mot · GI02Ju801 · 1995-01-25 00:00:00 — I en familjegruppskonferensdeltar, förutom en koordinator, som är en av staten utseddledare för familjekonferensen, en socialtjänsteman, enpolisman, den minderårige förövaren, föräldrarna, andranärmare släktingar samt brottsoffret (om denne kanidentifieras och samtycker till att medverka). går man igenom vad den ungeförövaren gjort sig skyldig till. Han skall be målsäganden omursäkt och man skall gemensamt fastställa hur han skallgottgöra skadan, till exempel genom arbete eller skadestånd.Familjegruppskonferensen måste nå enighet mellan allaberörda parter. Om så icke sker, går målet vidare till polisoch åklagare för avgörande vid ungdomsdomstol.Vi anser att det nyzeeländska systemet är mycket intressantoch bör kunna vara modell för ett liknande system i Sverige.I detta sammanhang vill vi också erinra om att den borgerligaregeringen gav Riksåklagaren i uppdrag att utarbeta enmodell för hur s.k. medlingsverksamhet skall kunnabedrivas. Riksåklagaren skulle enligt uppdraget redovisasina överväganden till regeringen senast den 31 oktober1994. Vi efterlyser nu fortsatta initiativ från regeringen närdet gäller utvecklingen av medlingsverksamheten.4. Narkotikapolitikens inriktning 4.1 Gammal och ny narkotikapolitikSocialdemokraternas politik efter regeringsskiftet 1982kännetecknades av en ovilja att ingripa på ett effektivt sättmot narkotikabrottsligheten. Länge motsatte sig densocialdemokratiska regeringen kravet på kriminalisering avnarkotikakonsumtion. Denna förbjöds först , efter detatt opinionstrycket blivit så starkt att socialdemokraterna intelängre ansåg sig kunna stå emot det. Maximistraffet sattesdock till böter, vilket bl.a. innebar att polisen inte hade rättatt ta blod- eller urinprov på personer som misstänktes försådant brott.I och med att fick en borgerlig regering komen ny narkotikapolitik att föras. I den nytillträddaregeringens regeringsförklaring stod att läsa:Regeringen kommer att tillmäta all brottsbekämpning storbetydelse, men den inriktas i ökad utsträckning mot vålds-och narkotikabrott. Narkotikamissbruk kan aldrigaccepteras. För att stoppa missbruket tidigt och kunna sättain erforderligt stöd skärps straffskalan vid ringanarkotikabrott. Arbetet med att bekämpanarkotikamissbruket på anstalterna tillmäts stor vikt.Denna politik genomfördes också. Fängelse infördes sommöjlig påföljd för eget bruk av narkotika och ringanarkotikabrott. Socialdemokraterna visade här sammamotvilja att införa fängelse för eget bruk av narkotika somde visade i regeringsställning --1988 när det gälldekriminaliseringen av narkotikakonsumtion.Under den borgerliga regeringen utvecklades kvarters-eller närpolisverksamheten. patrullerar poliser i alltstörre utsträckning på gator och torg och har därmedbetydligt bättre förutsättningar än tidigare att upptäckaförsäljning av narkotika. Särskilt betydelsefull är den storakännedom som kvarters- eller närpoliser har om sinarespektive områden och som innebär att polisen redan på etttidigt stadium har möjlighet att upptäcka om och närlangning och missbruk pågår.4.2 NarkotikamissbruketNarkotikamissbruket är ett av samhällets allvarligaste, ochsamtidigt mest svårlösta problem. Missbruket orsakar stortlidande för missbrukaren och dennes anhöriga. Medmissbruket följer ofta en allt grövre kriminalitet, somdrabbar enskilda och förorsakar samhället stora kostnader.Moderata Samlingspartiet har därför alltid förordat enrestriktiv politik på detta område. Vår strikta hållninggentemot narkotikamissbruk har också varit framgångsrikjämfört med andra länders narkotikaproblem. Ute i Europabetraktas som ett föregångsland när det gällerkampen mot narkotika.Det är sant att det på flera håll i förekommerliberaliseringsrörelser, oftast företrädda avsocialdemokratiska eller gröna partier, som önskar legaliseravisst narkotikabruk. På nära håll har vi socialdemokraterna iDanmark.I har vi