bet · GI01KU30 · 1995-05-11 00:00:00 — Jag har intepressklippen till hands, eftersom jag har lämnat över dessa tillstiftelsens kansli. Jag fick emellertid påringningar avjournalister och andra som var litet förvånade över hurstiftelsen hade agerat, eftersom vi enligt kulturministernskulle ha arbetat utan insyn, konkretion och policy.Senare samma dag fick jag vid ett telefonsamtal med GustafDouglas veta att han och de övriga två ledamöterna i stiftelsen,alltså utöver mig som ordförande och som viceordförande, hade kontaktats av departementet och erbjudits attstanna kvar, under förutsättning att de var positiva till att entredjedel av medlen skulle gälla projekt som Statens kulturrådföreslog och ytterligare en tredjedel projekt som bl.a.Riksantikvarieämbetet föreslog. Även på den återståendetredjedelen lades synpunkter som inte återfanns iriksdagsbeslutet eller stiftelseförordnandet. Särskilduppmärksamhet skulle ägnas åt behovet av kulturell stimulans istorstadsmiljöer, där bl.a. flykting- och invandrargrupper sågssom viktiga målgrupper. Ett brev om detta skulle tillställas dennya styrelsen.Jag hade vid vårt sista sammanträde vädjat till de ledamötersom skulle få erbjudande att stanna kvar att acceptera ettsådant erbjudande, så att kontinuiteten skulle kunnaupprätthållas. Men och jag diskuterade igenomsaken, och vi var överens om att de här riktlinjerna ochönskemålen kunde stå i strid med kravet att medlen skulleanvändas helt vid sidan av ordinarie resurser förkulturverksamhet för att stimulera det regionala kulturlivet ivid mening.Vi kom vidare fram till att lojaliteten i första hand måstegälla riksdagsbeslut och stiftelseförordnandet och att varjeprojekt som ansökte om bidrag måste bedömas på sina egnameriter, oberoende av varifrån initiativet kom. Som vi såg detskulle en öronmärkning av två tredjedelar av utdelade medel,liksom synpunkter på den återstående tredjedelen, strida mot denpolicy som hade fastställts. Detta gjorde att jag inte längrevädjade till att stanna kvar på sin post.Jag skall också nämna att en annan ledamot, ,ganska tidigt hade meddelat mig att han på grund av sin storaarbetsbelastning önskade lämna stiftelsens styrelse. Jag hade dåbett honom att stanna kvar till den 1 januari.Vid det möte som vi hade med statssekreteraren meddelade jaghonom att en ledamot önskade lämna styrelsen och att alltså enplats redan av den anledningen skulle kunna besättas avregeringen.Någon dag senare, troligen , ringde statsrådetoch meddelade att det nu var beslutat att fyra av stiftelsensfem ledamöter skule entledigas. Jag frågade när entledigandetskulle ske och fick senare per telefon besked av en tjänstemanatt entledigandet gällde fr.o.m. den 19 december 1994.Avslutningsvis vill jag säga att dagen efter entledigandetlyssnade jag som alltid på Kulturekot. Jag blev nästan litetrörd när jag hörde kulturministern motivera entledigandet. Honsade: "Vi hade för olika syn på hur stiftelsen skulle arbeta ochframför allt på kulturpolitiken. "Trots ivriga ansträngningar hade jag alltså inte lyckats fådet förutsättningslösa samtal med statsrådet som vi redan innanhon var tillsatt önskade och som vi såg fram emot.Kurt : Vi tackar för dessainledande ord.Vi skulle då vara framme vid själva utfrågandet. Enkomplikation i det här ärendet är att det finns två anmälningar.Den ena gäller huruvida stiftelsens verksamhetsinriktningöverensstämmer med riksdagsbeslutet. Den anmälan riktar sig motden tidigare borgerliga regeringen.Den andra anmälan i ärendet gäller frågan hur kulturministernhar hanterat denna fråga.Vi har haft litet delade meningar om hur vi skall börja, menjag har kommit fram till att man kan lösa det här problemetgenom att man delar upp utfrågningen i två delar och att vi dåbörjar med att låta utfrågningen gälla hanteringen av detriksdagsbeslut som fattats. När den delen är färdigbehandlad tarvi upp frågan om hur har hanterat detta ärende.Därmed har man löst det komplicerade problemet med vem som skallbörja.Om vi följer denna linje