bet · GI01SoU21 · 1995-05-18 00:00:00 — Attorgan eller andra vävnader tillmäts ett ekonomiskt värde pågrund av att tillgången inte motsvarar efterfrågan rättfärdigarenligt regeringen inte köp eller försäljning. Däremot, sägs det,kan inga invändningar riktas mot att en donator får ersättningför vissa kostnader för att medverka vid en organdonation --resekostnader, kostnader för uppehälle, förlorad arbetsförtjänstetc. Inte heller kan invändningar riktas mot att ett sjukhus sommottagit organ eller andra vävnader från en avliden som vårdatsvid ett annat sjukhus kan få betala viss ersättning för utförtarbete.Ett uttryckligt förbud mot handel med organ är enligtpropositionen betydelsefullt. Därigenom görs det klart attvarken en levande människas kroppsliga integritet eller denrespekt som måste visas en avliden får göras till föremål förköpslående. Enligt regeringens mening bidrar ett sådantställningstagande också till att stärka förtroendet förtransplantationsverksamheten.I propositionen föreslås därför att den som med uppsåt och ivinningssyfte tar, överlämnar eller förmedlar biologisktmaterial från en levande eller avliden människa eller vävnadfrån ett aborterat döms till böter eller fängelse . Till samma straff skall den dömas som med uppsåtanvänder eller tar till vara sådant material för transplantationeller annat ändamål trots insikt om att materialet tagits,överlämnats, tagits emot eller förmedlats i vinningssyfte.Bestämmelserna skall dock inte gälla blod, hår, modersmjölk ochtänder.MotionernaI motion So37 (v) yrkas att hos regeringen begäratt får i uppgift att ha all tillsyn överhantering av biologiskt material för transplantation enligt vadi motionen anförts om att bevaka internationell handel med organsamt att förutom sin tillsyn av hälso- och sjukvården även hatillsynsansvaret för hantering av biologiskt material som intesköts av hälso- och sjukvården (yrkande 1). Socialstyrelsenhar i uppgift att utöva tillsynen av den verksamhet som bedrivsav personal inom den svenska hälso- och sjukvården. Det finnsemellertid aktörer utanför hälso- och sjukvården, t.ex. företagsom transporterar organ eller sådana som i privat regi samordnarverksamheten. Motionärerna anser att Socialstyrelsenstillsynsansvar bör vidgas till att omfatta all verksamhet somhar med transplantationer att göra.Vidare yrkas i samma motion att hos regeringenbegär förslag till ett enhetligt ersättningssystem för donatorerenligt vad i motionen anförts om de från landsting tilllandsting varierande ersättningsreglerna för (yrkande 4). Motionärerna anser att en donator bör undantasfrån att betala för sjukhusvistelse, slippa karensdag samt fåersättning från den allmänna sjukförsäkringen förinkomstbortfall. ankommer det på de olikasjukvårdshuvudmännen att fatta beslut om skall svaraför inkomstbortfall och andra kostnader som en donator kan ha.Enligt motionärerna varierar detta från landsting tilllandsting. Regeringen bör därför återkomma till medförslag om enhetlig reglering av ersättningar till donatorer.I motion So38 (kds) begärs tillkännagivande om vad imotionen anförts om att förebygga varje framtida risk för köpeller försäljning av organ från aborterade såväl inom somutom (yrkande 15). Motionärerna anser att det är braatt det införs ett förbud mot kommersiell hantering av mänskligaorgan. Det är etiskt helt oacceptabelt med handel av organ.Godhetsprincipen måste ligga djupare än i materiella tillgångar.Det får därför aldrig bli ett argument för människor i de rikaländerna att "köpa delar av kroppar" för pengar. Detta är enprincip som även fortsättningsvis med kraft måste försvaras.Utskottets bedömningDet är enligt utskottet mycket angeläget att införa ett förbudmot kommersiell hantering av biologiskt material. Därmed görsdet helt klart att handel med organ inte godtas. Enligtregeringens förslag skall förbudet omfatta alla former avtagande, mottagande, överlämnande eller förmedling ivinningssyfte av biologiskt material från levande eller avlidnamänniskor eller från