bet · GJ01SfU2 · 1995-11-30 00:00:00 — Att ersättningenfrån sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen avskaffas får tillföljd att begränsningsreglerna i 2 kap.1 § tredje stycket avseende bl.a.högsta resekostnad föreslås upphävda.Sådana regler kan i stället enligtregeringen meddelas inom ramen förstatsbidragsföreskrifterna.Sjukvårdshuvudmännens kostnader försjukresor som omfattas av förordning(EEG) nr 1408/71 om tillämpningen avsystemen för social trygghet näranställda, egenföretagare och derasfamiljemedlemmar flyttar inomgemenskapen eller en överenskommelse omsocial trygghet eller sjukvårdsförmånermellan och annan stat föreslåsdock fortfarande ersättas genomsjukförsäkringen.Utskottet tillstyrker förslagen.Försöksverksamheter med alternativaersättningssystem inom vuxentandvårdenI propositionen anförs att sedan år1991 pågår som ett led i arbetet medatt reformera ersättningssystemet inomvuxentandvården försöksverksamheterinom och läns landsting samt Göteborgskommun. I förordningen (1991:1234) omförsöksverksamheter inom tandvårdenangavs ursprungligen attförsöksverksamheterna fick pågå underlängst räknat från den 1 oktober1991. Försöksperioden har efterriksdagens godkännande förlängts tillutgången av år 1995.Tidsperioden för försöksverksamheternaföreslås i propositionen förlängdlängst till utgången av år 1996.I motion 1994/95:Sf243 av . (s) begärs ett tillkännagivandeom en försöksverksamhet medpremietandvård i Norrbotten.Motionärerna anser att i avvaktan påatt en ny försäkring utformas så bör enförsöksverksamhet som omfattar såväloffentlig som privat tandvård under entid av kunna genomföras iNorrbotten.Regeringen uppger i propositionen attriksdagen innevarande höst kommer attföreläggas ett förslag om ettreformerat ersättningssystem förvuxentandvård. Inriktningen är att detnya systemet skall kunna träda i krafttidigast . Enligtregeringen är det väsentligt att deredan inledda försöksverksamheterna kanbedrivas fullt ut fram till dess detförändrade ersättningssystemet träder ikraft, dock längst till utgången av år1996. I den aviserade propositionenkommer regeringen att redovisa dehittillsvarande erfarenheterna avförsöksverksamheterna.Mot bakgrund av vad som uppgetts ipropositionen angående att ett förslagtill ett nytt ersättningssystem förvuxentandvård kommer att föreläggasriksdagen saknas enligt utskottetsmening anledning att nu påbörjaytterligare försöksverksamheter inomvuxentandvården. Utskottet delar dockregeringens uppfattning atttidsperioden för de pågåendeförsöksverksamheterna bör förlängas.Utskottet tillstyrker sålundaregeringens förslag och avstyrkerbifall till motion 1994/95:Sf243.Prisnedsättningen av läkemedelFr.o.m. gäller attnedsättningen av den enskildes avgiftvid inköp av prisnedsatta läkemedelskall göras endast till den del detsammanlagda priset för läkemedlenöverstiger med tillägg av 60 krför varje läkemedel utöver det första.I propositionen anförs atttillämpningen av reglerna har medförtatt den enskilde vid inköp av tvåläkemedel får betala plus 60 kroavsett om det faktiska priset för detytterligare förskrivna läkemedlet ärlägre än . Den enskilde kan dockgenom att dela upp sina läkemedelsinköppå flera inköpstillfällen kringgåavgiftsreglerna.Regeringen föreslår att en ändringgörs i lagen (1981:49) om begränsningav läkemedelskostnader, m.m. sominnebär att vid samtidigt inköp avflera prisnedsatta läkemedel skall denenskildes avgift på varje