bet · GI01FöU4 · 1995-04-25 00:00:00 — Ett nytt sista datum bör därförsättas och åtgärder vidtas mot dem som bryter häremot (yrkande 7).I flera andra motioner framförs med i stort samma motiv likartade yrkanden.Sålunda föreslås i partimotionen Fö201 (mp) att problemet med militära vapensom kommer i orätta händer måste bli föremål för kraftfullare åtgärder frånFörsvarsmaktens sida (yrkande 11).Motionären i motion Fö302 (m) hemställer att ger regeringen tillkänna vad som anförts om vikten av att öka säkerheten vid förvaring ochhantering av militära vapen och därmed minska risken för stöld.I motion Fö306 (s) förordas flyttning av militära vapenförråd till meralättbevakade områden.Motionären i motion Ju629 (fp) anför att hos regeringen begär attFörsvarsmakten får i uppdrag att redovisa de åtgärder som vidtagitsföratt höja säkerheten vid förvar av vapen (yrkande 2).I motion Fö331 (fp) hävdas behovet av att göra en översyn av var vapenverkligen måste förvaras. Syftet skall vara att minska antaletförvaringsställen. Härvid borde det undersökas om det inte går att minskaantalet myndigheter som har vapen i fredstid. Motionären ifrågasätter sådanaförvaringsbehov vid och Banverket.Slutligen, i partimotion Ju807 om kriminalpolitiken föreslåsatt hos regeringen begär förslag till sådan ändring av lagen atttjänstevapen ej får förvaras i hemmet och att det görs en översyn avbestämmelserna för de militära vapenförråden (yrkande 12).UtskottetRiksdagen har vid ett flertal tidigare tillfällen, t.ex. i betänkandena FöU1982/83:8, FöU 1986/87:11, 1991/92:FöU12, 1992/93:FöU9 och 1993/94:FöU9behandlat frågan om förvaring av skjutvapen och vilka åtgärder som bör vidtasför att förhindra stölder av sådana vapen. Vid behandlingen årsriksmöte anförde utskottet (1991/92:FöU12, s. 58) bl.a.att det är oacceptabelt att militära vapen stjäls. Frågan ansågs allvarlig ochborde föranleda åtgärder som leder till snar förbättring. måsteberedskapskraven vägas mot stöldrisken.Utskottet kartlade i ett särskilt utvärderingsprojekt under förrariksmötet hur vapenstölderna har utvecklats samt hurstölderna fördelar sig på olika typer av vapen och förvaringsplatser.Effekterna av vidtagna åtgärder värderades. Undersökningen är dokumenterad iriksdagens utredningsserie (1993/94:URD1). Ur rapporten framgår bl.a.:Antalet försvunna skjutvapen minskade kraftigt (från 298 till 39).Sedan år 1992 har en rad åtgärder vidtagits för att förhindra stölder urmilitära förråd. Ytterligare åtgärder planeras. Den nu avläsbara positivaeffekten bör enligt utskottets mening följas upp som kontroll att resultatetär bestående.Mänskligt slarv är en lika betydelsefull orsak till att vapen försvinner sombrister i förrådshållningen.Utskottet har tagit del av statistik för . Den visar bl.a. att:77 kompletta vapen har förkommit (39 vapen ).Av dessa vapen stals 40 ur förråd, 13 inom kasernområde och 16 ur bostäder.Utskottet kan konstatera att nedgången i stöldfrekvens varittillfällig. Vapenstölderna synes nu åter ligga på en antalsmässig nivå sommotsvarar läget , då det stora tillgreppet skedde i Botkyrka.Samtidigt har genom olika händelser användningen av illegalaskjutvapen blivit ett stort samhällsproblem. Dödsskjutningen i nyligenvisar att även legala vapen bidrar till problemet. Denna utveckling är enligtutskottets mening oacceptabel. Hittillsvarande åtgärder har uppenbarligen intevarit tillräckliga.Utskottet har erfarit att regeringen nu har bedömt att utvecklingen blivitsåallvarlig att ytterligare åtgärder måste vidtas. I hardärför tillsatts en arbetsgrupp med uppgift att lämna förslag till sådanaåtgärder. En sådan kan t.ex. vara att i en förordning reglera förvaring ochhantering av militära vapen i olika avseenden. En annan kan avse skärpning avpersonalkontroll och personalbedömning av dem som kommer att ha tillgång påskjutvapen. Gruppen skall lämna sina förslag senast i juni 1995.Utskottet har vidare erfarit att även Försvarsmakten har bedömt detnödvändigt att vidta ytterligare åtgärder