aborterade . Det skall ocksåoberoende av vara förbjudet att använda eller ta tillvara ett biologiskt material för att användas vidtransplantationer eller annat ändamål, med insikt om attmaterialet varit föremål för en otillåten hantering. Ansvarskall kunna utkrävas av alla som medverkar i användandet ellertillvaratagandet. Utskottet tillstyrker förslaget till 15 § ilagen om transplantation m.m. Motion So38 (kds) yrkande 15 ärenligt utskottet tillgodosedd och avstyrks.Regeringen avser att förelägga enproposition om tillsynen över den offentliga och den privatahälso- och sjukvården. Utskottet utgår från att även frågor omde offentliga huvudmännens upphandling, kontroll och uppföljningav verksamheter som lagts ut på entreprenad därvid kommer attbli noga belysta. Utskottet är inte berett att nu tillstyrka enutvidgning av tillsynsansvar som föreslås iyrkande 1 i motion So37 (v). Motionen avstyrks i denna del.I likhet med regeringen anser utskottet att någon erinran intekan riktas mot att en donator får ersättning för vissakostnader, t.ex. för resor och uppehälle och förloradarbetsförtjänst. Yrkande 4 i motion So37 (v) om enhetligaersättningssystem för avstyrks eftersom detta är enfråga för sjukvårdshuvudmännen att ta ställning till.Brott mot transplantationslagen i övrigtI propositionen föreslås att uppsåtliga ingrepp på ellertagande av biologiskt material från en levande eller avlidenmänniska och användande eller tillvaratagande av vävnad från ettaborterat i strid med transplantationslagens bestämmelserskall dömas till böter. Bestämmelsen motsvaras i viss mån av 12§ i den nuvarande transplantationslagen men bestämmelsen harutvidgats till att gälla användning av vävnad från aborteratfoster. Vidare har en annan straffskala införts.I motion So36 (mp) yrkas att beslutar attstraffsatsen för 14 § i förslaget om lag till transplantationskärps till att omfatta även fängelse i högst (yrkande3).Utskottets bedömningSom framhålls i propositionen tar straffbestämmelsen i 14 §sikte på den som utför ett ingrepp för att ta organ eller annatbiologiskt material i strid med bestämmelserna i lagen. Omunderrättelseskyldighet och andra skyldigheter enligt lagen intefullgörs kan den som utför ingreppet fällas till ansvar enligtdenna paragraf. I vissa fall kan straff i stället ådömas enligtbestämmelser i (BrB). Vid bristande samtycke frånlevande givare kan ansvar enligt bestämmelserna i 3 kap. BrB ombrott mot liv och hälsa i stället komma i fråga. Som anförs ipropositionen får frågan om i ett visst fall straff skallutdömas enligt dessa brottsbalksbestämmelser, enligt 16 kap. 10§ BrB om brott mot griftefrid, andra bestämmelser i ellerenligt lagen om transplantationer m.m., avgöras enligt allmännastraffrättsliga konkurrensprinciper. Straffmaximum för brott motgriftefrid har höjts till fängelse (prop.1992/93:141, bet. JuU16).Utskottet vill också erinra om att läkare som utför en åtgärdi strid med bestämmelserna i lagen om transplantation m.m. ocksåkan bli föremål för disciplinpåföljd m.m. enligt lagen(1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdensområde eller fråntas sin legitimation.Utskottet anser att den av regeringen föreslagna straffskalani 14 § är väl avvägd med hänsyn till de gärningar som avses ilagrummet.Utskottet tillstyrker förslaget till 14 § lagen omtransplantation m.m. och avstyrker motion So36 (mp) yrkande 3.Tidpunkten för transplantationslagens ikraftträdande m.m.Transplantationslagen föreslås träda i kraft den 1 januari1996.I motion So35 (fp) begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om tidpunkten för lagens ikraftträdande(yrkande 1). Motionärerna anser att det är angeläget att manpå alla sätt underlättar för dem som är negativa tillorgandonationer att denna deras uppfattning blir känd. Det ärdärför mycket angeläget att ett centralt register byggs upp ochatt man på enklast möjliga sätt kan rapportera dit att man inteönskar att ens organ får användas. Det är vidare angeläget attinformation om den nya lagstiftningen och det nya registret nåralla medborgare. Mot denna bakgrund anser motionärerna att dentid som är tänkt mellan beslut i frågan och lagensikraftträdande är för kort. Motionärerna föreslår därför attlagen träder i kraft efter beslut. Vidare villmotionärerna understyrka vikten av att mycket omfattandeinformationsåtgärder vidtas om de nya reglerna.