bet · GI01NU24 · 1995-05-16 00:00:00 — De föreslår attfemprocentsregeln och särregeln för förvärv av finansiellaföretag upphävs.I motion 1994/95:N17 (fp) sägs att femprocentsregeln har singrund i regler och att den infördesför att försäkringsbolagen inte skulle skaffa sig alltför stortinflytande i företag utanför försäkringssektorn. Under senare århar marknadsstrukturen förändrats och det saknas därmed skäl attbehålla denna förlegade reglering, hävdar motionärerna ochföreslår att regeln skall avskaffas.Utskottet vill framhålla att ett ställningstagande till omfemprocentsregeln skall avskaffas eller inte inrymmer flerasvåra avvägningar, som motionärerna inte synes ha beaktat. början konstaterar utskottet att det inte kan anses varaförenligt med försäkringstagarnas intresse att försäkringsbolagskulle ges möjlighet att bli dominerande ägare i bolag oavsettbolagens inriktning. Även om ägarens ansvar formellt sett ärbegränsat till kapitalinsatsen kan inte bortses från risken föratt krav kan uppkomma på ytterligare kapitaltillskott eller påbetydande insatser från företagsledningens sida. För att skyddaförsäkringstagarnas medel och för att bolagens ledningar skallägna allt intresse åt sina kunder bör det finnas restriktionerför försäkringsbolagens ägande i andra företag.Vidare vill utskottet erinra om att försäkringsbolagenförfogar över avsevärda tillgångar som kan användas föraktieförvärv, vilket än mer kan förstärka ett fåtalinstitutioners dominans som ägare av svenska företag. Risken fören sådan utveckling bör analyseras ytterligare.Försäkringsbolagens betydelsefulla roller för många människordels som försäkringsgivare och därmed skapare av trygghet isamband med olika olyckor och skador, dels som förvaltare avsparmedel gör att verksamheten måste omgärdas av vissaskyddsregler. Detta är också ett skäl till att det bör finnasregler för vilken typ av verksamhet som försäkringsbolag fårbedriva.Med hänvisning till vad som anförts anser utskottet attfemprocentsregeln tills vidare bör behållas och avstyrker därförmotionerna 1994/95:N15 (m) och 1994/95:N17 (fp), den förstnämndai berörd del.TrafikförsäkringsrörelseEnligt regeringen bör de nuvarande bestämmelserna omriskklassindelning, premieberäkning och förhandsanmälan avpremiesatser när det gäller trafikförsäkring upphävas. För attåstadkomma detta avser regeringen att genomföra ändringar itrafikförsäkringsförordningen (1976:359). gälleratt premie för trafikförsäkring enligt denna förordning inte fårbestämmas till högre belopp än vad som med erforderlig säkerhetkan anses svara mot den risk som försäkringen är avsedd atttäcka. Varje trafikförsäkringsgivare är vidare skyldig atttillämpa samma tariffsystem för beräkning av premie. Dessutomskall alla bolag tillämpa samma bonusskala.Enligt tredje generationens försäkringsdirektiv gäller enprincip om produktfrihet. Denna princip utgår enligt vad somsägs i propositionen bl.a. från att det är i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till största möjliga utbud avförsäkringsprodukter och att försäkringsgivarna i sin utvecklingav försäkringsavtal inte skall hindras av detaljeradeföreskrifter i den nationella regleringen.Försäkringsutredningens bedömning är att föreskrifterna omriskklassindelning och premieberäkning bör slopas. Undantag fråndirektivet kan inte motiveras med hänvisning till principen omskyddet av det allmänna bästa.Vidare gäller enligt trafikförsäkringsförordningen att enförsäkringsgivare i förväg till skall anmälade premiesatser som skall tillämpas. Enligtskadeförsäkringsdirektiven gäller förbud mot föreskrifter omförhandsgodkännande eller anmälningsskyldighet avförsäkringsvillkor, premietariffer m.m.Regeringen anser att det är av värde att ökad produktfrihet påtrafikförsäkringsområdet kommer till stånd och avser därför attgenomföra de nämnda ändringarna i trafikförsäkringsförordningen.I motion 1994/95:N18 (mp) betonas att flera remissinstanser isina yttranden över förslag framförtönskemål om att nuvarande regler inom trafikförsäkringsområdetbeträffande bonusklassning, riskklassindelning ochpremieberäkning skall behållas. Enligt motionärerna menarremissinstanserna att reglerna har en skadeförebyggande effektoch en positiv påverkan på bilfabrikanternas säkerhetstänkande.