bet · GI01SfU13 · 1995-04-20 00:00:00 — Det räcker dåinte med rekryteringsstöd av typ RAS, utan det behövs mycketaktiva arbetsmarknadspolitiska insatser för att människor sominte har den utbildning som fordras skall kunna komma i fråga påden svenska arbetsmarknaden.Det är därför vi har gjort en genomlysning av den propositionsom har tagit ställning till -- och kanske kommer mansedermera att få ta ställning till också andra åtgärder på dettaområde. Vi räknar för del med en reduceringmotsvarande av de olika arbetsmarknadsinsatserna -- detgäller beredskapsarbeten, ALU, invandrarpraktik ochungdomspraktik. Detta innebär att den här gruppen av människor istörre utsträckning kommer att få konkurrera med ungdomar ochhandikappade på arbetsmarknaden. Det blir mot den bakgrunden enoerhört svår pedagogisk uppgift att föra en politik somresulterar i att invandrarna får möjlighet att göra sig gällandepå arbetsmarknaden. Jag vill framför allt uppmärksamma er på attdet nu håller på att ske något som är allvarligt och som vifaktiskt måste ändra på för att vi skall få förutsättningar attgenomföra aktiva insatser.Vad vi talar om och vad vi har diskuterat medArbetsförmedlingen i är att skapa en särskildarbetsförmedlingsorganisation med särskilda arbetsförmedlare somtar sig an invandrarna, går igenom deras situation, vilketutbildningsbehov som föreligger, varvar det med praktik -- detblir naturligtvis fråga om invandrarpraktik, men vi måste fåmånga fler platser -- och andra former av beredskapsarbete, somvi vill ha kvar för att det skall vara möjligt att varvautbildning och praktik, och som sedan tar invandrarna i handenoch går till arbetsgivarna och ser till att de får ett arbete.Man måste jobba oerhört handgripligt med detta, och det måstefinnas resurser avsatta för den typen av aktiva åtgärder. Iannat fall är vi rädda för att än fler kommer att hamna, ellerrättare sagt blir kvar, utanför arbetsmarknaden och inte kommain där, och då kommer socialbidragsberoendet att bli ännu störreför den gruppen av människor.I det kompendium som vi har delat ut har vi också redovisathurdan utvecklingen kommer att bli för flyktingar sominte omfattas av generalschablon och liknande.Socialbidragskostnaderna kommer i det fallet att öka dramatisktom man inte kan jobba med aktiva arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Detta har vi jobbat med , i ettsamarbete mellan kommunen och arbetsmarknadsmyndigheten iGöteborg, och vi kan nu konstatera att vi genom aktiva åtgärderhar lyckats få ner socialbidragskostnaderna frånoktober till den senaste mätningen . Det handlar här omett antal . Men om det instrumentet nuförsvinner är vi tillbaka i ett ökat bidragsberoende. Detta servi som den allvarligaste frågan just nu när det gällerinvandrarpolitiken i Göteborg.Det finns naturligtvis mycket mer att säga om HelaSverige-strategin. Det är märkligt att har en väldigttydligt reglerad invandring men att all reglering tydligenupphör efter det. LMA-lagen, lagen om mottagande av asylsökande,som fattade beslut om , är ettväldigt tydligt exempel på detta. Den lagen gör det möjligt förde asylsökande att flytta till vilken kommun de vill.Invandrarverket har tagit fram statistik som mycket tydligtvisar att koncentrationen till storstäderna nu ökar ytterligare.Vi menar att den typen av åtgärder minskar statens engagemang iinvandringspolitiken. Här måste det till en skärpning om viskall leva upp till Hela Sverige-strategin.Jag tror också att försörjningsstödet är oerhört väsentligt.Man måste föra en aktiv arbetsmarknadspolitik för invandrarna,och det måste vara väldigt tydligt, gärna någon form av gräddfilför invandrarna. Gör man inte det måste man på annat sättsolidariskt finansiera försörjningsstödet till invandrarna. Dethandlar då inte om generalschabloner utan om att försörja dengruppen av människor på samma sätt som vi försörjer andramänniskor som inte har en egen inkomst att försörja sig med. Mankan inte överlåta till , , , Stockholmoch