bet · GJ01FiU5 · 1995-12-05 00:00:00 — Ettstort antal kommuner kommer enligt vadsom sägs i motionen att tvingas ta utlokal skatt som skall användas för attfinansiera utgifter i helt andrakommuner och detta i strid medgrundlagen.I motionen hävdas att vad en kommungenom den folkvalda församlingen ienlighet med grundlagen upptar ikommunal skatt skall gå till den egnakommunens skötsel. Det är statensuppgift att ge bidrag till kommuner somhar otillräcklig skattekraft för attkunna sköta sina uppgifter. De statligaskatteintäkterna skall bl.a. användastill detta utjämningsbidrag. Medel somenskilda kommuner uppbär i skatt försina lokala uppgifter kan enligtmotionärerna inte användas för dennautjämning.Även i motion Fi11 av FredrikReinfeldt m.fl. (m) yrkas avslag påregeringens förslag till nyttutjämningssystem. Den nya modellen gersamma utfall för de enskilda kommunernaoch landstingen. I motionen sägs attregeringen, trots den hårda kritiken igrundlagsfrågan, väljer att lägga framett förslag som innebär attkommunalskatt som tas upp i en kommunkommer att gå till att finansieraverksamhet i en annan kommun. Enligtmotionärerna kringgås grundlagen föratt uppnå ett ekonomiskt utfall somgjorts till självändamål och som ipraktiken innebär att en negativtillväxtpolitik introduceras för fleraav kommunerna i län.Utskottet vill slå fast att engrundläggande förutsättning för alllagstiftning självfallet är att denstiftade lagen skall stå iöverensstämmelse med grundlagens krav.Regeringen har återkommit tillriksdagen med ett nytt lagförslag somär utformat i enlighet med denlagtekniska lösning somkonstitutionsutskottet i sitt yttrandepekat på som en tänkbar lösning. Detnya förslaget bygger på ett sådantsystem med avgifter och bidrag somockså Lagrådet i sitt yttrande i vårasanvisat som en tänkbar lösning och som,enligt vad konstitutionsutskottetuttalat, är klart godtagbart ochförenligt med den konstitutionellapraxis som utvecklats som utfyllnad avgrundlagsregleringen. Vid sin förnyadegranskning har Lagrådet bl.a.konstaterat att den förkommunallagstiftningen utmärkandelokaliseringsprincipen vid fleratillfällen genombrutits och anslutitsig till konstitutionsutskottetsuttalande om att den nu föreslagnalagstiftningen kan sägas ge uttryck fören konstitutionell praxis. Att dentidigare lagstiftningen intelagrådsgranskats har för Lagrådet intepåverkat denna slutsats.Enligt motionerna Fi10 (m) och Fi11(m) bör som sin meningregeringen till känna att ettlångsiktigt hållbart statsbidragssystemför kommunsektorn måste vara förenligtmed grundlagens bestämmelser. framstår ett sådantuttalande som en självklarhet som hartillämpning på alla beslut av såvälriksdag och regering som statliga ochkommunala myndigheter. Någonsärställning i detta avseende intarinte den kommunala skatteutjämningen.Med beaktande av den analys avgrundlagsfrågan som exempelvis Lagrådetgjort i sitt nya yttrande - därLagrådet bl.a. konstaterar att det nuföreslagna avgiftssystemet anknytertill tidigare i konstitutionell praxisutvecklad lagstiftning om kommunalskatteutjämning - finnerfinansutskottet att allt tvivel omutjämningssystemets grundlagsenlighetkunnat skingras och att ett nyttbidrags- och utjämningssystem bör kunnautformas i enlighet med regeringensförslag.Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fi10 (m) yrkandena 1 och 2och Fi11 (m) yrkandena 1 och 2.Ett utjämningssystem för kommuner ochlandstingUtgångspunkter för ett nyttutjämningssystemI propositionen understryker regeringenatt huvudsyftet med förslaget är attåstadkomma likvärdiga ekonomiskaförutsättningar för alla kommuner ochlandsting. För att nå detta krävs ettsystem med långtgående utjämning avskillnader i beskattningsbara inkomsteroch strukturellt betingadekostnadsskillnader. Systemet måsteockså utformas så att det blirlångsiktigt stabilt och hållbart såvälnär det gäller utjämningseffekter somfinansiering.Enligt förslaget bör en utjämninggöras genom två separata system. Dekommuner och landsting som har sämreförutsättningar