mot · GI02Sf611 · 1995-01-25 00:00:00 — Grunden för olika ställningstaganden när det gällerflyktingpolitiken måste vara alla människors unika och likavärde. De mänskliga rättigheterna, som innefattar rätten tillliv, personlig säkerhet och trygghet, är en i denkristdemokratiska politiken. Solidariteten och ansvaret inomden internationella gemenskapen är en annan viktigutgångspunkt.Hela den svenska demokratiska samhällsgrunden måsteutgå från en människosyn som ser människan som en unikperson, fri, likvärdig och ansvarig. Utifrån detta fundamentkan olika kulturella traditioner och riktningar växa imångfald och ge andlig vidsyn, internationell förståelse ochberikande utveckling på olika sätt.Sverige skall ha en fast, generös och humanflyktingpolitik.Alla myndigheter skall ta ansvar för invandrar- ochminoritetsfrågor och tillgodose minoriteternas behov påsamma sätt som den övriga befolkningens.Dock talar många skäl för att arbetsfördelningen på centralnivå borde organiseras så att det blir tydlig åtskillnad mellaninvandringsfrågor, som har med den direkta invandringen tillSverige att göra, och minoritetsfrågor, som har med despråkliga minoriteternas och invandrarnas ställning i Sverigeatt göra.De arbetsuppgifter som åvilar bör delasupp i två klart skilda delar, en som avser invandrings- ochflyktingfrågor samt de direkta åtgärderna fram tilluppehållstillstånd, en annan som avser frågor ommottagande/integrering samt minoritetspolitik.Utlänningsnämndens sätt att arbeta har från skilda hållutsatts för kritik. Bland annat upplevs den bristanderättssäkerheten som ett allvarligt problem. Nämndemän ochdomare har inte alltid kompetens att bedöma vikten av ellerbetydelsen av handlingar från exempelvis läkare ochspecialister. Nämndemännen borde ha möjlighet att itrovärdighetsfall få träffa den asylsökande, särskilt i fall somkan komma att bli prejudicerande.Riksdagens revisorer granskar nu Utlänningsnämndensverksamhet. Den socialdemokratiska regeringen har tillsatttvå nya utredningar om invandrings- och flyktingpolitikensamt om invandrarpolitiken. har () lagts ned. Värdefull tid har därmedgått förlorad.FlyktingpolitikenMottagandet av flyktingar i är endast en del av densvenska flyktingpolitiken. agerar inom FN och andrainternationella sammanslutningar för att lösa internationellakonflikter och för att motverka situationer som skaparflyktingströmmar. är en av de största givarna avekonomiskt stöd till UNHCR, UNWRA och andraorganisationer som bedriver flyktingarbete utanför . Iutvecklingssamarbetet med arbetar ocksåför att underlätta repatriering av flyktingar.Detta internationella samarbete måste förstärkas. Sverigebör även i fortsättningen ha en pådrivande roll när det gällersamarbete för konfliktlösning, för solidarisk fördelning avflyktingströmmar till olika mottagarländer, liksomsamarbete för försoning, återuppbyggnad och repatriering avflyktingar.FN:s flyktingkonvention tillkom i skuggan av det kallakriget. Den har visat sig svår att tillämpa i synnerhet vidsituationer som leder till massflykt, natur- ochmiljökatastrofer, misär, väpnad konflikt eller allmänt våld.Sverige bör verka för att FN utarbetar en ny konvention somstämmer bättre med de förhållanden som i dagens världskapar flyktingströmmar. En av viktigaste uppgiftersom medlem av EU måste vara att värna en generös asylrätt.Sverige har ratificerat . Den ärbindande för länder som undertecknat den. Bestämmelsernahar överförts till den svenska utlänningslagen. En flyktingär:en utlänning som befinner sig utanför det land, som han ärmedborgare i, därför att han känner välgrundad fruktan förförföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet tillviss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa ellerpolitiska uppfattning och som inte kan eller på grund av sinfruktan inte vill begagna sig av detta lands skydd.En flykting får inte utan ''synnerliga skäl'' vägras iSverige. Arbetsmarknadspolitiska skäl är inte skäl att neka''konventionsflyktingar'' att stanna