Ökad frihet för bolagen kan leda till orimligt höga förhögriskkunder, befarar motionärerna. De föreslår mot dennabakgrund att reglerna på trafikförsäkringsområdet skallbibehållas.I flera av försäkringsdirektiven anges att friheten atttillhandahålla tjänster kan inskränkas om det kan motiveras medhänsyn till skyddet av det allmänna bästa. När det gäller deområden där regelverket på försäkringsområdet redanharmoniserats krävs att en möjlighet till undantag uttryckligenangetts i en direktivbestämmelse. Som exempel på en nationellregel som anses innebära en försvarbar inskränkning nämns ipropositionen förbudet i för dess medborgare att tecknakidnappningsförsäkring, eftersom en sådan kan göra det möjligtför en brottsling att få ut en lösesumma. I finns ettförbud mot s.k. änglamakerskeförsäkring, dvs. en livförsäkringenligt vilken ersättningen betalas ut innan den försäkrade . Syftet är att motverka brott som ger ekonomisk vinningför en gärningsman.Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det är avvärde att öka produktfriheten på trafikförsäkringsområdet. Denhittillsvarande regleringen på detta område har förhindratkonkurrensen mellan bolagen och därmed utvecklingen av olikaprodukter. Utskottet har därför inget att erinra mot attregeringen vidtar de aviserade förändringarna itrafikförsäkringsförordningen. Motion 1994/95:N18 (mp) avstyrksi berörd del.Konsument- och konkurrensfrågorPropositionenI propositionen föreslås att det i försäkringsrörelselagenskall tas in ett bemyndigande för regeringen ellerFinansinspektionen att utfärda föreskrifter som uppfyllerförsäkringsdirektivens krav på vilken information enförsäkringsgivare skall lämna till den som avser att teckna enförsäkring och till en försäkringstagare under avtalets löptid.Nuvarande lagregler om information kan därigenom upphävas.Enligt direktiven skall informationskraven regleras avlagstiftningen i den medlemsstat där riskerna finns(skadeförsäkring) resp. åtagandena skall fullgöras(livförsäkring). Försäkringsgivaren har att rätta sig efter deregler om information som gäller i varje enskilt land.Direktivens bestämmelser på detta område är en del avminimiharmoniseringen. Informationen skall vara skriftlig samtklart och tydligt formulerad och avfattad på officiellt språk iden medlemsstat där åtagandet gjorts. Informationsreglernatillhör inte det område som principiellt omfattas avhemlandstillsynen.I fråga om tillsynen föreslås att hemlandets tillsynsmyndighetensam skall vara ansvarig för den finansiella tillsynen av deförsäkringsgivare som har sitt säte i landet.Hemlandsmyndigheten skall också kräva att försäkringsgivarna harsunda metoder för administration och bokföring samt lämpligarutiner för intern kontroll. Myndigheten skall vidare ha enlöpande tillsyn över försäkringsgivaren i syfte att denne, ävenefter det att auktorisation beviljats, uppfyllerförutsättningarna för auktorisation. I direktiven anges enminiminivå för hemlandsmyndighetens tillsynsmedel. Med anledninghärav utökas ingripandemöjligheter motföretag som har sitt säte i . Inspektionen skall däremotinte utöva någon finansiell tillsyn över verksamhet somförsäkringsgivare från annat EES-land bedriver i Sverige.Inspektionen skall dock se till att de fullgör sina skyldigheterenligt svensk lag, t.ex. när det gäller konsumentskyddsaspekter.Myndigheten i värdlandet kan kräva redovisning av villkor ochandra tryckta handlingar för att kontrollera att dessaöverensstämmer med den nationella lagstiftningen rörandeförsäkringsavtal.MotionernaI motion 1994/95:N16 (v) anförs att kontrollen över detsvenska försäkringsväsendet är bristfällig. Enligt direktivenoch propositionen skall tillsynen skötas av två olikamyndigheter. Myndigheten i bolagets hemland har störstbefogenheter. Försäkringstagarens