utöver dem som genomförts ellerinitierats . En intern utredning har sålunda tillsatts för attöverväga åtgärder som det ankommer på Försvarsmakten att besluta när detgällerhantering av skjutvapen och ammunition från säkerhetsskyddssynpunkt. Förslagskall redovisas senast den 1 juni 1995.Utskottet anser det tillfredsställande att både regeringen ochFörsvarsmaktenmed stort allvar var för sig har initierat ytterligare åtgärder för att kommatill rätta med det betydande samhällsproblem som är en följd av att militäravapen hamnar i orätta händer. Utskottet ser inte anledning tillnågot ingripande eller uttalande i ärendet. Utvecklingen bör följasnoga. Utskottet förutsätter sålunda att regeringen för redovisarstatistik över stulna och förkomna skjutvapen, vilka åtgärder som vidtas föratt öka säkerheten i förvaring och hantering samt vilka slutsatser som kandrasom effekten av insatta åtgärder.Mot bakgrund av vad utskottet här har anfört, bl.a. om de ytterligareåtgärder som initierats av regeringen och Försvarsmakten, torde flertalet avdei ärendet avgivna motionsyrkandena bli beaktade. Detta gäller motionerna Fö201(mp) yrkande 11, Fö302 (m), Fö304 (s) yrkandena 2--6, Fö306 (s), Fö331 (fp),Ju629 (fp) yrkande 2 och Ju807 (mp) yrkande 12. bör därför intebifalla dessa yrkanden.Motion Fö304 (s) kritiserar sättet att redovisa den militärastatistiken.Den statistik som utskottet tagit del av upptar såväl antalet stulna och iövrigt förkomna vapen som antalet återfunna vapen. Vad motionären i yrkande 1anför om bruttoredovisning torde därför vara tillgodosett. bördärföravslå motionsyrkandet.I samma motion föreslås (yrkande 7) att genom ett tillkännagivandetill regeringen uttalar att ett sista datum sätts för inlämning av detjänstevapen som har beordrats in. Utskottet konstaterar att åtgärden harinitierats av Försvarsmakten och att det därmed är Försvarsmaktens ansvar attfå åtgärden genomförd utan dröjsmål. Utskottet har erfarit att inlämningen avde pistoler som är i fråga skall vara avslutad samt attFörsvarsmakten avser att till juridisk prövning av påföljd anmäla den personalsom inte lämnat in sitt vapen. Motion Fö304 (s) yrkande 7 bör sålunda avslås.Förbud mot s.k. antipersonella minorI detta avsnitt behandlar utskottet motionerna Fö301 (c kommittémotion)Fö305(mp), Fö310 (fp), U404 (v) yrkande 1 och U409 (s) yrkande 2.MotionernaI motion Fö301 (c) påminner motionärerna om de förödande effekter som bruketav antipersonella minor har haft i länder som och Kambodja.Minproblemet sägs endast kunna lösas med en kombination av åtgärder. Utbudetmåste strypas, bruket av dem brännmärkas, stora röjningsinsatser göras ochdrabbade människor hjälpas.Motionärerna hänvisar till beslut (bet. 1993/94:UU19,rskr. 390) att skall verka för ett totalförbud mot antipersonellaminor. De anser att om menar allvar med sitt engagemang i denna frågaså måste nästa steg vara någon form av ensidig nedrustning. Detta gäller,anför motionärerna, oaktat att antipersonella minor har en viss militär nytta.Den anses dock inte vara större än att försvaret, med vissa anpassningar,skulle kunna avstå från detta vapen. I motionen förordas därför attFörsvarsmakten ges i uppdrag att upphöra med övningar med truppminor (yrkande1). Vidare föreslås att det svenska försvaret avvecklar och förstör sitt lagerav truppminor (yrkande 2).Motion Fö305 (mp) uppmärksammar i positiva ordalag regeringens strävan efterett förbud mot antipersonella minor. kritiseras försvarsministernförsitt motstånd mot ett ensidigt svenskt förbud. Motionärerna anser i ställetattregeringen skall ta initiativ till ett svenskt förbud mot export, lagringoch användning av antipersonella minor.Från i huvudsak samma utgångspunkter framförs i motion Fö310 (fp) ettlikalydande förslag.