andra kommuner att stå för hela det försörjningsansvaret,eftersom det för vissa individer kommer att handla omförsörjning livet ut eller tills de uppnår pensionsålder, medandet för andra kanske bara blir aktuellt under kortare perioder.Det är en omöjlig uppgift att förklara för kommuninvånarna atten och samma kommun skall ha så stora kostnader för vissagrupper. Varför kan inte de andra kommunerna vara med och delapå de kostnaderna? Det är ju faktiskt en fråga för helasamhället att visa solidaritet med de flyktingar vi tar emot iSverige, och då måste också hela vara med och betala desammanlagda kostnaderna för detta.Ordföranden: lämnar jag ordet fritt för en diskussionmed frågor, svar och synpunkter. Varsågoda!Bo Könberg: Jag tänkte ta tillfället i akt att ställa ettpar frågor som rör just inriktningen mot arbetsmarknaden. Vidgenomgången av situationen i fick vi ju en ganska tydligbild av att man där mer inriktar sig mot arbetsmarknadsfrågor.Något förvånad är jag kanske över att det har dröjt så länge,men å andra sidan får man väl vara glad över det som ändå skeroch att det går åt rätt håll, även om problemen förstås ärjättelika.Ronny nämnde i förbifarten att han ville ifrågasättavissa regler på arbetsmarknaden. Jag är litet nyfiken på vilkaregler han då tänker på.Det andra jag vill ta upp är invandrarpraktiken, vilken iårets budgetförslag sägs användas i mycket mycket litenutsträckning. Företrädarna för AMS sade att de skulle återkommai frågan. Jag skulle vilja ha en kommentar antingen frånkommunernas sida eller från arbetsmarknadsmyndigheterna om hurdet kommer sig att man inte kommer längre i utnyttjandet avinvandrarpraktiken och om det finns förhoppningar om att detändå går åt rätt håll.Maud Björnemalm: Med tanke på vad sadeskulle det vara intressant att få litet synpunkter frånInvandrarverket vad gäller de asylsökandes rätt att bo var devill.Margit : Efter vad jag förstår har den senastetalaren funderat på om invandrarkostnaderna egentligen inteborde bäras direkt av staten. Man kan då fråga sig hur detskulle vara praktiskt möjligt. Vi har naturligtvis den kommunalapengapåsen, men vi vet att det finns väldigt mycketschablonregler. Det skulle i så fall vara ett direkt stöd, t.ex.ett socialbidrag direkt till invandrarna. Då frågar man sig:Skulle vi få mer rörlighet på arbetsmarknaden då, när statenskulle kunna begära att man tar de jobb som finns?Jag skulle också vilja ställa en andra fråga. I har viunder en period av 20--tappat väldigt mycket avokvalificerade, inte så högt kvalificerade industrijobb i ochmed att textilindustri, gummiindustri, skoindustri osv. Det måste väl ändå vara mycket svårt att utbildamänniskor som knappt har grundskolekompetens till de nya,kvalificerade arbeten som finns? Är detta en möjlighet?Lars : Först till frågan om försörjningsstödet.När generalschablonen infördes hade vi bland invandrarna ensysselsättning på . De siffror jag har fått från AMSför visar att sysselsättningen blandinvandrarna nu har sjunkit till . Tanken var att kommunernaskulle svara för introduktionen i det svenska samhället. Detfinns naturligtvis i detta sammanhang brister också ikommunerna, även i , men det är ändå ett kommunaltansvar att ordna introduktionen i samhället vad gäller hursamhället fungerar, att se till så att barnen går i skola, attdet finns barnomsorg, äldreomsorg, bostad, osv.Introduktionen på arbetsmarknaden borde däremot enligt minmening fullt ut vara ett statligt ansvar. Jag menar att man iden delen skall lägga ansvaret på AMS och att AMS skall ha ettförsörjningsstödsansvar fram till dess att man ser till såatt invandraren kommer i arbete. Jag tycker att det är ganskarimligt. På så sätt får AMS ett väldigt tydligt uppdrag. Detblir tydligare än det man har i dag.Anna : Det är riktigt att det blev en trög startför invandrarpraktiken, men vi har under de senaste veckornakunnat notera att det accelererar. Jag tittade i går på siffrorsom visar att det ligger på omkring 3 