mot · GI02U203 · 1995-01-25 00:00:00 — Innehåll 1.Sammanfattning6 2.Moderata utgångspunkter6 2.1Dagens situation7 2.2Läget i u-världen7 2.3Befolkningsutvecklingen9 2.4Västvärldens ansvar9 2.5Tredje världen och Nord--Sydkonflikten10 3.Hållbar utveckling10 3.1Marknadsekonomi och demokrati10 3.2Mänskliga rättigheter och demokrati11 3.3Självbestämmande och ansvar11 3.4Skuldproblematiken12 3.5Biståndsberoendet12 4.Vad bör göra?13 4.1Frihandel13 4.2Humanitärt bistånd14 4.3Katastrofbistånd15 4.4Fungerande rättsordning16 4.5Demokratibistånd16 4.6Multinationellt bistånd17 4.7Biståndets organisation17 4.8Enskilda organisationer och företag18 4.9Biståndsanslagen18Hemställan191. SammanfattningFörutsättningarna för fortsatta utveckling ärljusa. Den helt dominerande delen av deras invånare bor iländer som har snabb, eller mycket snabb tillväxt.U-länderna har ett stort kapitaltillflöde, som motsvararnästan av deras samlade ekonomier. Huvuddelensker genom privata investeringar och lån. Endast en fjärdedelutgörs av bistånd.Demokratin är på frammarsch. Antalet diktaturer har blivitväsentligt färre.Problemen är koncentrerade till de länder som kvarblir isocialism eller feodalism. I dessa länder stagnerarutvecklingen och fattigdomen ökar.Det svenska biståndet skall bidra till att fattigdomenutrotas. Det sker bäst genom att rättsstaten ochmarknadsekonomin befästs även i u-länderna.Svenskt bistånd skall inte utgå till statsmakten i diktaturereller till länder där regimen systematiskt bryter motmänskliga rättigheter.Det är effektiviteten i bekämpningen av fattigdom somskall vara avgörande för det svenska biståndets utformning.Därför behövs en effektiv och oberoende utvärdering av detsvenska biståndet.Biståndsinsatser bör upphandlas i konkurrens mellanenskilda organisationer, företag samt offentliga organ inomoch utom Sverige.Förslaget om en centraliserad statlig monopolmyndighetpå biståndsområdet avvisas.Anslaget utvecklingssamarbete genom den nyamyndigheten bör minskas med i storleksordningen 1,7miljarder kronor per år.2. Moderata utgångspunkterFattigdomen i världen skall bekämpas. Det finns mångaexempel som visar att ett land kan gå från stor fattigdom tillrelativt välstånd på endast en generation (20--).Det finns därför välgrundad anledning att se mycketoptimistiskt på möjligheterna att skapa välstånd i alla jordensländer. Genom att dra lärdom av erfarenheterna från deländer som lyckats väl, kan fattigdomsbekämpningeneffektiviseras och påskyndas.Biståndet kan och bör koncentreras till de strategiskt mestbetydelsefulla insatserna. ''Biståndet skall vara oljan imotorn -- inte bensinen i tanken''.Det effektivaste stöd ekonomiskt utvecklade länder kan gede fattigare länderna är dels att genom frihandel öppna våramarknader för deras produkter, dels att hjälpa framdemokrati, respekt för mänskliga rättigheter, rättssamhälleoch marknadsekonomi.Katastrofhjälp och humanitär hjälp som verkligen når dedrabbade skall också prioriteras i nödsituationer. Svensk u-hjälp skall vara generös, men nyckelfrågan är vilka resultatden ger, inte vad den kostar.Effektivitet i biståndet gynnas inte genom etablering av encentraliserad statlig biståndsbyråkrati, utan genom att viaUD bättre utnyttja de många olika organisationer ochsamverkanskanaler som redan finns. Ledningen av svensktu-landsbistånd skall ligga hos riksdagen.2.1 Dagens situationFem av sex människor på jorden lever i u-världen (låg- ochmellaninkomstländer enligt definition).Cirka en miljard lever under absolut fattigdom d.v.s. de leveri svält och sjukdom, ofta illiterata och förtryckta. De flestaav dessa -- drygt 400 miljoner -- bor i och cirka250 miljoner i söder om . I detta område ökarfattigdomen medan den minskar i och alldeles särskilti Stilla Havsasien. Där pågår den snabbaste minskningen avfattigdom som världen någonsin sett.Det finns anledning till en betydande optimism vad gällerutvecklingen i huvuddelen av u-världen.Marknadsekonomins segertåg, inte bara i utan även iÖsteuropa