bet · GJ01FöU1 · 1995-11-23 00:00:00 — beslöts påförslag av försvarsutskottet att dettidigare prövningsförfarandet förvapenfri tjänst skulle avskaffas.Pliktutredningen, med företrädare församtliga dåvarande riksdagspartier,genomförde en långt mer noggranngenomgång av principer och praktiskaproblem kring pliktlagstiftning rörandetotalförsvaret än någon tidigareutredning gjort.Utredningen tog starkt avstånd frånvarje tanke på en yrkesarmé : Devärnpliktiga kommer från många skildaverksamheter i samhället. De bidrar medsina olika kunskaper och erfarenhetertill mångfalden i den militäraverksamheten. I ett yrkesförsvar skullestandarden i det här avseendet blibetydligt lägre. Utredningen hänvisadetill att det militära försvaretskrigsorganisation utgörs till bara tioprocent av anställda, medan det storaflertalet är värnpliktiga. Mycket klartuttalades: Det är utredningensbestämda uppfattning att skabehålla systemet med ettvärnpliktsförsvar. (SOU1992:139).Pliktutredningen var helt enig när denföreslog att behovet skall styra ochatt man genom den nyatotalförsvarsplikten skulle ta ettsamlat grepp på hela totalförsvaret.Den första principen hade godtagits avriksdagen försvarsbeslutmedan totalförsvarsplikten utifrånutredningens förslag beslöts av en enigriksdag på grundval av propositionen1994/95:6. Totalförsvarsplikten innebäratt man kan få en rationellpersonalförsörjning oavsett hurpersonalbehoven kan komma att utvecklasi framtiden, såväl kvantitativt som ifråga om utbildningsbehoven för olikauppgifter.Utbildningsreserven är avsedd attbyggas upp så, att man upp till tio årefter mönstring har en överblick överpersoner som kan tas ut för utbildningom behovet skulle öka till följd av enförvärrad hotbild. I och för sig skulleutbildningsreserven kunna varabetydligt mindre, om man tror attkapaciteten att kunna nyutbilda i ettskärpt läge är begränsad. Det gällernog den militära sidan, men man kantänka sig ett läge där flertaletkommuner använder egna anläggningar föratt ge praktisk utbildning inom t.ex.räddningstjänst och omsorg. En storutbildningsreserv har också fördelenatt ge större möjligheter atttillgodose behov av specialkompetens,inte minst regionalt.Bland kriterierna för vilka som skalltas ut för utbildning fästePliktutredningen stor vikt vidindividens egna önskemål. Bakom låginte minst danska erfarenheter av attden som får en önskad utbildningsplatsofta presterar bättre än den som ärohågad, även om den senare i någraavseenden skulle ha bättre värden pådet ena eller andra testmomentet.Riksdagsbeslutet ochPliktutredningens förslag var alltsåstora steg framåt för att ge enförstärkt kvalitet inom både militärtoch civilt försvar. Det ärillavarslande att propositionen nu villvrida klockan tillbaka.Propositionens tankegångar synes ossvara en återgång till gammalt tänkande,att folklig förankring avtotalförsvaret helt är en fråga om hurstor andel av männen som grundutbildas.Med en totalförsvarsplikt och i ettmodernt samhälle med mångaservicefunktioner kommer flertaletvuxna medborgare att i krig ha viktigauppgifter att utföra, flertalet medkoppling till deras fredstidaarbetsplatser. Det är föga risk att endel står utan uppgifter. Tvärtom är deti ett krigsläge sannolikt att behovetatt snabbt utföra arbetsuppgifter, attkomplettera försörjningen och att tahand om skadade och sjuka, att svaraför barnen och att söka mildraverkningarna av krigshandlingar gör attmänsklig arbetskraft kommer att te sigsom en bristvara i krig, trots attvissa tillverkningar och annanfredstida verksamhet upphör.Det finns ytterligare en allvarligdimension. Frångår man principerna i1992 års enhälliga riksdagsbeslut attutbildningsvolymen skall bestämmas avtotalförsvarsbehoven och i ställethävdar, att det är en princip i sig attalla män skall ges en grundutbildning,signalerar man att staten ser vapenbruksom en del av mansrollen.Utbildar man ett antal tusen personerfler än nödvändigt i vapenbruk,ökas naturligtvis också helt i onödanriskerna att en del av detta