mot · GI02N432 · 1995-01-25 00:00:00 — Elmarknad delad mellan flera utskott Energisektorn inför genomgripande förändringDe allmänna kraven på ett hållbart, ekologiskt anpassatsamhälle nödvändiggör en omställning av energisektorn. Istället för kärnkraft, vars säkerhetsproblem inte är lösta, ochfossila bränslen, vars användning hotar vår natur och vårtklimat, måste effektivare energianvändning, energisparandeoch övergång till förnyelsebara energikällor premieras.ElmarknaderUtmärkande för monopolmarknader är att produceradkvantitet begränsas i syfte att påverka prisnivån för attföretaget skall få maximal vinst. Att utsätta sådanamarknader för konkurrens, så att det enskilda företaget intelängre kan påverka priset med sådant strategiskt beteende,räknas som samhällsekonomiskt lönsamt. Det är en ökningav producerad kvantitet på marknaden som utgör dennavinst. sker en omfördelning av intäkterna påmarknaden genom lägre priser för konsumenterna ochminskning av det enskilda företagets vinster.På elmarknaderna, som är monopolmarknader, harolika typer av strategiskt beteende använts i försök attpåverka prisnivån. Nedreglering av kärnkraften medutdragna uppehåll för reparationer, översyn m.m.,vattenkraftbolagens spill av vatten osv. är exempel på detta.Prisdiskriminering, där vissa kundkategorier har kunnat fåbetydligt lägre priser, har också varit ett betydande inslag iden bilden. Trots detta har det varit svårt för kraftbolagen atthålla uppe de reala priserna . Framför alltsjönk elpriserna kraftigt . Orsaken ärden betydande överskottskapacitet inom elproduktionen sombyggdes upp under 80-talet.Om produktionen på denna monopolmarknad är behäftadmed negativa miljöeffekter, har monopolsituationen ändåinneburit en miljövinst p.g.a. den begränsning avproduktionen som faktiskt skett, genom minskning avurananvändning och avfall samt en ökad säkerhet. Enavreglering av en sådan monopolmarknad innebär då attföretagen i stället drivs att producera maximalt för attkonkurrera med varandra, och det leder till lägre priser föratt få avsättning för det som kan produceras. Följden blir ensamtidig ökning av de negativa miljöeffekterna.Avregleringen kan då naturligtvis inte längre betecknas somen vinst ur samhällssynpunkt utan i stället som enmiljöförlust.Elproduktion innebär med nödvändighet samtidigkonsumtion. Produktionen kan således inte öka om intekonsumtionen ökar. Om all den överkapacitet somfaktiskt finns på elmarknaderna nyttjas fullt ut skulle följdenav elmarknadsreformen leda till prissänkningar och därmeden ökad elkonsumtion. Utvecklingen i bekräftar ocksådetta. De stora förbrukarna kunde med omförhandlingar ellerbyte av leverantör sänka sina priser med som konsumtionen ökade medöver 4 %.Som elmarknaderna kommer att vara organiserade föröverskådlig tid framöver är det de stora förbrukarna somhittills och även framgent kan påverka priserna i sinaförhandlingar med producenterna. Det är med andra ordinom den kategorin som prissänkningar är att vänta ochdärmed en ökad förbrukning.Till de negativa effekterna av en sådan utveckling måsteman räkna de inträdeshinder för ny teknik påenergimarknaderna som blir följden av ett lågt elpris. Här ärdet frågan om en produktion som under mer än ettdecennium hjälpligt hållits uppe med statliga subventioner.Med ett ännu lägre elpris än dagens får den nyaenergitekniken än svårare att nå genomslag på någonmarknad. Skall tekniken under sådana förhållanden ha någonchans att överleva kommer det att krävas än mer av statligasubventioner.De negativa miljöeffekterna, spridning av radioaktivstrålning i kärnkraftens alla led samt växthuseffekt ochförsurning p.g.a. fossila bränslen, utgör de sociala kostnadersom följer av energiproduktion. Det finns inga svenskaundersökningar av storleken på dessa kostnader. bilagedel (SOU 1992:91) finnsemellertid en översiktlig sammanställning av internationellaundersökningar på detta område utförd av T. . Detvore värdefullt att få denna uppdaterad med nyareundersökningar.