bet · GJ01JuU1 · 1995-11-07 00:00:00 — Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning I detta betänkande behandlar utskottet dels proposition 1994/95:227 medförslag som syftar till en anpassning av reglerna i (RB)om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning till den tekniskautvecklingen på teleområdet och förändringarna på telemarknaden, delsregeringens skrivelse 1995/96:9 om tillämpningen av be-stämmelserna om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning vidförundersökning i brottmål. Utskottet, som finner de föreslagna ändringar-na i RB nödvändiga för att möjligheterna till hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning skall kunna vidmakthållas som verkningsfullastraffprocessuella tvångsmedel, tillstyrker bifall till propositionen. Utskot-tet avstyrker, på grund av det rådande beredningsläget, bifall till två mo-tioner som väckts under den allmänna motionstiden vari förespråkasatt polisen ges möjlighet till avlyssning med dold mikrofon, s.k. buggning,i det brottsbekämpande arbetet. I denna del finns en reservation (m). Ut-skottet hemställer slutligen att regeringens skrivelse läggs till handlingar-na. I proposition 1994/95:227 har regeringen () föreslagitatt antar det i propositionen framlagda, av Lagrådet granskade,förslaget till lag om ändring i RB.SkrivelsenI skrivelse 1995/96:9 har regeringen () berett riksda-gen tillfälle att ta del av vad som anförts i skrivelsen 1994 av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning vid förundersökning i brottmål. Väckta under allmänna motionstiden 19951994/95:Ju202 av () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hemlig tekniskavlyssning som arbetsmetod i det brottsbekämpande arbetet.1994/95:Ju801 av m.fl. (m) vari yrkas8. att beslutar att polisen ges möjlighetatt använda buggning i enlighet med vad som an-förts i motionen. Bakgrund m.m.I 1 kap. 2 § tredje stycket regeringsformen (RF) finns en grundläggandebestämmelse om skydd för den enskildes personliga integritet. att det allmänna skall värna den enskildes privatliv och familjeliv.Skyddet för den personliga integriteten regleras genom ett flertal bestäm-melser på olika konstitutionella nivåer i grundlag, vanlig lag, förordningaroch myndighetsföreskrifter.I 2 kap. RF finns bestämmelser om skydd för medborgarna mot tvångs-medel från det allmänna. Bestämmelserna innebär att varje medborgaregentemot det allmänna är skyddad mot bl.a. husrannsakan och liknandeintrång, mot undersökning av brev eller andra förtroliga försändelser samtmot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller andra för-troliga meddelanden (2 kap. 6 § RF). Dessa grundläggande fri- och rättig-heter får begränsas endast genom lag och endast för att tillgodose ändamålsom är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningarna får aldriggå utöver vad som är nödvändigt eller utgöra hot mot den fria åsiktsbild-ningen (2 kap. 12 § RF).Genom en ändring i RF, som trädde i kraft (prop.1987/88:57, KU19, rskr. 117, 1988/89:KU2, rskr. 11, SFS 1988:1439) hari den s.k. fri- och rättighetskatalogen i 2 kap. RF förts in en bestämmelseom skydd för den enskildes personliga integritet vid dataregistrering avpersonuppgifter (2 kap. 3 § andra stycket). Regeln slår fast att det skallfinnas en datalagstiftning till skydd för den personliga integriteten. i tryckfrihetsförordningen om meddelarfrihet och anonymitets-skydd är också av betydelse för tvångsmedelsregleringen.Användningen av tvångsmedel på teleområdet berör bl.a. frågor ommänskliga rättigheter och skyddet för den enskilde vid dataregistrering avpersonuppgifter. generalförsamling antog enallmän förklaring om de mänskliga rättigheterna. I art. 12 sägs bl.a. attingen får utsättas för godtyckliga ingripanden i fråga om privatliv, familj,hem eller korrespondens. Grundsatsen har därefter arbetats in i 1966 årsFN-konvention om medborgerliga och politiska rättigheter. Den europeis-ka konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och grundläggande friheterna () är