blir det som börjarutfrågningen i den första delen, dvs. hur man har levt upp tillriksdagsbeslutet. När vi övergår till frågan om MargotWallströms hantering av ärendet blir det sominleder utfrågningen. Jag kan inte finna någon annan objektivlösning.Utnyttjandet av bemyndigande att inrätta Stiftelsen : Det känns som värdefullt att ha fåttchansen att få veta litet mer om de här besluten och om denprocess som har lett fram till den situation som vi nu har.Jag skulle vilja börja med att knyta an till några av de sakersom har redogjort för här och i denskrivelse som hon sänt in till utskottet.Jag tar först upp frågan om öppenheten och den kritik som mantycker sig ha upplevt sedan den nya regeringen tillträdde. Dusade att ni hade fått kritik för att ni var fem privatpersonersom satt i styrelsen.Var det inte så i strikt formell mening?Ingegerd : Vi var uppenbarligen inte merprivatpersoner än att tre ledamöter kunde erbjudas att fåfortsätta att arbeta i stiftelsen. Jag hade själv litet svårtatt se mig själv som en privatperson när jag ännu var talman ochtill sist accepterade att ställa upp som ordförande.Av ledamöterna i övrigt var alla fyra uttagna på sina egnameriter på det kulturpolitiska området. Detta var ett avvillkoren för att jag över huvud taget skulle ställa upp. Dethär skulle vara en partipolitiskt oberoende stiftelse.Sedan är det en fråga om definition. Det är ju privatpersonersom väljs exempelvis till riksdagsledamöter. Om man medprivatperson avser en person som inte har en tjänst där man blirberoende av regeringens välvilja, så var vi alla privatpersoner-- men enbart med den definitionen.Pär-Axel : Det här är ju en principiell fråga somkanske kommer att få litet större betydelse både för det ärendesom vi nu behandlar och även för andra frågor.I det skede då den här stiftelsen förordnades och ni tog emotpengarna kan man säga att ni i strikt mening var privatpersoner.I ert uppdrag enligt förordnandet ingick ju att formera den härstiftelsen. Där finns det en annan intressant detalj. Om manjämför denna stiftelse med de övriga stiftelser som vi nu haratt pröva, finner man att de andra stiftelserna har fått sinastadgar fastställda av regeringen, medan ni fick ettstiftelseförordnande. Man kan givetvis diskutera vilket aktuelltstatus detta har, och min fråga blir därför: Hur gick ni tillväga när ni skulle formera stiftelsen?Du säger i din skrivelse att ni när ni utformade ertpolicydokument tog intryck av det material som fanns ipropositionen och betänkandet. Men fick det också genomslag iutarbetandet av de formella stadgarna för stiftelsen?Ingegerd : Några formella stadgar hade vi inga,bortsett från att vi var överens om att, utöverstiftelseförordnandet som ju var grunden, beakta vad som skrevsi propositionen och vad hade sagt.I stiftelseförordnandet talas det om öppenhet, och vi varalltså redan vid första sammanträdet överens om att tillämpastörsta möjliga öppenhet i offentlighetsprincipens anda, dvs.samma öppenhet som hade tillämpat.Även om mina kolleger var mycket skickliga på det kulturellaområdet, insåg vi att vi inte själva kunde sitta och dela ut dehär pengarna. Det var detta som gjorde att vi fann att vi måsteanvända oss av referensgrupper inom de olika kulturområdena. Vidsidan av dessa referensgrupper skulle vi, som jag nämndetidigare, ha regionala nätverk. Vi hade redan vid det förstasammanträdet etablerat kontakter med . Vi skulleockså i linje med vad som sades i kulturutskottets betänkandeetablera kontakter med den stora Kulturutredningen.Du frågade om regler och stadgar. Stadgarna är en mycketviktig sak -- det är ju vår bibel. Vi var därför överens om attdet måste få ta tid, och det var ingen som helst strävan frånmin sida att vi skulle ha ett policydokument färdigt redan viddet första sammanträdet. Ett skäl härtill var att vi ville attkanslichefen, som ännu inte hade tillsatts, skulle få chansenatt vara med och utforma policyn.Men när felaktiga uppgifter om oss publicerades försökte vinaturligtvis rätta till