och , ger goda förhoppningar omsnabb tillväxt och en snabbt minskad fattigdom. Demokratinhar också gjort stora framsteg, främst i ochLatinamerika (där nu är det enda landet utan folkvaldregering) men också i och med allt fler ljuspunkter iAfrika. Det finns goda förutsättningar för att läget engeneration fram i tiden skall vara radikalt mycket bättre istora delar av u-världen. De orosmoln som finns gällerfrämst och Mellanöstern.2.2 Läget i u-världenKapital motsvarande av u-ländernassamlade BNP beräknas tillföras från de rikavästländerna. Huvuddelen är privata investeringar, lån ochgåvor. Offentligt bistånd utgör ca en fjärdedel av u-ländernasnettotillskott av kapital. Såväl privata överföringar somoffentliga bistånd fördelas ojämnt. Investeringar och lån gårfrämst till länder med god tillväxt eller potentiellt godtillväxt. Gåvor och bistånd tillförs naturligt nog främst defattigaste u-länderna.I Stilla Havsasien bor av u-världens befolkning.Biståndsflödet är blygsamt -- per invånare.Här pågår en oerhört stark ekonomisk utveckling. Tillväxtenligger på 8--. Fattigdomen minskarsnabbare än i världshistorien. Ländernabefinner sig i en stark marknadsekonomisk revolution. Dettaär särskilt tydligt i , där en tidigare förlamandesocialistisk planekonomi avvecklas, men där enpartidiktaturfortfarande råder.I lever av u-världens befolkning.Även här är biståndet per invånare. Regionen -- inteminst -- präglades länge av stagnation. Enkombination av feodalism och demokratisk socialism leddetill ''hindi rate of growth''. Även i muslimskagrannländer var tillväxten per capita svag. tycks dock enstabil tillväxt ha inletts, även om det är för tidigt att avgöraom den är uthållig. En betydande minskning av fattigdomensker dock, och en marknadsekonomisk revolution, inspireradfrån öst, kommer förhoppningsvis att få stabilt fotfäste.Mellanöstern och (och ) -- dentredje av u-världens kulturkretsar svarar för cirka 6 procentav u-världens befolkning. Biståndet motsvarar nästan 40dollar per person, det högsta per capita av u-världens olikaregioner. Området har också tagit emot oerhört stora resurserde genom främst oljeexport. Trots detta ochtrots ett betydligt gynnsammare utgångsläge än övriga Asienoch har regionen som helhet haft en förvånansvärtsvag utveckling. Undantagen från denna regel har varit småländer med ibland fabulöst stora inkomster i form avbetalning för olja. Men i det stora hela har fattigdomen inteundanröjts i den takt som borde ha varit rimlig. Arabisksocialism och muslimsk utvecklingsfientlighet har hämmatutvecklingen. som är världens största enskildamottagare av u-landsbistånd har drabbats allra hårdast avNassers arabiska socialism. Andelen absolut fattiga ärvisserligen betydligt lägre än i söder om ochSydasien, men har inte visat några tecken till att minska. Denekonomiska utvecklingen har också stagnerat, trots oftabetydande naturtillgångar.I söder om (Sub-Saharan ) bor enknapp sjundedel -- -- av u-världens befolkning.Biståndet motsvarar per person. Detta är detområde som inger den största oron. Här sker den storaökningen i antalet absolut fattiga. Kontinenten bär på etttungt kolonialt arv med dess fixering på statsstyrning. ''Vildarna'' antogs inte förstå sitt eget bästa och skulle därförsättas under förmyndare. Efterföljande diktaturer ochstamstrider förvärrade bilden. Detta bittra arv förvärrades avden afrikanska socialismen som efter avkolonialiseringenfick stort genomslag på grund av inflytande både från väst-och östeuropeisk socialism. Även svensk socialism har ettbetydande ansvar för denna fattigdomsskapande politik.Denna dubbla börda har lett till negativ tillväxt och ökandemassfattigdom. Ännu ses få ljuspunkter. Kontinentensdominerande ekonomi -- -- har också hämmats avsitt rasförtryck, som utestängt den stora majoriteten från attbidra till utvecklingen. Den nya utvecklingen i Sydafrikainnebär en vändpunkt om landet lyckas både befästademokratin och genomföra det marknadsekonomiskasystemskifte