ocksåav intresse på teleområdet. I art. 8 första punkten tillförsäkras envar rätt tiskydd för sitt privatliv och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens.Begränsningar får ske endast om åtgärden är förenlig med de strikta un-dantag som ställs upp i art. 8 andra punkten. I den praxis som har utveck-lats hos den europeiska domstolen för mänskliga fri- och rättigheter vidtillämpningen av har slagits fast att hemlig teleav-lyssning kan ses som ett ingrepp i såväl privatliv som korrespondens (t.ex.fallet Klass). Enligt kommissionens praxis faller vidare frågor om da-taskydd inom ramen för rätten till skydd för privatlivet (mål nr 10473/83).Sverige har anslutit sig till de nu nämnda konventionerna. Genom lagen(1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har sedan den 1januari 1995 också inkorporerats i svensk rätt.Europarådets ministerkommitté har antagit en rekommendation om da-torbrottslighet (Nr. R (89) 9) med en tillhörande rapport utarbetad av för brottsfrågor. I rapporten berörs bl.a. hemlig teleav-lyssning. för brottsfrågor har vidare tillsatten arbetsgrupp med uppgift att studera främst straffprocessuella frågor i ettinformationsteknik(IT)-perspektiv. Arbetet, som bl.a. behandlar hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning, har resulterat i ett förslag tillrekommendation i ämnet. har också antagit enrekommendation om skydd för personuppgifter i samband med telekom-munikationstjänster, särskilt avseende telefonitjänster (Nr. R (95) 4). Re-kommendationen berör bl.a. hemlig teleavlyssning och hemlig teleöver-vakning.I bl.a. 4 kap. 8 och 9 a §§ (BrB) och 21 § datalagen(1973:289) finns straffbestämmelser för den som olovligen bereder sigtillgång till information.Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning utgör lagregleradeundantag från det skydd mot intrång som ges i såväl internationella över-enskommelser som grundlag och vanlig lag. Den grundläggande lagregle-ringen om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning finns i 27kap. 18-25 §§ RB (prop. 1988/89:124, JuU25, rskr. 313, SFS 1989:650och prop. 1992/93:200, TU30, rskr. 443, SFS 1993:602).Genom det sistnämnda lagstiftningsärendet infördes bl.a. en telelag(1993:597) och bestämmelserna om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning anpassades till den nya lagen. Telelagens tillkomst inne-bar bl.a. att telemarknaden öppnades för flera operatörer. Föreskrifterna iRB om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning anpassades påså sätt att begränsningen till telemeddelanden som befordras av Televerketersattes av en begränsning till telemeddelanden som befordras via allmänttillgängliga telenät. Vidare infördes en bestämmelse rörande verkställighetav sådana åtgärder.Hemlig teleavlyssning innebär att telemeddelanden som befordras via ettallmänt tillgängligt telenät till eller från en viss teleanläggning i hemlighetavlyssnas eller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel för återgivning avinnehållet i meddelandet (27 kap. 18 § första stycket RB). För att sådanavlyssning skall få ske krävs att någon är skäligen misstänkt för ett brottför vilket minimistraffet är fängelse eller för försök, förberedelseeller stämpling till sådant brott, om sådan gärning är belagd med straff(18 § andra stycket).Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in omtelemeddelanden som har expedierats eller beställts till eller från en vissteleanläggning som är ansluten till ett allmänt tillgängligt telenät eller atten sådan anläggning stängs av för telemeddelanden. Sådan övervakning fåranvändas om någon är skäligen misstänkt för ett brott för vilket mini-mistraffet är fängelse , för brott enligt 1 § narkotikastraffla-gen (1968:64) eller sådant brott enligt 1 § lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling som avser narkotika eller för försök, förberedelse ellerstämpling till brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängeli , om sådan gärning är belagd med straff (27 kap. 19 § RB).Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan också komma ifråga vid misstanke om anstiftan eller medhjälp till brottslighet av angivetkvalificerat slag.För all tvångsmedelsanvändning gäller tre allmänna principer. De treprinciperna, som anknyter till innehållet i 2 kap. 12 § RF, är ända-målsprincipen, behovsprincipen och proportionalitetsprincipen. Ända-målsprincipen innebär att en myndighets befogenhet att använda tvångs-medlet skall vara bunden till det ändamål för vilket tvångsmedlet har be-slutats. Behovsprincipen innebär att en myndighet får använda ett tvångs-medel bara när det finns ett påtagligt behov och en mindre ingripandeåtgärd inte är tillräcklig. Proportionalitetsprincipen, som är lagfäst i bl.a.27 kap. 1 § tredje stycket RB, innebär att en tvångsåtgärd i fråga om art,styrka, räckvidd och varaktighet skall stå i rimlig proportion till vad somstår att vinna med åtgärden.För tillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakningkrävs, utöver att någon är skäligen misstänkt för brott av viss svårhet, attåtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Vidare får åtgärden endastavse telefonapparat eller annan teleanläggning som innehas eller annarskan antas komma att användas av den misstänkte (20 §). En teleanläggningtill vilken den misstänkte kan antas komma att ringa får alltså inte avlyss-nas.Frågor om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning prövas avrätten på ansökan av åklagaren. Ett tillstånd skall meddelas att gälla visstid och anläggning. Tiden, som inte får bestämmas längre än nödvändigt,får inte överstiga en månad för beslutet (21 §). Hemlig teleav-lyssning får inte ske av telemeddelanden mellan den misstänkte och hansförsvarare. Om det kommer fram att en avlyssning avser ett sådant medde-lande skall avlyssningen avbrytas och upptagningar eller uppteckningarsom omfattas av förbudet förstöras (22 §). Föreskrifter finnsockså om hävande av beslut (23 §), om tid för granskning och förstöringav upptagningar och uppteckningar (24 §) och om rätt att - när tillståndlämnats till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning - ansluta,underhålla och återta de tekniska hjälpmedel som behövs för avlyssningeneller övervakningen (25 §).Utöver bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning och hemlig tele-övervakning finns sådana regler också i bl.a. lagen (1952:98) med särskil-da bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagen (1991:572)om särskild utlänningskontroll.Datastraffrättsutredningen (dir. 1989:54) överlämnade i december 1992betänkandet Information och den nya informationsteknologin - straff- ochprocessrättsliga frågor m.m. (SOU 1992:110). Utredningen hade till upp-gift att se över straffrättsliga och processrättsliga frågor med anknytningtill data- och teleteknikens utveckling m.m. Betänkandet har remissbe-handlats. I förevarande proposition tar regeringen upp utredningens förslagnär det gäller hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning.PropositionenPropositionens huvudsakliga innehåll m.m.Förutsättningarna för att använda straffprocessuella tvångsmedel på tele-området har förändrats . I propositionen föreslås att regler-na i RB om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning anpassas tillden tekniska utvecklingen på teleområdet och till förändringarna på tele-marknaden. Förslagen syftar till att vidmakthålla möjligheterna till hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning som verkningsfulla straffpro-cessuella tvångsmedel. I propositionen föreslås att hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning skall avse ett telefonnummer, en kod ellerannan teleadress - i stället för en telefonapparat eller annan teleanläggning- som innehas eller annars kan antas komma att användas av den misstänk-te. Tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning skall ienlighet härmed meddelas att gälla viss teleadress. Vidare föreslås atthemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning skall kunna ske ävenutanför allmänt tillgängliga telenät. Avlyssning och övervakning får dockinte avse telemeddelanden som endast befordras inom ett telenät, som medhänsyn till sin begränsade omfattning och omständigheterna i övrigt fåranses vara av mindre betydelse från allmän kommunikationssynpunkt.