ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GI02So42 · 1995-04-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. Regeringens proposition innehåller en mängdefterlängtade förändringar vad gäller förhållandena mellande privata vårdgivarna och landstingen. Förändringarna kanses som en nödvändig utveckling för att landstingen skall haen rimlig möjlighet att fullfölja sina åtaganden enligt hälso-och sjukvårdslagen. Det finns emellertid ytterligare någraområden som behöver justeras för att förbättraförutsättningarna för en väl planerad och rationell sjukvård.Enligt regeringens förslag skall landstingen kunnakontrollera utbetalningarna till de privatpraktiserandevårdgivarna. För detta ändamål skall landstingen ha rätt att tadel av berörda läkares och sjukgymnasters räkningsunderlagoch andra uppgifter som behövs i kostnadsuppföljningen.Däremot så får inte uppgifter som röjer den enskildepatientens identitet lämnas, eller som det står i 19 a §:En läkare som begär läkarvårdsersättning skall lämnalandstinget de uppgifter som behövs för att bedömaersättningskravet. har dock inte med stöd avdenna bestämmelse rätt att få del av uppgifter som kan visaenskilda patienters identitet.Förändringen är mycket olycklig. Motsvarandeinskränkning har inte funnits när svaratför utbetalningen av ersättning till de privatpraktiserandeläkarna eller sjukgymnasterna. Tvärtom så har det setts somsjälvklart att vårdgivarna redovisar för vilka insatser man nubegär ersättning för och i det sammanhanget har det knappastvarit tal om bristande sekretess eller försämratintegritetsskydd. Man kan nog med fog påstå attförsäkringskassans kunskaper om vilka som erhållit vård hosde privatpraktiserande vårdgivarana knappast skadatpatienter, snarare tvärtom. Det vore därför olyckligt att intege landstingen samma kontroll- ochuppföljningsmöjligheter.Frågan är dessutom om inte förslaget i sig är delvismotsägelsefullt. I första delen av paragraf 19 a står det att vårdgivaren skall lämna deuppgifter som behövs för att ersättningskravet skall kunnabedömas. Hur skall kunna göra nämndabedömning om ersättningskraven är ospecificerade? Medpersonnummer kan man åtminstone göra en kontrollgentemot folkbokföringen. För att fullfölja intentionerna iparagrafens inledning måste patienternas identitet uppges.Däremot behöver naturligtvis inte diagnoser m.m. ingå iredovisningen.Förslaget är också delvis motsägelsefullt utifrånperspektivet om samverkan mellan privata och offentligavårdgivare. En väl fungerande patientuppföljning och tydligredovisning av var sjukvårdsresurserna går är en nödvändigförutsättning för att få den gemensammaplaneringsverksamhet mellan privata och offentligavårdgivare som propositionen talar om. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår förslaget om införandet avbestämmelser enligt föreslagen 19a§ lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättningför sjukgymnastik.
mot · GI02So45 · 1995-04-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. tillstyrker i stort sett regeringensproposition. Hädanefter skall vårdavtal och samverkansavtalmed enskilda läkare kunna styra vården. Det är ett mål attsamverkansorgan med rådgivande funktion skall bildas i allalandsting. Där skall privata vårdgivare ochsjukvårdshuvudmannen kunna diskutera sig fram till engemensam inriktning och samsyn på de behov som finnsinom sjukvårdsområdet.En delegation skall fram till utgången av 1997 följa denprivata öppenvård som bedrivs av läkare och sjukgymnaster.Den skall redovisa propositionens ekonomiskakonsekvenser. Den skall stödja och analysera hurverksamheten med samverkansorgan och olika avtalfungerar. Den skall se till fördelningen av resurser som kange balans i vårdutbudet. Den skall se hur konkurrensenfungerar mellan privat och offentlig vård etc.Vänsterpartiets synpunkter och förslagDen fria etableringen av husläkare och sjukgymnaster hardock förorsakat en okontrollerad kostnadsökning förlandstingen som är ohållbar. Primärvårdens kostnader ökadenästan jämfört med sammatid 1993.De farhågor anförde i sin motion medanledning