bet · GI01LU32 · 1995-05-30 00:00:00 — finns en rådgivande konsumentkommitté, (EG-CCC), sammansatt av företrädare förbl.a. olika europeiska organisationer. Dessutom finns ett antalexpertkommittér som arbetar med olika direktiv, t.ex.leksaksdirektivet och produktsäkerhetsdirektivet. En del frågorpå konsumentområdet handläggs även av andra enheter inomkommissionen. Det gäller exempelvis vissa tekniskakonsumentfrågor, miljöfrågor och finansiella tjänster, såsombanktjänster och försäkringar. Vidare kan nämnas ekonomiska ochsociala kommittén, som är ett rådgivande organ förarbetsmarknadens parter, producent- och konsumentintressen,miljöorganisationer m.fl.När det gäller EG-reglerna på konsumentområdet finns engrundläggande skillnad mellan regler som gäller produktsäkerhetoch annan produktutformning, å ena sidan, och sådana som gällerkonsumenternas ekonomiska och rättsliga intressen, å den andra.Regler om produktsäkerhet har inte bara ettkonsumentskyddssyfte. Genom standardiserade produktnormer m.m.främjas också den fria rörligheten av varor. Det innebär attnormerna skall tillämpas inom hela gemenskapen och attnationella avvikelser i princip inte tillåts. Pålivsmedelsområdet tillåts i allmänhet inte heller någranationella avvikelser. När det gäller reglerna som handlar omkonsumenternas ekonomiska och rättsliga skydd, t.ex.marknadsföring, hemförsäljning och konsumentkrediter, har de iallmänhet s.k. minimikaraktär. Det innebär att varje medlemsstatmåste säkerställa att konsumenterna får åtnjuta minst det skyddsom anges i reglerna. Däremot är det inget som hindrar att enmedlemsstat beslutar att utsträcka konsumentskyddet längre.I sammanhanget bör vidare erinras om den s.k. Cassis deDijon-principen. Genom avgörande som gällde enfransk likör, Cassis de , har ett helt rättsområdeutvecklats som reglerar förutsättningarna för att nationellasärregler skall kunna accepteras. Med utgångspunkt iRomfördragets artikel 30 om den fria varurörligheten formuleradedomstolen en princip som innebär en skyldighet för varjemedlemsland i EU att godta varor som lagligen har tillverkatsoch marknadsförts i ett annat medlemsland. Domstolen tog ävenupp reglerna i en annan artikel i , artikel 36, ommöjligheten att göra undantag från förbudet mot handelshindrandeåtgärder till skydd för bl.a. människors hälsa. Genom utfyllnadav bestämmelsen slog domstolen fast att även andra skäl än desom anges i artikel 36 kan åberopas för att införa etthandelshinder. Sålunda erkändes även hänsynen till bl.a. miljöoch arbetsmiljö samt konsumentskydd genom vad som har kommit attbetecknas som Cassis de Dijon-principen. Gemensamt för allaundantagskriterier är att de är av icke-ekonomisk natur.På konsumentområdet bedrivs också ett nordiskt samarbete.Handlingsprogram har antagits av konsumentministrarna inom ramenför . Det nu gällande programmet antogs år1994. Det avviker från det närmast föregående främst genom enstarkare satsning på internationella frågor, sådana med en s.k.Europadimension. I programmet framhålls att det är enhuvuduppgift för det nordiska konsumentpolitiska samarbetet attutöva största möjliga inflytande på den europeiska utvecklingenpå området. De nordiska länderna har vidare ambitionen att spelaen aktiv roll i samband med utvecklingen i Östeuropa.Handlingsprogrammet genomförs i praktiken genom bl.a. särskildaprojekt för t.ex. samordning av regel- och kontrollsystem,forsknings- och utredningsverksamhet samt informationsutbyte.Ett övergripande mål för det nordiska samarbetet är attförbättra konsumenternas rättsliga och ekonomiska ställning samtderas hälsa och säkerhet. Ett andra mål är att tillgodosekonsumenternas krav på miljöhänsyn. Som ett tredje övergripandemål anges att utvidga och bredda konsumentforskningen, och detfjärde målet är att delta i och påverka den europeiskautvecklingen på konsumentområdet.Det internationella samarbetet på konsumentområdet bedrivsockså på det globala planet. antog FN enkonsumentpolitisk resolution, vari regeringarna uppmanas