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare framhållit det angelägna i attinformation om den nya lagstiftningen hinner nå ut tillallmänheten och personalen inom hälso- och sjukvården, att ettcentralt donationsregister inrättas och att ett donationskortinförs och får stor spridning. Utskottet anser mot dennabakgrund att tidpunkten för lagens ikraftträdande börsenareläggas. Utskottet föreslår att den nya lagen träder ikraft den 1 juli 1996.Utskottet tillstyrker i övrigt förslaget till lag omtransplantation m.m.Uppföljning och utvärdering av transplantationslagenI motion So30 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om en noggrann uppföljning av lagstiftningenvad gäller vävnad från aborterade . Att använda aborteradefoster för forskning och i medicinsk behandling innebär enligtmotionären etiska komplikationer. Hanteringen kan inte skiljasfrån själva abortingreppet med dess kopplingar tilllivsbegreppet. Förslagen i propositionen får inte leda framtill att abortingreppet ändrar karaktär från att ha inneburitett avbrytande av en icke önskad graviditet till någotpotentiellt nyttigt, där vävnadsmaterial blir åtråvärda förforskningsändamål. Den nya lagen får inte innebära att mansenarelägger ingreppet för att få tillgång till optimaltidentifierbart cell- och vävnadsmaterial. Följderna av den nyalagstiftningen måste därför noggrant följas.I motion So38 (kds) hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om enutvärdering av transplantationslagen (yrkande 18). Enutvärdering av den nya transplantationslagen bör görasförslagsvis . Utvärderingen skall syfta till attkartlägga bl.a. effekten av hur den nya lagen påverkarmänniskors egna aktiva beslut om organdonation. Vidare bör olikainformationsinsatser utvärderas, liksom hur den nya lagenpåverkat abortverksamheten och attityderna till dennaverksamhet. Det är även viktigt att kartlägga hur förslagenpåverkar forskningen, anser motionärerna. Av avgörande betydelseför att uppnå målet med de nya förslagen inomtransplantionsverksamheten är vidare att tillämpningen ute iverksamheterna analyseras. Slutligen bör det understrykas attorganisationsformen endast är ett medel för att nå ett visst måloch att bedömningen av vilket medel som bäst uppfyller målen kanvariera. Denna aspekt måste därför tas med i utvärderingen.Utskottets bedömningUtskottet instämmer i vad som sägs i motionerna So30 (c) ochSo38 (kds) om vikten av att tranplantationslagens bestämmelserom ingrepp för att ta till vara organ från avlidna människor förtransplantation eller annat medicinskt ändamål, liksombestämmelserna om användning av vävnad från ett aborteratfoster, noga följs upp och utvärderas.Uppföljningen och utvärderingen bör syfta till att kartläggabl.a. effekterna av hur de nya bestämmelserna påverkarmänniskors beslut om organdonation.Utskottet har tidigare framhållit att införandet av de nyabestämmelserna om transplantation inte får påverkaabortverksamheten. Som utskottet också tidigare framhållit skallanvändning av vävnad från aborterade vara neutral iförhållande till abortverksamheten och inte i något avseendepåverka hur, när och varför abort sker. Detta bör uppmärksammasvid uppföljningen och utvärderingen.Utskottet vill understryka det angelägna i attutvecklingen av alternativa metoder till användning avvävnad från aborterade fortsätter och noga följs så attanvändning av fostervävnad kan minimeras.Med det sagda får motionerna So30 (c) och So38 (kds) yrkande18 anses tillgodosedda och avstyrks därför.ObduktionerKlinisk obduktionI propositionen föreslås att en klinisk obduktion fårgöras om det behövs för att fastställa orsaken till ettdödsfall. Vidare