som är absolut nödvändigt för att skapa ensnabb tillväxt. Utvecklingen i söder om särskild uppmärksamhet av väst.I bor en tiondel av tredje världensbefolkning. får per person i bistånd.Detta var det område som jämte hade det mestgynnsamma utgångsläget. Flera av länderna hade tidigt på1900-talet en levnadsstandard på god europeisk nivå.Uruguay och tillhörde under mellankrigstidenvärldens fem rikaste länder. Det är därför anmärkningsvärtatt det råder så stor fattigdom i -- som praktiskttaget förskonats från krig -- jämfört med utvecklingen iEuropa som härjats av två världskrig.Förklaringen till stagnationen och i många fall nedgångenhar varit den latinamerikanska fixeringen till staten. Iåtskilliga länder har statsmakten använts som skydd förprivilegier åt dem som innehaft den politiska makten. Detkan gälla små eliter utanför statsmakten eller statsmaktensjälv, ofta i form av armén eller det härskande partiet.Utmärkande har varit regleringsivern och tendensen attskydda ekonomin från konkurrens utifrån, ofta benämndmerkantilism. Bristen på konkurrens har lett till påtagliginneffektivitet och ofta ett stort statsägande. Under desenaste åren har emellertid alla diktatorer utom fallit. Frihandel, avregleringar och privatiseringarhar börjat ta fart. Från att ha varit en hotande skuldbomb förhela världsekonomin, har blivit en magnet förinternationellt kapital. Ökande ekonomiskt samarbete överhela den amerikanska kontinenten ger åtskilliga avLatinamerikas länder goda utsikter till stabil tillväxt. I desydligaste länderna har denna nu pågått mednäst intill asiatiska tillväxttal.2.3 BefolkningsutvecklingenBefolkningstillväxten i u-världen är (knappt 80 miljoner människor). Utvecklingen påverkasbåde av höga födelsetal och snabbt stigande medellivslängdi . Trenden är dock fallande överallt, särskiltpåtagligt i och Latinamerika.Med nuvarande födelsetal beräknas genomsnittskvinnanföda 3,5 barn. Utvecklingen varierar dock. I Stilla Havsasienföder hon i genomsnitt 2,5, i 3,0, i Sydasien4,0, i /5,1 och i söder omSahara 6,3 barn. I de utvecklade industriländerna ärfödelsetalet 1,7 barn. beräknas StillaHavsasien och vara nere på nära nogeuropeiska nivåer. All erfarenhet visar att människor mycketsnabbt anpassar födelsetalen efter stigande ekonomiskstandard. Ett undantag från detta kan dock spåras iarabvärlden och där kvinnans ställning är mera utsatt.Erfarenheten visar också att en bättre utbildning och enstarkare ställning för kvinnorna är det starkaste incitamentetför en balanserad befolkningsutveckling. Det återstår dockatt se ett kraftigt fall i födelsetalen i söder om faller dock inte lika snabbt somfödelsetalen eftersom dagens stora barn- och ungdomskullarkommer att ge fler i fertil ålder, och därmed kommer underen betydande övergångsperiod fler barn att födas. Vidarekommer den ökande medellivslängden (i från 37 till 67år) att öka befolkningsantalen.2.4 Västvärldens ansvarDe utvecklade marknadsekonomierna -- ''väst'' -- haransvar för att stödja och hjälpa utvecklingen i de fattigareländerna. Först och främst därför att och humanistiskmedkänsla bjuder detta. Men också för att minskaspänningar och konflikter, samt faktiskt också avmaterialistiska skäl. En värld där många eller helst allanationer lever i välstånd innebär också rikare möjligheter föross själva.Den djupt utvecklingsfientliga föreställningen att somligamåste vara fattiga för att andra skall kunna få välstånd haringet stöd i verkligheten. Tvärtom är frihandel och öppnaekonomier en förutsättning för utveckling. Våra liv och våralivsvillkor är inte fastställda en gång för alla, utan vi självahar ansvar för utvecklingen.U-länder är fattiga av två skäl. De kan ha kommit igångsent och därför först nu påbörjat den utvecklingsprocess somvästerlandet inledde . I andra fall är orsaken attutvecklingen hindrats, vanligen av statsmakten. Långt ifrånalla har ett kolonialt förflutet. I många fall gällerden bistra sanningen att utvecklingsländer främstkännetecknas av