av husläkarpropositionen har besannats:Vi avslår propositionen bl.a. därför att en fri etablering blirkostnadsdrivande, och risken för en överetablering är stor.Med regeringens förslag kommer landstingen att helt bli ihänderna på privata vårdgivare. Landstingen kan inte självaavgöra hur mycket medel de vill avsätta till privata läkare,utan måste betala om villkoren uppfylls. Vi har accepteratprivata vårdgivare, men inte att de skall kunna få breda ut sigpå det allmännas bekostnad utan att dessa har möjlighet attsäga nej till överetablering.Vänsterpartiet anser att regeringens förslag ger landstingenbättre möjlighet till kostnadskontroll men vill att ytterligarenågra åtgärder vidtas.Vi föreslår att redan från den 1 januari 1996slopar möjligheten för etablerade privatpraktiserande läkareoch sjukgymnaster att få ersättning från landstingen fram tillsin 65-årsdag. Finns behov av deras insats inom sjukvårdenskall ett samverkans- eller vårdavtal upprättas mellan denenskilde vårdgivaren och sjukvårdshuvudmannen.Läkartaxorna skall inte uppvisa alltför stora variationermellan olika regioner. Därför föreslår vi att man i desärskilda förhandlingarna mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen anger en norm för dessa.Vi föreslår även att tidigarelägger inordnandetav ersättningen för åtgärder som berättigar till särskilt arvodeunder det årsersättningstak som framförhandlas mellanparterna till . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att från slopamöjligheten för privatpraktiserande läkare ochsjukgymnaster att få ersättning för utförd vård i enlighet medvad som anförts i motionen,2. att hos regeringen begär att det vidförhandlingar mellan parterna upprättas en riksnorm förläkartaxorna enligt vad i motionen anförts,3. att beslutar att från inordnaersättningarna för åtgärder som är berättigade till särskiltarvode under årsersättningstaket.
mot · GI02So46 · 1995-04-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. Angående remissförfarandet för sjukgymnasterRegeringen föreslår att respektive landsting skall kunnabesluta om ersättning för sjukgymnastik som enligt lagen(1993:1652) skall vara förknippad med ett remissförfarande.I dag gäller att privatpraktikerna har remisskrav i lagenmedan landstingen avgör för den egna verksamheten. Detfaktum att det inte finns något nationellt remisskrav gerlandstinget frihet att självt välja hur arbetet skall organiseras.För att möta kravet på förbättrad tillgänglighet och ettrationellt utnyttjande av personalresurserna har de flestalandsting organiserat vården så att distriktsgymnastiken ärprimärinstans. Detta är i linje med strävandena att försökakoppla vårdbehov till kompetens för att därigenom uppnå eneffektivare vård. Organisationen blir rationell genom att enbilligare vårdnivå utnyttjas direkt och läkarresurser kanfrigöras för andra vårdbehov.Sjukgymnasten arbetar under legitimationsansvar ochskall, om hon/han är det minsta tveksam, remittera patiententill läkare för undersökning. Remisskravet för privatpraktikeri lagen har tidigare motiverats av att remissen är ettkommunikationsinstrument och att läkarremissen garanteraratt skada eller sjukdom är grund för behandlingen.Riksförsäkringsverket och har våren 1994konstaterat att remissen inte fungerat somkommunikationsinstrument och därför föreslagit ändraderegler. Sedan myndigheterna till regeringen redovisat förslagom detta har ersättningstak införts i taxesystemet. Den avRiksförsäkringsverket anförda risken för ett omotiverat ökatantal behandlingar är på grund av ersättningstaketeliminerad. Sjukgymnastkåren bör i detta hänseende intefråntas vare sig sitt legitimations- eller yrkesetiska ansvar.Några incitament att fuska med ''friskvård'' som antyds ipropositionen finns knappast.Om konsekvenserna av de i propositionen föreslagnaförändringarna visar sig motverka syftet att resurser ges försjukgymnastisk behandling som är föranledd av skada ellersjukdom, bör regeringen överväga behovet av eventuellaåtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående remisstvång för sjukgymnaster.