än genomsnittet i frågaom skattekraft och mätbara strukturellaförhållanden erhåller ett statligtbidrag för att utjämna skillnaderna.Regeringen föreslår attkompensationsgraden iinkomstutjämningen skall vara 95 %.De kommuner och landsting som harbättre förutsättningar än genomsnitteti fråga om skattekraft och mätbarastrukturella förhållanden får erläggaen avgift till staten. Avgiften börberäknas så att de sammanlagdaavgiftsinkomsterna i princip blir likastora som utjämningsbidraget.I motion Fi10 av m.fl. (m)anförs att fördelningspolitik skallbedrivas av staten. Det är därförprincipiellt fel att medborgarna ikommuner med relativt sett högreskattekraft får betala till kommunermed lägre skattekraft. Det alternativsom Moderata samlingspartiet förordarinnebär i motsats till regeringensförslag att det sker en omfördelningvia statsskatten från medborgare medhögre inkomster - oavsett var de bor -till kommuner med otillräckligskattekraft.I motionen hävdas också attregeringens förslag ärtillväxtfientligt och innehållernegativa incitament. I kommuner somökar sin skattekraft blir effekten attde inte får behålla den.Lågskattekommuner som ökar sinskattekraft kommer t.o.m. att förloraresurser om de ökar skattekraften merän riksgenomsnittet och får högretotala intäkter om skattekraftensjunker. Det är enligt motionärerna enallvarlig effekt av förslaget att detinte ger den minsta stimulans tillekonomisk tillväxt i kommunerna.På kort sikt bör enligt Moderatasamlingspartiet dagensskattekraftsutjämning behållas.Kostnadsutjämningen bör dock förändrasoch byggas upp medstandardkostnadsfaktorer i enlighet medden modell som finns i propositionen.Ett motsvarande system bör enligtmotionen byggas upp för landstingen,dvs. med garantinivåer kompletterademed strukturkostnadstillägg/avdrag.Inkomstutjämningen måste utformas såatt de enskilda kommunerna harincitament till att öka den egnaskattekraften.Övergångsregler bör gälla för attbegränsa de omedelbara effekterna. Dennuvarande s.k. neutraliseringsavgifteni samband med utbetalningen avkommunalskattemedel bör bibehållasliksom nuvarande system med för varjekommun och landsting individuella del-och slutavräkningar, framhålls imotionen. Något generellt statsbidragbör ej finnas utan statsbidragen skallutgå via fastställda garantinivåer tillkommuner och landsting med för sinauppgifter otillräcklig skattekraft.I motion Fi11 av . (m) hänvisas inledningsvis tilldet i Moderata samlingspartietspartimotion framförda förslaget tillalternativ modell tillstatsbidragssystem. Enligt motionärernainnebär denna modell positivatillväxteffekter och uteblivnapomperipossaeffekter för landetskommuner. hävdas i motionenatt regeringens förslag skulle fåsärskilt allvarliga effekter förStockholmsregionen.Enligt motionen genomsyraspropositionen av uppfattningen attkommuner är att betrakta somsjälvständiga objekt helt frikoppladefrån sina respektive medborgare. Istället introduceras ett synsätt därdet kommunala självstyret görsliktydigt med största möjliga inkomst-och kostnadsutjämning. Därmed stoppas iprincip allt kommunaltprofileringsarbete.Motionärerna pekar på attutdebiteringen i många kommuner iStockholmsregionen sänktes för att öka den individuellafriheten och valfriheten men också föratt parera de dyrarelevnadsomkostnaderna i regionen. Densamlade effekten av regeringens politikkommer enligt motionärerna att ledatill att invånarna i vanligainkomstlägen tvingas bort från många avlänets kommuner. Försöken att tvingafram skattehöjningar i vissa kommuner iStockholmsregionen får till följd attmånga hushåll med små marginaler fårfinansiera resurser som går tillkommunal verksamhet i andra kommuner.Motionärerna anser att detta kan sessom ett slags omvändfördelningspolitik.Folkpartiet liberalerna, Miljöpartietde gröna och ger isina respektive partimotioner sinprincipiella syn på förslaget till nyttutjämningssystem, dock utan att någrakonkreta yrkanden läggs fram.I motion Fi12 av m.fl.