mot · GI02So601 · 1995-01-25 00:00:00 — I sin bok århundrade gav en vision av1900-talet som århundradet då barnet skulle sättas i centrumoch då barnet skulle få sina rättigheter tillgodosedda. Vi kankonstatera att mycket gjorts för att barn skall få en god starti livet men att mycket återstår att göra. Parallellt med enutveckling mot bättre materiell standard och ökad respekt förbarns behov från vuxenvärldens sida så ser vi problem somen följd av barns sociala uppväxtsituation. Missbruk, våld,sexuella övergrepp och incest innebär alla hot mot barnsframtid.Barnen är vår kontakt med framtiden. Genom att ge barnenen god start lägger vi grunden till en bättre framtid.Inledningsvis vill vi understryka föräldrarnas ansvar för sinabarn. Att få barn är att axla ett ansvar, som sträcker sig frånfödelsen tills den dag då barnet är en vuxen individ. Det ärett ansvar, som handlar om att rusta en annan människa förlivet: att fostra och bidra till barnets utveckling, att överföranormer och att sätta gränser.I denna motion lägger vi ett antal förslag som har enanknytning till () konvention ombarnets rättigheter. Vissa andra frågor som gäller barnåterfinns i separata motioner från liberalerna.Ett historiskt beslutNär antog konventionen ombarnets rättigheter togs ett avgörandehistoriskt steg: man slog fast att barn har fulltmänniskovärde. Det kan verka som en självklar tanke, menden är långt ifrån respekterad. I praktiken behandlas barn påmånga håll i världen som vuxnas ägodelar. Till detta kommeratt barn är den grupp människor som får lida mest i områdendär krig och fattigdom råder. Barn drabbas först av brist påmat, barnen blir måltavlor i beskjutning av civila och barnenfår inte sina grundläggande rättigheter till utbildning ochrekreation tillgodosedda.Mitt i den oerhörda pessimism som man kan känna förmånga barn i världen , finns det också ljus i mörkret. Detvisar senaste årsrapport. Där betonasutvecklingens positiva sidor. Viktiga steg har redan tagits föratt uppnå de mål som ställde upp.Dödligheten bland barn minskar,vaccinationsprogram mot mässling leder till att antalet barnsom dör i den sjukdomen har minskat med två tredjedelarsedan 1980-talet, andelen barn som går i skola ökar. Ett annatexempel på att små åtgärder ger stora resultat, är tillsättningav jod i salt. Det förebygger struma och räddar liv.I har vi andra utmaningar. Både i detinternationella och historiska perspektivet har de flesta barndet bra i . Som uppväxtmiljö har 1990-taletsSverige det bästa någonsin att erbjuda barn. De får en tryggoch stimulerande uppväxt och får både känslomässiga ochmateriella behov tillfredsställda. Vi har byggt upp ettskyddsnät i form av en aktiv familjepolitik som betydermycket för barns välbefinnande i vårt land.Barnbidraget är en kompensation för den ökadeförsörjningsbörda som det innebär att ha barn.Bostadsbidragen ger familjer med låga inkomster möjlighetatt bo bra. Föräldrapenningen gör det möjligt för bådemammor och pappor att vara hemma med sina barn underförsta året. Vid sidan av de ekonomiska bidragen ärbarnomsorgen det viktigaste stödet till barnfamiljerna. Menäven om det flesta barn har det bra i finns det barnsom far illa i vårt land och som därför behöver särskilt stöd.Barn far illa när barnets grundläggande behov systematisktsviks. Föräldrar försummar och sviker sina barn kanske föratt de inte ser eller har kunskaper om barnens behov. Barnfar också illa om de tvingas ta ett alltför stort ansvar själva,vilket inte sällan händer när en eller båda föräldrarnamissbrukar. Också barn till psykiskt sjuka och barn varsföräldrar omfattas av kriminalvården kan höra till dennagrupp. Sexuella övergrepp och andra våldshandlingar kanprägla barn för livet. Mobbning är ett annat problem därlärare och andra vuxna visat att de alltför ofta inte kan lösabarnens problem med de allvarliga följder för barnen sommobbning för med sig.För dessa barn har givetvis en hög generell standard isamhällets service en stor betydelse, men det behövs framförallt särskilda insatser för dem.