bet · GI01LU32 · 1995-05-30 00:00:00 — Konsumentens roll som marknadsaktör kom att ägnas alltstörre intresse. inleddesförsöksverksamhet med lokal konsumentverksamhet initierad avbl.a. Nya statliga organ medkonsumentpolitiska uppgifter bildades. ()och , nuvarande , inrättades år1971 och året därefter.Fr.o.m. kom lagstiftning i allt högre grad tillanvändning för att stärka konsumentens ställning. Lagar omotillbörlig marknadsföring, oskäliga avtalsvillkor ochkonsumentköp kom till i början av 1970-talet.Konsumentpolitiska riktlinjerKonsumentpolitiska riktlinjer har fastställts av riksdagentidigare -- , 1975 och 1986. Därutöverhar behandlat en skrivelse från regeringen omden lokala konsumentpolitiken.I 1972 års riksdagsbeslut (prop. 1972:33, bet. NU40, rskr.225) slogs fast att målet för konsumentpolitiken skulle vara attstödja konsumenterna och förbättra deras ställning på marknaden.I första hand skulle detta mål söka nås genom att hushållensmöjligheter att planera den egna verksamheten förbättrades.Detta kunde ske genom att hushållen försågs med bättreinformation om marknadens utbud och om olika sätt att tillgodosede egna behoven. Den producentpåverkan somkonsumentmyndigheterna skulle utöva borde i första handåstadkommas genom ett frivilligt samarbete med näringslivet iobundna former. Konsumentpolitiken skulle också inriktas på attta till vara svaga gruppers intressen. I riksdagsbeslutetförespråkades vidare en utbyggnad av den kommunalakonsumentverksamheten. I samband med att riktlinjernafastställdes inrättades som centralförvaltningsmyndighet för konsumentfrågor.År 1975 drogs riktlinjer upp för den kommunalakonsumentpolitiken (prop. 1975:40, bet. NU26, rskr. 170).Riktlinjerna syftade till en väsentlig utbyggnad av kommunernasmedverkan i konsumentpolitiken. fick därvid sinnuvarande uppbyggnad, vilket innebar bl.a. att verkets chefockså blev (). blev en självständig statlig myndighet.Det senaste riksdagsbeslutet (prop. 1985/86:121, bet.LU34, rskr. 292) innebar att målet för konsumentpolitiken skullevara att stödja hushållen i deras strävan att effektivt utnyttjasina resurser samt att stärka konsumenternas ställning påmarknaden. Konsumentpolitiken skulle sålunda bli tydligareinriktad på hushållsekonomiska frågor och då särskilt påhushållens baskonsumtion. Tre särskilt viktiga utvecklingslinjerutpekades. För det första skulle den lokala verksamheten ges högprioritet. Utbyggnaden, som förutsattes ske genom kommunernasfrivilliga åtaganden, borde ha som mål att konsumentpolitiskverksamhet inrättades i alla kommuner. Vidare borde de lokalakonsumentmyndigheternas arbetsuppgifter och myndigheternassamarbete med andra intressenter ges större omfattning. För detandra skulle särskilt utsatta grupper stödjas. För det tredjeförordades att fler grupper i samhället engagerades ikonsumentpolitiken. Konsumenternas möjligheter att påverkaproduktion och distribution av varor och tjänster kunde på detsättet förstärkas. Ett ökat engagemang från organisationereftersträvades. Vidare skulle företagen ha ett större ansvar föratt förbättra konsumenternas förhållanden. För att uppnå måletmed konsumentpolitiken skulle särskilda insatser göras när detgäller att utveckla konsumenternas kunskaper genom utbildning,konsumentinformation och information från företagen m.m.Forskning och andra undersökningar om konsumenternasförhållanden skulle få hög prioritet.Våren 1991 behandlade en skrivelse från regeringenom den lokala konsumentverksamheten (skr. 1990/91:143, bet.LU37, rskr. I skrivelsen redovisades bl.a. de åtgärderregeringen vidtagit för att stödja sådan verksamhet. Åtgärdernasyftade till att öka kunskaperna om den kommunalakonsumentverksamheten och dess effekter samt utveckla formernaför en effektivare verksamhet. Åtgärderna