själva skaffat oss viktiga erfarenheter frånåren 1965--1967, då det gjordes försök i med attmöta det ökade missbruket genom fri förskrivning avnarkotika till kända narkomaner. Resultatet blev motsatsentill det avsedda. Brottsligheten bland de ''legala''narkomanerna minskade inte, och legalt förskriven narkotikasåldes vidare till nya missbrukare. När detta konstateradesavbröts försöket abrupt. På andra håll i världen där man harmött narkotikamissbruket genom eftergifter och acceptans,t.ex. i kantonen i , har man fått mycket svåraproblem.Den som missbrukar narkotika finansierar ofta sittmissbruk genom stölder och annan brottslighet. Mångafinansierar också sitt eget missbruk genom att sälja till andra.Det finns således ett klart samband mellan att bekämpamissbruket och att bekämpa brottsligheten.All erfarenhet talar alltså för att vi i skall fortsättaatt föra en bestämd politik mot narkotika. Narkotika är ochförblir ett dödande gift och det finns därför inga skäl för ossatt kompromissa med den som vill sprida den vidare. Detinnebär också att vi måste föra en målmedveten politik motdem som för in narkotika i vårt land och mot dem somdistribuerar narkotika till missbrukare.Narkotikabekämpningen måste inriktas mot både grossistledoch användarled för att vara effektiv.4.3 Livstids fängelse för grov narkotikabrottslighetInom narkotikahanteringen finns enorma ekonomiskavinster att göra för dem som är tillräckligt hänsyns- ochsamvetslösa. De grova narkotikabrottslingarna är människor,som cyniskt profiterar på andra människors beroende ocholycka. I detta perspektiv -- och med hänsyn till det allmännarättsmedvetandet -- är de straffsatser som kan utdömasinte tillräckliga. Lagens strängaste straff, livstids fängelse,skall därför kunna utdömas för grovt narkotikabrott.4.4 Möjlighet till ''buggning''Vi anser att polisen bör få möjlighet att använda''buggning'' (elektronisk avlyssning) i sin spaning eftergrova narkotikabrottslingar. Även vid brott mot riketssäkerhet, t.ex. vid grovt spioneri, bör buggning vara tillåtet.Buggning är ett mycket grovt intrång i den personligaintegriteten och måste därför användas med stor försiktighet.Buggning innebär inte bara att brottsliga personer avlyssnas,utan att även oskyldiga riskerar att bli avlyssnade. Deninformation som framkommer vid buggning är generellt settbetydligt mer omfattande än den som inhämtas vidtelefonavlyssning. Buggning bör därför vara förenad medrigorösa bestämmelser. Det ligger i sakens natur att manmåste förfara mycket varligt med all överskottsinformation.Allt material som inte är av betydelse för den aktuellabrottsundersökningen måste förstöras på ett betryggandesätt.4.5 Nya insatser mot internationell brottslighetDen internationella brottsligheten omsätter oerhördakapitalsummor. Den är dessutom välorganiserad. harSverige klarat sig relativt väl undan den internationellaorganiserade brottsligheten. Men vi kan inte räkna med attdet kommer att fortsätta så. I en värld där alltflerverksamheter är gränsöverskridande gäller det dessvärreockså för brottsligheten.För att möta detta hot måste åklagarnas och polisensarbetsmetoder effektiviseras. Det räcker inte med vad somgörs i utan svenska brottsbekämpande myndighetermåste utveckla samarbetet med sina motsvarigheter i EU-länderna och -- inte minst -- med dem i de östeuropeiskaländerna.Så gott som all illegal narkotika i smugglas in ilandet. Därför har också tullen en stor betydelse förnarkotikabekämpningen. I samma takt som brottslighetenblir alltmer modern och bättre organiserad, måste tullen följamed i utvecklingen för att klara sin uppgift. Den traditionellatullbevakningen, med stickprovskontroller vid gränserna,motsvarar inte kraven på effektiv bekämpning i ett framtidasamhälle, där smugglingsmetoderna blir alltmer raffinerade.Inom EU organiseras nu en särskild enhet förnarkotikabekämpning, European Drugs Unit, (EDU), somutgör ett förstadium