tillkommandeläkemedel utöver det första vara detfaktiska försäljningspriset, dock högst60 kr.Utskottet tillstyrker förslaget.Reglementet angående förvaltning avRiksförsäkringsverkets fonderEnligt reglementet (1961:265) angåendeförvaltningen av () fonder förvaltar verketarbetsskadefonden, den särskildayrkesskadefonden, fonden för frivilligyrkesskadeförsäkring, delpensionsfondensamt fonden för den frivilligapensionsförsäkringen. Fonderna äruppbyggda av intäkter från avgifter.Det sammanlagda marknadsvärdet uppgårför närvarande till ca 6 miljarderkronor. RFV förvaltar även ett antalmindre fonder, bl.a. donationsfonder,vilka inte omfattas av de nuvarandebestämmelserna i reglementet. Fondernasom omfattas av reglementet förvaltasav ett särskilt organ, fondfullmäktige.I huvudsak får placering av fondmedelendast ske i stats- ochbostadsobligationer samtstatsskuldväxlar och certifikat.I propositionen föreslås ändradeplaceringsregler för fonderna.Placeringsreglerna bör enligtregeringen anpassas till den utvecklingsom skett påpenningmarknaden. Medlen skall placerasså att krav på långsiktigt högavkastning, tillfredsställandebetalningsberedskap och riskspridningsamt betryggande säkerhet tillgodoses.Placeringsreglerna skall i stort settomfatta räntebärande värdepapper påmarknaden i svensk valuta. Undantagskall bl.a. avse konvertibla skuldebrevoch skuldebrev förenade med optionsrätttill nyteckning samt skuldförbindelserutställda i utländsk valuta.Fondfullmäktige skall ha möjlighet atthandla med optioner och terminer ellerandra likartade finansiella instrumentunder förutsättning att det är fråga omatt effektivisera förvaltningen avfondens tillgångar eller skyddatillgångarna mot risker. I reglementetskall vidare anges att fondmedel fårplaceras hos , annan bankeller postgirot. Fullmäktige skallockså ha rätt att anta ackord vidbetalningsinställelse eller konkurs.Den möjlighet som finns att placeraarbetsskadefondens medel iskuldförbindelser utfärdade av företagsom har till syfte att befordrafolkhälsan eller att medverka till attförhindra nedsättning av arbetsförmåganär enligt regeringen inte längreaktuell då efterfrågan härav saknas.Bestämmelsen föreslås därför utgå.Regeringen föreslår vidare att det ireglementet införs bestämmelser om attfondfullmäktige för varje räkenskapsårskall upprätta en årsredovisning somskall granskas av Riksrevisionsverket.Fondernas tillgångar bör enligtregeringen också redovisas i den förRFV och de allmänna försäkringskassornagemensamma årsredovisningen.Samtliga fonder som förvaltas av RFVföreslås i propositionen bli omfattadeav bestämmelserna i reglementet. I denmån särskilda regler gäller för någonfond skall dock dessa tillämpas.Rose-Marie Frebran m.fl. (kds) begär imotion 1995/96:Sf7 yrkande 7 förslagtill sådan ändring av reglementet attmöjligheter ges till placering iutländska räntebärande värdepapper. Ensådan placeringsmöjlighet innebärenligt motionärerna att köpkraftenbehålls bättre internationellt och attsvängningarna i kronkursen i någon månkan stabiliseras.Utskottet delar regeringens bedömningatt fondmedel inte skall få användastill placering i värdepapper utställdai utländsk valuta. En sådan placeringinnebär enligt utskottets mening bl.a.en inte obetydlig risk i form avvalutakursförändringar. Utskottettillstyrker sålunda regeringens förslagoch avstyrker bifall till motion1995/96:Sf7 yrkande 7.Vissa avgiftsfrågorÄndrade procentsatser för vissaavgifterSocialavgifter