hade ocksåtill syfte att stärka frivilliga organisationers möjligheter attlokalt arbeta med konsumentfrågor samt att effektivisera detstatliga stödet till den lokala konsumentverksamheten. Vad somanfördes i skrivelsen föranledde inga erinringar från riksdagenssida.Konsumenträttslig lagstiftningLagstiftningsarbetet på det konsumentpolitiska områdetinleddes . En mängd nya lagar både påcivilrättens och marknadsrättens område i syfte att stärkakonsumentens rättsliga ställning har tillkommit under det senastkvartsseklet.Den första marknadsföringsrättsliga lagstiftningen var, somtidigare berörts, lagen om otillbörlig marknadsföring. Lagenfrån syftade till att förhindra otillbörligamarknadsföringsåtgärder mot konsumenter. En annanmarknadsrättslig lagstiftning som kom till var lagen omavtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen).Syftet med avtalsvillkorslagen var att skydda konsumenterna motoskäliga avtalsvillkor. En ny avtalsvillkorslag trädde i kraftden . Genom ett fattat riksdagsbeslutkommer vidare en helt ny marknadsföringslag att träda i kraftvid årsskiftet.Genom en ändring 1976 lagfästes en möjlighetatt jämka eller ogiltigförklara för konsumenten tyngandeavtalsvillkor i bl.a. standardavtal. Genom tillkomsten av enkonsumentköplag ökades konsumenternas skydd i olikaköpsituationer. ersattes lagen med en nykonsumentköplag. En hemförsäljningslag kom ochsyftade till att öka konsumentskyddet vid köp i samband medsäljares hembesök. Genom lagen infördes s.k. ångerrätt. Lagen ärsedan några år tillbaka ersatt med en ny lag med samma namn. Dennya lagen omfattar även köp vid telefonförsäljning.En konsumentkreditlag trädde i kraft varigenominfördes en i princip heltäckande konsumentskyddande regleringför krediter som lämnas i samband med köp av varor. Också dennalag är fr.o.m ersatt med en ny lag med samma namn. Dennya lagen har ett vidare tillämpningsområde än den gamla. År1981 tillkom konsumentförsäkringslagen, och enkonsumenttjänstlag trädde i kraft den 1 juli 1986.Produktsäkerhetslagen ger möjligheter till olikaslag av ingripanden mot farliga varor och tjänster till skyddför konsumenter. Genom produktansvarslagen, som trädde i kraftför , utvidgades möjligheten till ersättningför skada som orsakas genom säkerhetsbrister i produkter. Enprisinformationslag med syfte att främja en god prisinformationtill konsumenter kom . Genom lagen om paketresor,som gällt , förstärktes konsumentskyddet påreseområdet.I sammanhanget bör också nämnas konkurrenslag, varssyfte är att undanröja hinder för en effektiv konkurrens i frågaom produktion av och handel med varor, tjänster och andranyttigheter.Konsumentpolitiska aktörerKonsumentpolitisk verksamhet bedrivs -- förutom av enskildakonsumenter och näringslivet -- av staten, kommunerna ochfrivilliga organisationer. Verksamheten är bred ochmångfasetterad och är inriktad både på övergripande ochindividuella frågor.Konsumentverket är den centrala förvaltningsmyndighetenför konsumentfrågor med uppgift att stödja hushållen i derassträvan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden. Verkets uppgifter framgårav förordningen (1990:1179) med instruktion för Konsumentverket.Verket skall särskilt undersöka och följa hushållens förhållanden samtkonsumenternas situation på marknaden, uppmärksamma ekonomiskt, socialt eller utbildningsmässigtsvaga konsumentgrupper, övervaka marknadens utbud samt näringsidkarnas marknadsföringoch säljvillkor, utarbeta riktlinjer för näringsidkarnas marknadsföring ochutformning av varor, tjänster och andra nyttigheter samt förnäringsidkarnas tillämpning av konsumentkreditlagen, söka påverka näringsidkare att anpassa sin verksamhet efterkonsumenternas behov och stimulera näringsidkarna att vidtaegna åtgärder i detta syfte, utföra och låta