Även om synen på barn i har utvecklats finns detfortfarande mycket att göra för att barnkonventionensintentioner skall bli verklighet i vårt land. Det händer ocksåidag att barnen ignoreras i utredningar i samband med t.ex.vårdnadstvister eller incestmål. Barn har små möjligheter attpåverka sin vardag. Skolinspektörerna i Stockholmkonstaterade t.o.m. vid sin granskning av stadens skolor förraåret, att möjligheterna att påverka i skolan tycks bli mindreju äldre barnen blir.I den här motionen för vi fram en rad förslag för att stärkabarnens situation i samhället. Det rör sig både om åtgärderpå en generell nivå och speciella insatser för barn som farilla av olika anledningar.Detta har hänt:Barnets situation hade hög prioritet i arbete iregeringen under den föregående mandatperioden. Det togsflera viktiga steg för att förbättra barns situation.Enbarnomsorgsgaranti infördes som innebär att allakommuner skall kunna erbjuda plats i barnomsorgen för barnmellan ett och . Barnomsorgsgarantin ställer ocksåkvalitetskrav i barnomsorgen -- i lagen. Desom arbetar på förskolor, fritidshem och i annan barnomsorgmåste ha sådan utbildning eller erfarenhet att barnens behovav omsorg och god pedagogisk verksamhet tillgodoses.Barngrupperna får inte vara så stora att man inte kanupprätthålla kraven på god pedagogik. Avgifterna förbarnomsorg skall vara, som det uttrycks i lagen, skäliga. Detinnebär att ingen av ekonomiska skäl skall behöva avstå frånen plats. I den urprungliga lagen hade också valfrihetenstärkts och det skulle bli fritt att etablera nya barnstugor iprivat form, något som gynnar kvaliteten ytterligare. Dennadel har emellertid på den nuvarande regeringensförslag rivit upp.Regeringen tillsatte 1993 förstabarnombudsman vars främsta uppgift är att bevaka attbarnkonventionen följs i . skallvarje år lämna en rapport till regeringen om barns villkor.Med anledning av den skall regeringen kunna ta initiativ tillförändringar och förbättringar.Kommunerna är numeraskyldiga att erbjuda familjerådgivning. Det ger störrechans för människor att klara ut en skilsmässa utan onödigakonflikter, något som i hög grad gynnar barnen.En s.k.pappamånad infördes i föräldraförsäkringen. Syftet äratt fler fäder skall utnyttja möjligheten att vara lediga och tahand om sina barn. Mycket talar för att det stärker relationenmellan barn och pappa. Det kan ha stor betydelse för barnenunder uppväxten.Med anledning av den oro som mångakände och känner för hur förändringar och rationaliseringari kommunerna påverkar barnen, gav regeringen 1992Socialstyrelsen i uppdrag att följa utvecklingen.Rapporten ledde bl.a. till att en ny storstadsutredningtillsattes. Den undersöker och analyserar segregationen iboendet och skall t.ex. lyftafram lyckade insatser som kan ge inspiration till framtidaåtgärder. lämnades också som ettunderlag till utformningen av de framtida statsbidragen ikommunerna.I april förra året beslöt regeringen attbarnfamiljer som hade sökt asyl före den 1 januari 1993skulle få uppehållstillstånd. Detta beslut och beslutet i juni1993 att asylsökande från skulle fåstanna ledde till att 20 000 personer fick uppehållstillstånd.Bland dessa fanns många barn som hade levti ovisshet, många vars familjer i desperation hade gömt sigundan myndigheterna fick en framtid i Sverige.För att ökakännedomen om om barnetsrättigheter tog i regeringen initiativ till och drevpå en informationskampanj till alla skolelever i landet.Kampanjen drivs i form av en skoltävling i samverkan medfrivilligorganisationer. Tusentals klasser arbetar aktivt medbarns rättigheter som tema genom att skriva artiklar, göraintervjuer, spela teater och måla.Socialtjänstkommitténarbetade med folkpartistisk ledning.I kommitténs förslag till ny socialtjänstlag sätts barnets bästai centrum. Så föreslås t.ex. att skyldigheten att anmäla tillsocialtjänsten när barn far illa vidgas till att gälla även allasom är anställda i privat verksamhet på hälso- ochsjukvårdens eller områden.Så vill