föreslås att klinisk obduktion skall få görasom det behövs för att vinna viktig kunskap om sjukdom som denavlidne haft eller om verkan av behandling som den avlidne gåttigenom eller för att undersöka förekomsten av skador ellersjukliga förändringar i den avlidnes kropp. Syftet med enklinisk obduktion är, förutom att undersöka om den avlidne ledav någon sjukdom eller hade någon skada, att bidra till attdiagnostiken förbättras, att kunskapen om olika sjukdomar vidgasoch att dödsorsaksstatistiken blir tillförlitligare. Enligtpropositionen fyller de kliniska obduktionerna en viktigfunktion genom att de i väsentliga avseenden ger kunskaper sominte kan fås på annat sätt. Sökandet efter kunskap om sjukdomarsorsaker och yttringar liksom strävandena att förbättra metodernaatt ställa en korrekt diagnos och utveckla nyabehandlingsmetoder är viktigt för sjukvården. Genom obduktion ärdet möjligt att säkra och höja kvaliteten inom sjukvården.Flera remissinstanser har betonat den kliniska obduktionensbetydelse för individ och samhälle och vikten av att antaletkliniska obduktioner inte sjunker ytterligare.SamtyckeEnligt nu gällande obduktionslag (1975:269) som reglerarde kliniska obduktionerna får en sådan åtgärd göras om denavlidne under sin livstid skriftligen medgett detta. Om någotsådant medgivande inte finns, får obduktion ändå göras om detbehövs för att orsaken till dödsfallet skall kunna fastställaseller viktig upplysning erhållas om sjukdoms beskaffenhet. Ärdödsorsaken känd får obduktion inte ske om den avlidne elleranhöriga till honom uttalat sig emot det eller åtgärden eljestkan antas stå i strid med den avlidnes eller nära anhörigasuppfattning.Enligt propositionen bör utgångspunkten i samtyckesfråganvara att den enskilde själv skall bestämma om kroppen efterdöden skall få underkastas klinisk obduktion. Här gäller, liksomi transplantationssammanhang, att det är angeläget att denenskildes uppfattning kommer till klart och tydligt uttryck.Helst bör detta ske skriftligen, men det kan också ske på annatsätt, t.ex. genom samtal med närstående eller andra. I så fallkommer dessa personer senare att kunna förmedla den avlidnesuppfattning om det blir aktuellt med en obduktion. Enförutsättning för att den enskilde skall kunna ta ställning tillobduktion är att han eller hon har tillräcklig kunskap om vad enobduktion innebär och vilka för- och nackdelar som kan finnas. Ipropositionen framhålls därför vikten av att människor iallmänhet får en klar bild av obduktionens stora betydelse förhälso- och sjukvården och för oss alla som framtida patienter.Ansvaret för att denna information når ut vilar främst på hälso-och sjukvårdens huvudmän. Enligt propositionen skall obduktionfå göras om den avlidne skriftligen har medgett detta elleruttalat sig för en sådan åtgärd eller om det av andra skäl finnsanledning att anta att obduktionen skulle vara iöverensstämmelse med den avlidnes inställning.Vidare föreslås att obduktion för att fastställa dödsorsakenskall få ske även utan sådant medgivande om det är av särskildbetydelse att dödsorsaken fastställs.Beträffande frågan om närståendes inflytande sägs följandei propositionen. När den avlidnes inställning är oklar börhuvudregeln vara att klinisk obduktion -- för andra ändamål änatt fastställa dödsorsaken -- får göras om ingen som stått denavlidne nära motsätter sig detta. För att denna vetorätt skallkunna tillämpas bör det finnas en skyldighet att underrättanärstående om en tilltänkt obduktion. En klinisk obduktion görsi hög grad i de närståendes intresse. Syftet med obduktionen kanvara att klargöra vilka sjukdomar och skador som den avlidnehar lidit av och att således kontrollera en eventuell diagnos.De som stått den avlidne nära har också ett berättigat intresseav att få svar på sina frågor om den avlidnes sjukdom ochorsakerna till sjukliga förändringar hos denne. Innan en läkareinhämtar samtycke skall han först ha informerat de närstående omobduktionens betydelse och konsekvenser. I de fall den