erläggs i form avarbetsgivaravgifter och egenavgifter.Den totala avgiftssumman är förarbetsgivare avavgiftsunderlaget, varavsjukförsäkringsavgift ,arbetsmarknadsavgift ochlönegarantiavgift 0,20 %.Avgiftsunderlaget beräknas i princip pålönesumman.En egenföretagare erläggersocialavgifter avavgiftsunderlaget, varavsjukförsäkringsavgift ocharbetsmarknadsavgift 2,20 %.Avgiftsunderlaget beräknas i princip påinkomsten av annat förvärvsarbete.Den 1 januari 1995 trädde lagen(1994:1744) om allmänna egenavgifter ikraft och ersatte då lagen (1992:1745)om allmän sjukförsäkringsavgift somträtt i kraft . Deallmänna egenavgifterna är för år 1995pensionsavgift ochsjukförsäkringsavgift avavgiftsunderlaget. Avgifterna erläggs iprincip av dem som har inkomst avanställning och annat förvärvsarbetesom är pensionsgrundande. Avgiften äravdragsgill vid taxeringen.I propositionen föreslås beträffandearbetsgivaravgifterna att 1,10procentenheter avsjukförsäkringsavgiften förs över tillarbetsmarknadsavgiften och 0,05procentenheter avsjukförsäkringsavgiften förs över tilllönegarantiavgiften. föreslåsatt sjukförsäkringsavgiften skall höjasmed . Förslagetinnebär att sjukförsäkringsavgiftenskall vara ,arbetsmarknadsavgiften ochlönegarantiavgiften avavgiftsunderlaget fr.o.m. den 1 januari1996.En motsvarande växling på 1,10procentenheter mellansjukförsäkringsavgiften ocharbetsmarknadsavgiften föreslås ocksåför de socialavgifter som erläggs avegenföretagare. Sjukförsäkringsavgiftenblir i detta fall ocharbetsmarknadsavgiften avavgiftsunderlaget fr.o.m. den 1 januari1996.I propositionen föreslås vidare attden allmänna sjukförsäkringsavgiftenhöjs med en procentenhet till avavgiftsunderlaget fr.o.m. den 1 januari1996.Växlingen mellansjukförsäkringsavgiften ocharbetsmarknadsavgiften är ett led i denväxling mellan de båda avgifterna sominleddes för och som enligtriksdagens beslut under föregåenderiksmöte (prop. 1994/95:25, bet. FiU1,rskr.141) skall ske även åren1996-1998. Växlingen motiverades medbehovet av att minska underskottet iArbetsmarknadsfonden. Enligt sammabeslut skulle den allmänna egenavgifteni form av sjukförsäkringsavgift höjasför med en procentenhetper år. Växlingen mellansjukförsäkringsavgiften ochlönegarantiavgiften motiveras ipropositionen med att ökade kostnaderuppkommer inom lönegarantisystemet pågrund av att arbetsgivaravgifterfortsättningsvis skall betalas på lönutbetald enligt reglerna omlönegaranti.Höjningen av sjukförsäkringsavgiftenföreslås för att kostnadsneutralitetskall uppstå för arbetsgivarna närnivån inom sjuklönesystemet sänks den 1januari 1996.I motionerna Sf6 av m.fl.(fp) yrkande 1 (delvis) och Sf7 av m.fl. (kds) yrkande 8hemställs om avslag på förslaget om enväxling mellan sjukförsäkringsavgiftenoch arbetsmarknadsavgiften. I densenare motionen, yrkande 9, hemställsom avslag även på förslaget om höjningav arbetsgivaravgiften tillsjukförsäkringen.I motion Sf6 framhålls att Folkpartietliberalerna inte stöder avskaffandet avden obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen och därmedinte heller den växlingsmodell somregeringen föreslår. I motion Sf7erinras om att Kristdemokraternatidigare föreslagit dels att enobligatorisk arbetslöshetsförsäkringåter införs, dels attarbetsgivaravgifterna skall sänkas med1,för att näringslivetskall ges förutsättningar att skapa nyaarbeten.I motion Sf8 av m.fl.