bet · GJ01LU1 · 1995-11-14 00:00:00 — En fordran på ersättning skall enligt förslaget vara preskriberad,om inte organisationen kräver den ersättningsskyldige på ersättningeninom efter utgången av det kalenderår då försäljningen ägde rum.Vidare föreskrivs en skyldighet för ersättningsskyldiga näringsidkare att påbegäran av organisationen redovisa avgiftspliktiga försäljningar.Rätten till ersättning skall tillämpas på den som är svensk medborgareeller har sin vanliga vistelseort i . Med stöd av delegationsbestäm-melsen i 62 § upphovsrättslagen skall dock regeringen kunna meddelaföreskrifter om reglernas tillämpning med avseende på andra länder.I motion L33 av m.fl. (m) yrkas avslag på propositionen,såvitt avser förslaget om införande av regler om droit de suite (yrkande 1).Motionärerna ifrågasätter skälen för att konstverk skall särbehandlas. Deframhåller att förslaget framstår som än mer omotiverat mot bakgrund avatt det inte kommer något EG-direktiv på området. Även i motion L39 avMargitta () yrkas avslag på regeringens förslag om införande avdroit de suite. Motionären framhåller att stöd till unga konstnärer som harsvårt att etablera sig bör ske på annat sätt än genom en vidareförsäljnings-avgift, som gör det ännu svårare att sälja deras verk. Vidare anförs i mo-tionen att erfarenhet från konstbranschen talar för att intresset för vidare-försäljning av konstverk på öppna marknaden skulle minska väsentligt omdroit de suite infördes. Motionären anser risken vara stor för att svenskkonsthandel förlorar en stor del av sina uppdrag antingen till länder utandroit de suite eller till en marknad som nonchalerar reglerna.I motion Kr 265 av m.fl. från den allmänna motionsti-den begärs tillkännagivande om behovet av en vidareförsäljningsav-gift av den modell som har föreslagit (yrkande 9,delvis).Kulturutskottet har i sitt yttrande framhållit att vid en rad till-fällen har behandlat frågan om införande av droit de suite i samterinrat om att utskottet , efter hörande av lagutskottet, ingåen-de behandlade frågan om ersättnings- och avgiftssystem som skulle gekonstnärerna del i det ekonomiska utbytet vid vidareförsäljning av konst(se bet. 1988/89:Kru7). konstaterade i det sammanhangetatt kulturarbetarnas ekonomiska villkor inte är tillfredsställande trots deinsatser som gjorts av stat, landsting och kommun. Det fanns enligt utskot-tets mening tungt vägande argument för ståndpunkten att konstnärernagenom ett ersättnings- och avgiftssystem får del i det ekonomiska utbytetav yrkesmässig försäljning av konst. har vidare erinrat omatt utskottet i ett yttrande till lagutskottet förordat att förslag om droit de suite skulle genomföras. Mot dennabakgrund ser kulturutskottet med tillfredsställelse att ett förslag om infö-rande av droit de suite nu lagts fram och utskottet tillstyrker att det i upp-hovsrättslagen införs regler om rätt till ersättning vid vidareförsäljning avexemplar av konstverk.Lagutskottet kan för egen del instämma i den syn som kulturutskottet geruttryck för. I likhet med regeringen anser utskottet att det finns starka skälför att förbättra bildkonstnärernas villkor. Att förbättra möjligheterna förbildkonstnärerna att dra nytta av upphovsrättens elementära rättigheter ochdärigenom på ett bättre sätt jämställa dem med övriga upphovsman-nagrupper är ett sätt att åstadkomma detta. Att liknande ersättningssysteminom kort kommer att finnas i hela övriga och redan har införts iett stort antal europeiska länder är omständigheter som talar för att ävenSverige nu bör införa regler om ersättning vid vidareförsäljning av konst.Utskottet ser med tillfredsställelse att förslaget är utformat som en indivi-duell ersättning enligt upphovsrättsliga principer.Som kulturutskottet har påpekat hade det i och för sig varit önskvärt attregeringen i propositionen närmare hade belyst bl.a. frågan om hur denpraktiska hanteringen av ersättningarna skall ske. vill i detsammanhanget peka på några betydelsefulla förutsättningar för att detföreslagna