hemlandsmyndighet förutsättsvara mer passiv, hävdar motionärerna. De menar attförsäkringstagarens intressen därigenom inte blir tillräckligttillgodosedda. Information till försäkringstagaren om villkoroch villkorstolkning är en viktig del av skyddet för denenskilde. Detta beaktas otillräckligt i propositionen, heter detvidare i motionen. Där sägs också att godainsatser bör tas till vara i lagstiftningen. Utöver informationbehövs ökade möjligheter att agera mot försäkringsbolagen,anser motionärerna. De bedömer att det finns ett stort behov aven försäkringsombudsman som tvärs över EU:s nationsgränser kanundersöka enskilda fall. De föreslår därför att inom EUskall driva kravet på en sådan europeisk försäkringsombudsman.I motionen föreslås vidare att möjligheterna skall begränsasatt skriva in skiljeklausuler i försäkringsavtal. Motionärernaframhåller att man därigenom skulle kunna få till stånd en merenhetlig rättstillämpning och att den enskildes möjligheter attagera skulle öka.I motion 1994/95:N18 (mp) sägs att etablering av en storeuropeisk marknad för försäkringar ökar risken för att storaförsäkringsbolag genom uppköp eller dumpning skaffar sig endominerande ställning på marknaden, särskilt i mindre länder.Riksdagen bör, enligt motionärerna, ge regeringen i uppdrag attinom EU ta upp frågan om hur sådan marknadsdominans inomförsäkringsområdet skall kunna förebyggas.Kompletterande uppgifterKonsumentförsäkringslagen (1980:38) tillämpas på försäkringarsom konsumenter tecknar hos försäkringsbolag huvudsakligen förenskilt ändamål. Enligt lagens 3 § är försäkringsvillkor som ijämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel förförsäkringstagaren utan verkan mot denne. I lagen finns detvidare bestämmelser, 5--7 §§, om vilken information somförsäkringsbolaget skall lämna till konsumenter ochförsäkringstagare. Av 8 § framgår att reglerna i den nuvarandemarknadsföringslagen (1975:1418) tillämpas vid underlåtenhet attlämna information. har utfärdat riktlinjer förinformation om vissa konsumentförsäkringar (KOVFS 1981:3).Riktlinjerna gäller tillämpningen av de nämnda bestämmelserna ikonsumentkreditlagen samt 2 och 3 §§ marknadsföringslagen.Riktlinjerna anger vilken information som bör lämnas bl.a. innanförsäkring tecknas och i samband med villkorsändring.Från gäller en ny lag om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden (1994:1512). Med stöd av den kaningripanden göras mot avtalsvillkor som är oskäliga.Konsumentombudsmannen utövar tillsyn över avtalsvillkor och kanansöka om att skall förbjuda ett visstvillkor. I fall som inte är av större vikt kan Konsumentverketutfärda förbudsföreläggande, som gäller som förbud om detgodkänts av den som använt villkoret. Avtalsvillkor som äroklara skall enligt lagen tolkas till konsumentens förmån. Dennya lagen är -- till skillnad från den tidigare lagen -- fulltut tillämplig även på finansiella tjänster. Regeringen har iinstruktionerna för och Finansinspektionenangett hur ansvarsfördelningen skall vara mellan myndigheterna(prop. 1994/95:17, bet. LU16).Utöver av hanteras konsumentfrågor påförsäkringsområdet av . Enligtuppgift torde oskäliga villkor numera knappast förekomma i avtalom konsumentförsäkringar. Allmänt gäller att försäkringsbolagenregelmässigt följer nämndens utslag. Skiljeklausuler användsockså i mycket begränsad utsträckning i samband medkonsumentförsäkringar och anses i de fall de förekommer inteutgöra hinder för domstolsprövning av avtalet.Konsumenter kan vidare vända sig till KonsumenternasFörsäkringsbyrå, en stiftelse vars huvudmän är ,och . Byrån skallhjälpa och vägleda konsumenterna i försäkringsfrågor.I detta sammanhang kan även nämnas att enligt lagen (1993:645)om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal skall i fråga omlivförsäkring lagen i det land där försäkringstagaren har sinvistelseort tillämpas. I fråga om skadeförsäkring beror dentillämpliga lagen av var vistelseorten och den försäkrade riskenfinns. Friheten att välja lagregler har inskränkts