spilleröver i form av brottslighet. Dettakunde tidigare möjligen te sig som enteoretisk konstruktion, men de senareåren har givit mycket allvarligaexempel på hur militärt utbildadeanvänt både dessa kunskaper ochmilitära vapen för massmord, våldsbrottoch överfall. beslut omtotalförsvarsplikt möjliggjorde att manpå ett helt annat sätt än tidigare kanundanta brotts- och våldsbenägnapersoner från vapenutbildning.Utbildning till civilförsvaretVad gäller de civila delarna avtotalförsvaret måste djupt beklagas attförslagen om direktrekrytering av ungaså länge förhindrades. Hade en sådaninförts t.ex. skulle vii dag ha haft en betydande grupppersoner i åldrarna utbildadeför uppgifter inom bl.a.räddningstjänst. Vill man ha ennågorlunda jämn åldersfördelning i enorganisation, vilket har många fördelaroch också undviker snabba utökningaroch inskränkningar iutbildningsverksamheten, behövs alltsåen långsiktig inriktning.Enligt vår mening är det önskvärt att1996 års försvarsbeslut innehåller enklar inriktning på hur många som börutbildas för civilatotalförsvarsuppgifter, inkl. beredskapmot fredstida katastrofer, under dennärmaste femårsperioden.Utbildningstidernas längd bör varieras,också i syfte att vinna erfarenheter avolika utbildningssätt ochutbildningsmål. Det finns således förnärvarande inte tillräckligt underlagför att ta ställning tillpropositionens förslag om inrättande aven civilbrigad.En viss utbildning kan ske i en följdeller vara uppdelad i olika avsnittunder . Så mycket sommöjligt av utbildning bör ske i denegna kommunen. Man bör pröva olikastorlekar på utbildningsgrupper, inslagav självstudier, kvällsundervisning ochandra alternativ. En del avutbildningen kan kanske utföras ifrivilligorganisationers regi. Överhuvud borde här finnas ett stortutrymme för kreativitet och nytänkande,där de lokala initiativen bör ges såstort utrymme som möjligt. Det sämstavore att söka efterlikna den gamlamilitära centralismen, där allt skallgöras precis på samma sätt av alla ochvara strikt styrt uppifrån.I propositionen antyds att de enhetersom skall grundutbildas för insatser ikommunen skall avses för såvälräddningstjänst som vård. Den enskildesutbildning bör dock inte bli sådisparat som propositionen antyder.Kommunen har inte personal somtjänstgör både i räddningstjänsten ochäldreomsorgen, eftersom en brandman ochen hemsamarit knappast kan växlaarbetsuppgifter med varandra. Vårtintryck är att olika befattningar börha huvudinriktning mot olikaverksamheter, som omsorg,räddningstjänst, samband, transporter,bevakning eller vad det kan vara. Sedankan grupper med olika utbildning arbetatillsammans i olika lägen.Den principiella utgångspunkten måstevara att utgå från det faktiska behovetav personal och utbildning, och sedanlåta detta styra hur många som tas ut.Befattningsanalyser skall styrautbildningsmål för respektive uppgift.Dessa två grundprinciper frånPliktutredningen och riksdagsbeslutet1992 skulle ryckas undan om man vänderpå resonemanget och baserar tankegångenpå en könsfixering och menar att iprincip samtliga män skallgrundutbildas.En sådan inriktning har fleraskadeverkningar. Det leder till heltomotiverad mansdominans också inomcivila delar av totalförsvaret. Om detför en viss uppgift räcker med en kortutbildning, som enligt Pliktutredningenkan åläggas den enskilde oavsett kön,får man sannolikt en bra blandning avmän och kvinnor. Om man av "idelogiska"skäl pressar upp utbildningstiden isyfte att kunna ge samtliga män enlängre utbildning blir verksamheten ifråga starkt mansdominerad. Det vore enutveckling helt i strid mot en allmänsträvan att i samhället att få jämnarekönsfördelning i olika verksamheter.Korttidsutbildade bevakningssoldaterI propositionen föreslås en utökadbevakningsorganisation.Bevakningsenheter har funnits länge isvenskt totalförsvar och harorganiserats på olika sätt. Olikautbildningsmål bör leda till olikalängd på grundutbildningen. Denna tankesom ansågs heltförkastlig och möttes av det vanligaslagordet att leda