avlidnesaknar närstående och inte skriftligen eller på annat sätt gettuttryck för sin inställning får obduktion, i syfte att vinnaviktig kunskap om den avlidnes sjukdom eller för att undersökaskador eller sjukliga förändringar i den avlidnes kropp, endastgöras om det finns särskilda skäl.I motion So36 (mp) yrkas att avslår 9 och 10 §§i förslaget till lag om obduktion (yrkande 2). Motionärernaanser att kliniska obduktioner endast skall få utföras i de fallden avlidne lämnat samtycke till en sådan åtgärd.I motion So416 av m.fl. (v) hemställs attriksdagen i enlighet med vad i motionen anförs hos regeringenbegär att en utredning tillsätts som i samråd med medicinska,juridiska och andra instanser låter fastställa orsakerna tillnedgången av den kliniska obduktionsfrekvensens konsekvenser förforskning, statistik och sjukvårdsplanering. Enligt motionärernahar antalet obduktioner minskat kraftigt. På många hållobduceras mindre än en tredjedel av dem som avlider, vilketinnebär att obduktionsfrekvensen har halverats i jämförelse med1970-talet. En rimligt hög obduktionsfrekvens är enligtmotionärerna nödvändig av många skäl t.ex. som kontrollstationför den kliniska diagnostiken, för en tillförlitlig registreringav dödsorsaker och cancerförekomst och inte minst som hjälp tillanhöriga. Obduktionen kan dessutom lämna viktiga bidrag tillförståelsen av sjukdomsprocessen och dess yttringar i kroppen.En fortsatt minskning av antalet obduktioner vore därför enligtmotionärerna olyckligt.Utskottets bedömningKliniska obduktioner görs i första hand för att dödsorsakenskall kunna klarläggas samt diagnostik och behandlingutvärderas. Obduktioner ger värdefulla kunskaper som kan ledatill säkrare diagnostik och bättre behandling av sjukdomar. Somframhålls i propositionen är det också ofta angeläget för deanhöriga att få kunskap om den avlidnes sjukdom och orsaken tilldödsfallet. Enligt utskottets mening är det ett samhällsintresseatt obduktioner i vissa fall utförs. sätter respektenför den dödes och de efterlevandes integritet gränser förverksamheten. Utskottet anser att förslaget i propositionen ärväl avvägt. Utskottet tillstyrker förslaget till 6--11 §§ iobduktionslagen och avstyrker motion So36 (mp) yrkande 2.Utskottet är inte berett att ställa sig bakom kravet på enutredning om orsakerna till nedgången i kliniska obduktioner ochdess konsekvenser. Motion So416 (v) avstyrks.Rättsmedicinsk undersökningI propositionen föreslås att rättsmedicinsk obduktioneller rättsmedicinsk likbesiktning får göras om undersökningenkan antas vara av betydelse för utredningen av ett dödsfall sominträffat under sådana omständigheter att det inte skäligen kanbortses från möjligheten att dödsfallet har samband med ettbrott, eller det kan misstänkas ha förekommit fel ellerförsummelse inom hälso- och sjukvården. Rättsmedicinsk obduktioneller rättsmedicinsk likbesiktning föreslås vidare få göras omdödsfallet kan antas ha orsakats av yttre påverkan ochundersökningen behövs för att fastställa dödsorsaken eller vinnaupplysningar av särskild vikt för miljöskydd, arbetarskydd,trafiksäkerhet eller annat liknande intresse. En rättsmedicinskobduktion eller rättsmedicinsk likbesiktning bör också enligtförslaget få göras om det behövs för att fastställa en avlidensidentitet.I samtliga dessa fall föreslås att en rättsmedicinskundersökning skall genomföras även om åtgärden strider mot denavlidnes eller närståendes inställning. Rättsmedicinskundersökning skall göras i form av en rättsmedicinsk obduktionom inte ändamålet kan tillgodoses genom rättsmedicinsklikbesiktning.Beslut om rättsmedicinsk undersökning efter gravsättning skallenligt propositionen fattas av allmän domstol och i övriga fallav polismyndighet. Även allmän domstol eller allmän åklagare fårbesluta om rättsmedicinsk undersökning som görs för attdödsfallet kan ha samband med brott.BrottsutredningI propositionen framhålls att rättsmedicinska obduktionerfyller en grundläggande rättssäkerhetsfunktion. Beträffandefrågan i vilka fall