attutveckla, stärka och upprätthålla en kraftfull konsumentpolitik.Inom finns en särskild konsumentkommitté som behandlarfrågor om bl.a. produktsäkerhet, gränsöverskridande handel ochny teknik.Frågor som gäller det konsumentpolitiska arbetet inom EUtas upp i åtta motioner.I motion K224 vill m.fl. (kds) ha till stånd etttillkännagivande om att inom EU skall verka för ettstärkt konsumentskydd. I motionen anförs att somEU-medlem bör arbeta för att viljeinriktning attuppnå en hög konsumentskyddsnivå också förverkligas (yrkande24). Ett liknande önskemål framställs av ochBengt (båda fp) i motion L46. Motionärerna vill hatill stånd ett tillkännagivande om att som medlem i EUfullt ut och aktivt bör arbeta för en hög konsumentskyddsnivå(yrkande 5).Tanja Linderborg m.fl. (v) anför i motion L708 att börutnyttja sitt medlemskap i på så sätt att man blir drivande imiljömärkningsarbetet och går i täten när det gäller att ställahårdare miljökrav. Möjligheten att utveckla miljövänligare varorbör också beaktas i vårt biståndsarbete (yrkande 4).I motion Jo238 av m.fl. (m) anförs att det ärviktigt att svenska konsumentföreträdare som är involverade iarbetet med konsumentpolitiska frågor inom EU har insyn imyndigheternas arbete (yrkande 20).Yvonne Ruwaida och (båda mp) anför i motion L49att det är nödvändigt att i EU och i övrigtinternationellt arbete deltar med personer som representeraralla konsumentorganisationer som finns i (yrkande 15).I motion L714 yrkar m.fl. (mp)tillkännagivande om att bör verka för attindustriinflytandet över produktsäkerhetsarbetet inom EUkraftigt minskar och helt upphör så att konsumentintressena fåren avgörande tyngd (yrkande 2).Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) anför i motion L717 att det ärnödvändigt att antalet svenska representanter ökar inomConsumers (EG--CCC) (yrkande 9).I motion L711 av yrkas att som sinmening skall ge regeringen till känna att Konsumentberedningengenom tilläggsdirektiv skall få i uppgift att analysera deninternationella utvecklingen på konsumentområdet (yrkande 2).Utskottet kan för sin del inte se att regeringen har någotannat synsätt än motionärerna ger uttryck för. Av propositionen(s. 41) framgår att regeringen arbetar för att hävda svenskaintressen samt för ett ökat konsumentinflytande och ett starktkonsumentskydd i EU. Konsumentorganisationernas deltagande iolika EU-organ förstärker möjligheter att påverkakonsumentpolitiken i EU. Vidare upplyser regeringen att enarbetsgrupp, som skall ta fram en svensk strategi för arbetetmed konsumentfrågor i EU, har tillsatts. föreslå hur konsekvenserna för konsumenterna avmedlemskapet kan följas upp.Vad som sålunda anförs i propositionen kan inte tolkas påannat sätt än att regeringen har för avsikt att ta till vara denmöjlighet medlemskapet i EU innebär att fullt ut och aktivtmedverka till förbättrade gemenskapsregler påkonsumentskyddsområdet. Regeringens uttalanden ligger också helti linje med det av beslutadetillkännagivandet i samband med godkännandet av fördraget omSveriges anslutning till EU (prop. 1994/95:19, bet. UU5, rskr.63). I sitt yttrande till utrikesutskottet anförde lagutskottet(yttr. 1994/95:LU1y) att ett svenskt EU-medlemskap innebär attSverige fullt ut och aktivt kan medverka i och påverkautvecklingen av konsumentpolitiken inom gemenskapen ochutformningen av de gemenskapsregler som är av betydelse frånkonsumentskyddssynpunkt. Att som EU-medlem bör arbetaför att uppnå viljeinriktning att uppnå en högkonsumentskyddsnivå framstår, anförde utskottet, somodiskutabelt. Enligt utskottets mening tillhör konsumentskyddetett av de områden som bör prioriteras från svensk sida inomramen för EU-samarbetet. Inte minst angeläget härvidlag, anfördeutskottet, är att åstadkomma högre skyddsnivåer när det gällerproduktsäkerhet och produktutformning. En annan viktig fråga är,framhöll utskottet, att förbättra konsumentskyddet vidfinansiella tjänster. Vad lagutskottet sålunda anförde gavriksdagen som sin mening regeringen till känna.I