mot · GJ02N6 · 1995-10-25 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:60 Insättningsgaranti I proposition 1995/96:60 föreslås en ny lag om garanti förinsättningar i banksystemet. Motivet för en insättningsgarantiär att skydda enskilda insättare och underlätta att stabiliteteni betalningssystemet kan bevaras om finansiell orouppkommer. Motsvarande system för garanti av insättningarär vanligt förekommande i andra länder och innefattas ocksåi EG-rätten.Arbetet med ett svenskt system hade inletts redan vid den borgerligaregeringens tillträde . Det drevs vidare, men avbröts tillfälligt isamband med den kraftiga kris i det finansiella systemet som drabbade ocksåbankerna. Ett system med insättningsgaranti skulle inte ens fullt utbyggt medden omfattning som föreslås ha klarat stabiliteten i betalningssystemet underkrisåren 1991-93. Utvecklingen i banksystemet ledde till att staten hösten1992 åtog sig att för garantera att banker och vissa andra kreditinstitutskulle kunna infria sina förpliktelser till insättare och andra fordringsägare.Det var de krediter beviljades som ledde till de extremthöga kreditförlusterna i banksystemet. En orsak till låneexplosionen var denfelaktiga inriktningen på den ekonomiska politiken . Genomhög inflation och höga marginalskatter lades grogrunden för en låne- ochspekulationsekonomi som drev upp tillgångspriserna långt utöver vad somvar rimligt. Den bristande kreditprövningen i flertalet banker var ytterligareorsak till att krisen i det finansiella systemet fick så stor omfattning.De offentliga insatserna för att skydda insättare och övriga fordringsägarehar uppgått till varav 64 miljarder är hänförliga tillproblemen inom Nordbanken och inom . Till det kommer vissainsatser på i samband med krisen i FörstaSparbanken. Även om en väsentlig del av detta belopp kan återvinnas genomprivatiseringen av Nordbanken och en skicklig hantering av de krediter somöverförts till och Retriva, kvarstår att skattebetalarna drabbats avmycket stora kostnader.Det finns nu anledning att analysera orsakerna till krisen i det finansiellasystemet och genomföra de förändringar som kan behövas för att minimerariskerna för en motsvarande utveckling . Ett led är därvid förslagetom insättningsgaranti, som emellertid bör justeras på ett antal punkter, blandannat genom att en självrisk införs och de årliga uppbyggnadskostnaderna förlåntagare och insättare begränsas. har redan skärpt sintillsyn av bankerna och måste också fortsättningsvis med utgångspunkt ianalysen av krisens orsaker förbättra förutsättningarna för sin verksamhet.Till detta bör emellertid också läggas åtgärder som minskar risken förbristande kreditprövning. Erfarenheterna av verksamheten i Nordbankenunder de år då de krediter beviljades som ledde till de stora förlusterna ärskrämmande. Stora krediter beviljades på bristfälliga underlag.Det är av central betydelse för den ekonomiska utvecklingen att stabiliteteni betalningssystemet kan bevaras. Staten har alltid ett slutligt ansvar i dettaavseende. Genom förslaget med insättningsgaranti överlåts en del av riskenvid mindre omfattning av problem inom den finansiella sektorn på bankernasjälva och deras kunder genom avgifter. För att detta system och detbakomliggande kravet för staten att gripa in vid omfattande problem inomden finansiella sektorn inte skall leda till en mindre noggrann kreditprövningbör kraven på de personer som har ansvaret skärpas.En särskild straffrättslig lagstiftning om vårdslös kreditgivning bör införas.Det får självfallet inte vara frågan om att dåliga affärsmässiga beslutrubriceras som brott i straffrättslig mening, men det är uppenbarligennödvändigt att införa straffsanktioner när kreditprövningen som sådan ärbristfällig. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om en lag om vårdslöskreditgivning i enlighet med vad som anförts i motionen.