Även i motionerna U404 (v, mp, kds) yrkande 1 och U409 (s) yrkande 2föreslåsatt begär att regeringen inför ett ensidigt totalförbud mottillverkning, export, lagring och användning av antipersonella minor.UtskottetBakgrundLandminor ingår som en komponent i det svenska försvarskonceptet. Minoranvänds sålunda i rent defensivt syfte för att förhindra eller fördröja enangripares framryckning i terräng som angriparen har svårt att kringgå.Härigenom sparas truppförband och ökas segheten i försvaret. är ocksåavsedda att användas för spärrning och blockering av järnvägar, flygfält,vägaroch hamnar samt vid förstöring av anläggningar.Inom det svenska försvaret finns tre huvudgrupper av landminor --stridsvagnsminor, fordonsminor och truppminor. Antipersonella minor benämns iSverige truppminor.Användning av minor minskar behovet av trupp i försvars- ochfördröjningsstrid och vid bevakningsuppgifter.Minor förutsätts endast komma att utnyttjas i områden där militäraoperationer kan väntas och med strikt tillämpning av folkrättens regler. Dekommer att läggas ut endast i anslutning till egna trupper och stå under derasuppsikt. Protokoll över utlagda mineringarna kommer att upprättas och sparas.Utskottet redogjorde under föregående i ett yttrande(1993/94:FöU8y)till utrikesutskottet för vilka minor som används i det svenska försvaret.Riksdagen beslutade (bet. 1993/94:UU19, rskr. 390) att i samband medkonferensen om översyn av FN:s konvention om särskilt inhumanavapen skall verka för ett totalförbud mot antipersonella minor. Konferenseninleds under denna höst i . Som följd av beslut har vidett expertgruppsmöte lagt ett sådant förslag om förbud och senare expertgruppsmöten agerat kraftfullt för att vinna gehör för detsvenska förslaget.Frågan om de antipersonella minornas skadeverkningar och åtgärder för attminimera dessa är stor och grannlaga, eftersom den innehåller ett betydandemått av etiska och moraliska värderingar. Utskottet har därför ägnat ärendetsärskild uppmärksamhet. Sålunda har överbefälhavaren inför utskottet fåttkommentera den svenska militära användningen av landminor. Utskottet harvidaregenom en särskild föredragning av Svenska Rädda Barnens sekretariat informeratsig om denna organisations kampanj . Utskottet har också av ordföranden vid översynskonferensen,tillika chef för den svenska delegationen, fått de folkrättsliga aspekterna påfrågan belysta liksom förberedelserna för konferensen. Härutöver har utskottettagit del av ett omfattande skriftligt material.Utskottet har erfarit att stött FN-insatser för attröja minor i bl.a. , och . Dessutom har Sverigefinansierat minröjning i . De totala kostnaderna härför uppgårhittills till ca , varav huvuddelen hänförts till insatsen iMoçambique.Utskottet har vidare erfarit att och i ettsamprojekt utvecklar en maskinell minröjningsutrustning som skall kunnaanvändas i de mindrabbade länderna. Härutöver pågår förberedandeutvecklingsarbete av utrustning för minletning och minsanering vid Försvaretsforskningsanstalt och vid AB Bofors.Antipersonella minor -- en global farsotUppgifter från bl.a. FN gör gällande att det finns mellan 65 och 110miljonerantipersonella minor utströdda i 67 länder. Fem länder eller landområden hardrabbats värst: , , , irakiska och norraSomalia. Minproblemet är också betydande i t.ex. och i det fornaJugoslavien.1980 års om särskilt inhumana vapen innehåller ett särskiltminprotokoll -- protokoll II: Protokoll om förbud mot eller restriktioner ianvändningen av minor, försåtvapen och andra anordnignar. Konventionen, somträdde i kraft , har visat sig otillräcklig. Den har exempelvis hittillsendast ratificerats av 46 länder, varav två i och sex i . Inget avde länder där minplågan är som störst har skrivit på avtalet. Vidare täckerinte konventionen interna konflikter. Den saknar också verifikations- ochsanktionsmekanismer.Utskottets bedömningAntipersonella minor utgör en humanitär katastrof i vissa länder i tredjevärlden. De orsakar stort mänskligt lidande i främst vissa delar av ochAsien som följd av minornas urskillningslösa spridning och användning, helt istrid mot folkrättens regler. Exempelvis förekommer fällning från luften överstora landområden liksom att vissa typer av minor är lätta att förväxla