att kännasina ''rötter'', i vidaste bemärkelse, som varit en ledstjärnaför -- liksom -- och gjort ochgör att vi slår vakt om dessa ämnen och motarbetar de oftaåterkommande anslagen mot deras ställning.2. BildningVi önskar ett samhälle präglat av en andlig odling som harsin grund i västerländska humanistiska värden ochvärderingar. I ett sådant samhälle sätts bildning i dess vidastebemärkelse i centrum. har med sin tradition avfolkrörelser och frivilliga bildningsorganisationer en stormöjlighet att hålla en hög bildningsnivå. Vårafolkbildningsorganisationer är de enda organ som når ut iäven begränsade och enskilt belägna bygder ochbostadsområden. Därför är ett utnyttjande av dessa resurserovärderliga. Genom att kommunerna, vars roll -- bortsettfrån egna institutioner -- inte bör vara utförarens utanbeställarens, samarbetar med och utnyttjarfolkbildningsorganisationerna uppnås såväl ett ökatdeltagande som ett kostnadsmässigt väsentligt rimligareutfall för de samverkande parterna. I dylikt samarbete måstealltid tillses att det sker på samma villkor för alla deorganisationer som kan komma ifråga. Detta är viktigt bådeur rättvisesynpunkt och därför att organisationernas olikaprofil ökar mångfalden i utbudet till medborgarna.En öppen tillgång till information via olika media är intebara en omistlig del av demokratin utan ger ocksåmöjligheter för det udda, det annorlunda, det avvikande.Mycket av den nödvändiga förnyelsen i olika samhällen hartillkommit genom att nyfikenhet och okonventionellttänkande hos självständiga individer har fått utvecklas. Dettagäller både inom vetenskap och konst. Det är viktigt att slåfast att kvalitet i skapandet inte garanteras genom att mangår den gängse vägen eller för att man är medlem i en vissorganisation.Boken är det viktigaste kulturredskapet. Såväl förutbildningens som för bildningens skull är det viktigt medgod tillgång till litteratur och därmed också bra bibliotek.Även på detta område måste skolan vara prioriterad. Det ären självklarhet att det är en uppgift att se till attdet finns en god biblioteksservice. Denna kan drivas i denform som passar respektive kommun bäst: i egen regi, påentreprenad eller genom annan typ av avtal, t.ex. medbildningsorganisationerna.Det finns, som vi ser det, inte skäl att reglerabiblioteksverksamheten genom lag. Det är inte baraytterligare ett ingrepp mot den kommunala självstyret. Detskulle också bli en minimilag, som både riskerar att skapastagnation och medför en standardisering. I ett sådant systemdär alla bibliotek kommer att konvergera till en ''idealtyp''ser vi inga som helst fördelar. Mängd av ''enfald'' är sombekant inte detsamma som mångfald. Ansvarsfördelning,övervakning, påföljder för den som inte följer lagbundenstandard etc. är problem som vi inte har och som viriskerar att få i ett sådant system.Steget från lag om bibliotek till lag om museum, ommusik, om idrottsverksamhet etc. blir sedan inte långteftersom man kan åberopa paralleller i konsekvens därmed.Det viktigaste för biblioteken liksom för allt annat i vårtsamhälle är att aktiva medborgare, opinionsbildare ochpolitiker i en för demokratin nödvändig och livgivandedebatt alltid håller frågan levande och kan klargöra behoven.En sådan debatt stärker också kulturens roll och ger den ensäkrare ställning vid de prioriteringar som med nödvändighetmåste göras när olika behov och resurser ställs mot varandra.3. Olika funktioner -- alternativa finansieringarGenom kunskaper hos beslutsfattare om kulturens olikaroller och stora betydelse: som basen för mänskligt liv, somomistlig i hälsovården, som kontaktskapande social