sammanhanget vill utskottet också erinra om attArbetsgruppen för statsförvaltning och EU i en nyligen avgivenrapport (Ds 1995:21) förordat att det inrättas ett forum i formav ett i , där företrädare för regeringen,myndigheter, forskarvärlden, näringslivet, regionalaintressenter och andra intresseorganisationer kan mötas och därhandlingsalternativ kan skapas.Enligt utskottets mening finns det mot bakgrund av det ovanredovisade inte skäl för att nu göra ett förnyattillkännagivande. Utskottet utgår från att regeringen nogaföljer upp frågorna och också överväger vilka insatser av olikaslag som bör komma till stånd. Vidare förutsätter utskottet attregeringen i biståndsarbetet också beaktar miljöaspekter avolika slag. Enligt utskottets mening bör motionerna L708 yrkande4, L711 yrkande 2, L714 yrkande 2, L717 yrkande 9, L46 yrkande5, L49 yrkande 15, K224 yrkande 24 och Jo238 yrkande 20 inteföranleda någon ytterligare åtgärd.I detta avsnitt behandlar utskottet också två motionsyrkandensom gäller EG:s skaderapporteringssystem, (European Home andLeisure , EHLASS). Systemet, somupprättats inom ramen för det europeiska samarbetet, är ett s.k.notifikationssystem och syftar till att medlemsländerna snabbtskall kunna få information när en farlig vara upptäcks i ettannat land. I systemet, som startade , insamlasinformation från utvalda sjukhus i medlemsländerna om varor somvarit inblandade i hem- och fritidsolyckor.Rolf m.fl. (m) yrkar i motion L47 tillkännagivande omatt den av regeringen tillsatta arbetsgruppen också skall få iuppdrag att belysa EHLASS (yrkande 7).I motion L714 vill m.fl. (mp) ha till ståndett tillkännagivande från sida om att börverka för att alla sjukhus skall delta i EHLASS i syfte attförbättra produktsäkerheten (yrkande 3).Utskottet delar de synpunkter som framförs i motion L47 attEHLASS framstår som en värdefull kundskapskälla i det framtidaproduktsäkerhetsarbetet. Av propositionen (s. 27) framgår attSverige kommer att delta i rapporteringssystemet. För närvarandekan utskottet inte se att det föreligger något behov avytterligare redovisningar. Utskottet anser inte att det är enuppgift för att göra några uttalanden om vilka sjukhussom skall delta i rapporteringssystemet.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaL714 yrkande 3 och L47 yrkande 7.Konsumenterna och miljönUtskottets tidigare ställningstaganden innebär att de nyakonsumentpolitiska målen skall innefatta ett särskilt miljömål.Målet innebär att sådana konsumtions- och produktionsmönsterskall utvecklas som minskar påfrestningarna på miljön och bidrartill en långsiktigt hållbar utveckling.Som tidigare redovisats har regeringen tillkallat en utredareför att belysa frågan om hur miljömålet i konsumentpolitikenskall uppnås och lägga fram förslag till en åtgärdsinriktadhandlingsplan. Av direktiven (dir. 1995:46) framgår attutredaren skall överlämna förslaget till handlingsplan tillregeringen . Det främsta syftet medplanen är att underlätta för konsumenterna att bedöma demiljömässiga konsekvenserna av sitt levnadssätt och sinkonsumtion samt att också göra det möjligt för konsumenterna attleva på ett sätt som minskar belasningen på miljön.I ett flertal motionsyrkanden begärs tillkännagivanden omåtgärder av olika slag som syftar till att underlätta förkonsumenterna att göra så bra miljöval som möjligt.I motionerna L717 (yrkandena 2--5) och L49 (yrkandena 3--6)anför m.fl. (mp) att konsumenten bör ha tillgångtill all relevant information för att kunna göra ekologiskaställningstaganden i samband med köp. Sådan information kangälla innehåll, tillverkare, ursprungsland, tillverkningsmetod,livscykelspecifikation m.m. och bör framgå av ettproduktinformationsblad som skall finnas tillgängligt i butiken.Ingen produkt bör få saluföras om dessa uppgifter inte är kända.Vidare begärs olika tillkännagivanden som gällerinnehållsdeklarationer. Motionärerna vill också ha till stånd enobligatorisk miljövarudeklaration. Härigenom underlättar man förkonsumenten att välja rätt