detta. Jag minns bl.a. en intervju medMargot i , där hon återigen sade attdet inte förekom någon öppenhet. Jag skrev ett givetvis mycketvänligt svar om just den saken. Vid alla sådana här tillfällenhar vi försökt rätta till den bild som av någon anledning harmålats upp och cirkulerat och som går ut på att vi är en slutenförsamling som på egen hand delar ut omåret.Avsikten med att vi ville tillämpa offentlighetsprincipen varatt vi utöver vad som sägs i stiftelseförordnandet såg fram emoten mycket livaktig debatt och att den som så önskade skullekunna få ta del av ansökningshandlingarna och kunna jämföra vadreferensgrupperna hade tyckt om våra beslut. Vi såg detta somett led i den kulturella debatten och den kulturellaverksamheten och som en direkt plusfaktor för den kulturellaaktiviteten i landet.Pär-Axel : Stiftelseformen är ju ganska speciell,och det finns ju anledning att i vår prövning diskutera ocksåden, såsom det ser ut. Men rent formellt var det väl ändåså att när ni möttes till det första mötet, varstiftelsen inte att betrakta som en juridisk person. Det innebaratt ni för att kunna ta ut de pengar som stiftelsen förfogadeöver måste göra det som privatpersoner i ganska strikt mening.Är det rätt uppfattat?Ingegerd : Så uppfattade i varje fall vi detinte. Det var tvärtom så, att en tjänsteman vid det dåvarandedepartementet deltog. Det var , som sedan blandungefär 100 sökande utsågs till kanslichef. Han hade med sigstiftelseförordnandet, som vi samtliga skrev under.Redan innan vårt första sammanträde hade jag haft kontakt medtre tjänstemän från kulturutskottet, som informerade mig om dethela. Jag upplevde det så, att det viktiga för oss var attbekräfta att vi hade mottagit kapitalet och sedan förvalta dettai enlighet med riksdagsbeslut och stiftelseförordnandet så brasom det över huvud taget var möjligt.Jag kanske också skall nämna att jag länge svävade i dentydligen felaktiga uppfattningen att vi hade på oss attvisa vad vi gick för.Pär-Axel : I stiftelseförordnandet sägs det attstiftelsen har sitt säte i . Hur kom det sig?Ingegerd : Det visste jag uppriktigt sagt intenågot om. Jag fick reda på det . Jag kanskebör tillägga att jag hade min första kontakt , när dendåvarande kulturministern ringde till mig ochbad att jag skulle bli ordförande. Jag kan också nämna att jagtackade nej, eftersom jag tänkte ägna mig åt egna kulturellaaktiviteter när jag hade blivit pensionerad.Pär-Axel : En sak som har förbryllat mig när jagläst detta material om denna stiftelse och de övrigastiftelserna är den här konflikten som vi uppenbarligenbetraktar på litet olika sätt i de politiska partierna.I din roll som dåvarande och som före detta talman är du pånågot sätt symbolen för svensk demokrati. Har inte du som talmanoch demokratins yttersta fäste sett någon konflikt mellan å enasidan det vanliga demokratiska förfarandet som du symboliseraroch å andra sidan den här mer slutna processen i en stiftelsedär några enskilda människor förvaltar offentliga medel? Enskillnad mellan er stiftelse och de andra är att ni kundeersättas av andra personer, något som ju också har skett, medande andra stiftelserna är självgenerande när det gällerstyrelsens utseende.Ingegerd : Jag hade som talman under tre årarbetat utan partipolitisk anknytning, och jag ansåg därför attjag kunde betraktas osm opolitisk. Jag vill nämna att jag fickta emot flera andra önskemål om att jag skulle delta i olikasammanhang. Jag tackade konsekvent nej till alla uppdrag somhade den minsta partipolitiska inriktning -- detta även avhänsyn till stiftelsen. Jag menade att denna stiftelse hadebeslutats i demokratisk ordning och att det var oerhört viktigtatt den uppfattades som fri från partipolitiska bindningar.Många beslut i fattas inte enhälligt, men man harändå att acceptera de beslut som fattas. Så såg jag det hela!Pär-Axel : Jag respekterar det synsättet, men minfråga gäller inte partipolitik som sådan, utan mer den härövergripande demokratiska rollen, där vi arbetar efteroffentlighetsprincipen, som