till det polisiära samarbete som skallutvecklas inom Europol. är ett litet land, och denspaning som vi kan bedriva mot narkotikabrottsligheten påegen hand kan endast få begränsad effekt. Det är därför avstörsta vikt att den svenska polisen och tullkriminalen kandelta fullt ut i det europeiska samarbetet pånarkotikabekämpningens område.Den traditionella tullkontrollen vid gränserna ochpolisspaningen inom är inte tillräcklig för att kunnabekämpa narkotikabrottsligheten på ett effektivt sätt. Fördetta krävs internationellt spaningssamarbete. närSverige är medlem i EU kommer den svenska polisen ochtullkriminalen att kunna delta fullt ut i ett organiseratsamarbete tillsammans med polis och tull i de andra EU-länderna. Detta ger ökade möjligheter till organisering ochutveckling av moderna spaningsformer, t.ex. datoriseradeinformationssystem.Sverige bör sträva efter att inta en pådrivande och aktiv rollinom det europeiska brottsbekämpningssamarbetet. Deinitiativ som den borgerliga regeringen tog när det gällerÖstersjösamarbete, bl.a. genom den s.k.Borgholmskonferensen, måste vidareutvecklas.5. Kriminalvårdens inriktning 5.1 Narkotikafria fängelserVår målsättning är att samtliga svenska fängelser skall varafria från narkotika. Narkotikabekämpningen måste därför ifortsatt hög utsträckning vara ett prioriterat område förkriminalvården. Det är oacceptabelt att intagna som ärdrogfria när de börjar avtjäna sitt fängelsestraff, eller somförsöker sluta med sitt missbruk, skall komma i kontakt mednarkotika de vistas i fängelse.Förutsättningarna att bekämpa drogmissbruk hänger närasamman med möjligheterna till differentiering av de intagna.Arbetet med att förmå narkotikamissbrukare att underkastasig behandling och adekvat vård bör därför intensifieras.Under den borgerliga regeringen skärptes lagen omkriminalvård i anstalt så att de intagna på anmaning numeraär skyldiga att lämna blod-, urin- eller utandningsprov. Vianser att denna möjlighet till provtagning måste användas ifortsatt hög utsträckning. Personalen på anstalternas olikaavdelningar skall göra narkotikavisitationer, dvs. genomsökaanstalterna efter narkotika, oregelbundet men ofta. Urinprovskall vara frekvent förekommande.Moderata Samlingspartiet har i en särskildkommittémotion av m.fl. i anledning av prop.1994/95:124 Ändringar inom kriminalvårdslagstiftningen(anstaltsindelning m.m.) utvecklat vilka ytterligare åtgärdersom behövs som komplement till det arbete som den förraregeringen satte i gång och som bedrivs inomkriminalvården mot narkotikamissbruket.Besök skall kunna kontrolleras inte enbart enligtnuvarande ordning, där en tjänsteman är närvarande, utan ivissa fall även genom att besöket sker under sådanaförhållanden att den intagne och besökaren varken kanöverlämna föremål till varandra eller ha fysisk kontakt medvarandra (kontrollerade besök). Förutsättningen för den härformen av kontrollerade besök är att den intagne ochbesökaren skiljs åt genom att besöksrum inrättas med englasruta mellan den intagne och besökaren. Sådanabesöksrum förekommer i andra länder, bl.a. i Norge.Det bakomliggande skälet till vårt förslag att med hjälp avglasruta skilja besökande och den intagne åt är att besökenutgör en vanlig införselväg för narkotika. Ofta förvararbesökaren narkotikan någonstans där den inte kan upptäckasvid en ytlig kroppsbesiktning. Narkotikan överlämnas sedantill den intagne som gömmer narkotikan på liknande sätt. Ettannat problem är att det är långt ifrån alltid aktivamissbrukare som för in narkotikan. En intagen som intemissbrukar kan förmås att medverka till insmuggling t.ex.genom löfte om ersättningen eller med hot om våld ellerannan brottslighet.Enligt vår mening är det bättre och mer humant för deintagna att skärpa kontrollen i samband med besöken än attminska möjligheterna för dem att över huvud taget få ta emotbesök i anstalten.De senaste åren har kunskapen om anabola