(mp) yrkande 3 begärs beslut om attarbetsmarknadsavgiften skall höjas med0,i stället för 1,1procentenheter.Beträffande förslaget om en höjning avden allmänna sjukförsäkringsavgiftenyrkas avslag på detta i motionerna Sf7av m.fl. (kds)yrkande 12 och Sf8 av . (mp) yrkande 4. Ett yrkande omatt en avgiftshöjning på enprocentenhet skall avvisas finns ocksåi yrkande 12 i den vid föregående riksmöteväckta motionen 1994/95:Sk349 av AlfSvensson m.fl. (kds).I motion Sf8 yrkandena 5 och 6 framförmotionärerna som ett alternativ tillförslagen att höja arbetsgivaravgiftentill sjukförsäkringen och den allmännasjukförsäkringsavgiften att vissamiljörelaterade skatter höjs.Ytterligare en motion, 1994/95:Sf217av m.fl. (s), berörde allmänna egenavgifterna. I motionenbegärs ett tillkännagivande om atteffekterna vid införande avegenavgifter i det sociala skyddsnätetbör utredas.Som ovan nämnts är såväl växlingenmellan sjukförsäkringsavgiften ocharbetsmarknadsavgiften som höjningen avden allmänna sjukförsäkringsavgiftenett ytterligare steg i de årligaförändringar av avgifterna som enligtriksdagens beslut vid föregåenderiksmöte skulle genomföras t.o.m. år1998. Utskottet tillstyrkte i sittyttrande 1994/95:SfU6y dessaavgiftsförändringar under förutsättningav att den allmänna egenavgiften förfinansiering av kontantförmåner vidarbetslöshet slopades, vilket ocksåblev beslut. Utskottettillstyrker därför förslagen om enavgiftsväxling och avstyrker bifalltill motionerna Sf6 yrkande 1 i dennadel, Sf7 yrkande 8 och Sf8 yrkande 3.Utskottet tillstyrker också denföreslagna avgiftsväxlingen mellansjukförsäkringsavgiften ochlönegarantiavgiften.Utskottet har ovan tillstyrkt attkompensationsnivån inomsjuklönesystemet sänks, och utskottettillstyrker därför attarbetsgivaravgiften tillsjukförsäkringen höjs med 0,20procentenheter för attkostnadsneutraliteten skallupprätthållas. Motion Sf7 yrkande 9 bördärför avslås av riksdagen.Utskottet tillstyrker också förslagenom en höjning av den allmännasjukförsäkringsavgiften och avstyrkerbifall till motionerna Sf7 yrkande 10,Sf8 yrkande 4 och 1994/95:Sk349 yrkande12.Med dessa ställningstaganden frånutskottets sida blir några alternativafinansieringskällor i enlighet medyrkandena 5 och 6 i motion Sf8 inteaktuella.Vad avser yrkandet i motion1994/95:Sf217 om en utredning aveffekterna vid införande avegenavgifter i det sociala skyddsnätetvill utskottet erinra om det arbete medett reformerat pensionssystem som pågårinom i den s.k.Genomförandegruppen. Utskottetförutsätter att man i samband medutarbetandet av ett förslag tillriksdagen om det reformeradepensionssystemets finansiering nogaöverväger effekterna av enfinansiering av den sociala trygghetenmed allmänna egenavgifter. Någottillkännagivande med anledning avmotion 1994/95:Sf217 är därför intepåkallat.Skyldigheten att betalaarbetsgivaravgifterI samband med skattereformen år 1990utvidgades begreppet arbetsgivare isocialavgiftslagen så att, även omanställningsförhållande inte föreliggerskall den som har utgett ersättningarsom enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §andra stycket eller 11 kap. 2 § förstastycket m), andra stycket och femtestycket AFL är att hänföra till inkomstav anställning anses som arbetsgivare.Enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 §andra stycket och 11 kap. 2 § andrastycket AFL räknas, utom i särskiltangivna undantagsfall, ersättning ipengar eller andra skattepliktigaförmåner för utfört arbete i annan formän pension som inkomst av anställning,även om