500 i hela riket. Man kankanske tycka att det inte är så våldsamt många, men tanken äratt det skall röra sig om i genomsnitt 5 000 underåret.Vi har i vår framställning inför sysselsättningspropositionenföreslagit att regelverket kring invandrarpraktiken skall mjukasupp så att man når inte bara invandrare som har varit högst femår i landet utan även sådana som har varit här . Problemen försvinner för det mesta inte i och med blir svensk medborgare, utan de kan vara lika stora för det.Invandrarpraktiken har alltså ökat i omfattning, och den ökarsnabbare och snabbare, vilket ju är glädjande.Jonny Kärnkvist: Även jag vill säga något ominvandrarpraktiken. Jag representerar ett kontor som har drygt2 000 inskrivna, och det är alltså fråga om utomnordiskainvandrare. Vi har satsat på invandrarpraktik ända sedan ihöstas. Också vi hade en trög start. hade vi ettfemtiotal ute, , och närmar vi oss 150. Vi serett större och större intresse hos arbetsgivarna, och vi serockså att de som började och som har gått sin periodfår stanna kvar i jobb. Vi har ingen utvärdering klar, så jagkan inte presentera några siffror. Ett betydande antal kommerändå att få fortsätta jobba under , ochdet handlar också om fasta anställningar.Ronny : Jag talade tidigare om ändradeförordningar, regler och sådant vad gäller särskildasysselsättningstillfällen. Jag tänkte då på möjligheten attarbeta med socialbidrag och lönesättningar men också påmöjligheten att ordna arbetstillfällen i bostadsområden somRosengård eller Holma. Det kan nu ta rätt . Jag tänkermig att man mycket smidigare skulle kunna ändra stadsplaner, gebyggnadslov och sådant, självklart med bibehållna krav påarbetsmiljön. Det kommer nog att krävas smidighet i de härsammanhangen. Vi skall nu så smått börja testa detta, men viräknar med att få en del hinder på vägen.Ulla Wallering Fall: Bestämmelsen om att asylsökande harrätt att bo i kommunerna trädde i kraft den 1juli. Vi har från sida följt detta och vid tvåtillfällen avrapporterat till regeringen. Det är riktigt attdetta har ökat och att det har fått en storomfattning. bor av dem som väntar påuppehållstillstånd i eget boende i kommunerna. Den grupp dethandlar om består av ca 8 000 personer. Koncentrationen tillstorstadsområdena är mycket tydlig. bor i ,och , fördelade så att 2 400 bor i , 700i och ca 500 i Malmö.Under hösten har ca 22 000 personer fått uppehållstillstånd,och av dem har varit placerade i eget boende i kommunerna.Det är alltså 2 000 som genom att de redan bodde i en kommunnär uppehållstillståndet beviljades fick sin placering i enkommun. I av fallen är det fråga om en storstad.Vi har i vår rapport till regeringen påtalat att det härurholkar Hela Sverige-strategin. Det är trots allt en så storgrupp av de asylsökande som väljer sitt eget boende och som borkvar när uppehållstillståndet beviljas. Vi har också sagt tillregeringen att vi vill fortsätta följa utvecklingen i fråga omden här gruppen och återkomma med en rapport . Vi har nämligen haft en väldigt omfattandemottagning av flyktingar i kommunerna, och det är svårt att seoch renodla hur stor påverkan den här gruppen får på hur vårakommunförhandlingar fungerar och hur avtalen med kommunerna kanutvecklas.Bo Könberg: Det var intressant att höra att det tydligengår åt rätt håll med invandrarpraktiken, och det är extraintressant om den fungerar, som antyddes av företrädaren förMalmö, i den meningen att många av dem som får pröva på jobbockså får chansen att stanna. Hela tanken bakominvandrarpraktiken var ju att det här är en grupp som, ijämförelse med andra grupper på den traditionellaarbetsmarknaden, förmodligen tjänar på att få visa upp sig.Jag skulle vilja veta litet mer om det som om vad gäller förändringar i socialbidrag ochlönesättning.Ronny : Jag kan inte ge något ytterligare svar nu.Vi får väl dyka rakt in i detta och återkomma när vi stöter påproblemen. Men vi räknar med att det kommer att uppstå en delhinder. Det är inte alltid så enkelt