sådana obduktioner skall få göras sägs ipropositionen bl.a. följande.Enligt den praxis som råder görs rättsmedicinskobduktion om brott kan misstänkas. Att brott "kan misstänkas"betyder ungeför detsamma som att det kan antas att ett brott harbegåtts. Det finns då så många omständigheter som talar i denriktningen att det framstår som mer sannolikt att ett brott harbegåtts än att det inte har det. Att brott inte kan uteslutas äralltså otillräckligt enligt nuvarande praxis.Enligt regeringens mening är det rimligt att tillåtarättsmedicinsk obduktion även i situationer där övervägande skältalar för att brott inte ligger bakom dödsfallet men där detändå föreligger omständigheter som inger visst tvivel.Regeringen föreslår därför att formuleringen "om man inteskäligen kan bortse från att dödsfallet har samband med brott"skall var förutsättning för rättsmedicinsk obduktion ibrottsutredningsfallen. Denna formulering ersätter då denhittills enligt praxis tillämpade formuleringen ombrottsmisstanke.Detta innebär en viss utvidgning av området för rättsmedicinskobduktion i brottsutredande syfte. Transplantationsutredningenhar i sitt betänkande pekat på uppgifter som visar att vissabrottsliga gärningar, t.ex. våldsbrott, kommit tillkännedom genom rättsmedicinska undersökningar som gjorts i annatsyfte. Denna typ av brott kommer med detta förslag att tillhöradem som kan bli föremål för rättsmedicinsk undersökning.Som tidigare nämnts föreslås i propositionen atträttsmedicinska undersökningar eller rättsmedicinskalikbesiktningar skall få genomföras, även om åtgärden stridermot den avlidnes eller de närståendes inställning. Enligtspecialmotiveringen till lagförslaget sägs att intresset av attgenomföra dessa undersökningar är så starkt att den enskildeinte kan medges någon bestämmanderätt. Det finns heller intenågon skyldighet att underrätta de närstående om undersökningen.Beslut och överklagandeEnligt kungörelsen (1973:710) får rättsmedicinsk obduktionmeddelas av domstol, länsstyrelse, allmän åklagare ellerpolismyndighet. I propositionen sägs att det i allmänhet ärpolisen som blir kallad till platsen vid dödsfall närrättsmedicinsk obduktion kan bli aktuell. Det är därför ipraktiken nästan undantagslöst polisen som beslutar omrättsmedicinsk obduktion. Enligt regeringens förslag skallbeslut om rättsmedicinsk undersökning efter gravsättning fattasav domstol. I övriga fall skall beslutet fattas avpolismyndighet. Allmän domstol eller allmän åklagare får ocksåbesluta om rättsmedicinsk undersökning när ett dödsfall kan hasamband med brott. Ett beslut om rättsmedicinsk obduktion ellerrättsmedicinsk likbesiktning skall inte få överklagas. Ispecialmotiveringen till lagförslaget anförs att det ärangeläget att polisen och andra beslutande organ tillämparreglerna så att rättsmedicinsk undersökning alltid utförs närdetta är motiverat av rättssäkerhetsskäl. De lokalapolismyndigheterna får inte utveckla en praxis som är alltförskiftande. En nära samverkan mellan polisen och denrättsmedicinska professionen är nödvändig. Det kan t.ex. oftavara värdefullt att polisen konsulterar rättsmedicinsk expertisäven innan ett beslut fattas om att inte genomföra enrättsmedicinsk undersökning, sägs det vidare ispecialmotiveringen.MotionenI motion So31 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen beslutar att polisen vid polisanmälan om misstänktbrott skall föranstalta om rättsmedicinsk undersökning ienlighet med vad som anförts i motionen. Motionärerna anser attdet är positivt att krav på behov av rättsmedicinsk obduktiontydliggörs. Lagförslaget innehåller dock inte någon reglering avpolisens skyldighet att föranstalta om någon form avrättsmedicinsk undersökning vid onaturliga dödsfall. Det ärenligt motionärerna viktigt att polisen utnyttjar möjlighetenatt begära rättsmedicinsk undersökning om brott misstänks.Därför bör denna skyldighet lagregleras.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker regeringens förslag till 12--20 §§ iförslaget till obduktionslag.