mot · GI02Sf627 · 1995-01-25 00:00:00 — är det jämnt i . Under kriget vigde den svenskadiplomaten sin tillvaro åt att rädda över hundratusen judarundan ''slutliga lösning''. nådde ocksåde första av vita bussar fram till Skånemed judiska flyktingar från kontinenten.Vi svenskar har all anledning att vara stolta överBernadotte och och alla andra svenskar som tagitsitt personliga ansvar för människor på flykt. I stort settsamtliga svenska regeringar efter harockså hyllat dem genom att tillämpa en mänsklig asylpolitiknärhelst oroshärdarna i världen skapat nya flyktingströmmar.På denna punkt finns det enligt undertecknad ingenanledning till kritik.Däremot har vi i misslyckats med att skapa godaförutsättningar för att flyktingarna skall kunna anpassa sigtill vårt samhälle. Sedan det tidiga 70-talet har man, både pålokal och central nivå, byggt upp ett krångligt, kostsamt ochminst sagt fyrkantigt system för mottagning. Viljan frånlagstiftare och andra beslutsfattare må ha varit god, mengenom att behandla den enskilde flyktingen som ett hjälplöstkolli, snarare än som en myndig person, kapabel att ta varapå sig själv har man förkvävt individens ansvarstagande ochkraft till egna initiativ.Den byråkratiskt vällovliga flyktingpolitiken har utantvivel haft ett högt pris på det mänskliga planet. Men därtillkostar den också svenska skattebetalare många miljarderårligen. Flera statliga verk och många hundra företag hardirekt eller indirekt sin ekonomiska försörjning klaradgenom flyktingmottagandet. Bostad, barnomsorg,omskolning, svenska för invandrare, sjukvård,yrkesvägledning, rättshjälp, hemspråk, psykologisk ochkurativ rådgivning, föreningsbidrag och mycket annatformligen prackas på våra invandrare.De ständigt ökande kostnaderna för flyktingmottagandethar också spätt på gemene mans misstänksamhet ochavoghet, främst mot flyktingpolitiken i sin helhet, men ocksåmot flyktingarna. Därför är det logiskt att också vipolitiker -- oaktat partitillhörighet -- tar på oss vår del avskulden för att grunderna för asylrätten nu ifrågasätts alltoftare. Det är hög tid att vi tänker om.I flera kommuner har situationen blivitnärmast kaotisk. I t.ex. har man på bara tagitemot nära 10.000 flyktingar. blevinflyttningsnettot 5.246 personer, det högsta som noteratssedan statistiken började föras 1911. Det råder ingen tvekanom att detta skapat en väldig ekonomisk press på kommunenoch den kommunala servicen. Under det varväntetiden på att få börja SFI:n upp lång.Det mesta av resurserna i kommunens invandrarförvaltninghar nyttjats till att lösa de mest akuta problemen sominregistrering, förmedling av socialbidrag, ordnande avskolgång för barnen och liknande. Den stora utmaningen attfå ut dessa tusentals människor på arbetsmarknaden i enkommun där arbetslösheten fortfarande ligger en bra bit , har man knappt hunnit börja ta itu med. Riskenför långtidsarbetslöshet, social utslagning och isolering ärgivetvis överhängande i denna grupp.Mot bakgrund av dessa problem måste statsmakterna meraaktivt engagera sig i de problem som en alltför storkoncentration av flyktingar innebär i kommuner som t.ex.Malmö och . För dem förefaller ett lika stortmottagande som helt orealistiskt. Myckethandlar givetvis om förbättrade ekonomiska förutsättningar.Men det är ofrånkomligt att också andra lösningar kanbehöva prövas som ger dessa kommuner ett andrum imottagningen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om minskad byråkrati iflyktingmottagandet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om starkare engagemang för de ortersom tagit emot en oproportionerligt storandel flyktingar.