Även om siffrorna i dessa undersökningar är behäftademed betydande osäkerhet ger de oss en fingervisning om destora kostnader som ackumuleras till framtida generationerom dagens generationer inte är beredda att bära åtminstonedelar av dem. En central fråga måste då bli: Skall denbedömning som varit förhärskande fortsätta varsinnebörd är att de fördelar, för dagens generationer, somintäkterna från kärnkraftsbaserad elproduktion utgör vidaöverstiger de förluster framtida generationer åsamkas genomkostnader för att hindra spridning av radioaktiv strålning avavfallshantering och eventuella haverier? har denförhärskande bedömningen varit att så är fallet.Vänsterpartiet tar bestämt avstånd från detta.Därför vore det förödande om elmarknadsreformen ledertill en ökning av den elkonsumtion som sker. Attytterligare öka t.ex. näringslivets elberoende vore mer änoklokt. kommer miljökrav att vara en storkonkurrensfördel. Det finns redan starka sådana tendenser.Att söka förhala den utvecklingen är inte framsynt.Det kan naturligtvis inte heller vara ett eftersträvansvärtmål att ytterligare öka elkonsumtion per capita närden redan är en av de största i världen. På grund av denrikliga eltillgång vi haft, har i stället halkat efterandra industriländer vad gäller energieffektiviseringar(, R1994:10 och R1994:54).Därför vore det synnerligen provocerande om regeringenlägger fram förslag om en reformering av elmarknaden utanatt beakta den ytterligare miljöbelastning ochundanträngning av miljövänligare teknik som kan ske.Regeringen måste, i samband med förslaget omelmarknadsreformen, lägga förslag om åtgärder somstabiliserar och gradvis minskar elanvändningen med i förstahand effektiviseringar och i andra hand användande avförnybara energikällor.Åtgärder för att stabilisera och minska elanvändningenUnder 80-talet har viktiga framsteg gjorts inomenergiforskningen tack vare de statliga stöd som avsatts förändamålet. Det gäller såväl energieffektivisering somförnybara bränslen. Men en gradvis minskning avkonsumtionen kan inte enbart åstadkommas med forskningoch utveckling av ny teknik. Det gäller att denna nya teknikkommer till användning.På forsknings- och pilotstadiet är naturligtvis all teknikextremt dyrbar att producera. Enda sättet att gradvis sänkarelativa produktionskostnader är att tekniken används så atten ökning av efterfrågan sker, som kan ligga till grund för enökad och rationaliserad produktion av den nya tekniken. Detgäller såväl teknik för effektiviseringar som för förnybarabränslen. Detta måste beaktas vid ekonomiska jämförelsermed redan befintlig teknik.Av ovanstående orsaker kan därför följande åtgärder sessom förslag för att genomförandet av elmarknadsreformenskall kunna ske utan att elkonsumtionen och därmedelberoendet ökar och en omställning av energisystemetäventyras.Det samhällsekonomiska utrymme för prissänkningar somuppstår i och med elmarknadsreformen skall avgöra hur storelskatten blir. Tjänste-, service- och hushållssektorn är redanbelagda med elskatt. Men det är viktigt att göra skatten såenhetlig och lika för alla sektorer som möjligt för att undvikasnedvridningar vad gäller samhällets resursfördelning avarbetskraft, investeringskapital och kunskapsutvecklingmellan olika sektorer.Om någon samhällssektor skall subventioneras får det i såfall ske på annat sätt än genom differentiering avmiljöekonomiska styrmedel.En uthållig utveckling kräver att produktion ochkonsumtion styrs i banor som gynnar hushållning med energioch naturresurser. förespråkar ett aktivtanvändande av skatt på energi och miljöavgifter för att skapaett samhälle i ekologisk balans.Vänsterpartiet ser det som nödvändigt att ökaskatteuttaget på energi och sådan konsumtion som påverkarmiljön i negativ riktning. Detta innebär bl.a. ökade skatter påt.ex. koldioxid, kväve och svavel, liksom andra åtgärder somt.ex. avgifter på klorerade organiska ämnen, på arsenik ochkrom, förpackningar och sådant avfall som bränns ellerdeponeras.Dessa höjningar måste dock ses i ett samhällsekonomisktsammanhang som tar hänsyn till sysselsättnings- ochfördelningspolitiska effekter. Dessa krav kan tillgodosesgenom att intäkterna från