bet · GI01SoU26 · 1995-04-20 00:00:00 — I dettasammanhang är det särskilt viktigt att barn till missbrukandeföräldrar inte glöms bort.BakgrundVid finns en EWA-enhet(treatment, Women, Alcoholic addiction), där kvinnor medtidiga alkoholproblem utreds och behandlas. Vid enheten -- somomfattar både sluten och öppenvård -- har omhändertagitsca 200 kvinnor från . EWA-enheterna försöker attnå kvinnorna i ett tidigt stadium i deras missbruk och attutveckla behandlingsprogram för denna patientkategori. Anhörigaär också välkomna för rådgivande samtal. Hänsyn tas till attkvinnors behov av vård och behandling är annorlunda än mäns.Behandlingstiden är normalt . Majoriteten av patienternaär socialt väletablerade och med ett för omgivningen okäntalkoholproblem.Socialstyrelsen har , bl.a. på uppdrag avregeringen, ägnat frågan om kvinnors missbruk ökaduppmärksamhet.Styrelsen insatser har bl.a. avsett att förbättra arbetet medmissbrukande mödrar och missbrukande föräldrar som bedrivs avkommunerna och inom barn- och mödrahälsovården. Socialstyrelsenhar också lämnat stöd till utveckling av alternativ inommissbrukarvården och för att möta kvinnliga missbrukaresspecifika vårdbehov. har med medel avsatta inomområdet individ- och familjeomsorg samt inom alkoholområdetstött utvecklingsinsatser för utsatta kvinnor.Kvinnoforum genomför bl.a. utbildningar och seminarier riktadetill särskilda yrkegrupper och bedriver egen forskning rörandekvinnligt missbruk. Även stödjerforskningsinsatser inom alkohol- och narkotikaområdet.Institutet har också ett särskilt program inriktat på kvinnorshälsa.Enligt uppgift från (SiS)kommer planerade förändringar inom LVM-institutionerna att ökaantalet platser för kvinnor. Av de 25 LVM-institutionerna kommersex om totalt 114 platser att vara avsedda för enbart kvinnor,tre om totalt 81 platser blir avsedda för bara män. Övriga, somtar emot både kvinnor och män, har i regel en särskild avdelningför kvinnor.En av uppgifterna för Alkoholpolitiska kommissionen varatt göra en översyn av vården för alkoholmissbrukare och attbedöma behoven i fråga om vårdens form och innehåll. Dekvinnliga missbrukarnas vårdbehov skulle ägnas särskilduppmärksamhet. I delbetänkandet Kvinnor och alkohol (SOU1994:28) föreslår Alkoholpolitiska kommissionen att deteftersatta behovet av kunskap om kvinnor och alkohol tillgodosesgenom informations- och handledningsmaterial och genom att medelför missbruksforskning reserveras för forskning om kvinnor ochalkohol på områden som varit eftersatta. Vidareföreslås att preventiva insatser riktade till flickor utvecklasoch att insatser för gravida kvinnor intensifieras. För flickorsom befinner sig i riskzonen krävs därutöver extra åtgärder.Beträffande vård och behandling anser kommissionen attproblembilden bakom kvinnors missbruk behöver uppmärksammas ochatt erfarenheterna från de särskilda kvinnomottagningarna kanbidra till kompetensutveckling. Dessa erfarenheter börsammanställas och förmedlas till öppenvårdsmottagningar ilandet. bör i samarbete med de bådakommunförbunden ägna ökad uppmärksamhet åt kvinnors behov inomöppenvård, aktivt bidra till ökad kunskapsförmedling om kvinnorsvårdbehov och verka för en utformning som underlättar förkvinnor att söka vård. Vidare anser kommissionen att frågan omför- och nackdelar med institutioner för enbart kvinnor ellerför både män och kvinnor kräver ytterligare belysning. Behovetav längre vårdtider för kvinnor bör beaktas mot bakgrund av attmånga kvinnor också behöver annan behandling än den som rörmissbruket.Utskottets bedömningMissbrukande kvinnors situation har ägnats alltstörre uppmärksamhet. Ytterligare insatser behövs dock enligtutskottet för att förebygga missbruk hos kvinnor och anpassabehandlingsinsatserna till de kvinnliga missbrukarnas särskildabehov. Alkoholpolitiska kommissionen har i ett särskiltbetänkande uppmärksammat dessa missbrukare och lämnat förslagtill olika insatser för att bygga upp nödvändig kompetens ochförstärka insatserna för dessa kvinnor. Kommissionensbetänkanden