steroider ochandra dopingpreparat och deras allvarliga skadeverkningaruppmärksammats allt mer. Vi ser mycket allvarligt på deticke-medicinska bruket av anabola steroider och andradopingmedel. är det enligt lag förbjudetatt tillverka, inneha, ge bort eller sälja dopingmedel. Motbakgrund härav bör inte heller dopingpreparat som anabolasteroider få förekomma på fängelserna.5.2 Fängelsetiden skall utnyttjas rationelltDen borgerliga regeringen betonade i många sammanhangbetydelsen av att fängelsetiden utnyttjas på bästa sätt ochfylls med meningsfull sysselsättning så långt det är möjligt.Bl.a. framhölls att intagna som är narkomaner eller har andramissbruksproblem skall beredas tillgång till adekvat vårdoch behandling. Kriminalvårdens insatser på detta område ärhelt avgörande för den intagnes möjligheter att återgå till etthederligt liv efter avtjänat straff. Mot denna bakgrund är detav central betydelse att det reformarbete som pågår inomkriminalvården med att bl.a. differentiera fångarna eftervård-, behandlings- och terapibehov ges förutsättningar attvidareutvecklas. Detta innebär att den s.k. närhetsprincipen,dvs. att den intagne om möjligt skall placeras på en anstaltså nära hemorten som möjligt, inte längre skall upprätthållassom en övergripande norm för anstaltsplaceringarna.5.3 Oacceptabelt med rymningar från slutna anstalterAllmänhetens skyddsintresse måste sättas i främstarummet. Det skall i princip vara omöjligt att rymma från deslutna anstalterna, där de allra farligaste förbrytarna avtjänarsina straff. Den borgerliga regeringen satsade cirka 50miljoner kronor på säkerhetshöjande åtgärder på de tretyngsta anstalterna -- Kumla, och har varit framgångsrikt, rymningarna frånde slutna riksanstalterna har minskat under de senaste åren.Budgetåret 93/94 avvek 8 intagna, 12. Förbudgetåret 94/95 har inte någon avvikit. Även när detgäller de slutna lokalanstalterna har antalet rymningarminskat. Budgetåret 93/94 avvek 95 personer, åretdessförinnan var antalet 129.I sammanhanget bör också understrykas att inte någon avde ca 180 intagna som fanns på Tidaholmsanstalten vid tidenför upploppet lyckades rymma, trots dentumultartade situation som uppstod. De säkerhetshöjandeåtgärder som den föregående regeringen investerade i harsåledes givit gott resultat i form av ökad säkerhet för framförallt allmänheten.5.4 Strikta permissionsreglerReglerna om permission måste vara restriktiva. För demsom dömts för våldsbrott eller narkotikabrott bör permissionendast beviljas undantagsvis. Även när det är fråga omåterfallsförbrytare finns det anledning att vara återhållsammed permissioner. Vid bedömningen av om permission skallbeviljas i dessa fall måste den intagnes intresse av att fåpermission vägas mot medborgarnas berättigade krav påskydd och säkerhet. Vi anser att skyddsintresset måste varadet primära vid denna avvägning. Det allmänna får aldrigväja undan från sitt ansvar för att enskilda inte utsätts förbrott i samband med permissioner. Medborgarna måsteockså kunna lita på staten i detta avseende.5.5 Möjlighet till utbildningBland dem som döms till fängelse finns det många som,när de tas in på en anstalt, inte kan läsa och skriva och aldrighar haft en anställning. Möjligheten till grundläggandeskolutbildning och arbete inom kriminalvården är enförutsättning för att de intagna skall ha en rimlig chans ny start i samhället efter avtjänat straff. Det är därför avvikt att kriminalvården har de resurser som krävs för attfängelsetiden skall kunna användas på ett effektivt ochmeningsfullt sätt för de intagna.6. Alternativa påföljder till fängelsePåföljdssystemet måste vara utformat på ett sådant sätt attdet ger en tydlig reaktion. Det måste framgå klart attsamhället inte tolererar brott. Fängelse är och kommer äveni framtiden att vara den mest väsentliga delen ipåföljdssystemet vid allvarlig brottslighet. Men även nyapåföljder måste prövas. Två exempel är