brist på utveckling.2.5 Tredje världen och Nord--SydkonfliktenBegreppet tredje världen har sitt ursprung i en anti-västligoch socialistiskt färgad afro-asiatisk gruppering, med börjanpå . I politisk mening kom tredje världen att näraförknippas med det kommunistiska blocket. Strävan efterdemokrati och marknadsekonomi -- västs ideologiskafundament -- karakteriserades av många ledare i tredjevärlden som imperialism och nykolonialism. Tredje-världsbegreppet kom att utgöra en stark hämsko påutvecklingen. Kommunistiska länder sågs ofta som ideal.Enpartistat blev regel snarare än undantag. Socialismen blevrättesnöre som ekonomiskt och socialt system.Föreställningen att u-världen var fattig p.g.a. västvärldensrikedom var ett centralt tema, som ledde till olika krav påkompensation.Genom kommunistblockets sönderfall och socialismensavveckling i har också begreppet tredje världenfallit samman. Det finns något ideologiskt ellermateriellt understöd för detta begrepp. Tvärtomkännetecknas av stora skillnader sinsemellan,både vad gäller utvecklingsnivå och utvecklingstakt. Detideologiska systemskiftet i u-världen är lika stort som det iÖsteuropa. På de flesta håll är nu strävan att efterlikna denutveckling man kunnat beskåda i Stilla Havsasien. Det ärdetta som är den viktigaste orsaken till en starktunderliggande optimism om u-världens utveckling.3. Hållbar utvecklingDet är viktigt att tillväxten är uthållig. I det mycket kortaperspektivet kan tillväxt vinnas genom att man föröder andraresurser t.ex. genom tvångsarbete eller naturskövling, vilketvi tydligast sett i de socialistiska länderna. Men uthålligtillväxt fordrar naturligtvis omsorg om det som gergrunderna för välståndet, nämligen kunskapskapital ochmateriellt kapital. Det är därför en stabil rättsordning ochenskild äganderätt är lika centrala för utvecklingen somekologisk medvetenhet.3.1 Marknadsekonomi och demokratiUnder den svenska biståndsverksamhetens historia har inuvärde satsats totalt mer än . En stordel av dessa pengar har utifrån en missuppfattning omgrundläggande förhållanden bakom ekonomisk och socialutveckling gått till tvivelaktiga projekt i länder medutvecklingsfientliga strukturer och regimer. Fjolåretsanalyser av det svenska biståndet ger klara belägg för detta.Från biståndets början och i alltför många decennier har ensocialistisk utvecklingsmodell och världsbild styrtbiståndspolitiken. Marknadsekonomins principer ochfundament, som har skapat välstånd och tillväxt i ,har aldrig på allvar satts i centrum för biståndseliternasmaktutövning i mottagarländerna. Inte eftermurens och , har planhushållningenskatastrofala konsekvenser för de fattiga folken blivittillräckligt tydliga för att kunna leda till en förändring avbiståndspolitiken.Det som skapar välstånd och tillväxt är inte bistånd till encentralmakt som domineras av det enda partietsnomenklatura och byråkratskikt. Välstånd och tillväxtuppstår i en miljö av självägande bönder, entreprenörskap,småföretagande, enskilt ägande, privat sparande, frikonkurrens, fri prisbildning, fri handel, avreglering,privatisering, rättstrygghet och politiska fri- och rättigheter.Först i en sådan miljö kan bistånd, vid sidan av att lindra nöd,också bidra till ekonomisk, politisk och social utveckling.Bortsett från katastrofhjälp bör statligt bistånd endast gestill projekt som stöder en marknadsekonomisk utveckling.De länder som inte kan redovisa sådana mål för sinsamhällsomvandling, i kombination med tydliga och snabbaframsteg när det gäller både mänskliga och politiska fri- ochrättigheter, skall inte längre kunna få svenskt bilateraltbistånd. Till det marknadsekonomiska biståndsmålet somslogs fast av 1993 skall kopplas krav påekonomiska och politiska reformer i mottagarländerna.3.2 Mänskliga rättigheter och demokratiAbsolut grundläggande för det svenska biståndssamarbetetskall vara att mottagarlandets politiska system karakteriserasav respekt för de mänskliga rättigheterna och defundamentala friheterna, d.v.s. respekt