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1996.Utskottets övervägandenUtskottet har under en följd av år i samband med den återkommande be-handlingen av regeringens skrivelse rörande hanteringen av reglerna omhemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning konstaterat att sådanavlyssning och teleövervakning i vissa fall måste kunna tillgripas i sam-band med utredning om brott (se senast skr. 1994/95:32, JuU3, rskr. 41).Särskilt i kampen mot narkotikan och den organiserade grova brottslighe-ten samt vid brott mot rikets inre och yttre säkerhet är dessa tvångsmedeloumbärliga.Det hemlighållande som är nödvändigt för att hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning skall kunna fungera ger dessa tvångsmedel ensärställning, eftersom en sådan bevakning från medborgarnas sida motmissbruk som är möjlig inom ramen för de flesta andra tvångsmedel intekan ske här. Det är därför angeläget att ha regler som inte är tänjbara ochatt eftersträva ett beslutsförfarande som så långt det är möjligt garanteraren korrekt tillståndsgivning.Utvecklingen på teleområdet har fört med sig nya tekniska, administrati-va och rättsliga förutsättningar som hindrar eller försvårar tvångsmedels-användningen. Traditionella gränser mellan tal, text, data och bild hardelvis suddats ut och olika kommunikationsformer och tjänster har knutitssamman. har de nationella gränserna blivit av allt mindre bety-delse för telekommunikationerna. Betalningstransaktioner genomförs ochavtal m.m. träffas i allt större omfattning via det kvasimateriella utrymme -populärt kallat "cyberspace" - i vilket data sekundsnabbt överförs, bearbe-tas och lagras. Denna utveckling har öppnat nya vägar också för kriminellaaktiviteter, vilket kräver en anpassning bl.a. av den straffprocessuellaregleringen och av polisens brottsutredande verksamhet.Av propositionen framgår att de tekniska förändringarna och den fortgå-ende privatiseringen har medfört att de brottsutredande myndigheternasåtkomst till kopplingsskåp, televäxlar och annan teleutrustning för verk-ställighet av ett beslut om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervak-ning av viss teleanläggning inte är tillräcklig för att tvångsmedlen skallvara effektiva. Omdirigeringar av telemeddelanden sker redan i teleopera-törens växel så att telemeddelandena aldrig når ursprungligen avseddabonnentledning. Andra exempel på frikoppling från viss teleanläggningkan hämtas från mobil telefoni och moderna företagsväxlar. Alla telemed-delanden till ett visst mobilteleabonnemang styrs direkt i teleoperatörensväxel till den radiosändare inom vilkens räckvidd mottagaren befinner sig.Är abonnemanget GSM-baserat (for Mobile Communica-tion) kan valfri telefon användas under förutsättning att den har försettsmed mottagarens personliga kort. På motsvarande sätt ger vissa televäxlarmöjligheter att - efter en indikation via t.ex. personsökare - ta emot ettsamtal vid den fysiska anknytning där mottagaren för tillfället befinner sig.Mottagaren anger en kod genom vilken meddelandet dirigeras till denaktuella telefonapparaten. Ett annat exempel där t.ex. telefonapparater intefysiskt knyts till viss plats är televäxlar som börjat marknadsföras, vilkaknyter telefonapparaten till televäxeln via radiokommunikation.Av propositionen framgår vidare att dessa förhållanden har lett till ruti-ner som i vissa fall inte kan förenas med den i gällande rätt föreliggandebegränsningen till viss teleanläggning. I de fall avlyssning eller övervak-ning alltjämt kan beslutas medför åtgärden i många fall att stora mängderöverskottsinformation tas upp. Detta medför ökade risker för intrång i denenskildes personliga integritet och i företagens intressen av skydd förinformation. I de fall där