elektroniskövervakning och samhällstjänst.6.1 Elektronisk övervakningDen föregående regeringen inledde entvåårig försöksverksamhet med intensivövervakning medelektronisk kontroll i syfte att undersöka om den påföljdenkan vara ett lämpligt och trovärdigt alternativ till fängelse.De riktlinjer som drogs upp för försöksverksamheten varsom följer:Elektronisk övervakning bör inte förekomma för de grövreeller farligare brottslingarna. Den måste också vara utformadså att den verkligen framstår som ett straff. Vidare skallövervakningen vara mycket intensiv. Oanmälda hembesökskall förekomma ofta, liksom telefonkontroller. Den dömdeskall också vara skyldig att anmäla sig med täta intervaller.Elektroniska hjälpmedel skall användas vidövervakningen. som den elektroniskaövervakningen pågår, skall behandlingsprogram, t.ex. motalkoholmissbruk, genomföras. Under verkställigheten gällerkravet att den dömde fullständigt måste avhålla sig fråndroger, inklusive alkohol. Den dömde skall därför varaskyldig att lämna urin-, blod- och utandningsprov.Den övervakade skall föreläggas särskilda föreskrifteravseende arbetsplikt, inskränkningar i rörelsefriheten ochliknande.Vid misskötsamhet skall reaktionen bli sträng och kommaomedelbart. Så fort någon indikation tyder på att den dömdeinte följer de föreskrivna reglerna, skall detta beivras. Dennormala reaktionen vid misskötsamhet skall vara att dendömde då får avtjäna den återstående delen av straffet ifängelse.6.2 SamhällstjänstDenna påföljdsform infördes och tillämpades vid fem tingsrätter. utökade dendåvarande regeringen försöksverksamheten medsamhällstjänst till att omfatta hela landet. Fram till utgångenav gäller en provisorisk lag om samhällstjänst i helalandet. Sedan möjligheten att döma till samhällstjänstutökades har antalet dömda ökat från omkring 170 till 498hösten 1994.Samhällstjänst innebär att den dömde åläggs att utföraoavlönat och samhällsnyttigt arbete under 40--,allt efter vad som bestäms i domen. Vi anser attsamhällstjänst är en påföljd som bör komma till ökadanvändning. Särskilt för unga människor, som gjort sigskyldiga till vandalisering och liknande, kan det vara nyttigtatt få leva upp till de krav på ordning som samhällstjänsteninnebär och att få utföra ett konstruktivt arbete.Vi tycker det är angeläget att samhällstjänst infogas somett permanent inslag i påföljdssystemet.7. Psykiskt störda brottslingarBrottslingar som lider av allvarlig psykisk störning får intedömas till fängelse. De överlämnas i stället tillrättspsykiatrisk vård. Om det finns risk för att brottslingenåterfaller i brottslighet kan rätten besluta om särskildutskrivningsprövning. Vi är starkt kritiska till denna ordning.Reaktionen för den som bedöms som psykiskt störd står imånga fall inte i någon som helst proportion till vadpåföljden skulle ha blivit, om brottslingen hade dömts tillfängelse. De psykiskt störda brottslingarna blir inte sällanförsatta på fri fot efter betydligt än defängelsedömda.Många av de allra farligaste brottslingarna finns bland demsom överlämnas till psykiatrisk vård. När psykiskt stördabrottslingar återfaller rör det sig i många fall om mycketallvarliga brott. Det är mycket svårt att bedöma om enpsykisk störd brottsling kommer att återfalla i brottslighet.Beslut om särskild utskrivningsprövning grundas i realitetenpå mer eller mindre kvalificerade gissningar.Mot denna bakgrund och med beaktande av medborgarnasskyddsintressen anser vi att det nuvarande förbudet mot attdöma psykiskt störda brottslingar till fängelse bör avskaffas.Det är bara i ett fåtal fall som gärningsmannen är så allvarligtstörd att han inte är medveten om vad han gör sig skyldig till.Endast i dessa fall anser vi att det är berättigat attstraffriförklara och inte utdöma fängelsestraff. Vård måstevid straffriförklaring dock ges under sådana former attallmänhetens skyddsintresse tillgodoses.