de miljörelateradeskattehöjningarna används för att sänka skatten på arbetet.ex. genom riktade sänkningar av arbetsgivaravgifterna ellerreducerad mervärdesskatt på tjänsteproduktion.Vänsterpartiet anser därför att en miljöinriktadskatteväxling bör utredas och genomföras under 90-talet.Det är viktigt att påpeka att det här inte är frågan om ökadekostnader för någon samhällssektor jämfört med dagsläget.Det handlar i stället om att hindra prissänkningar förkonsumenter (framför allt storförbrukare) som annars skullebli fallet och leda till ökad elanvändning.Regeringen beslutade om ett borttagande av elskattför industrin av konkurrensskäl. Detta skäl är inte längregiltigt. Det är också oacceptabelt ur miljösynpunkt ochmotverkar en nödvändig modernisering och omstruktureringav industrin. Vi föreslår därför att industrin från den 1 januari1996 åter blir skattskyldig för elskatt till en nivå sommotsvarar 1/2 av hushållens skatt och en generell höjning avCO2-skatten . (Se även Vänsterpartietsskattemotion. )omställningInom tjänste-, service- och hushållssektorn finns storamöjligheter att spara el och värme. Konsumentupplysningom energiåtgång för olika apparatur och produkter är viktigför att kunna påverka enskilda individers beteende. Av denanledningen behövs också forskning om hur vårabeteendemönster kan påverkas vad gäller energiaspekter.Ett ekologiskt tänkande som minimerar energiåtgången ialla led av byggandet borde tillämpas. Energinormer ommaximal energianvändning per kvm borde utarbetas ochanvändas t.ex. vid beviljande av statliga ombyggnads- ochnybyggnadslån. I detta sammanhang kan också ingå krav påexempelvis solvärme för varmvattenberedning sommartidför att erhålla lån för uppvärmningssystemet. Kommunalenergirådgivning är en annan viktig företeelse som vitidigare framhållit, och som minskat p.g.a.minskat statligt stöd.Avsikten med förslaget om en enhetlig elskatt är att skapautrymme för sådana åtgärder, inom olika samhällssektorer,som här skisserats. Det tillskott av medel som skatten jämförtmed skulle tillföra statskassan bör därför gå tillbaka tillkonsumenterna inom olika sektorer i form av subventionerför eleffektivisering och användande av förnybaraenergikällor. Åtgärden får på så sätt dubbel effekt,konsumtionshämmande och effektiviseringsstimulerande.Inkomna medel kan administreras av Nuteks sektion föreffektivare energianvändning. Men det är också möjligt attskapa en fristående organisation, efter brittiskt mönster, somhandhar hela omställningen av energisystemet. I en sådanorganisation för energieffektivisering och användande avförnybara energikällor skall då naturligtvis Nuteksnuvarande effektiviseringssektion och kanske också delar avByggforskningsrådet utgöra grunden.En friståendeorganisation för energisystemets omställning bör skapas varsverksamhet skall finansieras av den ökning avskatteintäkterna för el som föreslagits ovan.Avveckling av kärnkraftenSverige har en betydandeöverskottskapacitet vad gäller elproduktion. Det har medönskvärd tydlighet demonstrerats under de senaste årenstidvis omfattande avställning av ett antal kärnkraftsreaktorer.Under hela 80-talet har detta faktum resulterat i sjunkandeelpriser, realt sett. Detta har utgjort hinder för energieffektivalösningar och användande av förnybara energislag.Folkomröstningens beslut om kärnkraftens avveckling harresulterat i ett riksdagsbeslut om avveckling till år 2010.Avsaknad av konkreta åtgärder och ett ständigtifrågasättande av startpunkt och slutdatum för avvecklingenav svensk kärnkraft har undergrävt trovärdigheten då detgäller viljan att genomföra folkomröstningens resultat.Det finns också anledning att befara att de driftsstörningarsom uppträtt i kärnkraftsaggregaten är olikayttringar av åldersproblem, som snarare kommer att öka änatt minska. Men det är naturligtvis ändå inte ekonomisktförsvarbart att göra omfattande reparationer i anläggningarsom skall avvecklas inom några år.Det saknas regler för hur kärnkraftsavvecklingen skall gåtill och när den skall inledas. Man kan naturligtvis inte krävaav kärnkraftsindustrin