för medborgerliga fri-och rättigheter, med det demokratiska flerpartisystemets friayttranderätt, fria åsiktsbildning och fria val liksomekonomiska rättigheter i centrum. Rätten att starta och drivaföretag skall vara lagligt skyddad.För att ett land skall kunna ta emot svenskt bistånd måstedet antingen vara en demokrati eller ha en fast och tydligrörelse i denna riktning. Symboliska steg i demokratiskriktning får ej ses som undanflykter för ett fortsatt bistånd.Självutnämnda folkföreträdare skall inte kunna erhållasvenska biståndsmedel.Det är självklart att ett land som inte skall biståländer där det förekommer fysisk eller psykisk tortyr,misshandel eller förödmjukelser av medborgare för deraspolitiska eller religiösa övertygelses skull, eller för att detillhör en kulturell eller etnisk minoritet.Rättsstaten är central. En fungerande rättsordning äroundgänglig för att medborgare skall kunna få sinarättigheter skyddade och för att få en marknadsekonomi attfungera. För att fungera måste reglerna ha legitimitet hosbefolkningen. Ett stort utvecklingsproblem har här varit enalltför stark överklass bestående av nomenklaturan och destyrande och en för liten medelklass.En demokratisk struktur som gör det möjligt för enbefolkning att avsätta en regering som inte fungerat väl ärdet korrektiv som behövs. Den offentliga sektorn bör hållasminimal. En stor offentlig förvaltning har på många håll variten betydande källa till korruption.3.3 Självbestämmande och ansvarEtt u-lands utveckling avgörs i allt väsentligt av inhemskaförhållanden. Det går inte att utifrån försöka utveckla ett landåt dess befolkning. En god regering ser till att människornafår möjlighet att bidra till utvecklingen genom egna initiativoch egna ansträngningar. Föreställningen att en regeringskall kommendera folkkommuner och arbetsbrigader somunder sång konstruerar väldiga stålverk har ingenstans letttill framgång.Det är människorna själva som utifrån sina egnavärderingar och önskemål skapar det goda samhället.Familjens ansvar för sina barn och satsningar på nästageneration genom sparande, investeringar och inte minstutbildning är nödvändiga förutsättningar för en uthålligutveckling.3.4 SkuldproblematikenVissa är hårt skuldtyngda. Det handlar dels ommycket fattiga , huvudsakligen i , som iabsoluta tal inte har så stor skuldbörda, men som i relationtill sin egen ekonomi har stora problem. Dessa skuldbördorhanteras huvudsakligen genom biståndssystemet.Dels handlar det om mer utvecklade --medelinkomstländer -- där statsmakten har ådragit sig storaskulder, ofta genom ohämmat slöseri. 21medelinkomstländer har definierats som gruppen högtskuldsatta. Mer än hälften av dessa är råvarurika länder somhar utnyttjat tider med goda priser på olja och andra råvarortill att ytterligare förstärka resurserna genom lån.Statsmakten har i tider av stora inkomster och därmed godkreditvärdighet ådragit sig mycket stora skulder. I åtskilligafall har dessutom pengarna på olika sätt ''försvunnit''.Hälften av dessa hårt skuldsatta länder är oljeexportörer ochfem av dem är tidigare eller nuvarande kommunistländer. Enstatlig skuldsanering, där skulder avskrivs eller villkorenmildras, är berättigad för länder som genomgår systemskifte.I finns flera exempel på detta. Tidigareansvarslösa diktaturer har hejdlöst lånat pengar för att säkramakten. Nytillkomna demokratiska regimer får ärva enorimligt tung skuldbörda. Detsamma kommer att gälla Kubanär detta land blir fritt och får en demokratisk regering.I övriga fall är det oftast olämpligt med skuldlättnader.Risken är att oansvariga regeringar belönas för sinoansvarighet. Inte sällan är ju dessutom pengarnaundanförda. Ett av statsbankrutt framtvingat systemskiftekan ofta vara att föredra, om man därmed lyckas slå sönderen djupt korrupt och utvecklingsfientlig statsmakt. Då måsteen rekonstruktion ske, till fördel för befolkningen i landet.3.5 BiståndsberoendetVissa länder har råkat i s.k. biståndsberoende. En så storandel