(fp) understryks att redani våras i huvudsak stödde det avregeringen då framlagda förslagetsprinciper, och gör så även . Partietaccepterar den framställda tekniken medett utjämningsbidrag och enutjämningsavgift. Enligt ärett nytt utjämningssystem nödvändigt,framför allt för att de opåverkbarakostnader som i det gamla systemet mereller mindre negligerades nu vägs in.Den svåra ekonomiska situation sommånga kommuner har kan delvis hänförastill att deras specifika kostnader intetidigare vägts in.I motion Fi13 av m.fl.(mp) sägs att det nu föreliggandeförslaget till inkomst- ochkostnadsutjämning har samma materiellainnehåll som det förslag som riksdageni våras avslog. ansåg attdet tidigare förslaget var acceptabelt,dock under förutsättning att det nogaföljs upp och att därefter nödvändigakorrigeringar görs. Partiet har därföringa invändningar till det nuföreliggande förslaget, heter det imotionen.Av motion Fi14 av m.fl.(kds) framgår att Kristdemokraternaanser att huvuddragen bakom det nyasystemet för utjämning avskatteinkomster är riktiga.Motionärerna anser att denföreslagna utjämningen får betecknassom långtgående. Frågan är, sägs det,hur långt man vill och kan gå i strävanefter likvärdiga ekonomiskaförutsättningar.Utskottet vill i sammanhangetunderstryka att redan i vårasi samband med behandlingen av det dåföreliggande förslaget slog fast atthuvudsyftet för ett nytt bidrags- ochutjämningssystem skall vara att skapalikvärdiga ekonomiska förutsättningarför alla kommuner och landsting. Enligtriksdagens då uttalade mening bör dettaske genom en långtgående utjämning avskillnader i beskattningsbara inkomsteroch strukturellt betingadekostnadsskillnader. Andra givnautgångspunkter, sades det, är att såvälinkomstutjämningen somkostnadsutjämningen skall omfattasamtliga kommuner och landsting samtatt bidrags- och utjämningssystemet börfå en likartad uppbyggnad för såvälkommuner som landsting. Enligt de avriksdagen godkända riktlinjerna måstebidrags- och utjämningssystemet ocksåges en konstruktion som är långsiktigthållbar och inte beroende av nivån påde statliga bidragen.Utskottet kan för sin del konstateraatt det nu redovisade förslaget liggerhelt i linje med vårens riksdagsbeslutom de grundläggande principerna för ettnytt bidrags- och utjämningssystem. Avde motioner som väckts med anledning avpropositionen kan man utläsa att ettflertal av partierna i stårbakom dessa principer. I själva verketär det i endast Moderatasamlingspartiet som har en klartavvikande syn på hur en utjämning av deekonomiska förutsättningarna mellankommunerna respektive landstingen skallske. Utskottet anser att det är mycketvärdefullt att det nu finns en storuppslutning bakom det nyautjämningssystemet. Därigenom finns detenligt utskottet goda förutsättningarför stabila spelregler för denkommunala verksamheten under en följdav år framåt, vilket måste anses somsynnerligen betydelsefullt.Enligt vad utskottet erfarit finns detockså en bred förankring i denkommunala världen för reformen. Detframkom bl.a. i samband med den hearingsom utskottet genomförde med och Landstingsförbundetden . I samband därmeduttalade båda förbunden att de stårbakom propositionens förslag.Med hänvisning till vad utskottet häranfört avstyrks motionerna Fi10 (m)yrkandena 4 och 5 samt Fi11 (m) yrkande5.Utjämningsbidrag och utjämningsavgiftEnligt förslaget i propositionen kan enkommun eller ett landsting fåutjämningsbidrag från staten för attutjämna såväl inkomster som kostnader.Skälen för regeringens förslag är destora skillnaderna i skattekraft ochdärmed i skatteinkomster framför alltmellan kommuner men också mellanlandsting. När det gällerkostnadsskillnaderna beror en stor delav dessa enligt propositionen påskillnaderna i fråga om behov ochstrukturella förhållanden som ibetydande utsträckning är opåverkbaraför enskilda kommuner och landsting.Det är dessa skillnader som ett systemför kostnadsutjämning bör ta sikte på.Med ett fungerande utjämningssystem,framhålls det i propositionen, kommerskillnader i skattesatser mellan olikakommuner respektive