produkter. I deklarationen bör,enligt motionärernas mening, ingå en förteckning över allamiljörelevanta ämnen som varan innehåller och som har använtsvid dess tillverkning. Vidare bör deklarationen innehållainformation om energitillgången vid tillverkningen, hur varanhanterats och hur avfallshanteringen är tänkt att fungera.Miljövarudeklarationen skall finnas på alla varor och produkter.I motion L49 begärs vidare tillkännagivanden som går ut på attsärskild miljöinformation skall ges i form av obligatoriskmärkning av vissa produkter m.m. Elförbrukande produkter(köksmaskiner, vitvaror m.m.) skall vara försedda medinformation om energiförbrukning och jämförelsetal med ennormalprodukt. Bilar skall märkas med information om bilensförbrukning av energi och en jämförelse med en normalbil. Frukt,grönsaker och andra livsmedel skall tydligt märkas medinformation om att det vid produktion eller distribution haranvänts metoder eller kemikalier som är förbjudna i . Omfrukt och grönsaker behöver skalas på grund av användning avmögelmedel och andra bekämpningsmedel skall konsumenten, enligtmotionärernas mening, särskilt informeras om detta. Vidare skallprodukter som innehåller för människan skadliga kemikaliermärkas på ett för konsumenten tydligt sätt (yrkandena 7--11). Isamma motion framställs också ett yrkande som innebär att endastsådana varor och tjänster som uppfyller kriterierna förmiljömärkning skall få marknadsföras som miljövänliga (yrkande16). Vidare begärs i motionen ett tillkännagivande om enutredning med uppgift att ge förslag om slopad eller nedsattmoms på miljömärkta varor (yrkande 30).Motionärerna i motion L49 vill också ha till stånd etttillkännagivande från sida som gäller s.k.rättevisemärkning. Ett sådant märkningssystem, som redan finns iandra länder, t.ex. , , och ,syftar till att ge konsumenterna information om miljömässiga,etiska och sociala produktionsförhållanden när det gällerprodukter från tredje världen (yrkande 31).Yvonne Ruwaida (mp) anför i motion Fi417 att det, särskilt medhänsyn till ungdomar, är viktigt att man har ett enkelt ochtydligt system med konsumentinformation ochinnehållsdeklarationer (yrkande 9).Tanja Linderborg m.fl. (v) anser i motion L708 att arbetet medmiljömärkningen skall påskyndas och att inriktningen skall varaatt skapa tydliga och enkla miljömärkningssystem. I samma motiontas också upp frågor som gäller miljömärkning av leksaker.Förutom en minimigräns för att få sälja varan på marknaden bördet finnas en miljömärkning som visar om leksakerna harproducerats och fraktats miljövänligt, om de kan återvinnaseller återanvändas. Motionärerna anser också attsubstitutionsprincipen -- att en vara eller produkt skall bytasut om det finns miljövänligare alternativ -- måste utökas tillfler områden där vi kan se att miljöfarliga ämnen lätt kanbytas ut mot andra mer miljövänliga. I motionen anförs att allaprodukter bör vara underställda substitutionsprincipen(yrkandena 1--3).Enligt utskottets mening har konsumenterna en viktig roll närdet gäller att främja miljöanpassade alternativ. Omkonsumenterna får information om miljökonsekvenserna av ettvisst produktval kan de utgöra en betydande maktfaktor i detmiljöpolitiska arbetet. Väl underbyggd och seriös information,t.ex. i form av miljömärkning, är därför avgörande för attkonsumenterna skall kunna göra miljöanpassade produktval. mening är det synnerligen positivt att regeringentillkallat en särskild utredare med uppgift att lägga framförslag till en åtgärdsinriktad handlingsplan i syfte attunderlätta för konsumenterna att bedöma de miljömässigakonsekvenserna av sitt levnadssätt och sin konsumtion. Utskottetser också med tillfredsställelse på att , enligtvad som anförs i propositionen, får ett mer uttalat ansvar fören sammanhållen miljöinformation till konsumenter. Somregeringen framhåller kräver detta en nära samverkan med andraansvariga myndigheter och med konsumentorganisationer ochmiljöorganisationer. Det räcker emellertid inte med attmyndigheter och