att man somsocialbidragstagare kan säga att man skall ha exakt samma summai socialbidrag som man hade fått om man haft ett arbete. Om jagär rätt påläst när det gäller socialtjänstlagen är det inte såenkelt. Vi återkommer när vi stöter på problemen.Maud Björnemalm: Vi har hört mycket nu om kommunernasproblem när det gäller asylsökande som bosätter sig ikommunerna. Jag undrar hur man klarar barnen och deras skolgång.Ingela : Jag sitter som ordförande iBiskopsgården, en invandrartät stadsdel i som har22 000 invånare. En skoldag för eleverna i bestårofta av att man går med stor entusiasm till sin skola för attmöta sina klasskamrater. Man upplever inte att det är någonskillnad på kamraterna som kommer från många olika länder. Menman upplever skillnader när man jämför sig med andra områden närdet gäller möjligheten att få tillgång till det svenska språkettill fullo och gå vidare till gymnasiestudier. Det är där vi harde stora problemen. Hur kan vi motivera våra elever att gåvidare med sina studier?Gällde frågan hur vi möter våra barn i skolan?Maud Björnemalm: Jag undrar hur man får kännedom om närasylsökande kommer och slår sig ner i kommunerna. Hur får mankännedom om barnen? Klarar man av att få barnen i undervisningmed så kort varsel?Ingela : Jag ser inte det som ett problem. Vi kanmycket snabbt fånga upp de invandrare och flyktingar som kommertill vår stadsdel. Det finns många tillfällen där vi möter dem iolika sociala situationer. Vi har t.ex. de öppna förskolorna därvi möter många av de grupper som kommer till oss. Där ärsocialtjänsten tidigt inkopplad och kan möta problemen. På såvis kan de slussa dem in i vårt samhälle.Problemet är att vi i vår stadsdel har skolor där andeleninvandrare utgör och skolor där den ligger strax över20 %. Det är där svårigheterna uppstår. Hur skall vi fåresurser så att våra lärare kan möta språkproblemen både hos densvenska eleven och invandrareleven? Det är ett stort problem,och det är där vi måste få hjälp.Det finns en annan sak som vi också måste få hjälp med när deväl har flyttat till oss. Dessa flyktingar och invandrare haringet val i vilket område de skall bo. I det område somjag är ordförande för är en stor procent av bostädernalägenheter. Men i de områden som gränsar till mitt är detvillor. Invandrarna kan aldrig välja att bo i de andra områdena.Det finns inget alternativ för dem. Det måste vi också få hjälpmed. Hur väljer en invandrare att flytta in i en storstad?Jo, man väljer den stadsdel där det finns lediga lägenheter, ochdet finns det i det område där jag är ordförande.Vi har också problem när det gäller skolorna. Vad gör man somlärare när man har en enda svensk elev? Och vad gör man sominvandrarförälder? De vill inget hellre än att komma in i vårtsamhälle. De vill få möjligheter att arbeta.Men, som sade, vad är det man efterfrågar i dagpå arbetsmarknaden? Jo, det är högutbildad arbetskraft. Det ärinte de som bor hos mig i min stadsdel. De har inte fåttmöjligheten att gå vidare i gymnasieskolan på grund av att våraresurser inte alltid räcker till.Men det finns en otrolig entusiasm. I vår stadsdel har vi20--30 olika projekt som skall skapa möjligheter för elevernaatt få en bättre skolgång.Bengt : Det gäller en fråga som komplicerar dettaytterligare. När man tittar på de låga sysselsättningsnivåerna ide här områdena kan man konstatera att väldigt få har sina barni barnomsorg. Det innebär att man inte heller får den chansenatt lära sig svenska innan man börjar skolan. Vi har exempel påbarn som är födda i och kommer till skolan i förstaklass och egentligen inte kan någon svenska.Vi har ju skurit ner även där. Om man skall få någon ordningpå skolan måste man nog experimentera med någon form avspråkförskolor för barn i den åldern. Vi har prövat att ha enöppen förskola med grupper där barn skrivs in just för att tränasvenska. Det kräver ju också resurser. Detta komplicerartillvaron ytterligare när det gäller skolgången.Ordföranden: Som en kommentar