bereds i dessa delar fortfarande iSocialdepartementet. avser enligtuppgift att öka antalet vårdplatser för enbart kvinnor.Utskottet utgår från att regeringen och berörda myndigheterföljer utvecklingen inom detta område och tar de initiativ somkan behövas. Motionerna So223 (fp) yrkande 22, A802 (fp) yrkande9 och A820 (kds) yrkandena 20 och 21 avstyrks därför.Ideella organisationerI motion So208 av m.fl. (m) begärstillkännagivande om vad i motionen anförts om anlitande avideella organisationer i vårdarbetet (yrkande 10).Motionärerna framhåller att ideell verksamhet och enskildavårdinitiativ i kampen mot alla former av drogmissbruk inte kanunderskattas. All erfarenhet visar enligt motionärerna attalternativa behandlingsformer bör stimuleras och uppvärderas.Väntetiderna är alltför långa för de personer som behövervård och rehabilitering. Bristerna kan delvis åtgärdas genom attstat och kommun regelbundet och konsekvent använder sig av deenskilda organisationernas möjlighet att erbjuda vård ochbehandlingsplatser. Dessa organisationer har också uppvisat godarehabiliteringsresultat.I motion So223 av m.fl. (fp) begärstillkännagivande om vad i motionen anförts om ideellaorganisationers förebyggande insatser och vård avalkoholmissbrukare (yrkande 17). De ideella organisationernaspelar en stor roll i vården av alkoholskadade. Föreningslivethar också en viktig uppgift när det gäller att förebyggamissbruk. Deras insatser måste stödjas också i fortsättningenanser motionärerna.Utskottets bedömningUtskottet delar inställningen i motionerna att de ideellaorganisationerna utför ett värdefullt arbete inom det socialaområdet. Denna inställning har också regeringen som i åretsbudgetproposition anför att folkrörelser och andra frivilligaorganisationer har en viktigt kompletterande roll inom detsociala arbetet. Organisationerna kan erbjuda insatser av ettannat slag än den offentliga sektorn. Statsbidrag kommer därförenligt regeringen också fortsättningsvis att utgå tillfolkrörelser och organisationer som verkar inom det socialaområdet, dels i form av centralt organisationsstöd, dels somsärskilda projektmedel.Socialtjänstkommittén uttalar i sitt huvudbetänkande attfrivilligt socialt arbete bygger på värdegemenskap ochpersonligt engagemang. De frivilliga organisationernasverksamhet är ett viktigt komplement till socialtjänstensverksamheter. I vissa fall kan också frivillig verksamhet varaett värdefullt alternativ till de verksamheter som bedrivs inomsocialtjänsten. Som exempel nämns härbärgesverksamhet och andraliknande verksamheter som vänder sig till de mest utsattagrupperna i samhället. Rapporten arbete,kartläggning och kunskapsöversikt, SOU 1993:82 frånSocialtjänstkommittén, visar att de frivilliga organisationernanästan helt är beroende av stöd från den offentliga sektorn.Socialtjänstkommittén föreslår bl.a. att skallstödja frivilligt socialt arbete och att en bestämmelse meddetta innehåll skall införas i den nya socialtjänstlagen.Utskottet anser inte att bör ta något initiativ medanledning av motionerna So208 (m) yrkande 10 och So223 (fp)yrkande 17. Motionerna avstyrks.Statens institutionsstyrelse (SiS)Enligt uppgift från SiS har tiden efter dåstaten tog över huvudmannaskapet för tvångsvården präglats av enmycket stark tillströmning av ungdomar till de särskildaungdomshemmen. Förklaringar till detta kan troligen sökas påflera håll. Några tänkbara förklaringar kan enligt SiS varainrättandet av en central intagningsenhet med mycket högservicenivå och tillgänglighet, en enhetlig prissättning samt enlivlig samhällsdebatt om ungdomsproblem och ungdomsvåld. Detfinns också enligt SiS tecken som tyder på att kommunernas kärvaekonomiska läge har inneburit attförebyggande åtgärder och åtgärder på frivillig grund harförsummats. Det starka trycket på SiS ungdomsinstitutioner kanses som en konsekvens av uppdämda vårdbehov. För att möjliggöraen aktiv differentiering bör beläggningen på institutionernainte överstiga . I praktiken har beläggningen