medleksaker. Eftersom de antipersonella minorna kan utnyttjas som ett synnerligeneffektivt terrorvapen mot civila, har de fått vidsträckt användning i internakonflikter och i inbördeskrig.Utskottet anser att ett internationellt totalförbud mot antipersonellaminor, och ett beslut ratificerat av så många länder som möjligt, utgör denenda varaktiga lösningen på de humanitära problem som urskillningslösanvändning av minor ger upphov till. För att förbudet skall ha någon verkligeffekt måste det vara tillämpligt också vid interna konflikter.Utifrån etiska och moraliska utgångspunkter kunde det då vara naurligt attsägaja till ett ensidigt svenskt förbud mot antipersonella minor.I debatten har det framförts argument både för och emot vår trovärdighet isträvan att uppnå ett internationellt förbud mot antipersonella minor omSverige ensidigt beslutade att förbjuda användning av sådana minor.Enligt det underlag som utskottet har tillgång till skulleettensidigt nationellt förbud innebära en nedgång i svensk försvarsförmåga. OmSverige skall utmönstra minvapnet ur sin arsenal kan truppminornasförsvarseffekt behöva ersättas genom att annan materiel införs eller genom attstriden planläggs och förs på ett annat sätt.Om översynskonferensen , eller senare överenskommelser om nedrustningeller krigföringens humanisering, skulle leda till en bred internationelluppslutning för ett förbud mot antipersonella minor uppstår en ny situation.Sverige måste då självfallet acceptera de försvarspolitiska nackdelarna ochvidta de förändringar i försvarsplanering, utrustningsanskaffning ochutbildning som ett sådant beslut påfordrar, liksom ökade kostnader.En granskning av alla de konsekvenser och kostnader som ett ensidigt förbudskulle föra med sig har inte gjorts. Ett slutligt ställningstagande i fråganmåste enligt utskottets mening anstå och baseras på en sådan heltäckandekonsekvensanalys.Utskottet har erfarit att regeringen gett Försvarsmakten i uppdragatt utifrån nuvarande struktur på Försvarsmakten redovisa behovet avtruppminorsamt vilka taktiska, operativa, organisatoriska, ekonomiska och övrigakonsekvenser som skulle uppstå om andra alternativ än truppminor användes ikrigsorganisationen. Uppdraget skall redovisas inför nästaförsvarsbeslut.Som utskottet påtalat saknas underlag för ettställningstagande i frågan. Bl.a. måste resultatet av nämnda uppdrag tillFörsvarsmakten avvaktas, liksom regeringens ställningstagande till detta.Vad utskottet här har anfört innebär att inte bör bifallamotionerna Fö301 (c), Fö305 (mp), Fö310 (fp), U404 (v) yrkande 1 och U409 (s)yrkande 2.MiljöfrågorI detta avsnitt behandlar utskottet vad regeringen i propositionen anfört ommiljöfrågor (s. 79--82) samt motionerna Fö201 (mp) yrkandena 2, 3 och 12,Fö330(fp) yrkande 3, Fö332 (mp) yrkandena 2--4, Fö333 (mp) yrkande 1 och Fö401(fp).RegeringenRegeringen redovisar inledningsvis vad Försvarsmakten genomfört och planeraratt genomföra inom miljöområdet. Miljöaspekterna skall beaktas vid allplanering och verksamhet. Personalens kompetens inom miljöområdet skallbreddasoch fördjupas. Där det är möjligt byts köldmedier och brandsläckningsmedel somär farliga för ozonskiktet ut. Tillsammans med utarbetas ens.k. sektorsrapport för det militära försvaret. Försvarsmakten har även börjatutarbeta en miljöplan, som skall vara ett styrdokument i miljöarbetet.Regeringen framhåller vikten av ett kontinuerligt och omfattande miljöarbeteoch att det är angeläget att alla verksamheter i samhället tar sitt ansvar förmiljön. Regeringen konstaterar att Försvarsmakten genomfört miljöarbete ienlighet med sin miljöpolicy och noterar särskilt att miljöutbildningen nu harkommit i gång.I syfte att få till stånd klarare bedömningsunderlag för skilda bebyggelse-och planeringssituationer avser regeringen att uppdra åt ochFörsvarsmakten att tillsammans med övriga berörda myndigheter vidareutveckladet bedömningsunderlag som har utvecklat. Arbetet börgenomföras bl.a. med utgångspunkt i länsstyrelsernas redovisning