mottagaren inte är anställd hosden som utger ersättningen. Den somutför arbetet anses som arbetstagare,och den som utger ersättningen somarbetsgivare. I 11 kap. 2 § förstastycket finns en uppräkning under a) -r) av huvudsakligen socialaersättningar, såsom sjukpenning frånAFL, ersättningar vid arbetslöshet ocharbetsmarknadsutbildning enligt lagarpå arbetsmarknadsområdet,vuxenstudiestöd enligt studiestödslagenm.fl. som likställs medpensionsgrundande inkomst. Som sådaninkomst räknas enligt den nämndauppräkningen också under m) angivnabidrag från ochkonstnärsnämnden. Bidragen under m) ärsålunda i enlighet med den ovannämndahänvisningen i socialavgiftslagen tillAFL de enda statliga ersättningarna iuppräkningen som gjortssocialavgiftspliktiga.I socialavgiftslagens 2 kap. 1 §finns bestämmelser om vilka avgiftersom den som är att anse som arbetgivareenligt lagens 1 kap. skall erlägga. Ilagrummet finns ett stadgande om att påersättning som avses i 11 kap. 2 §första stycket m) skall endasttilläggspensionsavgift erläggas. 4 § finns bestämmelser om vad manskall bortse från vid bestämmande avarbetsgivarens avgiftsunderlag.I propositionen föreslås att i 2 kap.4 § skall i klarläggande syfte tas inen bestämmelse om att man vidbestämmande av avgiftsunderlagetfr.o.m. även skallbortse från de i 11 kap. 2 § förstastycket uppräknade statligaersättningarna med undantag förersättningarna under m). Förslagetmotiveras med att i samband med det nyauppbördsförfarandet av de statligaarbetsgivaravgifterna har oklarhetuppkommit när det gäller vilka socialaförmåner och ersättningar som skallbeläggas med arbetsgivaravgifter.Enligt propositionen skall ersättningsom utbetalas enligt lönegarantilagen(1992:479) i enlighet med detföreslagna klarläggandet därför fr.o.m.den 1 januari 1996 ligga till grund förberäkning av arbetsgivaravgifter.Bakgrunden till förslaget är attRiksskatteverket i en skrivelse tillSocialdepartementet den 18 augusti 1995begärt en lagändring vad avser denämnda sociala ersättningarna. Iskrivelsen framhåller verket att avuttalanden i förarbeten m.m. står dethelt klart att det inte varit avsiktenatt sociala avgifter skall betalas påersättningarna i fråga. Efter deändringar som har gjorts i AFL ochlagen om socialavgifter är dock, enligtverkets mening, lagtextens utformningsådan att det av den framgår att bl.a.de ersättningar som räknas upp i 11kap. 2 § AFL rätteligen skall varaunderlag för sociala avgifter. Omavsikten är att avgifterinte skall tas ut, krävs enligt verketsmening en lagändring, lämpligen i formav ett tillägg till 2 kap. 4 §socialavgiftslagen.Utskottet har inhämtat Lagrådetsyttrande över denna del avpropositionen. Yttrandet finns intageti bilaga 3 till betänkandet.Lagrådet erinrar om att någotuttalande om eventuella konsekvenserför skyldigheten att betalaarbetsgivaravgifter för socialaförmåner och liknande ersättningar isamband med att arbetsgivarbegreppetutvidgades vid skattereforminte gjordes i de propositioner som lågtill grund för reformen (1989/90:110och 1990/91:54). Skatteutskottetanförde dock vid behandlingen av densistnämnda propositionen - i sambandmed att utskottet tillstyrkte förslagetatt socialavgifter skulle erläggasockså för vissa utbetalningar från s.k.avtalsförsäkringar - att socialaförmåner av olika slag och liknandestatliga ersättningar liksom hittillsskulle undantas från avgiftsplikt(1990/91:SkU10 s. 166).Enligt Lagrådets mening kanriktigheten av