normalt inte bara innebär insyn utanäven att verksamheten är utsatt för den demokratiska processen;man kan ifrågasättas, man kan röstas bort osv. Såg du inte påden punkten någon konflikt mellan å ena sidan den demokratiskaprocessen och å andra sidan denna mer slutna förvaltning avoffentliga medel?Ingegerd : Som jag sade tidigare uppfattade jagdet så, att beslutet hade fattats i demokratisk ordning och attvår uppgift var att leva upp till riksdagsbeslutet ochstiftelseförordnandet. Jag såg det som oerhört väsentligt attdenna stiftelse skulle uppfattas som partipolitiskt obunden ochatt den skulle arbeta under största öppenhet.Håkan : Jag skulle vilja ha några kommentarer tilldet som faktiskt påpekas i denna anmälan, nämligen attstiftelseförordnandet på några punkter avvek från innehållet ipropositionen och i riksdagsbeslutet. Det nämns där ett antalsaker som inte finns med i stiftelseförordnandet. har dupåpekat att ni redan från början var överens om att det somnämndes i de mer grundläggande besluten skulle iakttas i ertarbete.Jag vill bara fråga om du på något sätt har reflekterat överdet faktum att det var litet olika formuleringar. Var dettanågonting du och styrelsen uppfattade som problematiskt?Ingegerd : Jag upplevde det väl som så, attstiftelseförordnandet med nödvändighet blev ganska kortfattat.Jag såg kulturutskottets yttrande och utbildningsutskottetsbetänkande som något av "Vad är det? ", något som liksomkompletterade det uppdrag som vi fick genomstiftelseförordnandet. Som gammal riksdagsman tycker jag att detsom har sagt är oerhört väsentligt. Därför var det förmig självklart att punkterna Ungdomar, Kvalitet och Helt vidsidan av ordinarie resurser måste beaktas i vårt fortsattaarbete och i vår policy.Håkan : Du uppfattar det alltså som ganskanaturligt att stiftelseförordnandet var litet mer översiktligtformulerat än propositionen och betänkandet. Var det något somäven de övriga i styrelsen fann vara naturligt eller var detnågon som reagerade mot detta.Ingegerd : Nej, man tyckte att det varfullständigt självklart.Peter : Jag vill följa upp det här meddemokratifrågan. Ser du inget som helst dilemma i att man föröver allmänna medel till en stiftelse i stället för attriksdagen i vanlig ordning fattar beslut om hur medlen skallanvändas?Ingegerd : Jag reflekterade uppriktigt sagt intei de termerna. Ett riksdagsbeslut hade fattats, och när jag tillsist accepterade att bli ordförande i stiftelsen var min strävanatt denna stiftelse skulle uppfattas som opolitisk.Peter : Varför var det så viktigt att vara frifrån partipolitiska bindningar?Ingegerd : Därför att kulturlivet är ett mycketbrett område, där det finns de mest olika politiskauppfattningar. Om stiftelsen skulle kunna fylla sitt ändamål,måste alla som kunde tänkas bidra till framtidens kultur upplevadet som naturligt att ansöka om bidrag hos oss. Det fick intelov att bli några partipolitiska blockeringar av något slag.Peter : Var du själv inte längre medlem i någotpolitiskt parti.Ingegerd : Jag har givetvis en politiskuppfattning, men jag har inte deltagit i något partipolitisktarbete sedan jag blev talman. Min avsikt var att inte göra detframgent heller.Peter : Upplever du dig själv som opolitisk.Ingegerd : Jag betraktar mig som obunden. Jag kannämna att jag är ledamot i . Men ett villkorför att jag skulle acceptera den posten var att jag inte hadenågon partibeteckning.Kulturministerns utbyte av styrelseledamöter i StiftelsenFramtidens kulturAnders : Får jag börja med att fråga om ni ficknågra signaler innan dessa sammanträffanden skullekomma till stånd om att någon förändring var på gång när detgällde stiftelsens sammansättning?Ingegerd : Nej!Anders : Försökte man i departementet före novembermånad på något sätt ta kontakt för att diskutera med er?Ingegerd : Initiativen till kontakterna mellandepartementet och oss togs uteslutande av oss. Vi försökte vidupprepade tillfällen få till stånd ett förutsättningslöst samtalmed kulturministern.Anders : Gavs