för attförsäkringstagaren inte skall bli tvungen att accepteralagregler som inte är kända för honom. Dessa bestämmelser träddei kraft och var en följd av EES-avtalet.I regeringens proposition 1994/95:140 om en aktivkonsumentpolitik tas upp frågan om ett förstärkt konsumentskyddnär det gäller finansiella tjänster. Det konstateras att dettaär ett prioriterat område såväl inom EU som inom det nordiskasamarbetet. Enligt vad som sägs i propositionen kommerregeringen att inom EU verka för bl.a. ett bättre konsumentskyddpå detta område. En arbetsgrupp har tillsatts inomCivildepartementet för att utarbeta en strategi för Sverigesfortsatta arbete med konsumentfrågorna inom EU. I propositionenomtalas vidare att det franska ordförandeskapet i EU harföreslagit inrättande av en "Europeisk ombudsman" ikonsumentfrågor. Det sägs också att regeringen kommeratt lämna förslag till en ny försäkringsavtalslag som kommeratt medföra förbättringar av försäkringstagarnas ställning. Dennämnda propositionen behandlas av lagutskottet (bet.1994/95:LU32).Genom , som trädde i kraft , blevEG:s konkurrensrätt gällande i . De viktigastebestämmelserna på området är de grundläggande förbuden motkonkurrensbegränsande avtal och missbruk av marknadsdominerandeställning som återfinns i artiklar 85 och 86.Härutöver finns en särskild förordning om kontroll avföretagsförvärv. En förutsättning för att dessa regler skallkunna tillämpas är att handeln mellan och något annatmedlemsland påverkas av det konkurrensbegränsande beteendeteller det planerade förvärvet. Konkurrensbegränsningar som hareffekt endast inom kan bli föremål för prövning enligtden svenska konkurrenslagen (1993:20), som i stort settinnehåller samma materiella bestämmelser som EG:skonkurrensregler. De nämnda bestämmelserna är tillämpliga påalla branscher inom näringslivet. Det innebär att samarbeten,förvärv m.m. inom försäkringsbranschen kan bli föremål föringripande med stöd av konkurrensreglerna. EG har dock sedandecember 1992 ett s.k. gruppundantag för vissa avtal inomförsäkringsbranschen. Det gäller avtal om premieberäkning,standardvillkor för direktförsäkringar, gemensam täckning avvissa typer av risker och säkerhetsanordningar. Gruppundantagutfärdas för att de aktuella avtalen bl.a. medför fördelar förkonsumenterna och förbättrar produktionen eller distributionen.Gruppundantag meddelade av EG är tillämpliga på förfaranden somkan påverka handeln mellan och något annat medlemsland.Motsvarande gruppundantag har inte utfärdats för avtal inomförsäkringsbranschen som har effekt enbart i Sverige.Överträdelser av de nämnda förbuden kan leda tillböter/konkurrensskadeavgift på högst av företagetsårsomsättning.Utskottets ställningstagandeDå det först gäller frågan om inrättande av en europeiskförsäkringsombudsman vill utskottet erinra om att övervägandenredan pågår inom EU beträffande möjligheterna att inrätta enallmän europeisk konsumentombudsman. Av regeringenskonsumentpolitiska proposition framgår vidare att arbete harinletts med att utforma framtida strategi påkonsumentområdet inom EU. Enligt utskottets uppfattning är detviktigt att se över samarbetet mellan befintliga myndighetersamt deras befogenheter innan fråga väcks om inrättande avytterligare en institution. Med hänvisning härtill anserutskottet att det inte är motiverat att nu ta något initiativfrån sida i denna fråga. Motion 1994/95:N16 (v)avstyrks därför i denna del.Beträffande konsument- och konkurrensfrågor i övrigt villutskottet anföra följande. Försäkringsavtal uppfattas ofta somkomplicerade och svårtillgängliga av många konsumenter.Samtidigt har avtalen stor betydelse för att skyddakonsumenterna mot negativa ekonomiska effekter av olikahändelser. Det är därför viktigt att avtalen utformas så attberättigade konsumentintressen blir tillgodosedda och attavtalsvillkoren kan bli föremål för prövning. Den beskrivningsom gjorts av olika lagregler visar enligt utskottetsuppfattning att konsumentskyddsaspekterna fått betydandegenomslag på försäkringsområdet. De