till "yrkesförsvar"godtas nu i propositionen, som föreslåratt man gör en genomgång över helalinjen för att söka möjligheter tillbesparingar och kortareutbildningstider genom att bättrebeakta civila kunskaper och nyautbildningsmetoder.Mot denna bakgrund har utskottet iprincip inget emot att man i framtidendirektutbildar bevakningsförbandungefär med den tid för uppgiften somfanns för de tidigare"bevakningsvärnpliktiga". Men vimotsätter oss bestämt att sådanutbildning genomförs , då det militära försvaret har ettstort överskott av tidigare utbildadevärnpliktiga med minst 7,5 månadersutbildning. Det har lett till attförsvaret har en lägre medelålderi den totala krigsorganisationen ännågonsin i modern tid. Först efter år2020 kommer detta "överskott" att varahelt borta.Regeringen skissar enbevakningsorganisation med omkring 40000 personer. Det måste råda mycketstor osäkerhet om det föreligger ett såstort behov. Frågan skulle kunna ses iett något vidare perspektiv, om manbetraktar den som en mer allmän lokalmilitär resurs, som kan användas ocksåför andra ändamål. I så fall bör manfundera kring det samlade utnyttjandetav denna bevakningsorganisation,hemvärnet och det främst medfrivilligpersonal bemannadeobservationssystemet LOMOS(efterföljare till den tidigare optiskaluftbevakningen) och dessa organssamverkan med polis och kommunalaorgan. Man bör undvika att bygga uppalltför många delvis parallellaorganisationer.Om man ändå föreställer sig enbevakningsorganisation om 40 000personer och långsiktigt beräknar engenomsnittlig krigsplaceringstid om 15år skulle för omsättning av en sådanorganisation krävas omkring 2 600nyutbildade . Det skulle kunnabli en rimlig inriktning från omkringår 2010 och framåt. Fram till dessfinns över huvud inget behov av direkt-utbildning till bevakningstjänst,eftersom har ett historisktunikt överskott av redan utbildadevärnpliktiga. Det vore ettiögonenfallande slöseri medskattemedel.Inte bara statsfinansiella skäl talarmot att inleda utbildning som intesakligt behövs. Principiellt viktigareär relationen mellan den enskilde ochstaten. Staten bör med tvångslag kunnaålägga den enskilde uppoffringar för enuppgift i totalförsvaret. Men det blirhelt orimligt, om man tar in ett stortantal personer trots att det redanfinns mer än nog av redan utbildade.Principen måste vara att staten harmotiv när den begär uppoffringar avenskilda, uppoffringen kan inte varaett självändamål. Påfrestningarna påden enskilde skall vara rationelltmotiverade. Den som tas ut för enutbildning skall känna att utbildningenoch dess innehåll styrs av ett reelltbehov.Två månaders utbildning kan låtalitet, men för en högskolestuderandeinnebär det att minst en terminsstudier blir allvarligt störda.Vederbörande får svårt att följakursplanen. I ett pliktsystem får manalltid påfrestningar på enskilda, menden politiska målsättningen borderimligen vara att söka minimera dessa,inte maximera dem. Grundprincipen bördärför vara att inte utbilda fler änsom behövs, och att strävan hela tidenskall vara att låta utbildningsmåletstyra utbildningens längd.dels att utskottets hemställan undermoment 18 bort ha följande lydelse:18. beträffande plikttjänstgöringatt med bifall tillmotion 1995/96:Fö8 yrkandena 13-15och med avslag på propositionen ochmotionerna 1995/96:Fö1 yrkandena 16och 19 i denna del, 1995/96:Fö5yrkande 4 och 1995/96:Fö6 yrkande 8som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,20. Plikttjänstgöring (mom. 18)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom på s. 80 börjar med Lagen(1994:1809) och slutar med frivilligvärntjänst bort ha följande lydelse:Det finns inget vetenskapligt beläggför att antalet utbildade skulle varadirekt kopplat till hur starkfolkförankringen är. Det är ettantagande som är byggt på en politiskhypotes. Risken är att det blirkontraproduktivt och motverkar detegentliga syftet - att ökafolkförankringen.Viktigare för folkförankringen är attutbildningen innehåller sådant som ärrelevant och viktigt sett