att den skall agera utan sådana klarasignaler från regeringen. Därför föreslåsatt minst tvåreaktorer permanent avställs ,att enavvecklingsplan för resterande reaktorer upprättas ochlagstadgas.Vänsterpartiet kräver med detta en avveckling avkärnkraften under ordnade former så att en smidiganpassning och omställning kan ske för individer ochnäringsliv. Det vore förödande om en katastrof framtvingarett snabbstopp. Det skulle få ödesdigra konsekvenser i förstahand för människors liv och hälsa under oöverskådlig tidmen också socialt och ekonomiskt. Av den anledningen ärdet av utomordentlig vikt att ett första steg påbörjas medavvecklingen för att vinna erfarenhet inför nästa åtgärd.Ändå måste en beredskap för det värsta finnas. Därförkrävsen plan för snabbavveckling av kärnkraften vid enkatastrofsituation,en beredskapsplan i händelse av stortbortfall av el.I ett flertal motioner har Vänsterpartietockså visat på det bristfälliga försäkringsskydd somkärnkraftverkens ägare har och hur detta utlämnarallmänheten i samband med en olycka. Försäkringsinstitutenvill inte ta på sig det fulla ansvaret för ett kärnkraftverkeftersom det är omöjligt att göra en fullständigkostnadsberäkning.Tjernobylolyckan visar att skadekostnaderna är oändligtmycket större än vad någon försäkring kan täcka. Ett flertalandra länder, bl.a. , har ett betydligt högreansvarighetskrav på kärnkraften. Utöver vad som är fastlagtav skadestånd via försäkringar och staten har tysk kärnkraftett obegränsat ansvar för skador.Riksdagen bör besluta attäven den svenska kärnkraftsindustrin skall ha ett obegränsatskadeståndsansvar för sin verksamhet.Kärnkraftens risker begränsas emellertid inte enbart tillhaverier och avfallshantering. Även brytningen av uran harförödande miljökonsekvenser. Det framgick av två artiklarhelt i (och ).Där kunde vi läsa om uranbrytningens fruktansvärdaföljdverkningar i Krasnokamensk, varifrån svenskkärnkraftsindustri direkt och förmodligen också indirekthämtar en betydande del av sitt uranbehov. Det måste vararegeringens uppgift att se till att kostnaderna för svenskkärnkraft, i form av förstörd hälsa och miljö, inte drabbarbefolkningen i andra länder.Regeringen bör därför skyndsamt sända en delegation tillgruvan i samt åta sig att bekosta åtgärder föratt förbättra hälsotillstånd och levnadsförhållanden förbefolkningen där. Kostnaderna för dessa åtgärder skallsjälvklart belasta kärnkraftsindustrin.För närvarande avvecklas och skrotas kärnvapen i Europa.Detta arbete borde sammankopplas med avveckling avkärnkraft så att avvecklings- och destruktionstekniken kanutvecklas. Här borde vara en pådrivande kraft.Vänsterpartiet menar att skall ta nya initiativ för attfrämja arbete på detta område. måstedenna organisation ytterligare anstränga sig för att förhindraspridning av klyvbart material.Sverige bör verka för attIAEA arbetar mer med avveckling och destruktion avkärnkraft och kärnvapen och att kärnkraften avvecklasinternationellt.Riksdagen skall förbjuda export avkärnkraftsteknologi. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om elmarknad och åtgärder för attminska elanvändningen,2. att hos regeringen begär förslag till sådanändring av och att en fristående organisation skapas enligt vad som anförts imotionen,3. att beslutar att två reaktorer inomkärnkraftssektorn avställs enligt vadsom anförts i motionen,4. att beslutar om en avvecklingsplan förresterande reaktorer enligt vad som anförts i motionen,5. att som sin mening ger regeringen till kännaatt det bör upprättas en plan för snabbavveckling avkärnkraften vid en katastrofsituation enligt vad som anförtsi motionen,6. att som sin mening ger regeringen till kännaatt det bör upprättas en beredskapsplan i händelse av stortbortfall av el enligt vad som anförts i motionen,7. att beslutar att den svenska kärnkraftsindustrinskall ha ett obegränsat skadeståndsansvar för sin verksamhetenligt vad som anförts i motionen,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om och avvecklingen avkärnkraft och kärnvapen,9. att beslutar förbjuda export avkärnkraftsteknologi.