mot · GI02T26 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:186 Ändringar i fartygssäkerhetslagen (1988:49) tids fruktansvärda olyckor till havs har med mycketstor tydlighet pekat på behovet av en kraftigt förbättradsjösäkerhet, både på passagerarfartyg och på lastfartyg. Jagvälkomnar därför att ISM-koden nu införlivas med svenskrätt.I 2 kap. 4 a § sjösäkerhetslagen anges att rederiverksamhetska bedrivas på ett sådant sätt att sjösäkerheten upprätthållssamt människor, miljö och egendom skyddas. Avpropositionen framgår dock inte hur kontrollen av miljökravför fartygen ska ske. Jag föreslår att internationelltska verka för att rederierna ska visa att utsläpp av oljehaltigtvatten endast sker i särskilda anläggningar i hamn. I annatfall ska det vara möjligt att inte bevilja certifikat.Hårdare säkerhetskrav måste åtföljas av en återkommandesäkerhetsbesiktning i hamnarna, som inte kan göras på ettfullgott sätt utan utökade resurser. Hårdare krav och bättrekontroll, lämpligen av stickprovsmodell, av lastsäkringenmåste ske och surrningsanordningarna måste varadimensionerade för de starka krafter som kan uppstå vidfartygets rörelser. Också placeringen av last inuti lastbilaroch containers måste granskas. Brandskyddskraven måsteytterligare skärpas både för nya och för existerande fartyg.Installeringen av vattensprinklersystem måste nu ske påexisterande passagerarfartyg senast , vilket äronödigt sent. Bättre livräddningsutrustning är nödvändig,och såväl personal som passagerare måste ges godinformation om hur denna fungerar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om certifiering,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stickprovskontroll vidlastsäkringen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om installering avvattensprinklersystem.
mot · GI02Ub52 · 1995-04-07 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:174 Vissa betygsfrågor m.m. har i en tidigare motion (1994/95:Ub310)redovisat att partiet motsätter sig avgifter på prövningar föratt komplettera eller förbättra betyg. Anledningen är att allaelever oavsett ekonomisk ställning skall ha sammamöjligheter. Denna syn är ett fundament i arbetarrörelsensutbildningspolitik.Systemet leder också till en orättvis behandling eftersomavgifterna varierar från kommun till kommun. I vissakommuner tas ingen avgift ut. I andra kommuner äravgifterna . Det är helt orimligt att sammaprövning skall kosta olika mycket beroende på var man bor.Det är överhuvudtaget ett felaktigt budskap att elever somhar ambitioner att förbättra sina kunskaper och vill satsa påvidare studier skall möta också ekonomiska hinder.Regeringen överväger nu enligt propositionen att begränsarätten att avgiftsbelägga prövningar. Vi menar att detta är bramen inte tillräckligt. Istället bör avgifter vid prövningar heltslopas. Detta bör som sin mening ge regeringentill känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att slopa avgifter vid prövning.
mot · GI02Ub59 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:212 Ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång -- en försöksverksamhet I dagens samhälle önskar vi att föräldrar skall varadelaktiga och engagerade i sina barns skolgång. Vi önskar attföräldrarna skall ha inflytande i skolan. När det gällerförståndshandikappade barns skolsituation tycks dockregeringen att döma av proposition 1994/95:212 inteoreserverat vilja tillämpa denna princip utan nöjer sig medatt föreslå en fyraårig försöksverksamhet medföräldrainflytande över dessa barns skolplacering.Utbildningsutskottet har tidigare (1993/94:UbU6) imycket kraftfulla ordalag framfört som sin mening att detär ''principiellt betänkligt att en myndighet ges möjlighet attslutligt ta över föräldrars ansvar''. Man föreslog därförregeringen att göra en översyn av gällande regler vad gällerval av skolform för utvecklingsstörda barn. Översynen bordeenligt utskottet syfta till att ge föräldrarna det slutligaavgörandet såväl i valet mellan grundskola och särskola sominom särskolan.Jag delar utbildningsutskottets ovan refererade uppfattningoch anser att föräldrar till utvecklingsstörda barn utan denföreslagna perioden av försöksverksamhet bör ges detslutliga avgörandet över sina barns skolplacering såväl i valetmellan grundskola och särskola som inom särskolan.Jag är väl medveten om att det för ett fåtal föräldrar tarmycket att ta till sig och acceptera konsekvensernaav barnets förståndshandikapp. Detta faktum gör attskolstarten måste förberedas med lång framförhållning ochgod information. En förutsättning för att en bra lösning skallkomma till stånd är att dialogen mellan föräldrar och skolainleds . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om föräldrarnas rätt till det slutligaavgörandet i valet mellan grundskola och särskola samt inomsärskolan.