till det vill jag säga attvi tyckte att de tankar om en särskild språkförskola för barnsom egentligen är hemma hos sina föräldrar som ni satt i sjön pååtminstone ett ställe i lät väldigt offensiva.Rose-Marie Frebran: Jag undrar om man i storstäderna, därde här invandrartäta områdena finns, har jobbat konkret ochmålmedvetet med sådana saker som man skulle kunna kallastatushöjande insatser, dvs. att man gör de här områdena merattraktiva. Det finns en mängd olika saker man kan tänka sig därnaturligtvis. Det kan vara lokalisering av olika statliga ochkommunala organ, småindustrier, hantverksbyar, vuxenutbildningosv.En sak som jag tycker skulle vara ganska genial vore om t.ex.universiteten kunde lägga sin språkverksamhet där språken ärlevande, dvs. i de invandrartäta bostadsområdena.Något annat som skulle kunna vara bra för att höja områdenasstatus är naturligtvis att försöka tillgodose de krav påtrygghet och närhet till service som finns hos de människor sombor där. Det kan gälla kvarterspoliser, arbetsförmedlingskontorosv. På vilket sätt jobbar man med sådana statushöjandeåtgärder?Gullan : Fru ordförande! Vi har ju redan talat omkommunernas stora ansvar. Vi har tyvärr konstaterat att närbidragsgivningen till kommunen upphör så kvarstår väldigt mångasom socialbidragstagare. Jag delar åsikt om attdet inte kan vara så att enskilda kommuner som är mycketinvandrartäta och attraktiva skall bära detta ensamma. Utskottethar också vid ett flertal tillfällen påtalat för regeringen attvi måste se över dessa kommuners situation.Vi fick ett förslag här om ökade insatser från AMS för att tahand om dem. Det tycker jag är ett förslag som är värt attdiskutera i fortsättningen. Någonting måste vi göra för här harvi en tickande bomb.Det finns en rad förslag i olika motioner alltifrån att maninte skall få flytta till att den invandrade själv skall ha enegen penningpåse som man har med sig när man flyttar.Jag tycker att det vore mycket värdefullt för utskottet att fånågra synpunkter till på möjliga vägar att gå. Detta är inteminst bekymmersamt för de kommuner som kommer att få väldigtmånga äldre invandrare som inte kan få pensioner. Det har viockså påtalat. Detta är inga lätta frågor.Jag skulle närmast vilja fråga AMS representant om man gersmåföretagarstöd till vissa invandrare. De kommer ju ofta frånen helt annan kultur och är duktiga småföretagare. Det är kanskeockså en väg att gå. Jag skulle vilja höra litet om det.Sedan vet jag inte om jag svär i kyrkan, men jag vill ta uppdetta med hemspråksundervisning kontra svenskundervisning. Jaghar alltid varit litet tveksam till att vi satsade så mycket påhemspråksundervisningen. Det är väl så att allt fler har börjatinse att det är en fråga där föräldrarna får ta ett ökat ansvar.Men det är oerhört viktigt att satsa på svenskkunskaperna. Detär allt fler invandrare som har påtalat detta. Jag skulle viljahöra vad har att säga om detta.Margareta : Jag tror att just den frågan tar upplitet grand av kärnan i detta. Man kan ju välja här. Antingenskall man flytta bort något här. Man definierar att det finnsför mycket av något i de här områdena, eller också definierarman att det finns för litet av något. Jag ser det mycket svårtatt definiera att problemet är att dessa människor bor just däroch kanske inte någon annanstans. Det är snarare så att i dessaområden finns det brist på social service, samhällsservice ochframför allt brist på arbetsplatser och möjligheter tillutveckling.Det är flera som har tagit upp problemet att det finns en storomflyttning i dessa områden. Det är inte bara svenskar somflyttar ut från de invandrartäta områdena utan det är också --och jag tror att det nämndes en här --invandrarfamiljer som stabiliseras ekonomiskt och socialt somhar en benägenhet att mycket snabbt flytta ifrån de mestinvandrartäta områdena.I försöker vi dammsuga för att hitta möjlighetertill nya och samordnade insatser av ibland litet merokonventionell art. Vi försöker att få till