dock i vissaregioner uppgått till , främst på akut- ochutredningsenheterna. Detta har lett till brist på sådanaplatser. I några fall har ungdomar fått ställas på kö medan mani andra fall har kunnat ordna plats på en institution i en annanregion än hemmaregionen. Båda lösningarna är enligt SiSbedömning otillfredsställande. Resultat och effekter av insatserinom ungdomsvården är beroende av ett nära och förtroendefulltsamarbete mellan , den unges nätverk ochinstitutionerna. Såvida inte vägande behandlingsskäl talar fören annan lösning bör därför omhändertagna ungdomar placeras sånära hemorten som möjligt. Det är dock enligt SiS glädjande attkonstatera att önskemål om viss plats i mer än90 % av fallen har kunnat tillgodoses.Till LVM-vården har däremot tillströmningen av klienterminskat under SiS första verksamhetsår. Enligt SiS bedömningspelar även här kommunernas alltmer ansträngda ekonomi en viktigroll. Krasst ekonomiska bedömningar har enligt SiS fått ettstort genomslag i bedömning av insatser förtunga missbrukare sedan ansvaret för ansökan om vård med stöd avLVM övergick från tillsocialnämnden.Den uppkomna platssituationen visar enligt SiS uppfattning hursvårplanerad en verksamhet av SiS typ är. Det är en grannlagauppgift att planera för ett väl avvägt antal platser, dåefterfrågan på platser av allt att döma påverkas av krafterutanför SiS mandat och kontroll. Är tillgången på platser störreän vad efterfrågan är fördyras verksamheten på att oacceptabeltsätt, medan en underdimensionering orsakar stora problem för SiSmöjligheter att tillgodose önskemål. Enligt SiSbedömning kommer rådande efterfrågesituation på ungdomsplatseroch vikande efterfrågan på vuxenplatser att bestå. För att mötabehoven av ungdomsplatser planerar SiS för en utbyggnad av ca100 låsbara akut- och utredningsplatser /96, medan SiSdäremot, mot bakgrund av den minskade efterfrågan, överväger attminska antalet platser inom . SiS bedömer att deplanerade förändringarna innebär en anpassning till rådandeefterfrågesituation.I sex motioner behandlas frågor om bl.a. uppföljning av vårdenvid de särskilda ungdomshemmen, behovet av utbildning avpersonal och kontroll av utgående försändelser fråntvångsvårdsinstitutionerna. Utskottet har inhämtat yttrande övermotionerna från SiS, och Landstingsförbundet.Kontroll av post från LVM-institutionerna och de särskildaungdomshemmenI motion So215 av och ()yrkas att beslutar skapa möjligheter att kontrollerautgående försändelser från LVM-hem för särskilt noggranntillsyn. Motionärerna anför att i 35 § lagen om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM) ges en möjlighet att kontrolleraförsändelser till den som vårdas på ett LVM-hem för särskiltnoggrann tillsyn. Lagen ger också möjlighet att, om försändelseninnehåller egendom som inte får innehas enligt 31 § samma lag,omhänderta egendomen. Lagen ger dock inte någon möjlighet attkontrollera utgående försändelser. Motionärerna anser att dettaär otillfredsställande eftersom det enligt uppgift förekommeratt en intagen från LVM-hemmet med post sänder ut en beställningpå önskade varor samt anger var försändelsen skall placeras.Motionärerna menar att lagen bör kompletteras med en bestämmelsesom ger rätt att kontrollera även utgående försändelser frånLVM-hem för särskilt noggrann tillsyn.I motion Ju801 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om att lagen om vård av unga (LVU) skall ändraspå så sätt att det blir möjligt att kontrollera utgående postfrån ett § 12-hem (yrkande 4 delvis).I motion Ju802 av m.fl. (m) (yrkande 8delvis) framförs ett yrkande liknande det i motion Ju801.I sitt remissyttrande anför SiS följande beträffande kontrollav utgående post.I både LVM och LVU finns bestämmelser om granskning avintagnas post. I 19 § LVU regleras att den som förestårvården får öppna och ta del av försändelser som kommer tilleller sänds från den unge. Motionärernas krav om kontroll avutgående post från ett särskilt ungdomshem är därmed redantillgodosett.I 35 § LVM finns en bestämmelse