konsumentvårdandemyndigheternas erfarenheter av försäkringsbolagens tillämpningav de olika reglerna synes dessutom vara goda. Utskottet anseratt det mot denna bakgrund saknas anledning för attför närvarande vidta ytterligare åtgärder i dessa avseenden.Förslagen i motion 1994/95:N16 (v) beträffande avtalsvillkor ochskiljeklausuler avstyrks därför av utskottet.När det gäller farhågorna -- som framförs i motion 1994/95:N18(mp) -- för att stora försäkringsbolag genom skapandet av engemensam försäkringsmarknad kan skaffa sig en dominerandeställning i särskilt mindre länder, vill utskottet hänvisa tillde konkurrensregler som finns såväl inom EU som i . Dessaregler ger möjligheter för /ochKonkurrensverket/dels att hindraförsäkringsbolag från att missbruka en dominerandemarknadsställning, dels att stoppa företagsförvärv som försvåraren effektiv konkurrens. Utskottet förutsätter att de ansvarigamyndigheterna kraftfullt ingriper mot olika förfaranden sombegränsar konkurrensen och anser att motion 1994/95:N18 (mp) ärtillgodosedd i denna del.Differentiering av försäkringsvillkorI motion 1994/95:N235 (s) påpekas att det i olika privataförsäkringar finns en ökad grad av differentiering. Frågan ärhur principen om ett solidariskt försäkringsväsende kanbehållas. finns det differentiering påtrafikförsäkringsområdet där unga förare betalar högre premierän äldre. Den som bor i områden med större risk för inbrott kantvingas att betala en högre premie än andra. Dennadifferentiering finns också beträffande pensions- ochlivförsäkringar. Av motionen framgår att premierna bl.a. kanbero på hälsotillstånd och kön. Inte heller skolförsäkringargäller på lika villkor för alla barn, sägs det i motionen. Detfinns utvecklingstendenser som gör att samhället måste se medstort allvar på den ökande differentieringen inomförsäkringsväsendet, understryker motionärerna. De pekar bl.a.på att gentekniken kan ge möjlighet att bedöma en människaslivslängd.Internationaliseringen och den fria rörligheten för tjänsterinom EU kan leda till ökad differentiering, heter det vidare imotionen. Gemensamma regelverk behövs så att inteförsäkringsbolagen mer eller mindre tvingas till att ökaselekteringen och minska solidariteten iförsäkringssystemen, hävdar motionärerna och föreslår tvåuttalanden av i nämnda frågor.Sedan lång tid har det i försäkringslagstiftningen funnits enprincip om skälighet i premiesättningen. Denna kommer bl.a. tilluttryck i 7 kap. 2 § försäkringsrörelselagen, där det sägs attförsäkringar skall meddelas till en kostnad som är skälig iförhållande till försäkringens art. Det finns även bestämmelsersom tar sikte på att andra typer av försäkringsvillkor skallvara skäliga. avgav år 1986delbetänkandet Soliditet och skälighet i försäkringsverksamheten(SOU 1986:8). Kommittén hade bl.a. till uppgift att uppmärksammai vad mån olika former av premiedifferentiering är till förmånför försäkringstagarna eller kan innebära fördyringar förförsäkringstagarkollektivet. Den ursprungligaförsäkringsidén kan enligt kommittén sägas bygga på ensolidaritetstanke. Efter hand har indelning skett i olikariskklasser baserad på statistiskt material ocherfarenhetsmässiga bedömningar. Kommittén ansåg attförsäkringstagarna inte kan anses vara beredda att låta sigbelastas av kostnader för försäkringar som är betydligt högre änkostnaderna för den egna försäkringen. Rättviseskäl kan därförenligt kommittén tala för en premiedifferentiering. Invändningarkan emellertid göras från solidaritetssynpunkt, påpekades det.Vidare noterades att en hög grad av differentiering innebär riskför statistisk osäkerhet vid premiesättningen. Kommitténförordade återhållsamhet med alltför långtgåendedifferentiering. Kommitténs förslag har i denna del inte letttill lagstiftning.