mot · GJ02L7 · 1995-10-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:43 Vissa arrenderättsliga frågor I propositionen föreslås bl.a. att det vid ett arrende som ärgemensamt för flera personer och som avser ett utvecklateller utvecklingsbart lantbruksföretag införs en möjlighet förvar och en av medarrendatorerna att överlåta sin rätt till enmedarrendator som är make eller avkomling till överlåtaren.Förslaget innebär en väsentlig begränsning i förhållande tilldet utökade besittningsskydd som föreslogs av 1990 årsarrendekommitté (SOU 1992:109). Kommittén förordade pågoda grunder en generell regel om rätt för en medarrendatortill förlängning av arrendeavtalet för egen del om någonannan av arrendatorerna sagt upp avtalet.De tolkningar av gällande rätt som gjorts av arrendekommittén innebär atten kvarvarande jordbruksarrendator endast i begränsad utsträckning har lagligrätt att stå kvar som arrendator när en medarrendator lämnararrendeförhållandet. Reglerna om förlängningsrätt innefattar inte någon rättatt ta över en medarrendators andel. Inte heller föreligger någon generellöverlåtelserätt mellan medarrendatorer. Det förhållandet att överlåtelse avsesske till en medarrendator behandlas principiellt på samma sätt som när enarrendator önskar sätta en från arrendeförhållandet fristående person i sittställe. Situationen regleras av bestämmelserna i 9 kap. 31§ JB,vilket innebär en starkt beskuren överlåtelserätt.Ett besittningsskydd innebär ett väsentligt incitament till en god skötsel ochlångsiktiga insatser på arrendestället. Också mera socialt betingade behov aven tryggad möjlighet till framtida bruk av arrendestället måste anses vägatungt vad gäller gemensamt arrende. För den enskilde jordbruksarrendatorn,som kanske verkat på arrendestället, måste det vara av storbetydelse att ha en i lag tryggad rätt att kvarstå som arrendator ommedarrendatorn av någon anledning lämnar sitt arrendatorskap (på grund avsjukdom, olyckshändelse eller dödsfall eller av annan orsak).Ett arrendeförhållande innebär ofta ett betydande ekonomiskt engagemang.Att den eller de kvarvarande arrendatorerna mister besittningsrätten får intesällan stora ekonomiska konsekvenser. Många arrendatorer har utöverinvesteringar i driften stora investeringar i byggnader och anläggningar somde kan bli tvingade att lämna utan ersättning. Sålunda kan det vara mycketobilligt för en arrendator att tvingas att upphöra med arrendet. Däremot kandet inte anses vara obilligt för jordägaren att det skapas en laglig möjlighetför kvarvarande arrendator att, efter särskild prövning i det enskilda fallet,fortsätta driften som ensam arrendator.Riksdagen har i andra sammanhang funnit det befogat atttillåta bildandet av enheter med något större areal än ennormal småhustomt. Tanken bakom förändringarna var bl.a.att öppna möjligheter för deltidsarbete utanför fastighetenmed resterande tid avsatt för t.ex. trädgårdsodling,skogsproduktförädling eller djurskötsel. Det nu föreslagnakravet på utvecklingsbarhet synes stå i strid med dessatankar.Rätten för kvarvarande arrendator till en förlängning av arrendet framstårmot ovanstående bakgrund som ändamålsenlig och främjande av enkla ochlätt överblickbara företagsformer. Inom hyresområdet har motsvarande reglergällt utan några som helst påtalade olägenheter. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att det vid gemensamt arrendatorskap införs engenerell rätt för en medarrendator till förlängning av arrendeavtalet ienlighet med förslag års arrendekommitté (SOU 1992:109).