vi förbättra barns villkor: skallgenomsyra allt arbete med barn!När FN:s konvention om barns rättigheter antogs 1989innebar det en stor seger för världens barn. Barn kan inte påsamma sätt som vuxna tala för sig själva och de har ingenegen rösträtt. Därför behöver de ett särskilt skydd av vuxna.Sverige gick i bräschen när konventionen utarbetades ochvar också ett av de första länderna att ratificera den.Konventionen ställer krav på staterna att i alla lägenprioritera barns behov och se till att den fördelning avresurserna som beslutas verkligen innebär att varje stattillgodoser barnens behov till, som det uttrycks, ''det ytterstaav sina resurser''.Gensvaret för har varit unikt. Ingentidigare konvention om mänskliga rättigheter har ratificeratsav så många stater så raskt. Det betyder förstås inte attstaterna uppfyller kraven i konventionen. gäller det attse till att staternas intresse för konventionen inte stannar vidretorik.Många associerar behov av förbättrade rättigheter för barnmed fattiga länder. Men konventionen är i lika hög grad enutmaning för ett rikt land som . Utgångspunkten ikonventionen är att det alltid behövs förbättringar av skyddetför barnets rättigheter -- ett arbete som måste pågå ständigt.Konventionen ålägger de stater som har skrivit på att se tillatt barnen, dem som konventionen gäller, får kännedom omkonventionens innehåll. Det är ett av syftena med denrikstäckande skoltävlingen som pågår under innevarandeläsår.Också andra kategorier måste få kännedom ombarnkonventionen. En självklar grupp i det sammanhanget ärlärare. Barns rättigheter och måste därförvara ett viktigt inslag i all lärarutbildning från förskola tillgymnasieskolan. Ut- och fortbildning av olikayrkeskategorier som arbetar med barn bör ses över för attsäkerställa att idéer om barnets rättigheter förankrats ochvidareutvecklas. Inte minst måste kunskap om konventionenspridas inom domstolsväsendet och inom relevantamyndighetsorgan, inklusive polisen.Det finns i en enighet och klar politisk vilja attbarnkonventionens intensioner skall förverkligas.Regeringen har det yttersta ansvaret för detta, somallt fler beslut skall fattas på lokal nivå. Barnombudsmannenföreslår i sin rapport att regeringen i samband medbudgetpropositionen redovisar ett centralt måldokument sombeskriver regeringens samlade syn på barn- ochungdomspolitiken och ger en överblick över departementensinsatser på barn- och ungdomsområdet. Vi menar attbarnombudsmannens förslag bör genomföras.Kommunerna är ansvariga för huvuddelen av deverksamheter som riktar sig till barn. Genom det nyastatsbidragssystemet har kommunerna tagit på sig uppgiftenatt prioritera bland de resurser som de får genom detgenerella statsbidraget. De nationella målen som riksdagenhar fastslagit men också de åtaganden vi har gjort genomt.ex. skall fungera som ledstjärnor.Det innebär att det också är kommunernas ansvar att gebarn det stöd de kan behöva. föreslår isin rapport att kommunerna åläggs att redovisa särskildabarn- och ungdomspolitiska handlingsplaner och därredovisa hur intentioner och denationella målen kan uppfyllas på den kommunala nivån. Viär inte helt övertygade om att barn- och ungdomspolitiskahandlingsplaner alltid är den bästa vägen att gå. Vi tror attdet leder alltför långt att ålägga kommunerna att göra uppplaner. Men kommunerna måste ha långsiktigaförändringsstrategier där det ingår att ta fram beskrivningarav konsekvenser för barnen och att följa upp de förändringarsom genomförs. Regeringen bör ta initiativ tillöverläggningar med med dem diskutera hurbarnkonventionens intentioner på bästa sätt bör förankrasoch utvecklas i kommuner och landsting.Med barns ögon -- använd ett barnperspektiv!Både och rättsväsendet har kritiserats för attinte i tillräckligt hög grad lyssna till barn och inte hatillräckliga kunskaper om barns och ungdomars behov.Kritiken har kommit från många håll, bl.a. frånfrivilligorganisationerna.Barnkonventionens utgångspunkt är klar. Barnets bästaskall komma i främsta rummet och barnet skall ha rätt attbilda egna åsikter och få uttrycka dessa i alla frågor som rörbarnet. Barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållandetill barnets ålder och mognad.