stånd ettspråkinstitut ute i . I Tenstaområdet försöker vi få tillett textilcentrum som inte bara är, för att vara litet elak, entyp av dagis för vuxna, som en del beredskapsjobb handlar om.Här handlar det om möjligheter till både konstnärlig ochprofessionell utveckling.En annan nödvändighet är att ta upp en ordentlig diskussionbåde i kommunerna och i det här huset om frågan om hur man kanunderstödja och underlätta möjligheterna att hitta uppblandadeoch nya upplåtelseformer och förvaltningsformer för de bostädersom redan nu finns -- att se regionalpolitiken i ettstorstadsperspektiv. Vi försöker lära oss att hela skallleva. Där handlar det också om att hela storstäderna måste kunnaleva. Det måste finnas incitament och möjligheter att dra tillsig arbetsplatser av olika slag.Här i huset vet ni i alla fall om den diskussion som har varitom möjligheten att eventuellt förmå SIDA att förlägga sig i ettav de invandrartäta områdena. Det skulle inte bara höja statuseni största allmänhet. Det skulle också bidra till att skapa enefterfrågan som inte finns efter olika typer avservice i form av lunchställen och handelsplatser osv.Frågan om statushöjande åtgärder är säkert kolossalt viktig.Men det måste till mer än statushöjande åtgärder i störstaallmänhet för att göra det till ett intressant ställe att varapå. Det måste också få önskvärda konsekvenser när det gäller attdiversifiera den vardag som människor som bor i dessa områdenhar att leva i. Det måste också bidra till att skapa flerarbetsplatser.Frågan om det svenska språket är oerhört viktig. Man lär sigaldrig svenska genom att hitta på hur bra pedagogiska metodersom helst om det inte finns svenskar att tala svenska med. Därbehövs det nog mycket mer än de insatser som skolan kan göra.Det krävs också alla upptänkliga variationer av samarbete medföreningslivet, enskilda organisationer, mammor och pappor tilldessa barn.Peter Schuckink-Kool: Det var logiskt att vi först kom inpå de frågor som vi upplever som mycket akuta och att vi därförhar talat mycket om arbetsmarknadsfrågor. Men det finns trenivåer.Den kortsiktiga strategin måste naturligtvis vara att påsnabbaste sätt introducera människor i samhället, och där ärarbetsmarknaden den viktigaste metoden.Den andra biten är att mycket av den problematik som vi nudiskuterar är knuten till vissa stadsdelar. Det är just därförjust vi representar dessa kommuner. börjar det komma frågorom en långsiktig strategi att göra om dessa stadsdelar på ettsådant sätt att de inte lockar till sig en ensidig befolkning.Boendekarriären får här inte innebära att man flyttar till enannan stadsdel.Till det ändamålet har vi i den stadsdel som jag representerarnu ett mycket nära samarbete med de stora byggföretagen som ägerfastigheterna i stadsdelen. Man har ju ändå begränsademöjligheter inom ramen för det bestånd som finns att vidta vissastatushöjande åtgärder. Man diskuterar vilka olika boendeformerman skall kunna erbjuda inom ramen för just hyresfastigheter föratt minska omsättningen och eventuellt få människor att söka sigtill den här stadsdelen för att den kan erbjuda ett specifiktboende. Det kan vara seniorboende och vissa typer avservicelägenheter.Långsiktigt måste vi naturligtvis fundera över varför dessastadsdelar har blivit som de är. Det är förmodligen för att defrån början har erbjudit ett totalt ensidigt boende. I andra iövrigt jämförbara stadsdelar i har vi boende iegna hem eller bostadsrätter. I stadsdelen är det7 %. Detta präglar även andra stadsdelar med denna förekomst.Till vill jag säga att jag tycker att det ärbeklagligt att man återigen för in hemspråk som en motsättningtill kunskaperna i svenska. Frågan var inte ställd till mig. Jagskulle annars gärna ha tagit upp den.Jag hoppas också att vi sedan får tillfälle att säga någrakonkreta saker som vi tror skulle behövas även om vi inte blirtillfrågade om just det ämnet.Gullan : Fru ordförande! Jag är tacksam försynpunkter i den här frågan. Du får gärna svara.