tillregeringen av planeringsläget i län som kan komma att beröras avintroduktionenav flygplan JAS 39 . En sådan redovisning kommer att ske den 30 juni1995.På grundval av beslut i fråga om Handlingsplan mot buller (prop.1993/94:215, bet. 1993/94:JoU31, rskr. 1993/94:402) har regeringen uppdragitåtbl.a. Försvarsmakten att utarbeta nya riktlinjer för skottbuller frånartillerioch andra tunga vapen, utveckla en ny bedömningsteknik för immissionsmått förmilitär flygverksamhet samt analysera en skärpning av flygbullernivånormen förplanering av nya flygplatser och ny bebyggelse vid befintliga flygplatser,m.m.Uppdragen skall redovisas senast den 30 juni 1995.MotionernaFem motioner berör försvarets verksamhetsområde utifrån miljöaspekter. IMiljöpartiets partimotion Fö201 framhåller motionärerna att miljösatsningarmedkrav på miljöanpassningar och begränsningar av miljöfarlig verksamhet fårekonomiska och verksamhetsmässiga konsekvenser. De kostnader som kan bliföljden av sådana miljöåtgärder bör enligt motionärerna planeras in iFörsvarsmaktens budget.Motionärerna kräver vidare att militär verksamhet underställs samma lagarochmiljökrav som civil verksamhet, utan undantag och utan befrielse frånmiljöavgifter. Substitutionsprincipen skall följas (yrkande 2). Vidare börenligt motionärerna miljökriterie- och miljökonsekvensanalyser genomföras vidalla materielinköp, ersättning av materiel och strategiska beslut inomFörsvarsmakten (yrkande 12).I syfte att ta till vara militära resurser i form av materiel,organisations-och ledningsförmåga föreslår motionärerna att regeringen ger Försvarsmakten iuppgift att ställa om två regementen till miljövärnsregementen; detta bör varagenomfört (yrkande 3).I motion Fö330 (fp) yrkande 3, om KA 5, anför motionären att inför ettbeslutom den grundorganisationen bör en miljökonsekvensbeskrivning tas fram.Ett ur miljösynpunkt felaktigt beslut kan nämligen få svåra konsekvenser.Någotbeslut om förändringar i grundorganisationen bör enligt motionären inte tasinnan en sådan beskrivning föreligger.För att klara anpassningen till en vidgad hotbild hävdas i motion Fö332 (mp)yrkande 2 att resurser som satsas på försvaret måste föras över tillverksamhetsom byggs upp för att avvärja och åtgärda miljöhot. Motionären föreslår attmiljövärnsregementen inrättas med uppgift att förstärka brandkår vid olyckor--oljeutsläpp, kemikalieutsläpp, kärnkraftsolyckor m.m. -- samt att göranaturvårdande insatser såsom att anlägga nya våtmarker och kalka försuradeområden.Enligt motionären är garnison, med tillgång på mycket folk (I 12),mycket maskiner och materiel (2) och utbildningskapacitet(Fältarbetsskolan), ett bra exempel på lokalisering av ett miljövärnsregemente(yrkande 3). Motionären föreslår därför att för inrättande av ettmiljövärnsregemente i anvisar medel ur nuvarande anslag A 1.Försvarsmakten (yrkande 4).Också i motion Fö333 (mp) yrkande 1 anförs att miljövärnsregementen börinrättas. Enligt motionären bör sålunda två regementen ställas om tillmiljövärnsregementen . KA 5 i bör vara ett av dessa.Sollefteå kommun och i har utarbetat ettförslagom att inrätta och utbilda en svensk civil biståndskår för breda nationellaochinternationella miljöskyddsinsatser. I syfte att utnyttja de personella ochmateriella resurserna som frigjorts när (T 3)samlokaliserats med (I 21) bör enligt motionären imotion Fö401 (fp) förutsättningarna för lokalisering av en sådan biståndskårtill utredas (yrkande 3).I samma motion framhålls också kommuns beroende av de militäraförbandens närvaro i kommunen. Genom successiva omstruktureringar avnäringslivet har kommunen förlorat nära 3 000 invånareeller av befolkningen. Varje ytterligare minskning av statlig eller annanverksamhet medför ökade problem. Motionären erinrar om att försvarsutskottettidigare uttalat att det förutsätter att regeringen uppmärksamt följersysselsättningsutvecklingen och vid behov vidtar nödvändiga åtgärder (yrkande1).Motionären föreslår vidare -- utifrån en idébeskrivning som