det någon förklaring till att IngegerdTroedsson inte fick träffa , trots att IngegerdTroedsson gång på gång försökte få ett sammanträffande tillstånd? Det var uppenbarligen mycket svårt att få kontakt medhenne.Ingegerd : Jag skall kanske nämna att när jag förandra gången fick besked kvällen innan att det avtaladesammanträffandet inte skulle äga rum, så blev jag en aningförtörnad. Jag frågade om avsikten var att leka katt och råtta.Man svarade att det var det visst inte och att kulturministernmycket gärna skulle träffa oss. Jag ville ju gärna tro att detvar så, och jag ställde villigt upp vid alla tänkbara ochotänkbara tillfällen, även när det var mycket svårt för mig attändra andra engagemang.Anders : Det dröjde uppenbarligen mycket länge innanstatsrådet hade möjlighet att ta emot er. Det blev ettantal onödiga turer. Gavs det någon förklaring till detta ochframfördes det kanske t.o.m. någon ursäkt efteråt, något som juhör till god ton?Ingegerd : Nej, det blev ingen ursäkt för detta!Jag var inriktad på ett förutsättningslöst, positivt ochkonstruktivt samtal, eftersom vi fortfarande höll på med vårpolicy och det var många frågor som det kunde vara intressantatt diskutera. förstod jag att kulturministern inteville ha något förutsättningslöst samtal -- det var viktigt atthon först hade satt ner foten och visste vad hon ville medstiftelsen.Anders : Är det bekant om det förekom kontakter mednågon annan i stiftelsen?Ingegerd : Nej, det förekom inga sådanakontakter.Anders : Till slut fann ni varandra -- åtminstonemer fysiskt -- och kunde talas vid. Gavs det då någon annanförklaring till motiven än den som vi här har fått ta del av?Ingegerd : Sammanfattningen blev att stiftelsensstyrelse inte hade regeringens förtroende.Anders : På grund av att ni inte var tillräckligtlyhörda mot regeringen?Ingegerd : I vilket avseende vi saknaderegeringens förtroende framkom över huvud taget inte.Anders : Men gällde detta styrelsen in corpore? Omjag förstod saken rätt, så hade halva antalet ledamötermöjligtvis funnit regeringens nåd -- i varje fall efter vissomvändelse. Jag fattade det så att tre av ledamöterna erbjödsatt även fortsättningsvis ingå i styrelsen. Eftersom ni var femledamöter i styrelsen, så var majoriteten av ledamöterna i allafall tänkbart lojala.Ingegerd : Ja, tydligen -- men under vissaförutsättningar.Anders : Preciserade deförutsättningarna för vid er konversation?Ingegerd : Inte på något vis!Anders : Diskuterades det vilka som var tillräckligtböjliga och vilka som var oböjliga?Ingegerd : Nej! Inte ens min eventuella böjlighetdiskuterades.Anders : Men där gavs det väl ett klart besked.Ingegerd : Ja, det gavs ett klart besked. Jagkanske i det sammanhanget bör säga att jag vid sammanträffandetmed statssekreteraren sade att det givetvis var en regeringsrättighet att entlediga ordföranden, om man så önskade. Jag hadeemellertid svårt att se någon grund för att de övrigaledamöterna skulle entledigas, eftersom vi var tillsatta utanpartipolitisk grund.Jag utbad mig faktiskt också favören att inte behöva seentledigandet i någon tidning utan att vi hade haften kontakt med statsrådet.Anders : Gavs det några ytterligare motiv närstatsrådet slutligen sökte kontakt?Ingegerd : Jag skrev ordagrant ner demotiveringar hon framförde, eftersom jag förutsatte att det hadeintresse för stiftelsens styrelse i övrigt. Det var ett kortsamtal, och jag har här citerat vad hon sade.Anders : Har ni inte haft någon kontakt därefter därytterligare motiv har givits?Ingegerd : Nej, över huvud taget inte!Anders : Och det har inte blivit något tack för attni drog i gång verksamheten?Ingegerd : Nej, och någonting sådant väntade jagmig inte heller.Kurt : Ingen ytterligare tycks begära ordet,och jag vill då tacka för att hon välvilligthar ställt upp och svarat på våra frågor. Jag tror jag vågarsäga att vi alla tycker att de svar som vi har fått på vårafrågor har fördjupat våra insikter, något som kommer att varavärdefullt när vi skall ta ställning i ärendet.Det har