i Sverige.I utlänningslagen finns också en bestämmelse som sägeratt även den som inte är flykting men ändå är i behov avsärskilt skydd kan få rätt att stanna. För personer som tillhördenna grupp, ''de facto-flyktingar'', får hänsyn tas tillSveriges möjlighet att ta emot dem.Liknande bestämmelser gäller för krigsvägrare. Om bådade sistnämnda grupperna säger lagen att de inte utan''särskilda skäl'' får nekas asyl.Utöver möjligheten för personer ur dessa tre grupper(konventionsflyktingar, de facto-flyktingar ochkrigsvägrare) att få asyl i , kan enligt utlänningslagen''en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig iSverige'' erhålla uppehållstillstånd.Debatten i gäller främst om vi skall ha kvar rättentill asyl för de facto-flyktingar och krigsvägrare.Vi anser att dessa bestämmelser måste finnas kvar i lagen,men det kan finnas anledning att närmare definiera vilka skälsom skall accepteras som ''flyktingliknande''.Flyktingkonventionen är inte utan vidare tillämplig på t.ex.personer som flyr ett inbördeskrig. Röda Korset och fleraandra organisationer anser att personer som flytt från ettinbördeskrig borde kunna erhålla flyktingliknande status.I internationella sammanhang arbetar för att dehumanitära internationella lagarna skall gälla både internaoch externa konflikter. En självklar följd av dettaställningstagande borde vara att även vår flyktinglagstiftninginkluderas i dessa strävanden.Ett annat ställningstagande rör frågan om skall taemot fler flyktingar via FNs flyktingorgan(''kvotflyktingar'') och därmed minska mottagandet av detantal flyktingar som själva tar sig till landets gränser(''spontanflyktingar'')Denna fråga avgörs efter vilka möjligheter har attpåverka övriga europeiska staters vilja att ta emot flyktingaroch att utarbeta överenskommelser om fördelning av ansvarmellan länderna m.m. Vi anser att så länge vi inte nått dit,måste i möjligaste mån ta emot de spontanflyktingarsom anländer hit.Riksdagen har beslutat om lagändringar, som gördet möjligt att ge skyddsbehövande tillfällig asyl i Sverige.En sådan lag behövs för mycket speciella situationer avmassflykt. Användningen av lagen måste emellertid varasynnerligen restriktiv. Om man antar att haft ensådan lag 1943/44 och tillämpat den när esterna kom somflyktingar över , skulle de ha kunnat återvända förstpå 1990-talet.Under senare år har alltfler flyktingar anlänt till Sverigesgräns utan pass, visum och andra legitimationshandlingar. Imånga fall har de fått rådet i hemlandet att förstöra sådanahandlingar under resan därför att det skulle vara lättare fördokumentlösa asylsökande att få stanna i Sverige.Regeringen har bestämt att dokumentlöshet skall väganegativt vid en samlad bedömning av om en asylsökandeskall få stanna i . Men trots allt finns det asylsökandeför vilka en ansökan om visum i hemlandet -- ellerlegitimationshandling/pass -- skulle utgöra en stor fara.Sverige måste därför även i fortsättningen -- efter noggrannprövning -- acceptera att ta emot dokumentlösa flyktingar.Asylsökande som avvisas från går ett obestämtöde till mötes. Dokumentation och uppföljning av vad somhänder asylsökande som avvisas från är mycketdålig. Vi anser att , eller annat lämpligtorgan, bör få till uppgift att välja ett representativt urval avpersoner som avvisas från och följa deras öden. Detär nödvändigt, dels av humanitära skäl, dels för att vi skallfå en kontroll av att vår utredningsapparat gör så riktigabedömningar som möjligt.AnhöriginvandringAnhöriginvandringen avser make/maka, samboende ellerbarn till en svensk medborgare eller en utlänningmed gällande tillstånd som bor i . För att en personskall kunna ansöka om uppehållstillstånd med hänvisning tillatt anhörig är svensk medborgare eller är utlänning medgällande tillstånd, måste personen söka från hemlandet.Denna ordning är olycklig. Ur såväl kostnads- somsäkerhetssynpunkt vore det uppenbarligen bättre att hamöjligheten att söka uppehållstillstånd i . Regeringenbör återkomma till med ett förslag i