av deras samlade ekonomi är beroende avbiståndstillförsel att deras tillväxtkraft har skadats. Ländersom som har mottagit mycket stora biståndsflöden(av BNP) har ändå haftnegativ tillväxt, d.v.s. befolkningen har blivit allt fattigare.Det är svårt att spåra direkta samband mellan bistånd ochutveckling. Länder med blygsamt bistånd har ofta mycketkraftig tillväxt. Det är ibland mycket svårt att ge bistånd iformer som stimulerar utvecklingen. Orsaken är att detoffentliga biståndet lätt stärker statsmakten i mottagarlandetvilken ofta utgör det starkaste hindret för utveckling.Bistånd till statsmakten i diktaturer eller enpartistaterstödjer direkt eller indirekt den sittande regimen, även när degår till väl definierade och kontrollerade projekt. Biståndetkommer därigenom att stödja en inkompetent regeringsambition att stanna kvar vid makten och fortsätta förtrycket.Iakttagelsen att stat till stat-biståndet harsvårdokumenterade positiva effekter får dock inte leda tillslutsatsen att sådant bistånd inte kan vara av godo förutvecklingsländerna. Men mycket tyder på att ett land intebör få mer bistånd än högst av BNP. Riskenär betydande att större bistånd leder till ett motsvarandebortfall av egna produktiva resurser och dessutom tillinflation och korruption.Undantag måste dock göras i samband med katastrofer --där dock biståndet bör begränsas till exempelvis denbortfallna skörden och nästa års utsäde -- så att den egnajordbruksproduktionen inte varaktigt slås ut. I länder sommer eller mindre faller sönder (t.ex. ) blir ocksålandets försörjning i betydande delar ett ansvar föromvärlden, men detta är rena undantag.4. Vad bör göra?Sveriges insatser skall inriktas på att ge bidrag till en snabbvälfärdsutveckling i världens fattigaste länder. Det finnsanledning att se med stor optimism på dessa möjligheter.Utvecklingen i Stilla Havsasien kan i mycket tjäna som enförebild. En tillväxt på böreftersträvas.Svenskt bistånd skall vara effektivt -- det gagnarmottagarländerna bäst. Vi måste därför lära oss att utvärderaeffekterna i form av uppnådda resultat, snarare än iförbrukade pengar. Det svenska s.k. enprocentsmålet leder isammanhanget tankarna fel. Medelsförbrukningen är intedet primära i sammanhanget -- det är istället den avvecklingav fattigdom som vi bidrar till.4.1 FrihandelFör som helhet spelar frihandeln en väsentligtmycket större roll än biståndet. Handelsvolymen uppgår tillstorleksordningen , vilket är mer äntiofalt större än biståndsvolymen. Det är inte genomexercerande med biståndsvolymer världsfattigdomenavskaffas. Utvecklingen påskyndas genom detinternationella utbytet av främst idéer, men också kapital,varor, tjänster och personer. Genom den internationellakonkurrensen befrämjas effektivitet. Lokala monopol ochresursslöseri motverkas, vilket är särskilt viktigt förresursknappa ekonomier. Genom handelsutbytet får ländernanödvändig teknik som finansieras genom export. Det ärviktigt att se till att världshandeln växer med åtminstone 6procent . Genom att i-länderna öppnar sina gränser kanbättre avsättningsmöjligheter för produkterskapas. De generella u-landspreferenserna liksom EU:stullfrihet spelar en viktig roll för många av de fattigaste . Trots detta finns fortfarande betydande hinder,främst på områden som teko och jordbruksprodukter. Dennya världshandelsorganisationen () har en central roll för att bevaka att intefrihandeln urgröps av protektionistiska krafter, och för attgränshindren sänks ytterligare. Det ligger i linje med svenskpolitik att här vara kraftigt pådrivande.Genom avregleringen av kapitalmarknader har u-världengynnats. För dem som växer kraftigt är det inte svårt attattrahera kapital från väst. Detta gäller för såväl så kalladeportföljinvesteringar som direktinvesteringar. Också mycketfattiga som har god tillväxt har inga problem attattrahera tillräckligt med kapital. I Stilla Havsasien liksomäven i och sker en mycket starkkapitaltillströmning på kommersiella villkor. Det handlar omcirka .