År 1990 tillsattes (Fi 1990:11). Dennaskall enligt sina direktiv (dir. 1990:56) göra en bedömning avom premie- och kostnadsskälighet även i fortsättningen bör kommatill uttryck i försäkringsrörelselagen ochtrafikförsäkringsförordningen. Utredningen är vidare oförhindradatt allmänt behandla frågor rörande differentiering avriskgrupper inom ett försäkringskollektiv vid beräkning avpremier. Utredningen kan förväntas ta upp dessa frågor i detkommande slutbetänkandet.Utskottet har behandlat en fråga rörandedifferentiering av försäkringsvillkor, nämligen att ochersättningsbelopp är olika för kvinnor och män när det gällerindividuella pensionsförsäkringar. Senast skedde detta hösten1993 (bet. 1993/94:NU5). Flera motionärer hade kritiserat bl.a.det förhållandet att kvinnor får betala högre än mäntill pensionsförsäkringar. Detta har sin grund i att kvinnor haren längre medellivslängd än män. På förslag av utskottet avslogriksdagen motionerna bl.a. med hänvisning tillFörsäkringsutredningens kommande betänkande.Differentieringen mellan män och kvinnor av villkoren iindividuell pensionsförsäkring baseras på en tolkning avskälighetsprincipen. har beslutat attfortsättningsvis inte upprätthålla kravet på attlivförsäkringsbolagen skall ha könsberoende förindividuell livförsäkring. Detta krav har tidigare gällt enbartför svenska livbolags verksamhet i . I fortsättningenskall livförsäkringsbolagen själva utarbeta metoder för sinadödlighetsantaganden. Inspektionen kommer sedan i efterhand attta ställning till om dessa metoder är godtagbara eller inte.I detta sammanhang kan vidare noteras att premierna förkollektivavtalsgrundade försäkringar på arbetarsidan utgår medsamma procentsats på lönesumman oberoende av arbetsstyrkanssammansättning avseende ålder, kön, yrkeskategori eller risk. Påtjänstemannaområdet anpassas premien till en viss del efterålderssammansättningen på företaget. Mellan företagen råderalltså i huvudsak en kostnadsmässig solidaritet.Den lämnade beskrivningen visar att de spörsmål som tas upp imotionen aktualiserar en rad frågeställningar och överväganden.Utskottet kan konstatera att försäkringsbolagen under fleraår med stöd av lagstiftningen har tillämpat differentieradevillkor. Denna utveckling är således inte en följd av deneuropeiska integrationen. Den differentiering som förekommerbaseras på försäkringstekniska beräkningar och överväganden ochtorde därför i begränsad utsträckning påverkas av skapandet aven gemensam europeisk försäkringsmarknad. Enligt utskottetsmening finns det anledning att anta att internationaliseringenleder till ett mer varierat utbud av försäkringsprodukter,vilket bör underlätta för olika grupper och individer att finnalämpliga försäkringslösningar.Utskottet anser att de frågeställningar som tas upp i motionenförtjänar fortsatta överväganden. Utskottet utgår från attregeringen i samband med beredningen av Försäkringsutredningensslutbetänkande noggrant analyserar för- och nackdelar meddifferentieringen av försäkringsvillkor och därefteråterkommer till med en redovisning i denna del. Medhänvisning till vad som anförts avstyrker utskottet motion1994/95N235 (s) i här aktuell del.LagförslagenInledningRegeringens förslag till lagändringar föranleder i huvudsakinga erinringar från utskottets sida. Kompletteringar behöverdock göras i några avseenden. Utskottet redovisar i det följandesina överväganden och förslag i dessa delar.Trygghetsförsäkring för arbetsskadaBakgrundDen som förvärvsarbetar i verksamhet här i riket är enligtlagen (1976:357) om arbetsskadeförsäkring försäkrad förarbetsskada. Detta försäkringsskydd kompletteras för flertaletanställda av förmåner som arbetsgivarnas och arbetstagarnasorganisationer kommit överens om genom kollektivavtal, såsomavtalet om trygghetsförsäkring för arbetsskada (TFA) och detstatliga avtalet om ersättning vid personskada. Avtalet om TFAhar slutits mellan (),() och ().Motsvarande avtal finns på de olika kommunala områdena.Avtalsparter där är , Landstingsförbundetoch påarbetsgivarsidan samt ,och på arbetstagarsidan. Samtliga anställda somomfattas av gällande kollektivavtal skall försäkras genom attarbetsgivaren tecknar ett försäkringsavtal. Vidare kanarbetsgivare som inte har slutit kollektivavtal tecknatrygghetsförsäkring.