Riksskatteverketsuppfattning ifrågasättas. Lagrådetframhåller att det visserligen skullekunna anföras att vissa av de berördaersättningarna utgår i stället förersättning för utfört arbete och att dei vissa fall bestäms till sin storlek irelation till den inkomst avförvärvsarbete som tidigare förelegat.Andra ersättningar som ingår iuppräkningen i 11 kap. 2 § förstastycket AFL utgår däremot utan någotsamband med tidigare utförtförvärvsarbete. Gemensamt för samtligaersättningar är, anför Lagrådet, att deutgår utan att det föreligger någotegentligtarbetsgivar/arbetstagarförhållandemellan utbetalare och mottagare.Ersättningarna utgår inte heller direktsom kompensation för utfört arbete.Något stöd för att utbetalaren aversättning i dessa fall skall bedömassom arbetsgivare i socialavgiftslagensmening är enligt Lagrådet svårt att se.Lagrådet framhåller också att i defall där det av särskilda skäl ansesatt arbetsgivaravgift skall utgå påersättning av det slag varom här ärfråga eller på liknande utbetalningarhar det uttryckligen angivitsi socialavgiftslagen att enavgiftsskyldighet föreligger. Så ärfallet t.ex. med de bidrag som utgesfrån ochKonstnärsnämnden (11 kap. 2 § förstastycket m) AFL). Med en sådanlagteknik får enligt Lagrådet närmastanses följa att andra ersättningar avmotsvarande slag faller utanföravgiftsskyldigheten.Avslutningsvis anför Lagrådet i dennafråga att om det emellertid, trots vadLagrådet framhållit, anses önskvärt medett klarläggande i 2 kap. 4 § förstastycket socialavgiftslagen att deberörda ersättningarna inte äravgiftsgrundande, bör det i klarhetensintresse också anges iövergångsbestämmelserna att avgifterinte tas ut på ersättningar som harbetalats ut före den nya lagregelnsikraftträdande.Beträffande uttalandet i propositionenom att lönegarantiersättningar ienlighet med det i propositionenföreslagna klarläggandet fr.o.m. den 1januari 1996 skall ligga till grund förberäkning av arbetsgivaravgifterpåpekar att uttalandet inte äråtföljt av något förslag till lagtext.Enligt Lagrådets mening börskyldigheten att betalaarbetsgivaravgift på lönegarantibeloppframgå direkt av lagen genom etttillägg i 2 kap. 3 § första stycket.Dessutom bör enligt Lagrådet etttillägg i 1 kap. 2 § andra stycketvvervägas av innebörd att den sombetalar ut garantibelopp enligtlönegarantilagen är att anse somarbetsgivare.Utskottet delar helt Lagrådetsuppfattning att det är svårt att senågot stöd för att utbetalarna/deallmänna försäkringskassorna m.fl. avde ifrågavarande sociala ersättningarnaär arbetsgivare i socialavgiftslagensmening. Förarbetena till lagen liksomden lagteknik som valts talar också moten sådan tolkning av lagen somRiksskatteverket gör i sin förenämndaskrivelse till regeringen.Utskottets principiella inställning ärdärför att den föreslagna lagändringensom begärts av kanförefalla onödig. Ingenting hindraremellertid myndigheten från att krävain de avgifter på sociala förmåner somden anser sig ha stöd för i lag omändringen inte genomförs. Riktigheten ikraven kan då bara prövas genom enprocess i domstol. Utskottet accepterardärför det föreslagna undantaget i 2kap. 4 § socialavgiftslagen.Lagändringen bör emellertid åtföljas aven övergångsbestämmelse, så att inteavgifter kan tas ut för förfluten tid.Utskottet delar också Lagrådetsuppfattning att den skyldighet attfr.o.m. betalaarbetsgivaravgift på lönegarantibeloppsom avses med propositionen bör framgådirekt av lagen, och utskottet