utföra undersökningar av varor, tjänster ochandra nyttigheter, informera andra organ om sådana konsumentproblem som verketinte kan åtgärda, främja information till konsumenterna om väsentligaförhållanden, främja utbildning i konsumentfrågor, stödja organisationer som arbetar med konsumentfrågor, stödja forskning inom verkets arbetsområde, följa reklamens utveckling, följa utvecklingen och beakta konsumenternas behov idistributions- och varuförsörjningsfrågor, svara för centrala uppgifter i anslutning tillkonsumentverksamhet på lokal nivå.Vidare har tillsynsansvar för ett antalEG-direktiv, se bl.a. lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet,lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer, lagen(1992:1672) om paketresor, lagen (1992:1231) om märkning avtextilier, lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning förprivat bruk samt prisinformationslagen (1991:601).Konsumentverket fullgör vidare uppgifter enligtkonsumentkreditlagen (1992:830), konsumentförsäkringslagen(1980:38), hemförsäljningslagen (1981:1361) och lagen(1971:1081) om bestämning av volym och vikt.KO handlägger ärenden enligt marknadsföringslagen(1975:1418), lagen (1994:1512) om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden och produktsäkerhetslagen (1988:1604).Konsumentverkets verksamhet omfattar tillsyn, utarbetande avriktlinjer, utredningar, utarbetande av föreskrifter ochformella KO-uppgifter. Tillsynsverksamheten består i övervakningav att lagstiftningen och beslut efterlevs,handläggning av initiativ- och anmälningsärenden innefattandeutredningar, förhandlingar med företag samt rådgivning ochuppföljning av utvecklingen. Riktlinjeverksamheten går ut på attåstadkomma riktlinjer och överenskommelser av generell karaktär.Genom utredningsverksamhet görs kartläggningar avkonsumentproblem, produktutformning och utbud m.m. i anslutningtill tillsyns- och riktlinjeverksamheten.Föreskriftsverksamheten sker med stöd av flera olikabemyndiganden i lag eller förordning enligt vilka verket har etttillsynsansvar. De formella KO-uppgifterna innebär processföringi , utfärdande av förelägganden och prövning avåtalsärenden.Riksdagen har tidigare i vår till /96, som omfattar tiden t.o.m.den 31 december 1996, anvisat ett ramanslag på (prop. 1994/95:100 bil. 14, bet. LU19, rskr. 222).Allmänna reklamationsnämnden har till uppgift att prövatvister mellan konsumenter och näringsidkare rörande varor,tjänster och andra nyttigheter som tillhandahålls huvudsakligenför enskilt bruk, s.k. konsumenttvister, och ge rekommendationerom hur tvister bör lösas. Nämnden skall också yttra sig ikonsumenttvister på begäran av domstol, stödja den kommunalakonsumentverksamhetens medling i konsumenttvister genom bl.a.utbildning, rådgivning och information samt informerakonsumenter och näringsidkare om nämndens praxis. Detövergripande verksamhetsmålet för Allmänna reklamationsnämndenär att på ett snabbt och ändamålsenligt sätt pröva dekonsumenttvister som anmälts till nämnden.Tidigare i vår har till Allmänna reklamationsnämndenför /96 anvisat ett ramanslag på (prop. 1994/95:100 bil. 14, bet. LU19, rskr. 222).Förutom och finnsdet många andra myndigheter och offentliga organ som utövarverksamhet av betydelse för konsumenterna. Som exempel kannämnas , , förbyggforskning, , SIS--Standardiseringen iSverige, , ochLäkemedelsverket. Samtliga dessa organ arbetar med produktersoch tjänsters säkerhet och ändamålsenlighet eller bevakar enviss fråga eller ett visst arbetsområde utifrån ett särskiltfunktionsansvar. Det finns även myndigheter och organ som hartill uppgift att tillvarata särskilda gruppers behov ochintressen. Som exempel på sådana kan nämnas Glesbygdsmyndighetenoch Barnombudsmannen.I sammanhanget bör även nämnas Marknadsdomstolen.Domstolen