som medger att inkomnaförsändelser får kontrolleras. Något stöd för att ta del av(läsa) posten finns dock inte. () hargranskat frågan om kontroll av post till intagna vid LVM-hem ochdärvid konstaterat följande. Inkommande post får granskas endastom misstanke uppkommer om att en försändelse innehåller sådantsom inte får innehas på institutionen. Posten skall öppnas ochkontrolleras i närvaro av den intagne. Vidare bör kontroll avposten kunna genomföras utan att den läses, varför någoncensurering inte kan komma i fråga. För att komma åt det problemsom motionärerna pekar på synes det inte vara tillräckligt attutvidga kontrollen till att också omfatta utgående post. Dettorde också vara nödvändigt att införa en bestämmelse som medgeratt sådan post får läsas och censureras, samt därutöver införaavlyssning av telefonsamtal. SiS ställer sig mycket tveksam så långtgående reglering. Med föreslagen lagändring skullebefogenheterna inom gå längre än de som gällerbåde inom kriminalvården och den slutna psykiatriska vården.LVM-vården syftar till att motivera intagna till att frivilligtmedverka till fortsatt vård. I detta motivationsarbete är det avcentral betydelse att vården utformas på ett sådant sätt att detär möjligt att skapa och bibehålla en relation, byggd påförtroende och tillit, mellan personal och intagna. En drogfrimiljö är naturligtvis viktig i detta hänseende ochkontrollåtgärder behövs. Det är dock väsentligt att dessaåtgärder inte äventyrar vårdperspektivet eller bidrar till attden personliga integriteten kränks.Kontroll av klienter vid de särskilda ungdomshemmenI motion Ju801 av m.fl. (m) hemställs om etttillkännagivande om vad i motionen anförts om § 12-hemmen(yrkande 4 delvis). Motionärerna vill göra en ändring isocialtjänstförordningen, så att det skall bli omöjligt att"straffa ut sig" från § 12-hemmen genom att uppföra sig illa.Den unge skall vidare kunna förvaras på låsbar enhet så längedet bedöms nödvändigt. Inlåsningen skall kunna prövas avdomstol.I motion Ju802 av m.fl. (m) (yrkande 8delvis) framförs ett yrkande liknande det i motion Ju801.Beträffande frågan om s.k. utstraffning från särskildaungdomshem anför SiS följande. Sedan staten tog överhuvudmannaskapet är det inte längre möjligt att straffa ut siggenom att uppföra sig illa. Utskrivning kan endast ske när detbehov som föranlett inskrivning inte längre föreligger.Utskrivningen skall vara noga planerad och alltid föregås avsamråd med . Om en institution av någon anledninginte förmår fullfölja behandlingen för en ungdom kan däremotfrågan om omplacering väckas. Det samlade huvudmannaskapetmöjliggör detta på ett betydligt bättre och smidigare sätt änvad som var fallet. Frågan om s.k. utstraffning har ettnära samband med SiS möjligheter att förflytta ungdomar mellanSiS institutioner. Begränsningar i LVU-lagstiftningen vad gällerSiS möjlighet att besluta om förflyttning av ungdomar mellaninstitutioner är enligt SiS bedömning ett hinder för en effektivverksamhet. Av 11 § LVU framgår att socialnämnden bestämmer varden unge skall vistas . Detta innebär att SiSinte kan flytta en person från ett särskilt ungdomshem till ettannat med mindre än att socialnämnden har beslutat om det.Däremot kan SiS besluta om förflyttning mellan olika avdelningarinom en institution. Förflyttningar kan vara motiverade på grundav olämpliga kamratkonstellationer, våldsamheter, behov avstörre slutenhet eller möjlighet till ökad öppenhet. SiS anseratt bestämmelsen i 11 § i många fall kan utgöra ett hinder fören god vård och ett effektivt resursutnyttjande. SiS vill därförfästa utskottets uppmärksamhet på behovet av undantag frånbestämmelsen när det gäller att flytta ungdomar mellan SiSinstitutioner. I LVM finns inte någon motsvarande begränsning.Här kan SiS besluta om förflyttning av intagna klienter, vilketbidrar till att vården smidigt kan anpassas till de intagnasbehov.Uppföljning och utvärdering av vårdenI motion So284 av () hemställs om etttillkännagivande om vad i motionen anförts om behovet