faktor,och som ekonomiskt betydelsefull för ett områdesinfrastruktur skapas en säkrare grund för kulturen än genommed nödvändighet rigid lagstiftning. (Det är de som inte trorpå de egna argumentens bärkraft eller som har ettegenintresse inom ett område som först brukar hävdalagstiftningens betydelse. )Vården av kulturarvet bör till viss del vara finansierad medgemensamma medel, då det är något som vi också har ettgemensamt ansvar för. Det måste också vara ettsamhällsansvar att de utbildningar som leder till de skapandeyrkena finns i behövlig omfattning. Stöd till olikaverksamheter, t.ex. där marknadsprinciper inte råder, är ensjälvklarhet för stat och kommuner i ett land som också villkalla sig kulturnation.När man talar om kulturkostnader glömmer man oftast attden övervägande delen av verksamheten betalas av denenskilde. Även om omhändertagandet och tillhandahållandetav vårt institutionaliserade kulturarvs föremål ochdokumentation och yttringar därav betalas av oss alla genomskatter, betalas den övervägande delen av kulturkostnadernavid själva nyttjandet i form av entré- och besöksbiljetter, köpav böcker, tidskrifter, konst, band, skivor, disketter, kassetteroch inte minst elektronisk apparatur i form av bl.a. TV, radio,video och musikanläggningar. Vi betalar ocksåmedlemsavgifter i kulturföreningar, deltagaravgifter i kurseroch kulturaktiviteter av annat slag. Ständigt skapas nyakulturformer och tillkommer nya media.Mycket av det vi upplever och utnyttjar var okänt närde gällande kulturpolitiska målen fastställdes liksom definansieringsmodeller som baserade sig på dessa. Det finnsdärför anledning att såväl ändra som breddafinansieringsformerna inom kultursektorn.Stiftelsen tillkom för att möta nyatendenser och behov inom kultursektorn. Mot bakgrund avformuleringar i propositionen om att de förändringar somgjorts tillkommit för ''att stiftelsens ändamål skall kunnauppfyllas på bästa sätt i enlighet med regeringens intresse''och de uttalanden som gjorts från ansvarigt statsråd ochandra om en inriktning som nära ansluter till StatensKulturråds hyser vi oro för kulturens förnyelse, ochkulturskaparnas frihet och oberoende. Många av de friayrkesmässigt verksamma kulturskaparna har just känt attrigiditeten i ett föråldrat system och svårigheten att fåförståelse för nya metoder, vägar och uttryckssätt inuvarande system varit det största hindret. Vi upplever attändringen, liksom t.ex. borttagandet av styrelsen förSveriges bildkonstnärsfond, inte är sakligt grundad utan ären politiskt betingad ''återställare''.Tillsammans med skattereglerna -- skatten är en av deviktigaste kulturpolitiska faktorerna för dessaegenföretagare -- har det faktum att det nästan bara funnitsen väg att få stöd -- genom de centrala statliga organen(, filminstitutet) -- upplevts som det störstahindret för nyskapande. Alternativa fonder som t.ex. denyligen tillkomna regionala filmfonderna bör därföruppmuntras i sin uppbyggnad och utveckling.Framtidens kultur borde återfå den roll som denursprungligen tilldelats. Därtill borde andra fonder tillskapasför att underlätta mångfalden i skapandet liksom attfondmedel borde finnas tillgängliga för snabba inköp -- ellerräddningsaktioner -- när helt oväntat konstverk ellerkulturföremål som borde finnas i gemensam ägo bjuds ut tillförsäljning eller hotas på något sätt.4. Svenska kulturfonderHittills har det främst varit de största företagen och enstakaekonomiskt gynnade personer som har haft möjlighet attaktivt stödja kulturlivet. Företagen har oftastvalt s.k. sponsring för sina insatser. Det finns emellertidandra som vill bidraga till svenskt