mot · GI02Ub61 · 1995-04-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:212 Ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång -- en försöksverksamhet var överens om att föräldrarskall ha det avgörande inflytandet över hur utvecklingsstördabarn och ungdomar skall fullgöra sin skolplikt. Detbeställdes en översyn över gällande regler för att möjliggöradetta.Då uttalade att föräldrarna skall avgöra bådevalet mellan grundskola och särskola och mellan olikaverksamhetsformer inom särskolan.Det kan enligt min mening inte finnas någon anledning attfrångå det beslutet.Föräldrarna känner sina barn och har förmåga att fattaansvarsfulla beslut som är bra för dem. Föräldrarna tror påsina barn och på så sätt utvecklas verksamheterna positivt.Dagcenter och eget boende är exempel på hur föräldrargenom sitt engagemang förbättrat livssituationen förutvecklingsstörda barn och ungdomar.Det är bra med försöksverksamhet. Den kräver noggrannuppföljning och ger den möjlighet till snabba ochenkla förändringar som kan behövas.Däremot anser jag att det inte kan vara nödvändigt med sålång försöksperiod som regeringen föreslår. Eftersomreformen behövs och är efterlängtad är det viktigt att helaprocessen inte tar så utan att den slutförs så snabbtsom möjligt.Jag anser att en försöksperiod omfattande ärtillräcklig. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om föräldrarnas inflytande vid val avgrundskola eller särskola samt mellan olikaverksamhetsformer inom särskolan,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försöksperiodens längd.
mot · GI02A31 · 1995-05-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:161 Regionalpolitik Transportstödet tillhör en av de många stödformer somutgår till företag enligt schablonmässiga grunder.Ingen analys har gjorts i vad mån stödet ger de önskvärdaeffekter, i form av fortsatt industriell verksamhet inomstödområdet, som motiverade dess tillkomst. Den nyligenpresenterade -- Vad kostar detegentligen? ger en mycket negativ bild av resultatet av olikaformer av industriella stöd. Uppenbart är dock atttransportstödet har påtagliga konkurrenssnedvridandeeffekter som starkt missgynnar sjöfartsnäringen, entransportgren som staten i andra sammanhang önskarprioritera.För trävaruindustrin, som är den största mottagaren avstödet, kan exempel nämnas att transportstödet från inlandettill kusthamn kan utgå med /m3. Om sammakvantitet i stället skeppas över sydsvensk hamn utgår stödetmed /m3 och täcker därmed större delen av denökade landtransportkostnaden.Sjöfarten på drabbas av en klarkonkurrensnackdel genom en statlig stödåtgärd, samtidigtsom stödet medverkar till ökad belastning på de redan hårtansträngda järnvägslinjerna till Norrland.Om transporten i stället sker med järnväg eller bil helatransportsträckan till slutkund på kontinenten utgår stödet försvensk sträcka enligt en schablon som är högre än denverkliga kostnaden, vilket konkret medför att stöd även utgårför transport på dansk eller tysk sträcka. Sjöfarten blirdärigenom kraftigt missgynnad i förhållande tilllandbaserade transporter, något som knappast kan varaavsikten med stödformen.En utvärdering av transportstödets effekter för industrininom stödområdet, bör genomföras. Vidare bör densjöfartspolitiska utredningen genom tilläggsdirektiv få iuppgift att utreda hur konkurrensneutralitet kan skapasmellan olika transportslag. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvärdering av transportstödetseffekter för industrin inom stödområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den sjöfartspolitiskautredningen får i uppgift att utreda hur konkurrensneutralitetmellan transportslagen kan uppnås.