avuppföljning och utvärdering av vården vid § 12-hem samt den vårdsom följer efter en sådan vistelse. Enligt motionären ärkunskapen om effekten av vård på de särskilda ungdomshemmen (§12-hem) och andra behandlingsformer mycket begränsad. Inteheller ger kriminalstatistikens beskrivning av återfall ibrottsligt beteende tillräcklig information om vårdverksamhetensvärde. Det är enligt motionären nödvändigt att vården verkligenkan tillgodose högt ställda krav på stabilitet, kontinuitet ochgoda behandlingsresultat. Motionären anser att det behövs enomfattande uppföljning och utvärdering av hur det går förungdomar som vistats i denna vårdform.Enligt SiS händer det att vissa placeringar som inletts påen utredningsavdelning inte fullföljs på en behandlingsavdelningvid ett särskilt ungdomshem på grund av olika skäl. Utredningen,som i regel tar , utmynnar i ett förslag tillsocialtjänsten om fortsatt lämplig behandling. Utgångspunkt ärden unges behov och förutsättningar. En förutsättning för attbehandlingen skall fullföljas på ett särskilt ungdomshem är attett sådant behov framkommit och attsocialtjänsten bedömer att en sådan placering är lämpligast. rapport som motionären hänvisar till om uppföljning av § 12-vården i belyses en viktig faktor, nämligen attsocialtjänsten ansvarar för att följa upp behandlingsplanerna ide enskilda fallen. Det har visat sig att intesällan oplanerat avbryter vården i stället för att följauppgjorda behandlingsplaner.SiS delar motionärens inställning att behandlingsforskning omutsatta ungdomar är eftersatt, både internationellt ochnationellt. SiS kommer därför att prioritera forskning som delssyftar till att studera och analysera effekter av olika vård-och behandlingsinsatser, dels belyser frågor om diagnostik ochutredning. SiS har vidare som en central uppgift attkontinuerligt följa upp institutionsplaceringar och effekter avbehandlingen. För detta ändamål är SiS tillsammans missbrukarvården (IKM)och ()involverad i att utveckla ett dokumentationssystem förmissbrukarvården av vuxna som skall användas på SiSinstitutioner och annan behandling som bedrivs på frivilliggrund. Ett motsvarande system för ungdomsvården utvecklas nu avSiS.Socialstyrelsen anför i sitt remissyttrande att styrelsenvia statsbidrag följer ett antal uppföljningsprojekt inom såvälungdomsvården som missbrukarvården. Forskning i form avklientutvärdering sker inom ramen för i socialt arbete, CUS. poängterar detstora värdet i utvärderingsmodeller inom såväl forskning sominstitutionsvård och verksamhet. Även frågor omkvalitetssäkring är föremål för utredning av styrelsen och CUS.Socialstyrelsen instämmer i motionärens kritik över bristen påuppföljning och utvärdering av placeringar på s.k. § 12-hem menanser att de initiativ som har tagits avSocialtjänstkommittén och SiS bidrar till förändringar i denriktning som motionären avser.Samarbetet mellan psykiatrisk vård och missbrukarvårdI motion So262 av och () yrkasatt ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av en översyn vad gäller den psykiatriska vården ianslutning till institutionsbehandling. Motionärerna pekar påatt många missbrukare som vårdas vid institutioner inom ramenför lider av psykiska problem. Denintagne behöver vård och behandling för såväl missbruket som denpsykiska sjukdomen. Enligt SiS kan det vara svårt att få tillstånd en adekvat behandling inom psykiatrin för patienter som ärintagna för vård på behandlingshem. Inom allmänpsykiatrin görsinte sällan den bedömningen att orsaken till patientens problemär missbruket. Detta leder till att patienten skickas till vårdpå behandlingshem trots att psykiater knuten till ett LVM-hemgjort bedömningen att verderbörande är i behov av vård inompsykiatrin.SiS anför i sitt remissyttrande att det är förenat medstora problem att få till stånd ett fungerande samarbete med denpsykiatriska vården så att klientens vårdbehov kan tillgodosespå ett smidigt sätt. Ansvarstvister mellan sjukvården ochsocialtjänsten när det gäller psykiskt störda har