företagen har byggt upp egna telenät som inte ärallmänt tillgängliga står telekommunikationen helt utanför tillämpnings-området för de aktuella tvångsmedlen. Därjämte har det som nämnts blivitallt svårare att få till stånd en effektiv teleavlyssning eftersom den enligtnuvarande regler skall vara knuten till viss teleanläggning somalltmera av telefonkommunikationerna sker i sådana former att de fallerutanför det gällande regelsystemet. kan detta leda till att möjlighe-terna att ingripa mot den grova och organiserade brottsligheten allvarligturholkas. Det kan antas att i vart fall den resursstarka brottsligheten väljersådana kommunikationsvägar m.m. som inte kan bli föremål för hemligteleavlyssning eller hemlig teleövervakning.Utskottet delar regeringens uppfattning att nuvarande regler om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning inte är anpassade till dagenstelekommunikationer. Enligt utskottets uppfattning är de föreslagna änd-ringarna i RB nödvändiga för att möjligheterna till hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning skall kunna vidmakthållas som verkningsfullastraffprocessuella tvångsmedel. Utskottet anser att regeringen bemästratuppkommande problem i fråga om rättssäkerheten och skyddet för denpersonliga integriteten m.m., och utskottet tillstyrker bifall till propositio-nen.Utskottet vill i sammanhanget särskilt understryka att hemlig teleav-lyssning och hemlig teleövervakning utgör allvarliga ingrepp i den grund-lagsstadgade rätten att fritt och utan obehörigt intrång använda telekom-munikationer för meddelanden. Att telehemligheten respekteras är väsent-ligt inte bara från de enskilda medborgarnas perspektiv utan också frånallmän synpunkt. Om tilliten härtill rubbas uppstår en misstro bland med-borgarna som kan ge upphov till en för samhällslivet skadlig otrygghet ochryktesspridning. Det är bl.a. mot denna bakgrund av utomordentlig vikt atttvångsmedlen på teleområdet begränsas så långt det är möjligt beträffandesåväl omfattning som den tid som åtgärderna pågår.BuggningI motionerna 1994/95:Ju202 och 1994/95:Ju801 (båda m), som väcktsunder den allmänna motionstiden , förespråkas att polisen ges möjlig-het att använda avlyssning med dold mikrofon, s.k. buggning, i det brotts-bekämpande arbetet.Avlyssning med dold mikrofon är inte tillåten. Det grundläggandeskyddet mot hemlig avlyssning finns, som nämnts i det föregående, i 2kap. 6 § RF. Detta skydd kan inskränkas endast genom lag. I 4 kap. 9 a §BrB stadgas att den som gör sig skyldig till olovlig avlyssning medelsttekniskt hjälpmedel kan dömas till böter eller fängelse högst två år.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden rörande bl.a. avlyss-ning med dold mikrofon (se 1993/94:JuU19 s. 34 f. med däri gjord hän-visning). Utskottet anförde i ärendet bl.a. att frågan om användning avdold mikrofon behandlades i slutbetänkande (SOU1990:51) och att kommitténs förslag alltjämt var under beredning inomJustitiedepartementet. Utskottet, som bl.a. ansåg att det fortsatta bered-ningsarbetet borde avvaktas, avstyrkte bifall till då aktuella motionsyrkan-den.I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 3 s. 102) uttalade de-partementschefen bl.a. att den utredning som ligger till grund för föreva-rande proposition rörande hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervak-ning bör föregå ett ställningstagande till den fortsatta beredningen av frå-gorna om en lagreglering av bl.a. hemlig teknisk avlyssning. Utskottet harinhämtat att frågan är föremål för beredning inom Justitie-departementet.Utskottet vidhåller sin tidigare uttalade inställning att detpågående utrednings- och beredningsarbetet bör avvaktas,och utskottet avstyrker bifall till motionerna 1994/95:Ju202och 1994/95:Ju801.SkrivelsenI enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 298 och prop.1988/89:124 s. 55, JuU25, rskr. 313) redovisar regeringen hurreglerna i RB om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning hartillämpats (se senast skr. 1994/95:32, JuU3, rskr. 41).I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringen en redogö-relse för tillämpningen av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning under år 1994.Redogörelsen bygger på uppgifter som () lämnati en skrivelse till regeringen och omfattar samtligafall av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning enligt reglerna iRB under år 1994.Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning med stöd av be-stämmelserna i RB har enligt regeringens skrivelse huvudsakligen före-kommit i förundersökningar där det funnits starka misstankar om organise-rad eller annars omfattande handel med narkotika och då andra spanings-metoder prövats utan resultat eller redan från början befunnits vara otill-räckliga. Huvudsyftet har liksom varit att avslöja den mera omfat-tande smugglingen till och försäljningen inom landet.Närmare om hemlig teleavlyssningAv regeringens redogörelse framgår att domstol , när detgäller förundersökning avseende grova narkotikabrott, har meddelat till-stånd att i hemlighet lyssna av kommunikation till eller från telefonappara-ter eller andra teleanläggningar som har innehafts eller använts av 309misstänkta personer. Antalet fall var följande.1969 28 1978 102 1987 2051970 39 1979 147 1988 2101971 44 1980 220 1989 2141972 34 1981 277 1990 2141973 46 1982 313 1991 2431974 44 1983 418 1992 2581975 42 1984 414 1993 2611976 64 1985 2331977 122 1986 213När det gäller andra grova brott där det enligt RB är tillåtet att användahemlig teleavlyssning har detta enligt skrivelsen skett i 81 fall under år1994. Det har gällt förundersökningar huvudsakligen rörande mord, försöktill mord, grovt rån, förberedelse till grovt rån, grov våldtäkt, grov pen-ningförfalskning, grovt sabotage, sabotage och grov utpressning samt grovallmänfarlig ödeläggelse. Antalet fall de närmast föregående åren varföljande.1983 17 1987 15 1991 311984 13 1988 15 1992 611985 6 1989 24 1993 841986 15 1990 13(siffra innefattar inte den telefonavlyssning som det året ägde rumi utredningen av mordet på statsminister . )Den genomsnittliga avlyssningstiden var . Motsvarandesiffror var 43 (1993), 47 (1992), 44 (1991),46 (1990), 44 (1989), 48 (1988), 54 (1987), 53 (1986) och 60 (1985).Avlyssningstiden varierar dock. förekom fall där avlyss-ningstiden var så kort som , medan den i några fall har pågått . I ett fall har avlyssningen pågått i över 10 månader.Av skrivelsen framgår att avlyssningen har haft betydelse för förunder-sökningen i fråga om den misstänkte i av fallen ,vilket kan jämföras med av fallen 1993, 1992, 48 %1991, 1990, 1989, 1988, 1987, 1986 respek-tive 1985.Avlyssningen har inte gett något resultat i fråga om denmisstänkte i av fallen och åtgärden har avbrutits med kvarstå-ende misstanke i av fallen. Motsvarande siffror för åren1992-1993 var att avlyssningen inte gav något resultat i resp.knappt 16 % av fallen och att åtgärden avbröts med kvarstående misstankei resp. av fallen.Under år 1994 har det enligt vad som anförs i skrivelsen inte före-kommit något fall där en domstol inte har bifallit en ansökan om hemligteleavlyssning. Enligt vad utskottet inhämtat har detta dock inträffat i ettfall. Vid den förhandsprövning som RPS gör har negativt besked intelämnats i något fall. Det bör nämnas att det nämnda avslagsfallet intevarit föremål för förhandsprövning.Närmare om hemlig teleövervakningAv regeringens redovisning framgår att det lämnades till-stånd i 68 fall till hemlig teleövervakning. Av dessa avsåg 62 fall narkoti-kabrott. Övriga fall avsåg grov stöld, grovt häleri och stämpling till grovtrån. lämnades 60 tillstånd, varav 54 fall avsåg narkoti-kabrott, 3 fall mord och 3 fall andra brott. Även lämnades60 tillstånd, varav 57 avsåg narkotikabrott och 3 avsåg grov stöld ochgrovt rån.Den genomsnittliga tiden för teleövervakning var 44,8dagar. Motsvarande siffra för var och för år 1992drygt . Tiderna för teleövervakning varierar och fem månader.Teleövervakningen har haft betydelse för förundersökningen i fråga omden misstänkte i av fallen.