frivilligorganisationer tar ett ansvar. mening bör också producenterna ta sitt miljöansvaroch arbeta seriöst och målinriktat för att miljöanpassa sinaprodukter. Av direktiven till utredningen om en åtgärdsinriktadhandlingsplan framgår att planen också skall innefatta åtgärdersom stimulerar företagen att få fram miljövänliga produkter.Av den i föregående avsnitt lämnade redovisningen av EG:sregler om produktutformning och den s.k. Cassis deDijon-principen framgår att lagstiftning, i vart fall i enlighetmed önskemålen i motionerna L717, L49 och Fi417, knappast skullevara en framkomlig väg. Sådana regler skulle komma i konfliktmed de åtaganden som gjort genom sitt medlemskap i . Isammanhanget bör dock påpekas att inte hindrar attproducenterna och handeln frivilligt lämnar information somunderlättar för konsumenterna att göra bra miljöval. Utskottethar i andra sammanhang behandlat detta spörsmål med anledning avmotionsyrkanden. Utskottet har därvid anfört att konsumenterna,med ett ökat varuutbud, i högre grad än tidigare kan komma attefterfråga uppgifter av olika slag som rör t.ex. olikaproduktionsförhållanden. Eftersom en tillfredsställande märkning-- i likhet med annan varuinformation som konsumenterna önskar-- är ett konkurrensmedel har utskottet utgått från att enskildaföretag i olika branscher utnyttjar denna möjlighet (se bl.a.bet. 1993/94:LU22).Den utveckling som utskottet tidigare förutsatt synes nu hakommit i gång. Miljömärkningen är väl etablerad. Vidsidan av de officiella märkningarna finns bl.a.Naturskyddsföreningens Bra miljöval, KRAV-märkning av livsmedelsamt ett antal företagsmärkningar. Det förekommer således fleraolika miljösymboler på marknaden som i varierande grad beaktarprodukternas funktion och effekter på miljön. Utskottet anser ilikhet med regeringen att en vederhäftig miljömärkning är ettviktigt hjälpmedel för den enskilde konsumenten när det gällerval av produkter. Förutsatt att miljösymboler och annan märkningåtnjuter konsumenternas förtroende utgör de ett viktigt bidragtill utvecklingen mot ett miljövänligare samhälle.Vad särskilt gäller yrkandena 7--11 i motion L49 och motionL708 i den del som gäller miljömärkning av leksaker konstaterarutskottet att det inte finns något närmare underlag förriksdagen att inom ramen för detta ärende ta ställning tillyrkanden om åtgärder beträffande specifika varor.När det gäller livsmedel finns särskilda bestämmelser ilivsmedelslagen som innebär att ett livsmedel inte får ha ensådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att det kanantas vara skadligt att förtära. Med stöd av bemyndiganden ilivsmedelslagen meddelar föreskrifter ommärkning av livsmedel och om bekämpningsmedelstillsatser ilivsmedel. Sådana föreskrifter finns i Statens livsmedelsverkskungörelse med föreskrifter och allmänna råd ombekämpningsmedelsrester i livsmedel (SLV FS 1993:32) och iStatens livsmedelsverks kungörelse med föreskrifter och allmännaråd om märkning och presentation av livsmedel (SLV FS 1993:19).Frågor som gäller märkning av livsmedel har behandlatsav utskottet i betänkande 1994/95:LU20.Beträffande motionsyrkandena om olika produktersenergiförbrukning vill utskottet peka på attmarknadsföringslagens bestämmelser om informationsskyldighet germöjlighet att ålägga näringsidkare att ge produktinformation,dvs. information om en varas eller tjänsts innehåll,beskaffenhet och egenskaper eller dess användning, förvaring ochskötsel. har, i avgörandet MD 1981:20, ålagtbilföretag att i annonsering informera om bilarsbränsleförbrukning och bränslekostnader enligt normer angivna iKonsumentverkets riktlinjer. Dessutom kan utskottet erinra omatt det finns två EG-direktiv om märkning av hushållsapparatersenergiförbrukning. Genom lagen (1992:1232) om märkning avhushållsapparater har bemyndigats att meddelaföreskrifter om att vissa slag av hushållsapparater skall varamärkta eller på något annat sätt försedda med information ombl.a. Med stöd av bemyndigandet harKonsumentverket utfärdat föreskrifter och