föreslåren ändring i 2 kap. 3 § första stycketsocialavgiftslagen ochövergångsbestämmelser till dennaändring.Avslutningsvis vill utskottetframhålla att den lagtekniskautformningen av socialavgiftslagen görlagen svårtillgänglig vidtillämpningen, och utskottet förutseratt den lagändring som görs i 2 kap.4 § ytterligare kan bidra tilltillämpningssvårigheter eftersom denbryter det mönster som lagen äruppbyggd efter. Det är framför allt detutvidgade arbetsgivarbegreppet somtycks vålla problem vid tillämpningen,trots de uttalanden som gjordes ispecialmotiveringen till ändringen.Svårigheterna beror sannolikt på attlagen utformats mot bakgrund avsocialförsäkringens förmånssystem ochmed hänvisningar till AFL. Utskottetanser därför, inte minst mot bakgrundav de stora förändringar som förestårinom socialförsäkringsområdet, attregeringen snabbt bör göra enlagteknisk översyn av lagen som syftartill en från AFL mer fristående lag, ivilken skyldigheten att betalasocialavgifter lättare kan utläsas avlagtext och förarbeten. I sambanddärmed bör även ökade möjligheter tillförhandsbesked beträffande skyldighetenatt betala socialavgifter övervägas.Vad utskottet anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Övriga frågor väckta i motionerTvå karensdagarI motion Sf4 yrkande 1 av GullanLindblad m.fl. (m) begärs beslut om attinföra ytterligare en karensdag isjukförsäkringen fr.o.m. den 1 juli1996. I samma motion yrkande 2 begärsförslag på nödvändiga förändringar vidinförandet av ytterligare en karensdag.Motionärerna pekar på problemet medkarensdagar för anställda som arbetarskift eller har fler än en arbetsgivareoch anser att regeringen bör återkommamed förslag som innebär att ingen fårfler än . Vidare börenligt motionärerna möjligheterna försmåföretagare att återförsäkra sig hosförsäkringskassan anpassas till tvåkarensdagar.Enligt utskottets mening kan redan enkarensdag i sjukersättningssystemen förmånga försäkrade medföra oförutseddaoch förhållandevis storainkomstbortfall. Om ytterligare enkarensdag skulle införas befararutskottet att det skulle innebäraalltför stora påfrestningar för redanutsatta gruppers försörjningssituation.Mot bakgrund härav kan utskottet inteförorda införandet av ytterligare enkarensdag. Utskottet avstyrker därförbifall till motion Sf4 yrkande 1 ochtill följd härav även till yrkande 2 isamma motion.Sjukpenninggrundande inkomstSom tidigare redovisats utgörs densjukpenninggrundande inkomsten av denårliga inkomst i pengar eller andraskattepliktiga förmåner som enförsäkrad kan antas komma att tillsvidare få för eget arbete, antingen pågrund av anställning eller genom annatförvärvsarbete.I motion Sf4 yrkande 3 av GullanLindblad m.fl. (m) begärs beslut attden sjukpenninggrundande inkomstenskall räknas på ett medelvärde av desenaste 24 månadernas inkomst. Enligtmotionärerna bör förändringengenomföras fr.o.m. den 1 juli 1996.Utskottet har såväl i betänkande1994/95:SfU10 som i yttrande1994/95:SfU7y till finansutskottetbehandlat frågan om ändradebestämmelser för beräkning avsjukpenninggrundnade inkomst. Utskottethar då erinrat om att Sjuk- ocharbetsskadeberedningen (numera ) enligt sinanya direktiv (dir. 1995:54)Försäkringsskydd och rehabilitering vidohälsa har att utforma regler förberäkning av förmånsgrundande inkomstvid kort eller medellång sjukfrånvaromed utgångspunkt från att denna skallavse aktuell inkomst alternativtbaseras på inkomsten under en periodföre sjukfallet.