landsting attfrämst vara ett uttryck för skillnaderi standard, ambitionsnivå, effektivitetoch avgiftspolitik.Regeringen föreslår i propositionenockså att en kommun eller ett landstingunder vissa förutsättningar skallbetala en utjämningavgift till staten.Regeringen understryker att allakommuner och landsting genom detföreslagna utjämningsbidraget och detlikaså föreslagna generellastatsbidraget garanteras en vissminiminivå i fråga om ekonomiskaförutsättningar för att kunna erbjudasina medborgare en service.Genom att kommuner och landsting med enskattekraft och strukturellaförhållanden som är bättre ängenomsnittet solidariskt medverkar iett statligt utjämningssystem åstadkomsen långsiktig stabil finansieringliksom minskade påfrestningar påstatens finanser.I motion Fi12 av m.fl.(fp) läggs förslag till vissaförändringar fram i det av regeringenredovisade förslaget till utjämning.Det gäller främst frågan omutjämningsnivån samt de justeringar avutredningsförslaget beträffandekostnadsutjämningen som gjorts ipropositionen.I motionen föreslås attutjämningsnivån i inkomstutjämningensätts till i stället förpropositionens . Det är enligtmotionen inte lämpligt att ur arbetetmed att skapa en dynamisk ekonomi medfler jobb i princip utesluta hela denkommunala sektorn från direkta egnaekonomiska incitament. Den lokalamobiliseringen måste bejakas. Det ärdärför rimligt att en kommun inte barahar den allmänna samhällsekonomin somdrivkraft när det gäller att arbeta förhöjd skattekraft för kommunensinvånare, utan även har någon egenkommunalekonomisk vinst av ökadskattekraft.Motionärerna menar också att demodeller som låg till grund förutredningens förslag var nogagenomarbetade och väl underbyggda,antingen genom empiriska data ellerjämförande studier. De justeringar somgörs i propositionen för kompensationför de icke verksamhetsrelateradekostnaderna avseendebefolkningsminskning, arbetslöshet ochsmå landsting är, säger motionärerna,ett resultat av politisk kohandel ochinte av faktiska kostnadsskillnader.I motionen betonas också betydelsen avatt varje kommun måste ha möjlighet attkontrollera de beräkningar som rör denegna kommunen för att göra långsiktigaberäkningar för kommunens egen ekonomi.Systemet måste helt enkelt varakontrollerbart. Detta är också viktigtför den lokala demokratin liksom förmöjligheterna att skapa respekt försystemet. Detta bör därför ingå iuppdraget till SCB ochskattemyndigheterna.Enligt motion Fi14 av m.fl.(kds) har regeringens förslag tillkostnadsutjämning en sådan utformningatt justeringar måste göras för att tahänsyn till faktorer som äldreomsorg,vård och barnomsorg. Kristdemokraternaanser att kompensationen föräldreomsorgen skall räknas uppbetydligt. Finansieringen av dennauppräkning bör ske via statsbidraget,och betalningen blir därmed solidarisk.För kommunernas del ställs också kravpå justeringar när det gällerbarnomsorg. På motsvarande sätt som förkompensationen för äldreomsorg inom detprimärkommunala utjämningssystemetföreslår motionärerna en uppräkning avkompensationen för hälso- och sjukvårdi kostnadsutjämningssystemet förlandstingen.Utskottet vill för sin del anföraföljande.När det gäller kompensationsnivån iinkomstutjämningen framhålls i såvälpropositionen som i motion Fi12 (fp)att det givetvis handlar om enavvägning mellan graden av negativamarginaleffekter å den ena sidan ochkravet på en långtgåendeinkomstutjämning å den andra. Utskottetanser att inkomstutjämningen är denviktigaste enskilda faktorn för attskapa likvärdiga ekonomiskaförutsättningar. På detta sätt ges allakommuner respektive landsting i grundenlika stora beskattningsbara inkomsterper invånare.Det är enligt utskottets uppfattninginte rimligt att skapa incitament fören ökad skattekraft genom en mindrelångtgående utjämning. Som anges i dens.k. Henstrandska utredningen (SOU1994:144, s. 41) - vilken ligger tillgrund för propositionen - har det inteheller kunnat visas att sambanden ärstarka mellan utjämningsgraden isystemet och hur en kommun i praktikenagerar