i regelföregått beslutet om vård enligt LVM. SiS pekar på att problemeni samarbetet mellan psykiatrin och under senaretid ägnats stor uppmärksamhet. I syfte att stimulera och stärkasamarbetet mellan psykiatrin och har regeringenunder en treårsperiod avsatt för att få tillstånd lokala samverkansgrupper. Inom dessa skall bl.a.gemensamma vårdplaner tas fram för klienterna. En gemensamansökan från , psykiatrin och LVM-institutionen påorten ligger till grund för fördelning av projektmedel. SiSfäster stora förhoppningar vid att samarbetet på detta sätt kanstimuleras och förbättras, men har för den skull inget attinvända emot en översyn av den psykiatriska vården i anslutningtill institutionsbehandling som föreslås i motionen.Landstingsförbundet anför i sitt remissyttrande att detbehövs ett stärkt samarbete mellan social ochmedicinsk/psykiatrisk behandling så att klienten kan få en merasamlad rehabilitering och inte "hamna mellan stolarna".Landstingsförbundet hänvisar till att beslutat attstaten skall avsätta till enförsöksverksamhet på högst tio orter för att förstärkasamarbetet mellan , LVM-hem och hälso- ochsjukvården. Verksamheten skall bedrivas inom ramen för nuvarandeansvarsgränser för vården av de svårt psykiskt stördamissbrukarna. samordnar genomförandet i samrådmed , och Statensinstitutionsstyrelse. Enligt planerna skall de första medlenkunna betalas ut . En uppföljning skallsedan göras av effekterna av försöksverksamheten.Socialstyrelsen uppskattar att av de missbrukaresom vårdas enligt LVM är gravt psykiskt störda. Vidare påpekasatt fått ett större ansvar för denna klientgruppi samband med den nya psykiatrilagstiftningen. När antaletplatser inom den psykiatriska vården har minskat har ökningar avplatsefterfrågan inom och kriminalvården kunnatnoteras. Hälso- och sjukvårdslagen, HSL, reglerar landstingensoch kommunernas skyldighet att erbjuda vård. Enligt HSL skallgod vård erbjudas patienten. Detta innebär dock inte att denenskilde har rätt till viss vård. Om LVM-institutionenskonsultläkare gör en bedömning av vårdbehovet för en viss klientbetyder inte detta att landstingen är skyldiga att ge dennavård. När det gäller psykiatrisk tvångsvård skall vissakriterier vara uppfyllda. I dessa fall skall ansvarig läkare vidrespektive sjukhus bedöma om kriterierna för psykiatrisktvångsvård är uppfyllda. har ett mer övergripandeansvar för att bistå den enskilde än hälso- och sjukvården. Närmissbrukaren inte själv tar emot den hjälp som erbjuds enligtsocialtjänstlagen får tvångsvård med stöd av LVM ses som "ettsista skyddsnät". En god vård av psykiskt störda missbrukare påLVM-hemmen förutsätter att institutionerna samarbetar med denpsykiatriska vården. bör finnas att tillgå påde LVM-hem som har de gravt psykiskt störda missbrukarna sommålgrupp. bör bistå såväl vid behandlingen avpatienten som vid vårdplaneringen. Slutligen hänvisarSocialstyrelsen i sitt yttrande till den försöksverksamhet somär på gång för att förstärka samarbetet mellan LVM-hem och denpsykiatriska vården. kommer att följa upp ochutvärdera dessa insatser.UtbildningI motion Sf635 av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om utbildning avpersonal vid de statliga ungdomshemmen (yrkande 13).Motionärerna framhåller att barn som omhändertas församhällsvård måste få en vård som uppmärksammar de särskildaproblem som deras bakgrund kan innebära. Personalen på destatliga s.k. § 12-hemmen bör ges kompletterande utbildning föratt förstå och kunna behandla konsekvenserna av konflikter somhar sin grund i kulturmöten.SiS anför i remissyttrandet att många ungdomar som tas inpå de särskilda ungdomshemmen har invandrarbakgrund. Kraven påpersonalutbildning m.m. som framförs i motionen har därför storrelevans. Behandlingspersonalen inom SiS har skiftandeutbildning beroende på att de tidigare huvudmännen i mycketvarierande utsträckning satsade på kompetensutveckling. För attallmänt sett höja kvaliteten på vården har SiS påbörjat enutbildningssatsning för behandlingsassistenterna.