denriktningen.Flyktingarnas första tid i SverigeAsylutredning och flyktingmottagningEnligt utlänningslagen är det invandrarverket som fattarbeslut om uppehållstillstånd för asylsökande. Det ärolyckligt att dessa beslut i praktiken tas isolerat påtjänstemannanivå. Besluten bör fattas på ett sådant sätt attinsynen i handläggningen av asylärendena förbättras. Detkunde ske på följande sätt:Vid ankomsten till görsden första bedömningen av representant förinvandrarverket/polisen samt ett ''medborgarvittne'' somutsetts ur frivilligorganisationer som arbetar inomflyktingområdet, t.ex. Röda korset. Ommyndighetsrepresentanten vill direktavvisa och''medborgarvittnet'' inte har samma uppfattning, skallärendet automatiskt gå vidare till utredning.Den följandeutredningen skall handhas av invandrarverket. Också underhela utredningen skall ''medborgarvittnet'' ha möjlighet attdelta. Denna utredning borde högst få ta några veckor.Risken för att de asylsökande passiviseras under en långväntetid är stor. Det är viktigt att de asylsökande,flyktingarna och deras barn får sysselsättning som motverkartristess och social isolering. Speciell hänsyn måste tas tillbarnen. Barn skall inte få tas i förvar i häkte i väntan påavvisning/utvisning.En stor del av flyktingbarnen har skadats psykiskt av sinaupplevelser. Behandlingen av dessa barn kräver kunskaperinom vitt skilda områden. Därför finns behov av särskiltsammansatta behandlingsgrupper med specialister från bådekommun och landsting. Många vuxna som gått igenom tortyreller är krigsskadade har behov av motsvarande behandling.Många som söker asyl har traumatiska upplevelser bakomsig och är i fysiskt eller psykiskt dåligt skick. Det är därförhelt oacceptabelt att människor som inte begått något brott,endast sökt bättre förhållanden för sin framtid, skall hållas iförvar i häkten. En del hålls isolerade, andra har friaretillvaro men då tillsammans med personer som misstänks förkriminell verksamhet. De flyktingar som tas i förvar skallplaceras i lämpliga lokaler som kan tillgodose kravet på attde asylsökande möts med respekt och värdighet.FlyktingpengAsylsökande som fått uppehållstillstånd har numeramöjlighet att själva ta ansvar för att skaffa bostad och arbete.Frivilligorganisationer, arbetsgivare, kommuner och andraintresserade bör ges möjlighet att bistå flyktingar i dennasträvan. Den nuvarande statliga ersättningen tillkommunerna, skulle då ersättas av en ''flyktingpeng'' somföljer flyktingen. Flyktingpengen skulle då gå till denfrivilligorganisation eller den kommun som flyktingen väljeratt få stöd av. Detta kommer minska kostnaderna förflyktingmottagningen.Frivilliga insatser i flyktingmottagningenDet är av stort värde att ta tillvara den kompetens och viljaatt hjälpa som finns i samhället. Mångafrivilligorganisationer -- Röda korset, flyktinggrupper,kyrkor osv -- har visat stort engagemang iflyktingmottagningen. Många ideella organisationer har kunskap om olika länder som skulle kunna komma tillanvändning både för ochInvandrarverket.Länderkunskapen och kunskapen om kulturer ochförhållanden för olika etniska grupper skulle kunna nyttjasför att få en större och bättre förståelse för asylsökande ochderas situation. I utnyttjas denna resurs effektivtoch lärdomar skulle kunna dras av erfarenheterna från detta.En ideell förening har möjligheter att erbjuda sociala nätverkoch integrera utlänningar i det svenska samhället.Möjligheterna till frivilliga insatser i flyktingmottagandetbör utvidgas. Organisationer, kyrkor och grupper avprivatpersoner borde få möjlighet att själva ansvara förgrupper av flyktingar. Organisationen eller gruppen skulle fåteckna avtal med staten om att under förslagsvis stå föri första hand flyktingarnas kost, logi och arbetspraktik m.m.Ett liknande system tillämpas i . Så kallade NGO:s() har där en framträdanderoll när det gäller flyktingpolitiken.Utgångspunkten är vikten av bygemenskap och närhet tillfamiljen. NGO-systemet uppmuntrar till aktivitet.Invandrarna får hjälp