Äldre barn kan själva uttrycka vad de tycker och känner,men det gäller också att någon lyssnar och att den personenhar kunskaper om hur barn uttrycker sig och reagerar. Omman är så liten att man inte kan ta egna initiativ, måste manuttrycka sitt hjälpbehov på annat sätt. Då krävs det att de sombarnet träffar, det vill säga barnhälsovården, öppna förskolaneller dagis verkligen ser barnets behov och att de förmedlarvidare till om de ser att barnet far illa.En del har hänt på det här området. Opinionsbildning frånfrivilligorganisationernas sida har lett till nyttigt nytänkande.Konkreta verksamheter, som t.ex. Barnens hjälptelefon,vinner allt större kännedom bland både barn och vuxna.Socialstyrelsens åtgärdsprogram Barn i focus har pågått desenaste tre åren och spritt ökad medvetenhet och kunskap tillpersonalen inom . För att inte tappa tempo i dethär arbetet bör ett skapas. Det kanknytas till och få till främsta uppgift att setill att kunskaper utvecklas och sprids till yrkesgrupper somarbetar med barn.Värna barnen i besparingstider!När uppdraget gavs till att följa uppbarnens situation, skedde inte detta därför att vi inte kanacceptera några besparingar i verksamheter som rör barn.Politiker och andra som har ett ansvar för helheten kan inteundanta någon verksamhet från prövning.Den tidigare generalsekreteraren i , viceordföranden i för barnets rättigheter, ThomasHammarberg, skriver om detta i sin bok ''Barnet och denpolitiska viljan'':Spänningen mellan långsiktig resurstillväxt och de meromedelbara sociala utgifterna berör också barn. Debattenkring detta har tyvärr varit onyanserad.Självfallet är det ett barnintresse -- nu och -- attdet förs en ansvarsfull ekonomisk politik och att det skapasutrymme för angelägna investeringar. Här finns ingenmotsättning mellan barns och vuxnas intresse.Det är i skärningspunkten mellan dessa insikter som denpraktiska politiken måste utformas.Socialstyrelsens rapport gav både positiva och negativasignaler. Till det positiva hör att bedömde attden svenska barnomsorgen håller god kvalitet. Mångakommuner har klarat att spara och förändra utan attkvaliteten har försämrats. Inom individ- ochfamiljeomsorgen är barn och ungdomar en prioriterad grupp.Kompetensen ökar och nya metoder prövas. Resurserna tillbarn med handikapp har i allmänhet inte dragits ned.Men det fanns också orostecken. Det gällde framför allt defarhågor hade för utvecklingen i storstädernaoch deras förorters miljonprogramområden. Många avmiljonprogrammets bostadsområden tycks ha kommit in i ennedåtgående spiral med stor in- och utflyttning, mångafamiljer med låga inkomster, stor andel socialbidragstagareoch arbetslösa, stor andel ensamstående med barn och mångainvandrare som ännu inte har etablerat sig i det svenskasamhället. Där var besparingarna störst som barn idessa områden behöver mer resurser. Barns villkor styrs ialltför hög grad av deras uppväxtmiljö.Många, förmodligen den största delen, av de problem vikan se beror på bostadssegregationen. Med anledning av deuppgifter som kunde presentera tillsatteregeringen, på initiativ, en ny storstadsutredning.Även utan utredningsunderlag vet vi att sättet att fördelaresurser har stor betydelse för hur barnen i de här områdenaklarar sig. Skolpeng och barnomsorgspeng eller andraresursfördelningssystem måste utformas så att resurserreserveras för områden med social tyngd.På många håll handlar detta i första hand inte om ökaderesurser utan om att fördela det som finns på ett rättvisaresätt. Vi får räkna med att kommunerna under resten av 90-talet inte kan få ett tillskott av pengar. Utrymme måste iställetskapas genom effektiviseringar och rationaliseringar. Attutsätta verksamheter för konkurrens har varit ett sätt attskärpa kostnadsmedvetenheten. Inte bara de verksamhetersom berörs utan också andra