avgiftssystemet skall fungera som en upphovsrättsligt grundadinkomstkälla för konstnärerna och deras arvingar. Ett effektivt och smidigtsamarbete måste etableras med konsthandeln. Den totala avgiftsvolymenmåste vara tillräckligt stor för att bära de administrativa kostnaderna försystemet. En grundläggande förutsättning är vidare att rutinerna för attinkassera och distribuera ersättningar kan göras effektiva utan att de blirresurskrävande. Utskottet utgår från att förslaget grundar sig på bedöm-ningen att dessa förutsättningar kommer att uppfyllas. Utskottet förutsätteratt regeringen noga följer hur ersättningssystemet kommer att fungera i denpraktiska tillämpningen och vid behov tar de initiativ som kan vara påkal-lade. Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag om införan-de av en upphovsrättslig avgift vid vidareförsäljning av konst. I enlighethärmed avstyrks bifall till motion L33 yrkande 1 och motion L39. Önske-målen i motion Kr 265 (yrkande 9 delvis) är tillgodosett med utskottetsställningstagande.Enligt regeringens förslag kommer rent privata försäljningar inte att gerätt till ersättning. I propositionen sägs att det i och för sig saknas anled-ning att undanta sådana försäljningar, men att det rent praktiskt skulle varahelt omöjligt för upphovsmännen att kontrollera en sådan ordning. Över-vägande skäl talar därför enligt propositionen för att privata försäljningarinte skall omfattas.I motion L36 av och () framhållsatt en stor del av vidareförsäljningen av konst sker privat. Särskilt gällerdet verk av mindre etablerade konstnärer. Detta betyder att många konstnä-rer, som trots att de är i stort behov av det ekonomiska tillskott som deföreslagna reglerna kommer att innebära, inte kan dra nytta av systemet.Det vore därför enligt motionärerna önskvärt att regeringen ytterligareutreder och kommer med förslag om hur även icke yrkesmässigt såld konstskall kunna omfattas av någon form av droit de suite-regler. Detta bör gesregeringen till känna (yrkande 1).Kulturutskottet har ansett att en utvidgning av de föreslagna reglerna omdroit de suite till att avse även privat försäljning är orealistisk och att detdärför saknas skäl att förorda en utredning i frågan.Lagutskottet kan instämma i kulturutskottets bedömning och därtill föregen del erinra om att utskottet i det föregående har framhållit att en avflera viktiga förutsättningar för att det föreslagna avgiftssystemet skallfungera är att rutinerna för inkassering och distribution av ersättningarnablir effektiva utan att vara resurskrävande. Enligt utskottets uppfattningframstår det inte som sannolikt att det kravet kan upprätthållas om ävenprivata försäljningar skulle omfattas. Risken är i stället att ersättningssy-stemet urholkas om hanteringskostnaderna blir för stora på bekostnad avde fördelningsbara ersättningsbeloppen. Till följd av det anförda avstyrkerutskottet bifall till motion L36 yrkande 1.I propositionen framhålls att försäljningar som understiger ett visst prisfrämst av praktiska skäl inte bör ge rätt till ersättning. Minimipriset börbestämmas till ett så lågt belopp att en stor del av de grafiska bladen ochde flesta målningarna omfattas. Ett minimipris på 3 000-4 000 kronoranges som en rimlig nivå. Regeringen föreslår därför att rätten till ersätt-ning skall gälla vid försäljningspris som - exklusive mervärdesskatt -överstiger en tiondel av basbeloppet, vilket motsvarar 3 570kronor.Frågan om den lämpligaste nivån för minimigränsen tas upp i fem mo-tioner. I motion L35 av och () yrkasatt hos regeringen skall begära förslag om en minimigräns om3 % av basbeloppet vid vidareförsäljning av konsthantverk (yrkande 1).Motionärerna anser att det är viktigt att ersättningsrätten omfattar detmindre kommersiella och mindre kända konsthantverket och de framhålleratt en för hög miniminivå innebär risk för att de bildkonstnärer vars en-skilda verk säljs till priser under miniminivån, men vilka samman-lagt säljs för relativt höga belopp, missgynnas.