för att påverka sittskattteunderlag. Enligt utskottetsmening talar övervägande skäl för denprioritering som görs i propositionen.Utskottet ställer sig därför bakompropositionens förslag tillinkomstutjämning.Utskottet vill betona att alla deaspekter på strukturkostnadsskillnadersom tas upp i motionerna Fi12 (fp) ochFi14 (kds) noggrant har övervägtsunder utrednings- ochberedningsarbetet. Systemet medutjämning måste emellertid bli föremålför fortsatt utrednings- ochutvecklingsarbete. Mot denna bakgrundhar regeringen tillsatt enparlamentarisk kommitté med uppgift attfölja upp och utveckla det nyautjämningssystemet (dir. 1995:118).Tyngdpunkten i arbetet ligger påkostnadsutjämningen. Flera av dekostnadsfaktorer som tas upp imotionerna skall prioriteras iutrednings- och utvecklingsarbetet.Motionerna bör därför avstyrkas.Förslagen till kostnadsutjämning förkommuner respektive landsting bygger påett mycket omfattande och långvarigtutredningsarbete. Utskottet kan för sindel tillstyrka de metoder och faktorersom använts i den i propositionenföreslagna modellen förkostnadsutjämning. Enligt detföreliggande förslaget skallkostnadsfördelningen förkollektivtrafiken ske utifrån dengenomsnittliga kostnadsfördelningenmellan kommuner och landsting i länen.När förslaget presenterades ikompletteringspropositionen underströksatt en kostnadsfördelning utifrån defaktiska kostnaderna bl.a. skulleinnebära en viss omfördelning avskatteintäkterna i länet. Vidare skullekostnadsutjämningen för kommunerrespektive landsting inte längre gåjämnt upp. Frågan borde därförbehandlas i det fortsattautvecklingsarbetet.En av de frågor som skall prioriterasav den parlamentariska kommittén gällerkostnadsutjämningen förkollektivtrafiken. Utskottet vill ianslutning därtill framhålla att det,med hänsyn till skillnaderna ihuvudmannaskapsförhållanden, är viktigtatt i kommitténs arbete pröva grundernaför fördelningen av standardkostnadernaför kollektivtrafiken mellan berördakommuner och landsting. Särskilt börförhållandena i länuppmärksammas mot bakgrund av attlandstinget där ensamt svarar förkollektivtrafiken.Med hänvisning till vad utskottet häranfört tillstyrker utskottet de avregeringen framlagda förslagen till lagom utjämningsbidrag ochutjämningsavgift samt avstyrkermotionerna Fi12 (fp) yrkandena 1-3 ochFi14 (kds) yrkandena 5 och 6.Generellt statsbidrag till kommuneroch landstingI propositionen föreslås att två nyastatsbidrag införs , ettgenerellt statsbidrag till kommuner ochett generellt statsbidrag tilllandsting. Bidragen skall enligtförslaget fördelas med ett för kommunerrespektive för landsting enhetligtbelopp per invånare åretföre bidragsåret. avskaffasdet nuvarande statligautjämningbidraget till kommuner ochskatteutjämningsbidraget tilllandsting. slopasockså det nuvarande generella avdragetfrån skatteinkomsterna för såvälkommuner som landsting. Statsbidragenkommer således att fungera som ettinstrument för generella ekonomiskaregleringar mellan staten ochkommunsektorn.Utskottet noterar att Moderatasamlingspartiet i sin alternativamodell till statsbidragssystem angettatt det ej bör finnas generellastatsbidrag av det slag som redovisas ipropositionen. Utskottet har tidigareavstyrkt denna alternativa modell. Iövrigt finns en bred uppslutning kringpropositionens förslag. Utskottetföreslår mot denna bakgrund attriksdagen antar regeringens förslagtill lag om generellt statsbidrag tillkommer och landsting.Införandet av det nya bidrags- ochutjämningssystemetNär det gäller införandet hänvisarregeringen i propositionen till detförslag som presenterades ikompletteringspropositionen. I sambandmed behandlingen av detta förslaguttalade på finansutskottetsförslag att den begärda lagtekniskaomarbetningen av utjämningssystemetinte borde föranleda några sakligaändringar i de föreslagnainförandereglerna. Enligt riksdagensmening var förslaget tillinföranderegler väl avvägt såväl närdet gäller genomförandetiden sombegränsningarna avbidragsförändringarna. Riksdagensställde sig vid