påverkas avkonkurrensutsättningen.Det är därför angeläget att det arbete som påbörjades i kommuner och landsting kanfortsätta. Tyvärr tyder mycket på att socialdemokrater ochvänsterpartister i kommuner och landsting nu sätter stopp förförnyelse och därmed förhindrar att nya resurser tillkommer.Resurser som så väl behövs i angelägna sociala verksamheterför barn och gamla.Det är också viktigt att rapporten ''Barns villkor'' inte blirnågon engångsföreteelse. Utvecklingen måste följas uppfortlöpande. Då kan också analysmetoderna förbättras.Barnombudsmannens uppgift är att följa hur vi i Sverigelever upp till och lämna enrapport till regeringen. Med uppföljning harBarnombudsmannen fått ett utmärkt underlag för sittfortsatta arbete. Det borde vara naturligt attBarnombudsmannen håller samman denna typ avsektorsövergripande uppföljningsstudier av barns villkor.Slå vakt om välfärdsstaten!Socialstyrelsens rapport om barns villkor visade ocksåvikten av att slå vakt om en hög generell standard. De barnsom har väl identifierade problem och ett stort stödbehov fårofta hjälp, visade det sig. En annan grupp med mer diffusaproblem drabbas när den allmänna standarden sänks, t.ex.när barngrupper blir större och inte får någon kompensationi annan form. Oron gäller framför allt denna grupp av barn igråzonen.Men också barn med handikapp kan drabbas om än på ettannat sätt. Med lägre generell standard klarar de inte längreatt delta i ordinarie verksamheter utan hänvisas till speciellainsatser. Det skapar i sin tur risk för att målen om integrationoch normalisering, som har varit handikappolitikensledstjärna, går förlorade.Den svenska välfärdspolitiken har traditionellt siktat moten hög generell standard. Det gäller både den offentligtfinansierade servicen och det ekonomiska stödet till t.ex.barnfamiljer. Att denna välfärdspolitik varit gynnsam förbarnen framgår av flera studier. I flera forskningsprojektunder senare år har man värderat välfärdspolitikens effektergenom att studera hur den påverkar barnens situation.I flera sådana jämförande studier har man kommit tillslutsatsen att den svenska välfärdspolitiken har mycketpositiva effekter för barn jämfört med andra länders.I en av dessa studier finner ett par forskare, SheldonDanzinger från och från , att densvenska välfärdsstaten -- främst genom skatter och bidrag --är effektiv på att lyfta barn ur fattigdom. De visar också attde höga svenska skatterna inte, såsom ibland hävdas frånkonservativt håll, bidrar till att göra barnfamiljer fattiga.I en annan studie har några amerikanska forskare, JohnCoder m.fl., tittat på fördelningen av ekonomisk standardmellan barn i olika länder. Den visar att --tillsammans med -- har uppnått den jämnast fördeladestandarden.Dessa studier ger ett nyttigt barnperspektiv påvälfärdsstaten. Genom att utjämna villkoren för barnenskapar vi ett rättvisare och bättre samhälle därmänniskor får mer lika förutsättningar.Sådana fakta bör väga tungt i debatten om välfärden. Detfinns de, både ekonomer och politiker, som föreslår kraftiganedskärningar i både verksamheter och transfereringar. Detfinns, som vi alltså har redovisat, goda skäl att avvisa sådanaförslag. Studierna om hur välfärdspolitiken påverkar barngör oss än mer övertygade om det rimliga i denståndpunkten.Det ligger nära till hands att dra slutsatsen att en höggenerell standard på den offentliga -- eller offentligtfinansierade -- omsorgen, vården och utbildningen är avavgörande betydelse för möjligheterna att skapa godabetingelser för barnen.Barn är alla !När första rapport till för barnetsrättigheter behandlades , uttryckte kommitténbekymmer över att inte garanterar att barn i fängsligtförvar hålls åtskilda från vuxna. Kommittén uppmanadeSverige att göra något åt detta förhållande.Barnombudsmannen har tagit upp frågan i sin första rapporttill regeringen.Bakgrunden till stadgande är givetvisatt barn som begått brott inte skall vara tillsammans medvuxna brottslingar. Risken är stor att de utsätts för negativpåverkan och