Även i motion L36 av och () be-gärs att regeringen skall återkomma med förslag om en minimiersättningpå av basbeloppet (yrkande 2). En sänkning av den av regeringenföreslagna miniminivån krävs enligt motionärerna för att det skall undvi-kas att en stor del av de svenska bildkonstnärerna skall falla utanför er-sättningsrätten.Samma yrkande framställs i motion L40 av m.fl. (v)(yrkande 1) och i motion L41 av m.fl. (mp).I motion L38 av () ifrågasätts om syftet att gebildkonstnärerna drägliga ekonomiska villkor uppnås med det föreslagnaminimipriset för ersättningsgrundande försäljningar. Motionären pekar pårisken för att en för hög miniminivå missgynnar konstnärer vars verk säljstill priser under nivån, men vars sammantagna årliga försäljningar svararför relativt betydande belopp. Det handlar i de fallen främst om grafik,teckningar, mindre målningar, akvareller, glaskonst, keramik och annatunikt framställt konsthantverk. Motionären yrkar att beslutar omen ändring när det gäller miniminivån för ersättningsberättigade försälj-ningar.Kulturutskottet har i enlighet med motionsyrkandena - för att konst-hantverkare och grafiker inte skall missgynnas av ersättningssystemet -förordat att rätt till ersättning skall föreligga så snart försäljningsprisetexklusive mervärdesskatt överstiger av basbeloppet.Lagutskottet delar uppfattningen att en miniminivå på av basbe-loppet skulle missgynna en betydande del av de svenska bildkonstnärerna.En lägre nivå än den i propositionen föreslagna bör därför väljas. Det ärenligt utskottets mening emellertid viktigt att ge akt på att enskilda ersätt-ningsbelopp inte blir så låga att de konsumeras av kostnaderna för inkas-seringen och distributionen av dem. För att i rimlig mån göra en avvägningmellan båda dessa intressen bör enligt utskottet miniminivån bestämmastill av basbeloppet, vilket innebär . Med anled-ning av motionerna L35 yrkande 1, L36 yrkande 2, L38 (delvis), L40yrkande 1 och L41 förordar utskottet således att miniminivån för ersätt-ningsgrundande försäljningar - med ändring av regeringens förslag i dendelen - bestäms till av basbeloppet.I motion L34 av () anser motionären att avgiftenvid vidareförsäljning bör differentieras efter försäljningspriset. Motionä-ren framhåller att droit de suite enligt regeringens förslag enbart gynnarsådana etablerade konstnärer som har stor framgång med sina verk redanförsta gången de säljs. De konstnärer som är i störst behov av förbättradeekonomiska villkor kommer knappast att gynnas av droit de suite. Enligtmotionären talar erfarenheter från konstbranschen för att intresset förvidareförsäljning av konstverk på öppna marknaden skulle minska väsent-ligt om droit de suite med en generell procentsats infördes. Risken är där-för stor att svensk konsthandel förlorar en stor del av sina uppdrag anting-en till länder utan regler om vidareförsäljningsavgift eller till en marknadsom nonchalerar reglerna. En möjlighet att behålla en fungerande andra-handsmarknad för bildkonst och med en avgift gynna de konst-närer som bäst behöver förbättrade ekonomiska villkor är enligt motionä-ren att differentiera vidareförsäljningsavgiften. Enligt motionären börersättning utgå vid ett försäljningspris på ,, dock , vid ett försäljningspris på , och , dock , vid ett försäljning-spris på och däröver. Samma yrkande förs alternativt fram imotion L33 av m.fl. (m) för det fall att motionärernas förs-tahandsyrkande om avslag på propositionens förslag om droit de suite inteskulle vinna bifall (yrkande 2). I motion L38 av ()framhålls att mer nyanserade modeller behöver övervägas för att bibehållaen fungerande andrahandsmarknad inom svensk konsthandel. Exempelviskan ersättningsprocenten trappas ned i takt med skyddstidens förlopp ellermed försäljningsprisets storlek. Motionären begär ett tillkännagivandehärom.Motionsyrkandena överensstämmer med synpunkter som framförts avföreträdare för konsthandeln i en skrivelse och muntligen inför utskottet.Kulturutskottet har ansett att det