information omenergiförbrukning hos elektriska kylskåp och frysar förhushållsbruk (KOVFS 1995:1).Också när det gäller leksaker finns ett särskilt EG-direktiv.Genom lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet harKonsumentverket bemyndigats att meddela föreskrifter ianslutning till lagen. Med stöd av bemyndigandet harKonsumentverket utfärdat föreskrifter om leksakers säkerhet(KOVFS 1993:9). Av föreskrifterna framgår att leksaker sominnehåller farliga ämnen eller preparat skall innehållainformation om dessa ämnens farlighet samt om vilkaförsiktighetsåtgärder som skall vidtas för att man skall kunnaundvika de risker som är förbundna med användningen av dem.Vidare vill utskottet med anledning av yrkande 30 i motion L49erinra om att regeringen beslutat tillsätta en utredning omförutsättningarna för en ökad miljörelatering i skattesystemet(dir. 1994:11). Utredningen skall analysera förutsättningarnaför och belysa problemen med ytterligare miljöanpassning avskattesystemet. I detta ingår möjligheten att höja intäkternafrån miljörelaterade skatter och sänka dem på andra skatter,t.ex. skatter på arbete. Kommittén skall slutredovisa sittuppdrag senast års utgång.I övrigt vill utskottet hänvisa till den redovisning som görsi propositionen över det arbete som pågår på olika håll i syfteatt åstadkomma nya styrmedel för en miljöanpassad produktion ochkonsumtion och som också syftar till att underlätta förkonsumenterna att göra bra miljöval. Sammanfattningsvis anserutskottet att resultatet av detta arbete -- främstutredningsarbetet rörande en åtgärdsinriktad handlingsplan --bör avvaktas. Några särskilda åtgärder från sida medanledning av motionerna L708 yrkandena 1--3, L717 yrkandena2--5, L49 yrkandena 3--11, 16, 30 och 31 samt Fi417 yrkande 9bör därför inte komma till stånd.MiljömärkningssystemenSom tidigare redovisats infördes ettharmoniserat nordiskt system för miljömärkning av produkter, dens.k. Den frivilliga miljömärkningen iSverige -- inom ramen för detta system -- organiseras och drivsav Standardiseringen i (SIS) och leds avMiljömärkningsstyrelsen. Verksamheten regleras genom ett avtalmellan staten och SIS.Inom EU gäller ett gemensamtmiljömärkningssystem. Systemet har införts genom rådetsförordning (EEG) nr 880/92 av om ettgemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke.EG-förordningen, som är direkt gällande i , återspeglari stort de principer som gäller för den nordiskamiljömärkningen. Bestämmelser som behövs för att tillämpa EG:smiljömärkningsförordning finns i lagen (1994:1772) omtillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet. EnligtEG-förordningen skall de länder i vilka förordningen gäller utseorgan som ansvarar för de uppgifter som anges i förordningen.Med stöd av tillämpningslagen har regeringen utsett SIS att varabehörigt organ i . Symbolen för EU:s miljömärkning är enstiliserad blomma, den s.k. EU-blomman. Under innevarande vårhar kriterier fastställts för märkning av hushålls- ochtoalettpapper, tvättmedel, jordförbättringsmedel, färg och lack.Tidigare fastställda kriterier gäller tvätt- och diskmaskiner.Enligt uppgift kommer kriterier för ytterligarevarugrupper att fastställas (se Nytt i EU, nr 5 1995).Vid sidan av dessa officiella märkningssystem förekommerockså, såsom tidigare nämnts, andra, bl.a.Naturskyddsföreningens Bra miljöval och KRAV-märkning avlivsmedel samt andra märkningar av olika slag som görs avföretagen själva.Frågor som berör svanmärkningen tas upp i tre motioner.Yvonne Ruwaida och (båda mp) begär i motion L49tillkännagivanden om att en mängd närmare angivna brister i detnordiska miljömärkningssystemet bör rättas till (yrkandena17--24). I motionen framförs också förslag som innebär bl.a. attmiljömärkningssystem endast bör få drivas av miljö- ochkonsumentorganisationerna. Miljömärkning till lägre kostnaderskall erbjudas företag med begränsade ekonomiska resurser. Vidsidan av EU:s miljömärkningssystem anser motionärerna att det ärtillräckligt med ett enda nationellt system.