är en specialdomstol som handlägger ärenden som gällermarknads- och konkurrensfrågor. De övergripande målen fördomstolens verksamhet, som fastställdes av (prop. 1992/93:100 bil. 13, bet. LU32, rskr. 229) är att på etträttssäkert sätt och inom rimlig tid avgöra de mål som domstolenhar att handlägga samt att leda rättsutvecklingen och främja enenhetlig rättstillämpning inom det marknadsrättsliga området.När det gäller konsumentverksamhet kankonstateras att de flesta kommuner bedriver sådan verksamhet.Konsumenterna erbjuds därvid rådgivning inför köp, ihushållsekonomiska frågor samt vid reklamationer och andrakonsumenträttsliga problem. Annan konsumentverksamhetsom förekommer är budgetrådgivning, stöd vid skuldsanering,marknadsbevakning, utbildning, information och stöd till olikaorganisationer.En stor roll i det konsumentpolitiska arbetet spelas av defrivilliga konsumentorganisationerna. Organisationerna kandelas in i olika grupper. En grupp utgörs av friståendeegentliga konsumentorganisationer med konsumentaktiviteter somhuvudengagemang. Till denna grupp hör dels organisationer med enallmän konsumentinriktning, t.ex. ,och Samhälle, Konsumentforum ochSveriges Konsumentråd, dels organisationer med inriktning på enviss produkt eller tjänst, t.ex. ,och Motormännens Riksförbund.En annan grupp består av organisationer och folkrörelser medett allmänt samhällsintresse där ett konsumentpolitisktengagemang utgör en del av organisationens övergripande mål,t.ex. fackföreningar, kvinnoorganisationer ochpensionärsföreningar. Till de frivilligakonsumentorganisationerna brukar också räknas denkonsumentkooperativa rörelsen. Denna har en särställningeftersom den, förutom sitt engagemang i konsumentfrågor, ocksåbedriver kommersiell verksamhet. Inom ramen för studieförbundensverksamhet bedrivs också olika konsumentaktiviteter.Inom näringslivet har utvecklats en omfattande verksamhet meds.k. Begreppet introducerades i mitten av1980-talet i den konsumentpolitiska debatten som en benämning pånäringslivets aktiviteter, vilka syftar till att lösa ellerförebygga olika konsumentproblem (prop. 1984/85:213, bet. LU1985/86:10, rskr. Denna typ av aktiviteter hade tidigareförekommit under andra benämningar såsom självreglering ochsjälvsanering. etableradesflera nya egenåtgärdsprogram inom olika branscher. Flertalet avdessa hade en inriktning på god sed i marknadsföringen ochförekommer alltjämt i form av branschvisa ellerbranschövergripande regler, system för övervakning avefterlevnaden av sådana regler samt undervisning och informationangående gällande regler. I flera fall har Konsumentverketmedverkat på ett eller annat sätt vid programmens tillkomst ochutformning.Särskilda anslag på konsumentområdetPå konsumentområdet finns -- förutom anslag till myndigheter-- av inrättade särskilda anslag avsedda för specifikaändamål.Ett av anslagen avser stöd till konsumentorganisationer.Anslaget kom till genom beslut om livsmedelpolitikenvåren 1990 (prop. 1989/90:146, bet. JoU25, rskr. Syftetmed stödets införande var att stärka konsumenternas inflytandepå livsmedelskedjans olika led i frågor som rörlivsmedelspolitiken. har därefter (prop. 1992/93:100bil. 14, bet. LU32, rskr. 229) beslutat att stödet skall kunnaanvändas också på andra konsumentområden samt för att i ettinitialskede stödja och stimulera uppbyggnaden av nyaorganisationer. Anslaget disponeras av . Tidigarei vår har för /96 anvisat ettreservationsanslag till stöd till konsumentorganisationer på6 . Inom ramen för anslaget har medel beräknats medutgångspunkt i att konsumentråd -- enparaplyorganisation för frivilliga konsumentorganisationer --skall få särskilt ekonomiskt stöd via anslaget bl.a. för attföreträda de svenska konsumenterna i Europaarbetet (prop.1994/95:100 bil. 14, bet. LU19, rskr. 222).Genom forskningspolitiska beslut (prop.1992/93:170, bet. LU48, rskr. 392) anvisades drygt 2 miljonerkronor till forskning på konsumentområdet. För innevarande och kommande budgetår äranslaget i stort sett oförändrat beräknat på årsbasis (prop.1994/95:100 bil. 14, bet. LU19, rskr. 222).