i att söka bostad, finna jobb ochetablera sig i samhället. Ansvaret ligger dock på den enskildemänniskan.Vissa NGO får statliga bidrag. Andra klarar sig på gåvoroch den egna verksamheten. Gåvor till vissa NGO-verksamheter är dessutom avdragsgilla.I fungerar NGO-verksamheten som bryggormellan invandrare och lokalbefolkning. Invandrarnaintegreras snabbare i samhället.Vi anser att erfarenheter kan hämtas från Kanadamodellen.Försök borde därför startas i för att ta tillvarafrivilligorganisationers kunskaper och erfarenheter.KyrkofridenI slutet av 1993 genomförde polisen en razzia mot Alsikekloster utanför , där nunnorna hade gett en åt40 utvisningshotade utlänningar. Samtliga flyktingar hadefått sin ansökningar om att få stanna i avslagna.Detta var ett stort ingrepp i kyrkofriden. I de flestaeuropeiska länder är kyrkofriden lagstiftad. Det är ensjälvklarhet att även svenska kyrkor skall innefattas av ettliknande skydd. En sådan lags omfattning borde gälla lokalersom vigts för permanent gudstjänstbruk liksom de delar avkloster som omfattas av så kallad klausur. I dessa lokalerskulle myndigheterna inte få bereda sig tillträde utanhuvudmannens tillstånd annat än vid fara i dröjsmål medavseende på liv, hälsa och egendom.Nyinflyttade invandrare i kommunernaDen nye invånaren i vårt land, invandraren, är i sitt egetperspektiv utvandrare. Han har lämnat en stor del av sitt livbakom sig -- anhöriga, språkgemenskap, seder och bruk.Den i det nya landet kan därför bli enemotionell och social påfrestning. Också för många bofastasvenskar kan mötet med invandrarna vara något som på ettvagt, nästan omedvetet sätt hotar tryggheten.I den situationen hjälper det inte med myndigheter ochtjänstemän som fungerar tekniskt perfekt. Det behövs ocksåmedmänniskor.Lokala politiker måste här ta på sig uppgiften attmobilisera en positiv, framtidsinriktad inställning till de nyainvånarna. Det finns många folkrörelser och organisationersom kan engageras i en sådan attitydförändring och ispeciella insatser för att informera och introducera nyainvånare i kommunen -- både inflyttande svenskar ochinvandrare. Genom att kommunen ordnar ettintroduktionsprogram gemensamt för invandrare ochsvenskar, avdramatiserar man dessutom självainvandrarsituationen. Programmet kan t.ex. bestå i att vissamyndigheter och organisationer/folkrörelser presenterar sigför de nyinflyttade , en annan kväll visas idrottshalloch bibliotek, en tredje kväll är alla nyinflyttade bjudna påkaffe hos olika familjer i kommunen. Målet är att alla de nyakommuninvånarna skall få så många personliga kontaktersom möjligt.Till nyinflyttade invandrare bör dessutom ges enindividuellt avpassad utförlig information om förhållandenai : om lagar, rättigheter och skyldigheter samtdemokratins övergripande människosyn.Invandrarna, sjukvården, ochäldreomsorgenMajoriteten av invandrarna uppnår sådanakunskaper i svenska och erfarenheter av den svenskakulturen att mötet med svensk sjukvård, socialtjänst ochäldreomsorg inte blir något problem.Undantaget kan vara äldre invandrare som har dåligakunskaper i svenska och vissa andra grupper, t.ex.förståndshandikappade och äldre med demenssjukdomar.Personer som blir svårt sjuka eller drabbas avdemensjukdom förlorar förmågan att förstå och tala det sistinlärda språket, svenska.Äldre invandrare som vill bo nära andra invandrare frånsamma språkgrupp bör få bättre möjligheter till detta.Till dessa grupper skall läggas det antal nyinvandradepersoner som ännu inte fått tillräckliga kunskaper i svenska.Inom vården och krävs därför beredskap attklara information och service på olika språk.Det bör åligga varje kommun att ta reda på vilka anställdai kommun, landsting och näringsliv som behärskarinvandrarspråk och kan bli till nytta inom socialtjänst,sjukvård och äldreomsorg. Man kan sedan regionalt, t.ex.länsvis lägga upp ''banker'' av skilda yrkesutövare som talarett visst språk, vilket kan utgöra en merit.Kvinnors kompetensDet är viktigt att samhällets syn på invandrade