i etthelhetsperspektiv på hotbilder.Motivationen hänger också givetvis påhur den totalförsvarspliktige uppfattarsin utbildningstid.Enligt utskottets mening krävs det ettnytt system för utbildning inomtotalförsvaret som bygger påfrivillighet kombinerat med meriter ochmotivation. Utskottet vill inte ha enyrkesarmé, militären får inte bli enseparat maktfaktor i samhället. För attkombinera den folkliga förankringen medfrivilligheten finns det ett antalviktiga komponenter som måstegenomföras. Värntjänsten skall varaöppen för kvinnor och män.Utbildningens innehåll skall varaanpassat till det vidgadesäkerhetspolitiska begreppet och gemeriter vid genomgången utbildning,såsom t.ex. utbildningsbevis ochtilläggspoäng till högskolan. Värt attbeakta är den naturliga merit sommiljökunskap utgör på arbetsmarknaden,och detta meritvärde lär bara öka under2000-talet.Tyngdpunkten på värntjänsten skallvara internationella och nationellainsatser vid miljöarbete, vid storastora påfrestningar på samhället vidt.ex. katastrofer i fredstid,konfliktlösning byggd på ickevåld ochförebyggande fredsarbete i enlighet medkommittémotion Fö6 (mp). börsålunda bifalla yrkande 8 i motionen.dels att den del av utskottets yttrandepå s. 82 som börjar med Med depåpekanden och på s. 83 slutar med yrkandena 13-15 bort ha följandelydelse:Utskottet föreslår att medbifall till motion Fö6 (mp) yrkande 8,med anledning av propositionen och medavslag på motionerna F51 (m) yrkandena16 och 19 i denna del, Fö5 (v) yrkande4 och Fö8 (fp) yrkandena 13-15 som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.dels att utskottets hemställan undermoment 18 bort ha följande lydelse:18. beträffande plikttjänstgöringatt med bifall tillmotion 1995/96:Fö6 yrkande 8, medanledning av propositionen och medavslag på motionerna 1995/96:Fö1yrkandena 16 och 19 i denna del,1995/96:Fö5 yrkande 4 och1995/96:Fö8 yrkandena 13-15 som sinmening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,21. Grunderna för för försvaretsmaterielförsörjning (mom. 22), , och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrandepå s. 93 som börjar med Utskottet kan och på s. 94 slutar med bör avslås bort ha följande lydelse:Utskottet kan vidare ställa sig bakomregeringens indelning struktur-oberoende baskompetenser respektiveövriga kompetenser. Vilka teknik-områden som bör ingå i denstrukturoberoende baskompetensen måsteemellertid enligt utskottets meningövervägas ytterligare. Dessutom börsärskild hänsyn tas till de områden -som utan att definieras sombaskompetens - har goda förutsättningarför fortsatt internationell samverkanoch export.Även utskottet anser det ofrånkomligtmed en industriell anpassning medhänsyn till hur villkoren påförsvarsmaterielområdet har förändrats.Primärt är det industrins uppgift attgenomföra den anpassning som nuförestår men det är rimligt att statensöker underlätta såväl vaktslåendet omvitala kompetenser som nödvändigomställning. Härvid bör industrinsmöjligheter till internationelltsamarbete aktivt underlättas.Moderata samlingspartiet anser i sinpartimotion Fö1 (m) att de avregeringen angivna baskompetenserna ärför snävt tilltagna. De stora projektsom nu finns i planerna anses bl.a.nödvändiga för att kunna säkerställaden materiella förnyelsen i linje med1992 års försvarsbeslut (yrkande 26).Utskottet anser för sin del attfortsatt teknisk och materiellförnyelse av totalförsvaret ärutomordentligt viktig. Denna fråga hartidigare berörts när utskottetbehandlade inriktningen av det militäraförsvaret. Utskottet har erfarit attregeringen gett Försvarsmakten iuppdrag att utreda vilken övrigförsvarsindustriell kompetens som kanvara av avgörande betydelse förkrigsdugligheten. Det är därförnödvändigt att inför etapp två avförsvarsbeslutet, när myndigheternasunderlag och förslag föreligger, nogapröva om försvarets materielförsörjningkan tillgodoses på etttillfredsställande sätt. De projekt somnämns av motionen är emellertid avsådan betydelse att de redan nu kanfastslås. Partimotion