År 1989 infördes ett system för frivillig och enhetlig positivmiljömärkning av produkter, den s.k. svanmärkningen (prop.1989/90:25, bet. LU13, rskr. Systemet har tillkommit inordisk samverkan och bygger på gemensamma nordiska kriterier,vilka fastställs av ett särskilt samordningsorgan under . har tidigare i vår anslagit 6 900 000kr i bidrag till miljömärkning av produkter. Anslaget avserhandhavandet av såväl den nordiska miljömärkningen som EU:smiljömärkningssystem (prop. 1994/95:100 bil. 14, bet. LU19,rskr. 222).Konsumentpolitiska kommitténVåren 1992 tillkallade den dåvarande regeringen en kommittémed uppgift att se över den statliga konsumentverksamheten ochbedöma arten, omfattningen och inriktningen av det statligaengagemanget. Den organisatoriska strukturen på området skulleockså ses över.Kommittén, som antog namnet ,överlämnade sitt betänkande (SOU 1994:14)Konsumentpolitik i en ny tid. Betänkandet remissbehandlades.1994 års propositionI avlämnade den förra regeringenproposition /95:16 Den framtida konsumentpolitiken medförslag om konsumentpolitikens mål och inriktning. Propositionenåterkallades emellertid sedan den nuvarande regeringen tillträtt(skr. 1994/95:30).I en med anledning av skrivelsen väckt motion (kds, m, c, fp)framställdes yrkanden om att skulle godkänna deförslag om konsumentpolitikens mål och inriktning som lagts frami den återkallade propositionen. På lagutskottets hemställanavslogs motionen. I sitt av godkända betänkande1994/95:LU14 anförde utskottet att ett riksdagsbeslut om denframtida konsumentpolitiken bör anstå till dess att regeringenåterkommer med ett nytt förslag.1995 års proposition (prop. 1994/95:140)I proposition 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik redovisar dennuvarande regeringen sina förslag om den framtidakonsumentpolitikens mål och inriktning. Förslagen bygger påbetänkandet (SOU 1994:14) Konsumentpolitik i en ny tid. Allaförslag som lagts fram av tasemellertid inte upp. Propositionen har begränsats till de frågorsom regeringen anser ha särskild betydelse för att en aktivkonsumentpolitik skall kunna bedrivas.Propositionernas huvudsakliga innehållProposition 1994/95:100 bilaga 14 (delvis)I den del av budgetpropositionen som behandlas i förevarandebetänkande föreslår regeringen att godkänner debesparingsåtgärder inom konsumentområdet fram somregeringen förordar. Besparingarna beräknas uppgå till 2,1miljoner kronor för och . Båda beloppen är angivna i 1995/96 årsprisnivå.Proposition 1994/95:140I propositionen föreslår regeringen att godkännerregeringens förslag till mål för och inriktning avkonsumentpolitiken.De förändringar som sker i det svenska samhället och iomvärlden inverkar i hög grad på konsumenternas situation.Regeringen bedömer att det finns ett ökat behov avkonsumentpolitiska insatser.De nationella målen för konsumentpolitiken skall enligtregeringens förslag vara1. att hushållen skall ha goda möjligheter att utnyttja sinaekonomiska och andra resurser effektivt,2. att konsumenterna skall ha en stark ställning på marknaden,3. att konsumenternas hälsa och säkerhet skyddas, och4. att sådana konsumtions- och produktionsmönster utvecklassom minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till enlångsiktigt hållbar utveckling.När det gäller inriktningen av det konsumentpolitiska arbetetföreslår regeringen att vissa områden prioriteras. Det gälleråtgärder som avser hushållens baskonsumtion och stöd tillkonsumentgrupper