Övriga psykiskt störda brottslingar, dvs. det stora flertalet,bör i stället dömas till straff. Denna effekt har till viss deluppnåtts genom den lagstiftning som trädde i kraft den 1januari 1992 med LRV (lagen om rättspsykiatrisk vård).Andelen personer som överlämnas till psykiatrisk vård harde facto minskat och fler psykiskt störda brottslingar sitter ifängelse jämfört med tidigare år.Om de som döms till straff är i behov av psykisk vård skallde kunna avtjäna en del eller hela straffet på psykiatriskvårdinrättning under kriminalvårdens ansvar. När vårdbehovinte längre föreligger skall den dömde avtjäna eventuellresterande del av straffet i vanligt fängelse.I budgetpropositionen åläggs kriminalvården ettbesparingsbeting på ytterligare utöver debesparingskrav som redan löper och de merkostnader somföljt på den obligatoriska halvtidsfrigivningens avskaffande.Enligt regeringen skall detta krav uppfyllas medpersonalminskningar. Vi motsätter oss regeringens förslagom ytterligare besparingar på kriminalvården. Genom denborgerliga regeringens insatser har säkerheten förbättrats påfängelserna och ett positivt påverkansarbete inletts såvälinom den slutna som öppna kriminalvården. Medpersonalminskningar riskerar detta reformarbete att avstannaoch säkerheten för allmänheten att försämras.8. Polisarbetets inriktningUnder de borgerliga regeringsåren --1982 höllsantagningen till på hög nivå för attsäkerställa utbildning av tillräckligt antal nya poliser. Närsocialdemokraterna kom tillbaka till makten gjordes endrastisk nedskärning i antagningen. Detta skedde trots kunde förutse att följden skulle bli en kraftig polisbrist,eftersom många polismän skulle pensioneras under denärmsta åren. Detta framhölls också av de borgerligapartierna, men negligerades länge av socialdemokraterna.Följden blev att drabbades av svår polisbrist.Vakanserna inom polisen fylldes dock när de borgerligapartierna återkom i regeringsställning. fanns detknappt 16 000 poliser, när den borgerliga regeringen avgick tre årsenare fanns det drygt 17 100.Sverige har tillräckligapolisresurser för att kunna bedriva en effektiv kamp motbrottsligheten. Förutsättningarna för polisens arbete harhärmed avsevärt förbättrats. Det är nu av stor vikt attpolisverksamheten inriktas och bedrivs med utgångspunkt ibehoven av polisiära insatser. Resurserna skall i störstamöjliga utsträckning koncentreras till tider, platser ochverksamheter där de ger bäst resultat i form av minskadbrottslighet och ökad trygghet.8.1 Kvarters- eller närpolisverksamheten bör utvecklasoch byggas utEn viktig förutsättning för att minska kriminaliteten är attdet finns ett gott och förtroendefullt förhållande mellanallmänheten och polisen. Polisen måste upplevas som ettnaturligt stöd och en hjälp.Ett gammalt moderat krav har varit att återinföra kvarters-eller närpoliser. Vi menar att det är oerhört mycket vunnetmed att det finns lokala poliser som är väl förtrogna medsituationen i sitt område. Det skall helt enkelt kännasnaturligt för människorna som bor och verkar i området attse och tala med sin närpolis. Närpolisen har också mycketstörre möjligheter att upptäcka när något egendomligt elleravvikande sker i området. Kvarters- ellernärpolisverksamheten skall i första hand inriktas påbrottsförebyggande och problemorienterat polisarbete. Denbör ges kvalificerat teknikstöd men verka med inriktning påökad synlighet, bl.a. genom fotpatrullering. Kändaorosområden får inte lämnas obevakade ochnätter. Också utredningen av vardagsbrottslighet bör i storutsträckning skötas inom närpolisen. Polisen skall samarbetamed kommunerna samt med enskilda och organisationersom kan medverka i det förebyggande eller annarstrygghetsskapande arbetet.Närpolisverksamhet innebär större möjligheter att i tidupptäcka om någon invånare i området är på väg att spåraur. Inte minst är detta viktigt när det gäller att ta tag i ungamänniskor som genom sitt beteende visar att allt inte står rätttill.