Fö1 (m) yrkande26 bör därför bifallas.Riksdagen bör däremot inte nu uttalasig om kompetensbehovet inommissilområdet, eller för den delenammunitionsområdet. Utskottet harinhämtat att regeringen avFörsvarsmakten begärt en plan för hurluftvärnsfunktionen bör utvecklas.Denna utredning får emellertid inteutgöra förevändning för att intefortsätta utvecklingen av Rb 23 BAMSE.Frågan om behovet av industriellkompetens och tillverkningskapacitetnär det gäller luftvärnsmissiler böremellertid avgöras , vilketharmonierar med vad utskottet tidigareanfört beträffande utvecklingen avflygstridskrafter och övrigtluftförsvar. Likaså kommer behoven inomammunitionsområdet att övervägasytterligare. Härav följer attkommittémotion Fö11 (kds) yrkande 16bör avslås.dels att utskottets hemställan undermoment 22 bort ha följande lydelse:22. beträffande grunderna för förförsvarets materielförsörjningatt med bifall tillmotion 1995/96:Fö1 yrkande 26 idenna del, med anledning avpropositionen och med avslag påmotionerna 1994/95:N276,1995/96:Fö6 yrkande 10 i denna del,1995/96:Fö7 yrkande 4, 1995/96:Fö8yrkande 10, 1995/96:Fö10 i dennadel och 1995/96:Fö11 yrkande 16 somsin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,22. Grunderna för för försvaretsmaterielförsörjning (mom. 22)() anserdels att den del av utskottets yttrandepå s. 94 som börjar med delar och slutarmed yrkande 4 bort ha följandelydelse:Enligt utskottets mening måste svenskkrigsmaterielexport upphöra. Somkonsekvens måste utveckling och inköpav ny krigsmateriel till det svenskaförsvaret bedömas utifrån den samladebilden av militära och icke-militärahot. Efter den bedömningen skall, ienlighet med kommittémotion Fö6 (mp)yrkande 6, totalförsvarets närmareuppgifter och anslag prövas gentemotinsatser för säkerhet på andrasamhällsområden, så att den samladepositiva effekten blir den störstamöjliga. Därvid måste också enavvägning ske såväl mellan det militäraoch det civila försvaret som inomrespektive del. Detta innebär attkrigsmaterielindustrin måste ställas omtill civil produktion. Utskottetvälkomnar den nu tillsatta utredningenom möjligheterna att utveckla dencivila produktionen inom krigsmateriel-industrin. Utredaren skall redovisaresultatet av sitt arbete senast den 15februari 1996. Därefter bör regeringen,enligt utskottets uppfattning, snaraståterkomma med förslag som underlättaroch främjar en övergång till civilproduktion. Kommittémotion Fö6 yrkande10 bör sålunda bifallas i denna del.dels att utskottets hemställan undermoment 22 bort ha följande lydelse:22. beträffande grunderna för förförsvarets materielförsörjningatt med bifall tillmotion 1995/96:Fö6 yrkande 10 idenna del, med anledning avpropositionen och med avslag påmotionerna 1994/95:N276,1995/96:Fö1 yrkande 26 i denna del,1995/96:Fö7 yrkande 4, 1995/96:Fö8yrkande 10, 1995/96:Fö10 i dennadel och 1995/96:Fö11 yrkande 16 somsin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.Särskilda yttranden1. Försvarspolitikens inriktning (mom.1)() anför:I avsnittet Försvarspolitikensinriktning sammanfattar regeringen sinatankegångar och förslag i propositioneni övrigt. Jag har på berörda avsnittavgivit reservationer och särskildayttranden där syn skiljersig från regeringens. Vad utskottet ikorthet anför om detta avsnitt beaktarjag därför i vad jag anför under andraavsnitt utan att detta särskilt anges.2. Teknikfaktorn (mom. 4), , och (alla m)anför:Utskottets ställningstagande avseendeteknikfaktorns framtid är i likhet medregeringens ett välkommet avsteg frånden politik som fördes av densocialdemokratiska oppositionen isamband med och efter 1992års försvarsbeslut. Det är av stortvärde att det nu tycks råda en bredenighet om betydelsen av särskildkompensation för de fördyringar som,utöver använda index, krävs för attinte helt urholka materielanslagen. Vifinner det däremot mindre välbetänkt avutskottets majoritet att endastutsträcka denna nyvunna klarsyn tilloch med 1998. Enligt vår mening börteknikfaktorn även efter detta årutgöra