samma tillfälle ävenbakom principerna för finansieringen.Mot denna bakgrund föreslår regeringendärför samma införanderegler somredovisades i vårenskompletteringsproposition.Förslaget innebär att bidrags- ochutjämningssystemet införs successivtunder . Förkommuner begränsas den sammanlagdabidragsminskningen för hela periodentill per invånare. För dekommuner vars uppräknade skattekraft år1993 översteg garantinivån i detstatliga utjämningsbidraget samma årbegränsas den totala bidragsminskningentill högst per invånare. Förlandstingen begränsas den sammanlagdabidragsminskningen för hela periodentill per invånare. Kommuneroch landsting vars sammanlagdabidragsminskning överstiger deredovisade beloppen får ett fastinförandetillägg som motsvararskillnaden mellan beloppet och denfaktiska bidragsminskningen.En årlig begränsning görs dessutom förde kommuner vars beräknadebidragsminskning överstiger perinvånare. För de kommuner varsuppräknade skattekraft översteggarantinivån i den statligainkomstutjämningen görs enårlig begränsning av bidragsminskningenför de kommuner vars beräknadebidragsminskning överstiger perinvånare.Enligt propositionens förslag räknasbidragsökning respektivebidragsminskning som skillnaden mellanett referensbidrag nivå ochdet nettobidrag /den nettoavgift somkommunen eller skulle hafått om det föreslagna systemet hadegällt detta år.I motion Fi11 av . (m) sägs att regeringens förslaginnebär krav på en mycket snabbekonomisk anpassning för de kommunersom haft en mer fördelaktigskattekraftsutveckling det senasteåret. Regeringens skrivningar om ettårligt tak för förlusterna per invånarekringgås därmed enligt motionärerna.Regeringen har i propositionen angettatt för de tre kommuner - ,och - vars skattekraft år1993 översteg garantinivån i detstatliga utjämningsbidraget, skalleffekten begränsas till högst 500kronor per invånare och år.Motionärerna pekar på att enligt deberörda kommunernas egna beräkningarkommer i stället förlusten attbli respektive drygt 4 000, knappt 2000 och per invånare.I motionen ställs krav på attinförandetilläggen räknas om årligenmed hänsyn till den faktiskautvecklingen av skattekraften i denenskilda kommunen och i riket somhelhet.Enligt den alternativa modell förförändringar i statsbidragssystemet påkortare sikt som föreslås i motion Fi10av m.fl. (m) skallövergångsregler gälla. I kronor perinvånare är det enligt motionen rimligtatt utforma dessa så att det nyastrukturkostnadsindex i förhållandetill referensnivå intepåverkar utgående bidrag med mer änhögst per invånare och år.Utgångspunkten är att relativaförändringar i den egna skattekraftenefter referensåret skall ligga utanförövergångsreglerna.Införandereglerna tas även upp i motionFi12 av m.fl. (fp). Enligtmotionärerna är den långa införandetidsom föreslås oacceptabel. Detta ledertill att omvandlingstrycket i de s.k.förlorarkommunerna minskar. Eninförandetid vore, sägs det,detsamma som ett besked att kommunernaaldrig kommer att behöva anpassa sigtill ett fullt genomförande. I motionenförordas i stället attinförandereglerna sätts till enmaximerad bidragsminskning på 500 krper invånare för alla kommuner samt attpropositionens förslag tillinföranderegler i övrigt följs. Det göratt de flesta kommer att vara infasadei systemet och att dekommuner som tidigare förlorat mest nusnabbast får en förbättring. Även förlandstingen bör man enligt motionärernamaximera införandeperioden till fyraår.Utskottet vill för sin del anföraföljande.I motion Fi11 (m) liksom i skrivelserfrån och kommunerhävdas att systemomläggning ger andraeffekter än de som redovisas ipropositionen. Av redovisningen imotionen och i skrivelserna framgår därvid har jämfört inkomstutfalletför enskilda kommuner enligt det nyasystemet med de inkomster somde aktuella kommunerna skulle ha fåttår 1996 om det nuvarande systemetskulle ha fortsatt att tillämpas.Enligt propositionen framgår bl.a. attförändringar i skattekraft ochstrukturella faktorer börslå igenom vid bidragsberäkningen redanår 1996.