kulturliv genomekonomiska insatser av olika slag.Flera av våra kulturinstitutioner har vänföreningar sombåde engagerar sig i arbetet och bidrar ekonomiskt tillinstitutionens utveckling. På många håll saknas dockorganisationer som på ett effektivt sätt kan tillvarata intressetför sponsring, enskilda gåvor eller testamentsförordnandenmed kulturell inriktning.Vi finner det angeläget att nya möjligheter skapas för alla,som så önskar, att bidra till kulturlivet i vårt land. På andraområden, t.ex. inom medicinen, har stora fonder byggts uppav enskilda medel till gagn för hela samhället. Genomstatliga stimulansåtgärder till stöd vid uppbyggnaden avkulturfonder skulle enskilda medel i högre grad kunnakomma kulturlivet till del.Vi föreslår inrättandet av i första hand en ''Svenskarnaskulturfond'' som initialt stimuleras av staten genomtillskjutande av grundkapitalet med ett engångsbelopp på 2,5miljoner kronor. En sådan markering kan också leda till attintresset för skapandet av fonder ökar. Sådana fonder kan haen inriktning mot ett särskilt kulturområde, t.ex.kulturminnesvården, eller vara regionala, vilket samtidigtskulle i den anda som råder inom EU bidra till den regionalaidentiteten och det lokala näringslivets utveckling. Fleraföredömliga exempel vad gäller kulturfonder finns i andraländer. Ett förslag till hur en ''Svenskarnas kulturfond'' skallutformas bör utarbetas.5. Näringslivet, arbetslivet och kulturenI anslutning till det nu anförda finns skäl att ytterligareberöra relationerna mellan näringslivssektorn och kulturen.Detta är ett område som berör flera frågor. Ekonomiskttänker många främst på bidrag eller sponsring. Som vi ovanhar berört är detta också mycket viktigt för kulturensutveckling. En minst lika viktig aspekt är emellertid densamhörighetskänsla som kan skapas mellan det engageradeföretaget och den institution eller verksamhet som man gersitt stöd. Därigenom kan också intresset förkulturverksamhet hos de anställda få en naturligutgångspunkt och vidgas väsentligt. Ett sådant intresse geräven positiva effekter för berörda familjer.Kultur -- i dess vidaste bemärkelse -- på arbetsplatsernaär en viktig arbetsmiljöfråga. Harmoniskapande åtgärder ochverksamheter är positivt för såväl de anställda som förföretaget. Satsningar på kultur i arbetslivet bör vara en frågaför förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter och intebekostas av skattemedel. Det nuvarande (Kultur iArbetslivet) är till sin utformning djupt orättvist och dessanslag via statens budget bör upphöra.6. KulturvårdenVården av vårt kulturarv, som innefattar många olika delaralltifrån vård av kulturmiljöer till vård och konservering avföremål och arkivalier, är eftersatt. Många av vårakulturminnen är igenväxta och har fått förfalla.Magasinerade föremål förfar, dokument av olika slagalltifrån medeltida skrift på pergament till foto och film frånvårt sekel, är i ett sådant skick att den i propositionenförutskickade stora bearbetningen av ''vårdberget'' är ennödvändighet för att undvika katastrof. Den formuleradeinriktningen i årets budgetproposition är vi dock tveksammatill. Det viktigaste i sammanhanget måste vara att åtgärdernaär långsiktiga och utgår från föremålens behov av vård.Sysselsättningsaspekten är viktig, men måste här sägaskomma i andra hand. Utbildningen av dem som skall utföraarbetet och dess kvalitet måste komma först. Med tanke påbehovet är vi beredda att acceptera anslagets storlek. Dockhävdar vi att anslaget, med hänsyn till det tidigare anförda,måste delas upp på ett flertal år för bästa resultat avinsatserna.I samband med genomgången av