en naturlig grund för försvaretsbudgetering och planering. Om detta gesanledning att återkomma till iförsvarsbeslutet 1996.3. Kostnaderna för Försvarsmaktensinternationella styrka (mom. 5), , och (alla m)anför:Regeringen har i propositionen aviseratom än ej föreslagit en överflyttning avdet nuvarande anslaget B 9 frånUtrikesdepartementets huvudtitel tillFörsvarsdepartementets huvudtitel.Utskottet konstaterar att någotställningstagande i detta avseende förnärvarande inte är aktuellt. Det finnslikväl anledning att redan understrykadet motstånd mot denna aviseradeförändring som redovisas i partimotionFö1 (m).Eftersom vi inte anser attinternationella insatser är en uppgifti nivå med försvaret mot väpnat angreppoch därmed värnet av vårt landsterritoriella integritet, ter det signaturligt att ansvaret för anslagetligger kvar hos det departement som haransvaret för efterfrågan avinternationella insatser.Utskottet har i motsats tillregeringen särskilt pekat på detangelägna i att anslaget - oavsettunder vilken huvudtitel det slutligenplaceras - rättvisande kommer attinnehålla alla de utgifter som deinternationella insatserna innebär.Detta är särskilt väsentligt för attdessa utgifter inte skall tillåtasurholka förmågan i det vi anser varaförsvarets huvuduppgift, nämligen attförsvara Sverige.4. Totalförsvarets förmåga tillanpassning (mom. 8)() anför:Jag delar regeringens åsikt att sådanaförhållanden särskilt bör uppmärksammassom kan leda till nya eller förstärktahot eller andra svåra nationellapåfrestningar. Det är ytterst viktigtatt detta resonemang får reellakonsekvenser, och därför bör medelframgent föras över från dentraditionellt inriktadeförsvarsforskningen till den forskningsom gäller nya hot och risker ienlighet med det vidgadehotbildsbegreppet.Enligt min mening bör densäkerhetspolitiskt och militärtinriktade underrättelsetjänsten, vidsidan av information om långsiktigautvecklingstendenser och förändringarinom politiska, ekonomiska och militäraområden av betydelse för Sverigessäkerhet, inhämta underrättelser omutvecklingstendenser och bedömningarrörande de nya hot som också måstebeaktas i ett säkerhetspolitisktperspektiv. Här måste en samordning skemellan olika myndigheterskompetensområden för att säkerställaatt olika hot bedöms utifrånsakkunskap, och inte tradition.5. Bedömda konsekvenser (mom. 13), , och (alla m)anför:I avsnittet 4.1.5. redovisar regeringen- utan begäran om riksdagensgodkännande - bedömda konsekvenser somförslagen i övrigt har på bl.a.personalvolym och grundorganisation.Eftersom vårt förslag tillkrigsorganisation är större änregeringens leder detta självfallettill andra konse-kvenser än de som därredovisas.Det övergripande målet förförbandsproduktionen är - förutomfrämst operativa motiv ochutvecklingsmöjligheter - i allmänhetatt minska produktionskostnaderna.Enligt vår mening förutsätter dettainte alltid nedläggning av förband igrundorganisationen. Det är positivtatt regeringen tagit fasta på detmoderata förslaget att låta genomföraen större översyn av systemet förförbandsproduktion inom försvaret.I avsnittet redovisas förutom dessaallmänna konsekvenser en inriktning somvi direkt tar avstånd från. Regeringenpekar på att man som anpassningsåtgärdpå kort sikt överväger att låta främstden förbandsinriktade delen avgrundutbildningen reduceras eller utgå.Enligt vår mening är en förstaförutsättning för att den ettårigaåtertagnings/anpassningstiden skallkunna innehållas att utbildningen avförsvarets förband just skapar förband.Att ta bort förbandsutbildningen skaparenskilda soldater i enutbildningsreserv. Dessa reserver kaninte lösa någon uppgift direkt eftermobilisering. Sålunda handlar det intelängre om anpassning avkrigsdugligheten, utan om att förbandhelt kommer att sakna krigsduglighetoch därmed i egentlig mening inte kanbetecknas som förband. Vi konstaterarvidare att inte tagitställning i frågan och förutsätter attförslaget inte återkommer i regeringensproposition inför försvarsbeslutet1996.6.