inte har förebragts tillräckliga skäl föratt frångå förslaget om en enhetlig ersättning som utgör av försälj-ningspriset. Utskottet har i det sammanhanget pekat på att Upphovsrättsut-redningen har framhållit att en upphovsrättslig lösning med nödvändighetmåste vara generellt utformad och inte ha till uppgift att i första handtillgodose de särskilda behov som kan finnas bland exempelvis ungaokända konstnärer. Särskilda åtgärder till olika grupper av konstnärermåste därför enligt utredningen vidtas i annan ordning.Lagutskottet kan för egen del ställa sig bakom vad kulturutskottet anfört.Därutöver bör särskilt understrykas att regeringens förslag om droit desuite innebär en strikt personlig rätt till ersättning genom att varje enskildavgift skall kanaliseras till den konstnär - eller dennes efterlevande - somskapat det vidareförsålda verket. En grundläggande tanke med en sådanupphovsrättsligt förankrad vidareförsäljningsavgift är som anges i detinledande avsnittet att kompensera bildkonstnärerna för att de inte påsamma sätt som andra grupper av upphovsmän kan dra nytta av upphovs-rättens elementära rättigheter. I enlighet med det syftet krävs enligt utskot-tets mening att avgiften är generell. Utskottet har ingen erinran mot denföreslagna nivån, av försäljningspriset. Till följd av det anförda till-styrker utskottet propositionens förslag i nu behandlad del och avstyrkerföljaktligen bifall till motionerna L33 yrkande 2, L34 och L38 i denna del.I motion Kr265 av m.fl. (v) begärs regler för ett systemmed avgift vid försäljning av konstverk, beträffande vilka det upphovs-rättsliga skyddet har gått ut. Intäkterna från ett sådant avgiftssystem skallkunna användas till behövande konstnärer i form av stipendier (yrkande 9delvis).I propositionen sägs att frågan huruvida den föreslagna upphovsrättsligaersättningen bör kombineras med en offentligrättslig avgift på vidareför-säljning av konst som inte omfattas av något upphovsrättsligt skydd måsteberedas ytterligare. Regeringen har därför inte varit beredd att ta ställning ifrågan i detta sammanhang.Till följd av vad sålunda anförs i propositionen utgår utskottet från attregeringen efter gjorda överväganden återkommer till i frågan.Någon åtgärd med anledning av motionen är därför inte påkal-lad. Utskottet avstyrker således bifall till motion Kr 265 yrkande 9 (delvis).I motion L35 anser och () att enkollektiv utdelning av medel bör göras i de fall upphovsmannen eller den-nes arvingar inte kan nås. En sådan ordning skulle enligt motionärernaunderlätta administrationen och garantera att ersättning utgår.Vidare bör de arvsrättsliga reglerna ändras så att den administrerandeorganisationen tar Allmänna arvsfondens plats. Detta är rimligt eftersomde medel som berörs ursprungligen tillhör konstnärskollektivet och kanmöjliggöra ett kollektivt stöd till bildkonstnärer när inga arvingar finns.Motionärerna yrkar att begär förslag om ändrade regler, dels vadgäller Allmänna arvsfondens rätt till ersättningen då inga arvingar finns ilivet (yrkande 2), dels om organisationens rätt att fördela ersättningen näringa arvingar finns i livet (yrkande 3).I motion L36 av och () begärs till-kännagivande om att den organisation som företräder upphovsmännenskall träda in i fall där normalt Allmänna arvsfonden inträder (yrkande 3).Upphovsrättsutredningen föreslog att om upphovsmannen inte efterläm-nar några arvsberättigade och inte heller disponerat över rätten genomtestamente, ersättningen - i stället för att tillfalla Allmänna arvsfonden -skulle tillfalla den organisation som skall inkassera och distribuera droit desuite-ersättningarna. Ersättningen skulle i de fallen i stället användas förkollektiva ändamål inom bildkonsten.Kulturutskottet har i sitt yttrande ansett att frågan om ett genomförandeav utredningens förslag i denna del har ett nära samband med frågan om enoffentligrättslig avgift på vidareförsäljning av konst som inte omfattas avnågot upphovsrättsligt skydd. I båda fallen skulle de