det vårdbehövandematerialet bör den ca gallringsutredningenkunna komma till användning, och efter en anpassning tilldagsläget kunna bli riktlinjer för dem som har ansvaret förvåra samlingar, oavsett vem som är huvudman.Som vi ovan påpekat är utbildning av största vikt på dettaområde. Ett av skälen till att det ackumulerade vårdbehovetblivit så stort är att vi i saknade enutbildning av konservatorer. finns sådan utbildning, ochför att den skall ge bästa effekt bör de kvalificerade delarnasamlas till ett universitet, som alltså blir vårtkulturvårdsuniversitet. Även det planeradekulturvårdsprogrammet vid gymnasieskolan i ge ett värdefullt kompetenstillskott inom detta område.För den fortsatta hanteringen är det viktigt att denförsöksvisa vidareutbildningen av olika kategorier avmuseianställda (SUM) permanentas. Detta ryms inom ramenför nuvarande anslag. Utbildningen måste hållas tillgängligför alla museers anställda.Den största delen av det som skulle kunna kallas detlevande kulturarvet, d.v.s. byggnader, lantegendomar ochträdgårdar, är i bruk. På det området behöver många åtgärdersättas in. Flera av de mest verkningsfulla berör skattefrågoroch kräver utredningar, men bland dessa frågor kan nämnasfastighetstaxering, rätten att lyfta av moms förbostadsbyggnad som i kommunöversikt klassats somkulturbyggnad, effekter av arvsbeskattningen närkulturmiljöer måste hållas samman, bildande avfamiljestiftelser för kulturvård och värdering avbostadsförmån i hus som är kulturbyggnad.7. Framåtsyftande åtgärderUnder 1995 kommer Kommittén om kulturpolitikensinriktning att lägga fram sitt med spänning emotseddabetänkande. Genom hänvisning till det har många åtgärderfått anstå. Även om det är väsentligt att få ett samlat förslag,så finns det åtgärder som kunde ha förberetts eller vidtagitsbaserade på andra betänkanden och utredningar. Man kaninte helt bortse från de påpekanden som gjorts av RRV, ESOm.fl. när det gäller teaterpolitiken. Samma sak gällerutredningar av , t.ex. om regionala musikfrågor.Det faktiska monopolet vid arkeologiska grävningar bör tasbort, så som det föreslagits i HUR-utredningen.Avtalet mellan staten och landstingsförbundet om denregionala musikverksamheten bör inte förlängas utan snarastomförhandlas. Formerna för litteraturstödet bör ändras såsnart det kan ske, både för att kunna styra mera till utgivningav klassiker till skolsektorn och till lagerhållning av äldrelitteratur och för att den snedvridning avkonkurrensförhållanden m.m. som stödet leder till bringas attupphöra.I det tidigare anförda har pekats på skatteeffekterna inomkultursektorn. Vi kan självfallet i nuvarande statsfinansiellaläge inte lägga förslag som ytterligare försvagarsamhällsekonomin, tvärtom föreslår vi minskningar avanslaget till kultursektorn för budgetperioden /96 medca förutom de ändringar som i särskildordning motioneras om rörande presstödet respektiveetermedia. För att inte försena möjligheterna tillförbättringar för konstskaparna som egenföretagare, ägarnaav kulturfastigheter och bokutgivare, bör en översyn företasav frågor rörande egenavgifter, fastighetsrelaterade skatteroch bokmomsens betydelse.Sveriges ställning som inte bara medlem avEuroparådet, som mycket ägnat sig åt kulturfrågor, utan ävensom medlem av EU måste komma till uttryck på ett klararesätt. Det finns många outnyttjade möjligheter tillkultursamarbete i som vi ensamma eller tillsammansmed våra nordiska grannar bör ta till vara.Det faktum att är Europaskulturhuvudstad, och de satsningar som görs på det, kan rättutnyttjat komma hela till del. ochlandets uppmärksamhet får inte bli för en