mot · GI02A32 · 1995-05-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:161 Regionalpolitik En grundläggande förutsättning för en rimlig regionalbalans i landet är en kontinuerlig tillväxt i landets ekonomi.Det absolut viktigaste i nuvarande läge för denna balans ärdärför kraftfulla åtgärder som skapar långsiktig tillväxt ochstabilitet i den svenska ekonomin. Särskildaregionalpolitiska åtgärder har inte någon påtaglig effekt i ensituation där hela ekonomin är i fundamental obalans.De sammanlagda regionala effekterna av politiska beslutär oklara och förtjänar att grundligt belysas och beaktas ipolitiken. Klarhet om dessa effekter är inte minstmarknadsekonomiskt eftersträvansvärt. Det skulle troligenbidra till beslut om likvärdiga konkurrensvillkor i hela riketsom ger större effekter än den nu förda regionalpolitiken.Småföretagen och småföretagarna har en nyckelroll närdet gäller att skapa nya och varaktiga arbetstillfällen. Inteminst gäller detta i de regionalpolitiskt prioriteradeområdena. Det traditionella sättet att söka ''hjälpa''småföretagen och småföretagarna har varit att utforma olikastöd- och bidragssystem. Detta har lett till en stöd- ochbidragsflora som är svårgenomtränglig och ger allvarligakonkurrenshämmande effekter. Den framlagda -- vad kostar det egentligen visaratt den samhällsekonomiska nyttan av det samladeföretagarstöden är marginell. Småföretagarna säger ocksåsjälva att de gärna ser mindre stöd och bidrag och i ställetbättre allmänna förutsättningar att utveckla sina företag. EU-medlemskapet medför också ett nytt innehåll och styrningav regionalpolitiken, som bl.a. innebär en uppstramning ochkoncentration av åtgärder så att de tydligare och mermålinriktat inriktas mot att förbättra de allmännaförutsättningarna för småföretagen.Den översyn över de regionalpolitiska företagsstöden somföreslås i propositionen bör därför enligt min mening inriktaspå en radikal minskning av antalet stöd och att stöden sålångt möjligt görs generella och konkurrensneutrala. Äveninom regionalpolitiken måste bidragsekonomin avvecklasoch marknadsekonomin utvecklas. Vidare att stöden i störreutsträckning än vad som är fallet allokeras tillutvecklingsfrämjande projekt inom t.ex.informationsteknologi och kompetensutveckling där grupperav småföretag, enskilda entreprenörer, innovatörer ochuppfinnare kan samarbeta och också vara med ochdelfinansiera projekten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av de regionalpolitiskaföretagsstöden.
mot · GI02A35 · 1995-05-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:161 Regionalpolitik Beträffande regionalpolitiskt stöd till pälsdjursuppfödningEnligt gällande förordning om regionalpolitiskt stöd, SFS1990:642, skall pälsdjursuppfödning ses som stödberättigadverksamhet. I förordningen anges vidare att stöd endast kanlämnas till verksamhet som bedöms få tillfredsställandelönsamhet och kan ge anställda varaktig sysselsättning ochsom utövas i en ort med tillfredsställande förutsättningar förverksamheten.Under 1980-talet betalde staten ut stora belopp som stödtill pälsdjursuppfödning. Till exempel kan nämnas att man iNorrbottens län betalde ut i stöd (2miljoner då existerande farm) samt att man iGävleborgs län betalde ut . Resultatet avsamtliga dessa satsningar blev katastrofalt dåligt. I stort settgick samtliga farmer i konkurs, och man stod kvar med storainvesteringar i anläggningar som ej kunde användas förnågon alternativ produktion.Enligt den målbeskrivning som finns för regionalpolitikenså ska den syfta till att bland annat främja rättvisa, valfrihetsamt ekonomisk tillväxt. Statens satsningar påpälsdjursuppfödning kan knappast anses leva upp till dennamålbeskrivning, utan de har endast åsamkat staten storaförluster. Det är också viktigt att i det här sammanhangettänka på att varje konkurs innebär en personlig tragedi ochen raserad privatekonomi för farmaren i fråga, inte bara enförlust av allmänna medel.Det finns en stark opinion i , och äveninternationellt, som kräver att pälsdjursuppfödning skallförbjudas. I har man redan förbjudit buruppfödningav mink. I har man fattat beslut som i principomöjliggör uppfödningen av räv.För närvarande pågår ett arbete inomJordbruksdepartementet med förslag som innebär attburhållningen skall avvecklas inom fem eller . Detligger flera motioner i som vill gå ännu längre ochav djurskyddsskäl förbjuda all pälsdjursuppfödning.En undersökning som mot plågsammadjurförsök gjorde visade att ingen av de sextonlänsstyrelser som besvarade föreningens frågor betalde utnågra medel till pälsdjursuppfödning. Flera länsstyrelseransåg stöd till pälsdjursuppfödning som bortkastade medel.Mot bakgrund av vad som sagst ovan anser jag att det ärfel att lägga ytterligare regionalpolitiska medel till att stödjapälsdjursuppfödning. Ska man lägga några statliga medel pådenna näring så bör det snarare vara i form avavvecklingsbidrag, och på så sätt visa socialt ansvar för demsom sysslar med uppfödning av pälsdjur. Med hänvisning till det ovan anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om regionalpolitiskt företagsstöd tillpälsdjursuppfödning.