kvinnorändras. De har oftast både kompetens och förmåga attåstadkomma något i samhället och på arbetsplatser om de fårstöd och resurser att visa det.Vissa kvinnor har behov som kräver särskilda stödinsatser.Dit hör t.ex. behovet av grundläggande utbildning,alfabetisering. Undersökningar har visat att alfabetiseringvia ett främmande språk är näst intill ogörlig. Ändå är det denmetod som används. Alfabetisering bör ske på modersmålet.Kvinnorna behöver särskilt stöd när kulturella synsätthindrar dem att delta i språkundervisning, utbildning eller attfå möjlighet till arbete.Det är viktigt att ta tillvara kvinnornas yrkeskunskaper,t.ex. i hantverksyrken som är i utdöende i vårt land.Kooperativa former är bra för att kunna aktivera kvinnornaatt t.ex. etablera småföretag, t.ex. en syateljé eller ett bageri.Snabb anknytningAnsökningarna om att få komma till i egenskapav make/maka, s.k. snabb anknytning, har ökat på senare år.Permanent uppehållstillstånd ges först efter att anknytningenbestått i 2 år.Det faktum att kvinnorna riskerar utvisning omförhållandet upphör använder en del män som hot. Mångakvinnor kommer hit för att gifta sig med en landsman.Eftersom männen varit här länge tid och ändrat livsstil blirdet ibland skilsmässa . Risken för kvinnan att dåbli utvisad upplevs som ett hot mot hela hennes framtid.En annan utsatt grupp är kvinnor som kommer hit efter enkort bekantskap med en svensk eller utländsk man bosatt iSverige. En del har träffats via kontaktannons, s.k.kvinnoimport. En del av dessa kvinnor råkar illa ut, blirförnedrade och misshandlade. Barn i förhållandet far ocksåilla. Kvinnorna har inte alltid språkkunskaper eller insikt omsina rättigheter för att kunna söka hjälp. Det finns män somsatt ''importen'' i system och tagit hit den ena kvinnan efterden andra.För att hindra män som misshandlat kvinnor att återigen''importera'' kvinnor krävs att får ta del avpolis- och kriminalregister. Detta skulle hindra fortsattimport för dem som satt det i system.Flyktingkvinnors hälsaHur många kvinnor som fått uppehållstillstånd i Sverigeoch som själva utsatts för tortyr är okänt. Tortyren kan varafysisk, psykisk eller social. finns tortyrmetoder sominte ger kroppsliga märken. Många som söker hjälp förbesvär som direkt eller indirekt beror på tortyr blir oftamissförstådda därför att sjukvårdspersonal inte kan förståsymptomen. Det krävs ett upparbetat förtroende innankvinnorna vågar berätta eftersom detta ofta är förenat medskuld- och skamkänslor. Därför bör det inte ligga kvinnornai fatet att uppgiften kommer sent i asylhanteringen.Systematisk våldtäkt bör räknas som tortyr och utgöraasylskäl.Kvinnlig könsstympningMisshandel och förnedring slutar inte alltid när kvinnornakommer till . Kvinnlig könsstympning fortsätter äveni exil. Problemet är högaktuellt genom invandring främstfrån och . har en lag somförbjuder kvinnlig könsstympning i alla former även omkvinnan gett sitt samtycke. I om barnsrättigheter § 24 stadgas att konventionsstaterna skall vidtaalla effektiva och lämpliga åtgärder för att avskaffatraditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. Dithör kvinnlig könsstympning.Internationella erfarenheter visar att enbart lagstiftninglångt ifrån är tillräckligt för att utrota denna sed. Frågan ärkomplex och måste angripas utifrån helhetssyn och i ettglobalt perspektiv i samarbete med klan- och stamledare.Statens Invandrarverk och har utarbetat ettaktionsprogram som riktar sig till olika målgrupper. Dettaaktionsprogram bör utökas till att även gälla utbildning avsjukvårdspersonal om kvinnlig könsstympning.FlyktingutbildningFlera av de många flyktingar som uppehåller sig i Sverigekommer från . Många av dem har giltigtuppehållstillstånd och är inlemmande i det svenskasamhället. En del har också arbete. Andra väntar på beslutom uppehållstillstånd och vistats i flyktingförläggningar.Gemensamt för många torde vara en längtan och strävanatt ändå kunna återvända till hemlandet så snart detta ärmöjligt. Det