varit trevligt att ha dig här, och jag tycker att duhar varit en mycket rutinerad debutant.Konstitutionsutskottet1995-03-23Bilaga B 10Kl. 09.00--11.00Offentlig utfrågning av och ,, angående försäljningen av statligtägda aktier i : Jag hälsar er välkomna tillkonstitutionsutskottets sammanträde. Den fråga som vi nu skallbehandla gäller statens försäljning av Assidomänaktier, som harvållat en del diskussion. I samband därmed har fråga väckts omhur regeringen har handlagt frågan. Det är KU:s uppgift attförsöka bringa klarhet i detta.Vi har tidigare i utskottet haft möjligheter att ställa frågortill och till , som båda har ingåtti och den arbetsgrupp som tillsattesden och som fick 10--på sig för attundersöka aktietilldelningen vid genomförda privatiseringar.Carnegie hade regeringens uppdrag att sköta försäljningen avAssidomän, och mot bakgrund av detta vill jag hälsarepresentanterna för välkomna tilllkonstitutionsutskottet. De är , som är VD iCarnegie, och , som enligt uppgift som jag har fåttvar speciell kontaktman med när det gällde dehär försäljningarna av aktier i är naturligtvis vår förhoppning att er medverkan här skallfördjupa kunskaper på området och att viskall få ett så bra underlag för våra konstitutionellabedömningar som möjligt. Ni är alltså varmt välkomna. Jag harfrågat representanterna för om de önskar inleda dennaomgång, och jag har fått det beskedet att de är beredda attdirekt svara på frågor.Jag vill börja med att ställa en mer allmän fråga om vilkenroll och vilka huvudsakliga uppgifter som av regeringentilldelades vid försäljningen av aktierna i : Vi hade alla de uppgifter som vanligenankommer på ett ombud vid den här typen av transaktioner. Detvar en väldigt vid roll som då kom att fylla. Dethandlade om allt från ren legalia och formalia till framtagandeav prospekt, medverkan vid framtagande av tidsplaner, utformningav erbjudandet, prissättning av erbjudandet,prissättningsmetodik och marknadsföringsinsatser. Vi hadedessutom en ganska komplex bolagsstruktur i inledningen av denhär operationen. Det var mycket av bolagsfrågor -- hur och påvilket sätt och i vilka skeden de olika bolagen skulle gåsamman. , Domän och Ncb var vid de första inledandekontakterna tre separata bolagsenheter.Kurt : Hur kom det sig att regeringen valdejust för uppgiften att sälja Assidomänaktierna?Peter Crona: Det är möjligen två svar på den frågan. Detena är att jag tror att regeringen har den ambitionen när detgäller de stora privatiseringarna att de skall vara något så närväl utspridda på de kommissionärer och banker som i övrigt ärväl representerade på värdepappersmarknaden. , som varföremål för den första större privatiseringen, hamnade då hosHandelsbanken. Innan vi påbörjade privatiseringen av Assidomänvar redan privatiseringen av långt gången, och densvenske rådgivaren där var Enskilda . Åretdessförinnan handhades privatiseringen av av AlfredBerg. Av den anledningen föll det sig kanske naturligt attCarnegie som en av de tre största på den svenskavärdepappersmarknaden låg väl till.Det är det ena svaret. Det andra svaret är att det innan detblev aktuellt med en privatisering av fanns en mängdandra diskussioner om hur man skulle kunna privatiseraAssidomängruppen utan att för den skull nödvändigtvis göra enbred spridning och en börsnotering. Det fanns en mängd olikadiskussioner med andra ägargrupper och andra skogsbolag, ochäven i de diskussionerna hade på ett tidigt stadium enganska väsentlig roll.Kurt : Du nämnde som svar på min första frågaatt det bl.a. ingick i er uppgift att också titta litet påprospektet. Det kan vara intressant att få ert svar på fråganvem som ansvarade för uppläggningen av försäljningen,principerna för den och utformandet av projektet. Var detCarnegie eller var det departementet som där spelade den mestavgörande rollen?Peter Crona: Vi kan här ge ett svar som jag tror kommeratt gälla generellt för väldigt många frågor under diskussionen.I ett projekt av det här slaget fungerar helt ochhållet i rådgivande funktion.