festligavslutning utan bör utgöra avstamp för fortsättningen. Dethar påpekats att har mycket att lära av andra ländernär det gäller turism och inte minst kulturturism. Det är ettförhållande som bör leda till förnyelse omgående.Inom landet bör också kulturen bättre utnyttjas inomturismen. Lokalt och regionalt finns resurser att ta till varasom skapar sysselsättning, stärker ekonomin och bidrar tillekonomisk tillväxt. Det borde vara en självklarhet att i avtalbättre utnyttja lokala kulturskapare för framställning avlokalt förankrat konsthantverk som souvenirer och föranordnande av utställningar och andra evenemang i ställetför att ge bidrag och stipendier utan motkrav. Över huvudtaget borde mera av det allmännas satsningar inomkultursektorn grunda sig på avtal, t.ex. mellan staten, STVoch nationalscenerna för etersändning av föreställningar. Deskulle också kunna bilda mönster för motsvarande regionalaoch lokala överenskommelser.8. BudgetpropositionenI det rådande ekonomiska läget är det både sakligt ochpsykologiskt viktigt att alla sektorer bidrar till saneringen avstatsfinanserna. Det är också viktigt att omprioriteringar görsså att anslagen används på bästa sätt. I förhållande tillregeringens förslag i budgetpropositionen föreslår viföljande ändringar för budgetperioden 1/7 1995--31/12 1996:nB 3Uppläggningen av Svenskt biografiskt lexikon på CD-ROMskjuts framåt i tiden tills arbetet med lexikonet avslutats-- 1,8 MkrB 6Arbetets museum minskat anslag-- 2,0 MkrFöremålsvården i , beaktande den storaengångssatsningen som skall göras genom anslaget på 235Mkr-- 1,0 MkrB 9Riksutställningar, verksamhetens inriktning ändras-- 15,0 MkrB 18Forskningsanslaget till minskas-- 1,0 MkrSumma B-- 20,8 MkrC 1Kulturrådet ramanslag, verksamheten bör minska-- 3,0 MkrC 2Föreslagen ökning till folkparker, bygdegårdar m.m.genomföres ej, oförändrat anslag-- 4,0 MkrTill disposition för utveckling-- 7,0 MkrSkådebaneanslaget om överförs till C 10Riksteaterns folkrörelsedel för publikarbete m.m. i enlighetmed förslag+/-- 0Kultur i arbetslivet, anslaget upphör-- 11,0 MkrC 10Riksteatern, koncentrerar sig främst på sinaspecialensembler såsom Unga Riks, Tyst teater, baletternamedan främst vuxentalpjäser får utgå.-- 45,0 MkrC 17Litteraturstödet, främst bör stödet till vuxenlitteratur hos EnBok upphöra-- 5,0 MkrC 26Konstnärlig utsmyckning i bostadsområden, anslaget börinte räknas upp i ett läge där bostadsbyggnadsvolymen är sålåg.-- 7,5 MkrSumma C-- 82,5 MkrSumma B + C-- 103,3 MkrNytt anslag till kulturfond+ 2,5 MkrNettoförändring av anslag på elfte huvudtiteln-- 100,8 MkrOm presstöd och radio och television motioneras i särskildordning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kulturpolitikens inriktning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning och kvalitet vidanvändandet av engångsanslaget för att räddaföremålssamlingar,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översyn av de olika skatter somnegativt påverkar kulturverksamheten,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande av en kulturfond,5. att till följande anslag, nämligen B 3, B 6, B9, B 18, C 1, C 2, C 10 och C 17, för /96under tolfte huvudtiteln anvisar i förhållande till regeringensförslag med sammanlagt minskadeanslag i enlighet med vad som anges i motionen,6. att till anslaget C 26. Bidrag till konstnärligutsmyckning i bostadsområden för /96 undertolfte huvudtiteln anvisar ett i förhållande till regeringensförslag med minskat anslag eller således15 ,27. att under ett nytt anslag benämnt Bidrag tillSvenskarnas kulturfond för /96 under tolftehuvudtiteln anvisar ett anslag på .