borde gå att kunna ge bistånd i till demsom sannolikt kommer att återvända till sina hemländer, ellersom tvingas återvända därför att de ej får asyl.Vi föreslår att ett antal personer får utbildning i Sverigeinom ramen för u-landsbiståndet redan innan de återvändertill sina hemländer i stället för att de skickas tillbaka och förstdärefter får komma i åtnjutande av svenskt bistånd.Några skäl för att bekosta utbildning i överbiståndsbudgeten är:Personerna finns redan i vilketmedför kostnader för det svenska samhället hos och kommunerna.Generellt sett kan manifrågasätta om vistelsen i med den psykosocialasituation flyktingskapet innebär gör individerna rustade attbidra till återuppbyggandet den dag de kan återvända.ÅtervändandeprojektMånga flyktingar som vistats i har återvänttill sina hemländer. Det gäller exempelvis chilenare ochgreker. Ett problem för den som vill återvända kan vararisken att misslyckas med ''återetablering'' i hemlandet.Svenska staten tillsammans med invandrar- ochflyktingorganisationer bör därför planera och genomföra ettantal återvändandeprojekt.I sådana projekt bör en samverkan mellan näringsliv, statoch ideella organisationer ske. Återvandrade flyktingar, somhar erfarenheter från svenskt arbetsliv, kommer att varamycket värdefulla för svenska exportföretag, liksom förnystart av småföretagsamhet med import från Sverige.Erfarenhet från liknande återvändandeprojekt finns inomden svenska biståndsverksamheten.Invandrares kompetensDet finns omkring 140 olika språkgrupper i Sverige.Två- eller flerspråkighet är en viktig kunskap bland annat fördem som efter skolgången kommer att ha säljuppdrag försvenska företag i utlandet. Det är också viktigt för dem somkommer att syssla med import till eller arbeta inomEU-administrationen. Språkkunskaper behövs också inomturism, diplomati och biståndsverksamhet.Man kan med fog hävda att två- eller flerspråkighetkombinerat med kunskap om de främmande kulturer somman kommer att ha kontakt med eller arbeta i är oerhörtviktiga resurser.Invandrare med kvalificerad utbildning i hemlandetInvandrare med akademisk eller annan yrkesutbildning börsnarast efter ankomsten till regelmässigt få sinutbildning jämförd med motsvarande svensk. Därefter skallinvandraren erbjudas att deltaga i kompletterande utbildningoch i speciella kurser i svensk yrkesterminologi. Eftergenomgångna och godkända kurser skall sedan ett betygutfärdas som ger kompetens enligt motsvarande svenskautbildning.Invandrare som saknar grundutbildningEtt betydande antal invandrare har otillräckliggrundutbildning. finns möjlighet till speciellutbildning som riktar sig till både svenskar och invandraresom inte har elementära kunskaper motsvarandegrundskolans årskurs 6. Denna grundutbildning för vuxnaåligger det alla kommuner att vid behov anordna.Ett problem är att alla som har behov av utbildningen intenås av information om utvandringsmöjligheterna. många hemarbetande invandrare. Uppsökandeinformation kompletterad med rikstäckande kampanjerbehövs därför.Äldre invandrare som är analfabeter kan ha behov avalfabetisering.Kulturkrock eller kulturbefruktning?Den svenska kulturella identitetenDen svenska kulturella identiteten speglar i storutsträckning majoritetsgruppens bild av den svenskakulturen. Med en nyanserad bild av det vi kallar svensktskapas en ödmjuk nationalism.För att uppnå detta måste bl.a. hela utbildningsväsendetbidra till formandet av ett annat perspektiv. De språkliga ochetniska minoriteternas roll som medskapare i den svenskahistoriska utvecklingen och i det nutida samhället måste blisynlig i historie-, litteratur- ochsamhällskunskapsundervisning. Kanske kan en störremedvetenhet om alla de folkgrupper och kulturinflytandensom medverkat till framväxten av dagens bidra tillatt stärka samhörighetskänslan med de nya invånare somkommer till vårt land.IntegreringSverige har valt att söka integrera invandrargruppernaenligt den målsättning som tidigare beskrivits (''jämlikhet,valfrihet och samverkan'').