övergrepp.Ytterst få personer finns i fängelse i rör det sig om några fall . Vi anser att fråganom hur barn behandlas i det rättsliga systemet är av störstavikt. Alla dessa måste få det stöd och den hjälp som just debehöver. Frihetsberövande gäller ett mycket litet antal barnoch ungdomar. För denna lilla grupp är det av yttersta viktatt lagstiftningen anpassas så att våra åtaganden ibarnkonventionen uppfylls.Barn till asylsökandeSocialstyrelsen och har haft enutfrågning om barn till asylsökande vilken redovisats i enrapport publicerad 1994. Av den framgår att man inte vet hurmånga barn som hålls gömda. Det går inte heller att ange ivilken utsträckning underåriga påträffas och avvisas. Ettefterlyst barn behöver inte vara gömt. Det kan ha lämnatlandet.Av rapporten framgår att beslut om utvisning ofta fattasutan att någon bedömning gjorts av barnets behov. Barn somhålls gömda far bevisligen illa. De har levt i skuggan av sinaföräldrars politiska aktivitet innan flykten till Sverige.Barnen har på grund av detta redan förlorat sin barndom.Många bär på svåra, outplånliga minnen som gör sig påmintai mardrömmar och som ''flashbacks'' . Andrasymtom är apati, psykotiska tillstånd, självmordsförsök ochdepression även hos spädbarn.Vi anser att genom att inte ta hand om barn tillasylsökande gör sig skyldigt till brott mot flera avbarnkonventionens paragrafer vilka säger att åtagitsig att sträva efter att inget barn skall berövas sin rätt tillhälso- och sjukvård.Barnombudsmannen har också i sin rapport pekat på attbarnkonventionens principer måste föras in iutlänningslagen. Principen om barnets bästa ibarnkonventionen bör, enligt , t.ex.direkt skrivas in i utlänningslagen. Likaså börutlänningslagens definition av barn stämma överens medbarnkonventionens, d.v.s. barn är alla under 18 år.Barn till missbrukareEnligt alkoholkommissionens betänkande Barn --Föräldrar -- Alkohol växer av barnen iSverige upp i miljöer med alkoholmissbruk. Det innebäruppskattningsvis 150.000 barn i åldrarna 0--!Alkoholmissbruket är starkt tabubelagt. Barn medmissbrukande föräldrar bär på en förfärlig hemlighet sominte får avslöjas. Många barn i den situationen tar på sig ettansvar för den missbrukande föräldern som är alldeles förtungt att bära för en ung person. Barnen löper stor risk attskadas för livet.Alkoholkommissionen konstaterar att stödet för barn tillmissbrukare är helt otillräckligt. Det gäller både utbildningoch stöd till de personer som i sitt yrke i förskolor, skolor,barnavårdscentraler och socialbyråer kommer i kontakt medde här familjerna och barnen och det direkta stödet tillbarnen. En inventering av situationen /93visade att det bara fanns ett 10-tal särskilt riktade ochanpassade gruppverksamheter i eller annan regi ilandet.Alkoholkommissionen tar fasta på förslag som går attgenomföra utan att det kostar mycket pengar eller kräverstora förändringar av organisationen. Kommissionen pekarpå vikten av att både grundutbildningen och fort- ochvidareutbildningen för t.ex. lärare, förskollärare och andrasom arbetar med barn skall ge grundläggande kunskaper ommissbruk, konsekvenserna för familjen och stöd- ochbehandlingsformer.Uppsökande och förebyggande arbete måste stimuleras såatt missbruk upptäcks . Kommuner, landsting ochfrivilligorganisationer måste samarbeta och erbjuda t.ex.gruppverksamhet där barn och ungdomar med föräldrar sommissbrukar kan träffas och få stöd och kunskaper.BarnpornografiUnder senare tid har barnpornografi och pedofiliuppmärksammats alltmer. Pedofili och användning av barnför pornografiska framställningar innebär kränkning avbarnen av grövsta slag. Sexuella övergrepp mot barn är enextrem maktutövning över barnet som därmed tar bådesocial, hälsomässig och fysisk skada.Den svenska debatten har handlat alltför mycket omjuridik och offentlighetsprinciper och för litet om vilkapolisiära insatser som kan göras med stöd av befintliglagstiftning. Det är ju inte allmänheten som främst skallskyddas från den anstöt barnpornografi väcker.