inflytande beloppennämligen användas till kollektiva ändamål inom bildkonstområdet. utgår därför från att de i motionerna framförda förslagen -vilka synes överensstämma med förslag -kommer att övervägas i samband med frågan om införande av en offent-ligrättslig avgift som komplement till droit de suite.Lagutskottet delar kulturutskottets uppfattning. Till följd härav avstyrksbifall till motion L35 yrkandena 2 och 3 samt motion L36 yrkande 3.I motion L40 av m.fl. (v) erinras om att föreslog att upphovsmannen skulle göra sin rätt gällandegentemot organisationen senast efter det att försäljningen ägde rum.Enligt utredningen skulle medlen tillfalla organisationen om inte upp-hovsmannen gick att finna. Detta är oreglerat i propositionens förslag,vilket enligt motionärerna inte är tillfredsställande. Det måste klart framgåvar rätten till medlen skall finnas. Det är enligt motionärerna rimligt attupphovsmannen inte skall kunna göra anspråk på medlen . Debör kunna användas för att exempelvis stödja bildkonstnärernas verksam-het. Motionärerna yrkar att skall besluta om ändring i proposi-tionens lagförslag i enlighet med vad som anförs i motionen (yrkande 2).Enligt propositionens förslag skall det inte vara möjligt för de enskildakonstnärerna eller, efter deras död, rättsinnehavarna att själva kräva inersättningen. Bevakningen och administrationen av rätten skall i ställethandhas av en organisation. Den organisationen kommer således att inkas-sera ersättningen för de ersättningsberättigades räkning och organisationenkommer att vara redovisningsskyldig med avseende på mottagna beloppgentemot ersättningsberättigade rättighetshavare. I ett sådant uppdragslik-nande förhållande bör det enligt utskottet inte komma i fråga att införa enpreskriptionsregel. Utredningsförslaget innebär i praktiken i denna del attorganisationen skulle vinna på att inte bedriva fördelningen av inkasseradeavgiftsbelopp tillräckligt effektivt. Till följd av det anförda avstyrker ut-skottet bifall till motion L40 yrkande 2.I betänkande 1994/95:LU4 behandlade utskottet regeringens proposition1994/95:58 om uthyrning och utlåning av upphovsrättsligt skyddade verkm.m. I betänkandet förordade utskottet vissa ändringar i regeringens lag-förslag. fattade beslut i enlighet med vadutskottet hemställt. Den nya lagstiftningen trädde i kraft (SFS 1995:447). Den förevarande propositionen, vars lagförslag delvisberör samma lagrum som det tidigare ärendet, lades fram före riksdagensbeslut. Propositionens förslag till ändringar i upphovsrättslagen byggerdärför till viss del på lydelsen i regeringens förslag i proposition1994/95:58. Detta gäller 45 och 46 §§ i förslaget till ändring i lagen omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Båda dessa lagrum haremellertid genom beslut erhållit en annorlunda lydelse enligtSFS 1995:447. De förslag till ändring som läggs fram i propositionenbör således anpassas så att de ansluter till den nu gällande lydel-sen.Utskottet lägger fram förslag till ändrad lydelse av 45 och 46 §§ upp-hovsrättslagen i bilaga 2 till betänkandet.Mot de delar av propositionen som inte särskilt har berörts har utskottetingen erinran.IkraftträdandeI propositionen föreslås att lagändringarna skulle träda i kraft den 30 juni1995. När utskottet behandlade ärendet noterades att fråganom återupplivande av rättigheter väckt uppmärksamhet i flera andra med-lemsstater och att det från vissa håll hävdades att direktivet inte med nöd-vändighet kan anses fordra att redan utlöpta skyddstider återuppväcks.Endast ett land hade då genomfört lagstiftning med anledning av direktivetoch det var oklart hur de övriga skulle komma att hantera frågan. Mot denbakgrunden beslöt utskottet vid sammanträde att uppskjuta denslutliga behandlingen av hela ärendet till hösten 1995.Med hänsyn till angelägenheten av att lagstiftningen träder i kraft snarastmöjligt förordar utskottet att ikraftträdandetidpunkten bestäms till den 1januari 1996.