Räddningsverkettagit fram beträffande den framtida utbildningen av värnpliktiga inom detcivila försvaret -- att lokalisering av sådan utbildning bör ske tillNipanområdet i . Beräkningar visar enligt motionären på betydandeekonomiska vinster vid en Sollefteålokalisering och väsentligasamordningsvinster genom bl.a. närhet till (yrkande 2).UtskottetUtskottet konstaterar att regeringen i förordningen (1994:642) medinstruktion för Försvarsmakten, som gäller fr.o.m. , har införten särskild miljöparagraf. Bestämmelsen anger att Försvarsmakten, medbeaktandeav de krav huvuduppgifterna ställer, skall väga in miljöaspekterna vid sinverksamhet i fred. Enligt vad utskottet har erfarit är ett av målen iFörsvarsmaktens miljöpolicy att ta hänsyn till resursförbrukning,miljöfarlighet och återanvändningsmöjligheter vid materielanskaffning ochmodifiering av materiel. Vidare är en av åtgärderna i policynshandlingsprogramatt ta miljöhänsyn vid projektering, anskaffning, modifiering och avyttring avnya förnödenheter och därvid möjliggöra återanvändning, god miljö och sparanaturresurser. Utskottet anser att regeringen genom den författning som lagtsfast för Försvarsmakten skapat en god grund för ett aktivt och engageratmiljöarbete. Några ytterligare -- specialriktade -- lagregler från riksdagenssida avseende just Försvarsmakten behövs inte. Mot bakgrund avvad utskottet anfört bör motion Fö201 yrkandena 2 och 12 avslås.Utskottet har tidigare behandlat frågan om inrättandet avmiljövärnsregementei anledning av budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 5, FöU9,rskr. 333) och budgetproposition (FöU9, rskr. Utskottetkonstaterade vid senaste behandling av frågan att det inom Försvarsmaktenpågåren omfattande verksamhet med syfte att vårda och återställa miljön. Utskottetbetonade, liksom regeringen, värdet av att Försvarsmakten ävenfortsättningsvislämnar bistånd vid miljökatastrofer samt att militära och alla berörda civilaorgan utvecklar formerna för samverkan. Miljöarbetet bör bedrivas i enlighetmed Riodeklarationen.Utskottet noterar vidare att Hot- och riskutredningen i sitt betänkande(SOU:1995:19) behandlar användningen av totalförsvarets resurser vid storaolyckor och allvarliga störningar. Utredningen framhåller bl.a. mot en alltbredare hotbild, som omfattar ett stort spektrum av andra hot än rentmilitära,att totalförsvarets olika delar bör samverka och stödja varandra. Sålunda harFörsvarsmakten betydande resurser -- kunnig personal, materiel ochledningsresurser -- att ställa till förfogande vid till exempelmiljökatastrofer, ras, skred och andra naturolyckor. I svåra situationer ärdetenligt utredningen nödvändigt att kunna utnyttja Försvarsmaktens resurser fördessa olika uppgifter. Sådana insatser bör enligt utredningen ske inom ramenför den ordinarie organisationen. Efter remissbehandling av utredningensförslag förutsätter utskottet att regeringen återkommer till medförslag till hur totalförsvarets resurser bör utnyttjas.Regeringen har beslutat tillkalla en särskild utredare (dir. 1995:3)för att utreda hur samlade resurser för internationell katastrof- ochflyktinghjälp skall kunna effektiviseras för att möta framtida behov.Utredarenskall särskilt pröva hur särskilda civila insatsstyrkor lämpligen skulle kunnaorganiseras. har regeringen överlämnat till utredningen enframställning från om att bedriva en försöksverksamhetmeden miljövärnskår under i Kristianstad.Mot bakgrund av vad utskottet här har anfört bör motionerna Fö201 (mp)yrkande 3, Fö332 (mp) yrkandena 2--4, Fö333 (mp) yrkande 1 och Fö401 (fp)yrkande 3 avslås av riksdagen.I motion Fö330 (fp) anförs att en miljökonsekvensbeskrivning bör tas framinför ett beslut om den grundorganisationen. I naturresurslagen(1987:12) och förordningen (1991:738) om miljökonsekvensbeskrivningar finnsbestämmelser härom. Krav på sådana beskrivningar finns vid anläggande avverksamhet. Någon formell skyldighet att beskriva miljökonsekvenserna vidnedläggning av en verksamhet finns således inte.