mot · GI02So267 · 1995-01-25 00:00:00 — Levnadsvillkoren i och län har många ansikten.Här bor 1,9 miljoner människor eller av Sverigesbefolkning. är den mest tätbefolkaderegionen, som tiotusentals människor bor i vadsom kan liknas vid glesbygd. Levnadsvillkoren i regionenskiljer sig med andra ord från kommun till kommun.Här finns nedsmutsad natur och allvarlig miljöförstörelse,men även jungfruliga marker och orörd natur. Ingen annanhuvudstad i har så goda förutsättningar för friluftsliv.Här finns de rikaste och resursstarkaste människorna, menäven de fattigaste och sköraste, de bästa boendemiljöernamen också de mest slitna.Här finns det största utbudet arbetstillfällen, men även densocialt mest brutala arbetslösheten.Här finns bra och dåliga levnadsvillkor, möjligheter ochproblem, sida vid sida. är onekligenkontrasternas och ojämlikheternas region.Utvecklingen mot allt mer ojämlika levnadsvillkor förmänniskor i storstaden är väl känd. Den ekonomiska krisenoch de senaste årens nyliberalt inriktade politik har förvärratsituationen. Effekterna har blivit mer synliga och tar sigmånga olika uttryck. I dess mest extrema form handlar detom våld och kriminalitet. Men det handlar också om effektersom inte är lika omskrivna, att barn far illa, att ungdomarsframtidsutsikter kullkastas och att familjers levnadsvillkorförändras dramatiskt. Mitt i storstaden finns också mer avensamhet och isolering än på andra håll.Segregationen är ett växande problem i hela det svenskasamhället, men den drabbar främst storstadsregionerna.Omfattande målinriktade åtgärder måste vidtagas för attvända utvecklingen. Det krävs därvid en samverkan mellankommuner, landsting och stat.Storstaden kan erbjuda många positiva sidor. Människorvill bo här för att tillgången på intressanta jobb är stor ochkulturutbudet omfattande. Staden har alltid haft en starkattraktionskraft på människor, men den har också en baksida.De krafter som vill bryta isär, dela upp människor är somstarkast här.Det är en rad olika faktorer som samverkar av såvälekonomisk som kulturell och social karaktär. Storstadensproblem kan beskrivas som en blandning av etniskakonflikter, stora inkomstskillnader, droger, arbetslöshet,försämrad samhällsservice och ett minimaltbostadsbyggande som snart leder till akut brist.Klyftorna i samhället ökar snabbt och iStockholmsområdet är de mycket tydliga. De som harväletablerade jobb och har inflytande, hög lön osv. har ocksåstora förutsättningar att få det ännu bättre. De som saknararbete och utbildning slås ut. Mellan dessa grupper finns del av befolkningen som lever i oro och ''påmarginalen''. De saknar tryggheten i ett fast jobb. Derasanställning är ofta tillfällig eller på kontrakt. De är lätta attersätta och därför har de också svårt att hävda sig när detgäller arbetsmiljö och löneutveckling.För några år sedan kunde vi med stolthet säga att det iStockholm inte fanns några uteliggare. vet vi, att dennagrupp blir allt större. Bostadsbristen är snart ett faktum ochhyresnivån i så hög att många inte harråd att bo här. S.k. ''bagladies'' är en växande skara och äridag en vanlig syn i Stockholmsmiljön. I finns ca10 000 hemlösa. En tredjedel av dem finns i Stockholm.Närmare 50 % av de hemlösa har missbruksproblem.Socialbidrag och pension är den försörjningsform somdominerar inom denna grupp. Ytterst få har inkomst avsjukpenning eller a-kassa vilket tyder på att de stått utanförarbetsmarknaden under lång tid.Antalet ensamhushåll i regionen är också betydligt högreän i landet i övrigt med risk för ensamhet och isolering somföljd.Våldet har brett ut sig. Ingen är oberörd av denhändelseutveckling som har sin grund i en allt hårdarementalitet. Skjutvapen, knivar, överfall, rån har blivit en delav vår vardag. Det kan vi aldrig acceptera.Det har tagits många goda initiativ för att motverka våldoch användning av droger. Non Fighting generation,och Alby-jouren är bara några exempel. Föräldrarhar gått samman i bostadsområden för att markera sinnärvaro på gatan. Det är utmärkta initiativ som förebyggerproblem och som förtjänar uppmuntran.Den nya lagen om mottagandet av asylsökande (LMA)innebär att asylsökande får bosätta sig där de vill i avvaktanpå tillstånd. De som får stanna blir nästan undantagslöst kvari den kommun de bott i . Lagen gällersedan den 1 juli 1994 och har inneburit ett kraftigt ökat tryckpå storstäderna, dit de flesta flyktingar söker sig underprövningstiden. Den tidigare möjligheten att styra flyktingartill kommuner i hela landet (den s.k. hela Sverige-strategin)är i stort sett borta i och med LMA.Den höga arbetslösheten bland flyktingar och invandrareär ett allvarligt problem. De har i de flesta fall avsevärtmycket svårare än andra att få jobb. Gruppensocialbidragstagare bland medborgare med utländskhärkomst är därför oerhört hög i framför allt , menäven i kranskommuner som och m.fl. ärarbetslösheten alarmerande.I är socialbidragskostnaden tregånger så hög som i genomsnittskommunen i landet.Den sociala isoleringen bland de äldre är betydligt större istorstadsregionerna än på landsbygden. av de äldre iStockholm beräknas vara socialt isolerade. Antalet äldreinnevånare ökar inom vissa områden, framför allt iStockholms innerstad. Det medför ett större krav på vård,omsorg och annan service i boendet.Stockholm har med sina många institutioner för utbildningoch rehabilitering erhållit ett större antalmänniskor med funktionshinder i yngre ålder än landet igenomsnitt. Det ställer också speciella krav på service ochtillgänglighet.Stress och hård konkurrens bidrar i hög grad till psykiskinstabilitet. har t.ex. i sin sammansättning en störreandel psykiskt störda än vad som är genomsnitt i landet iövrigt.Folkhälsotalen i regionen varierar kraftigt vilket i hög gradär konsekvenserna av att vissa befolkningsområden drabbatsspeciellt hårt av arbetslöshet och invandrartäthet.Styrkan i ett samhälle och graden av civilisation kan mätasi hur väl man klarar att skapa bra levnadsvillkor för alla.Särskilt utslagsgivande är hur man värnar de utsattagrupperna i samhället -- alla har rätt att bli delaktiga igemenskapen.Kommunerna och landstingen har ett stort ansvar för attförebygga att människor faller utanför tryggheten. De bärockså det största ansvaret för att barn och unga i riskzonenupptäcks och får det stöd och den behandling som ärnödvändig.Även staten har givetvis ett ansvar för den socialautvecklingen i landet. De generella statligatrygghetssystemen och de statliga bidragen måste utformasså att de stöder kommunerna i deras ansträngningar att skapagoda sociala förhållanden för sin befolkning. Det krävsockså initiativ från staten för att bland annat koordinerainsatser inom bostads-, arbetsmarknads-, kriminal- ochflykting- och invandringspolitiken.Det finns inom goda möjligheter attbryta den negativa utvecklingen. Storstaden har storaresurser och många positiva sidor att erbjuda. För att frigöradessa krafter behövs emellertid speciella insatser ihuvudstaden och dess region. Staten måste därvid spela enaktiv roll. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om levnadsvillkoren iStockholmsregionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om koordinerade insatser förStockholmsregionen.