Övriga frågorAvbildning av konstverkEnligt 24 § första punkten upphovsrättslagen får envar fritt avbilda konst-verk som är stadigvarande anbragt på eller vid allmän plats utomhus.Redan med stöd av 12 § upphovsrättslagen kan envar för sitt enskildabruk avbilda sådana konstverk. För denna stora icke kommersiella repro-duktion som avser utnyttjanden inom den privata sfären är således regle-ringen i 24 § upphovsrättslagen utan betydelse. Enligt andra regler till-fredsställs pressens intresse av att kunna återge konstverk i samband medredogörelse för en dagshändelse och i anslutning till texten i en kritiskframställning. För återgivning på film och i TV finns motsvarande särreg-ler. Dessa innebär att bestämmelserna i 24 § främst tillgodoser fall däråtergivningen sker i förvärvsverksamhet eller i situationer som, utan attsådan verksamhet kan anses föreligga, faller utanför den privata sfären ochdär det inte är fråga om illustration till en dagshändelse eller i kritisk ellevetenskaplig framställning.Upphovsrättsutredningen behandlade frågan i sitt slutbetänkande. Ut-redningen fann därvid att andra bestämmelser än nuvarande 24 § i upp-hovsrättslagen kan tillämpas vid återgivning av konstverk belägna utomhusoch att dessa redan reglerar de från allmän synpunkt angelägna fallen(enskilt bruk, dagshändelser, kritisk framställning etc.). Mot den bakgrun-den borde enligt utredningen inskränkningen i upphovsmännens rätt görasmindre ingripande. Utredningen föreslog därför att konstverken skall frittkunna avbildas endast om de inte utgör huvudmotivet på bilden.Frågan om avbildning av konstverk på offentlig plats berördes i propo-sition 1992/93:214 om ändringar i upphovsrättslagen och i motioner medanledning av propositionen (se bet. 1992/93:LU44). Föredragande statsrå-det anförde i propositionen att det inte fanns tillräckliga skäl att införa ensärregel om fall när ett konstverk på eller vid allmän plats är huvudmotivetpå t.ex. ett vykort. Under hänvisning till uttalanden i förarbetena till dengällande regeln och till remisskritik mot utredningsförslaget ansåg före-draganden att den föreslagna särregleringen skulle bli svår att tillämpa. Ettsärskilt skäl att inte införa den föreslagna regeln angavs vara att behovet avsärregler bör granskas kritiskt eftersom sådana regler måste undvikas omupphovslagen - som önskvärt - skall kunna förenklas. Kulturutskottetanslöt sig i ett yttrande till lagutskottet till det ställningstagande som redovisades i propositionen. hade för sin del ingen annan upp-fattning utan avstyrkte i sitt av godkända betänkande att förslag i nu berörd del genomförs.Frågan om avbildning av utomhus placerad konst behandlades av utskot-tet senast - med anledning av ett motionsyrkande - (se bet.1993/94:LU16). Utskottet, som vid det tillfället vidhöll sin uppfattning,avstyrkte ånyo att utredningsförslaget genomförs. Detta blev också riksda-gens beslut.I motion L801 av () yrkas att skall beslu-ta om införande i upphovsrättslagen av en regel som innebär att konstverkfår avbildas om de stadigvarande är placerade på eller vid allmän platsutomhus och inte utgör huvudmotivet på bilden. Motionären anför att dennuvarande regeln fungerar endast som en orättvis begränsning för dengrupp bildkonstnärer som är verksamma i offentlig miljö och att ettöverutnyttjande av regeln förekommer. Denna grupp konstnärer fråntas sinrätt bara på den grunden att konstverket . Konstnärer somarbetar med konstverk i offentlig miljö inomhus erhåller i motsvarandesituationer ersättning vid exempelvis utgivning av vykort.Motionären vänder sig mot argumentet att den föreslagna regeln skulleinnebära en detaljreglering och anser i stället att den nuvarande regeln ären sådan, eftersom huvuddelen av all konst finns inomhus. Detta gälleräven konst i offentliga miljöer. Om frågan löses på det sätt har föreslagit jämställs all konst oavsett om den finns inomhuseller utomhus, om den är tillfälligt eller stadigvarande placerad och oavsettom konstnären har valt ett visst rumsligt uttryck före ett annat.