som är ekonomiskt eller socialt utsatta ellerav andra skäl har behov av särskilt stöd. Det gäller ocksååtgärder som främjar konsumentintressena i det internationellasamarbetet.Regeringen föreslår vidare att de övergripande målen förKonsumentverkets verksamhet anpassas till de nya målen förkonsumentpolitiken.I propositionen redovisar regeringen också sin bedömning närdet gäller det konsumentpolitiska arbetet i följande frågor.Konsumentinflytandet bör enligt regeringens bedömning breddas.Frivilliga organisationer kan ta till vara enskilda konsumentersönskemål, intresse och engagemang och är ett viktigt komplementtill den statliga och kommunala verksamheten. Regeringen avseratt tillkalla en kommitté med uppgift att utreda och föreslååtgärder som kan öka medborgarnas inflytande och delaktighet isamhällsutvecklingen.Ungdomar är en särskilt utsatt grupp som konsumenter.Regeringen anser att nya och otraditionella vägar bör prövas föratt nå ut med kunskap och information till olikakonsumentgrupper. Konsumentprojekt riktade till ungdomar kommeratt lyftas fram vid fördelning av medel ur Allmänna arvsfonden.Den lokala förankringen av konsumentverksamheten ärgrundläggande för att konsumentpolitiken skall bli framgångsrik.De riktlinjer som statsmakterna har fastställt för den kommunalakonsumentverksamheten bör ligga fast.I EU-samarbetet arbetar regeringen för ett ökatkonsumentinflytande och ett starkt konsumentskydd i . Ensärskild arbetsgrupp skall utarbeta en strategi för det svenskaEU-arbetet på konsumentområdet och ge förslag till hurkonsekvenserna för konsumenterna av EU-samarbetet skall följasupp. Det finns också ett fortsatt stort behov och värde avnordiskt samarbete på konsumentområdet.En åtgärdsinriktad handlingsplan skall utarbetas för hurmiljömålet i konsumentpolitiken skall förverkligas. En särskildutredare skall ge förslag till åtgärder som skall underlätta förkonsumenter att bedöma konsekvenserna för miljön av sittlevnadssätt och sin konsumtion samt göra det möjligt förkonsumenterna att leva på ett sätt som minskar belastningen påmiljön.Avreglering och ökad konkurrens inom den offentliga sektornleder till konsekvenser av olika slag för medborgarna såsombrukare av tjänster. En analys bör göras av behovet avbrukarskydd i sådana verksamheter som har avreglerats och därmedeller på annat sätt utsätts för ökad konkurrens.Forskning är ett viktigt medel för att få kunskap omkonsumenternas förhållanden och hur dessa kan förbättras. Ensärskild utredare skall ta fram ett forskningsprogram förkonsumentområdet som skall vara ett underlag för nästa årsforskningspolitiska proposition.Allmänna övervägandenUtskottet behandlar först ett antal motioner som tar upp merprincipiella och övergripande frågor rörande den framtidakonsumentpolitiken.Kerstin och (båda fp) anför imotion L46 att propositionens innehåll är tunt och att allaviktiga frågor hänskjuts till vidare bearbetning. Motionärernavill att ställningstaganden skall göras utifrån andrautgångspunkter än vad som framgår av propositionen. I motionenredovisas liberalernas syn på dessa frågor.Utgångspunkten bör, enligt motionärerna, vara dels att denenskilde bäst känner sina behov och önskemål, dels att ettmarknadsekonomiskt synsätt bör anläggas. Motionärerna villsläppa fram och uppmuntra fler enskilda alternativ till denoffentliga sektorn i syfte att skapa valfrihet för konsumenternaoch pressa kostnaderna. Också inom den privata sektorn bör,enligt motionärernas mening, åtgärder vidtas i syfte att ökakonkurrensen. Motionärerna vill också att tyngdpunkten ikonsumentpolitiken skall förskjutas och synen påhushållsekonomin breddas, så att den innefattar hela detspektrum av utgifter, inkomster, skulder och tillgångar som ärav stor betydelse för de flesta människor. I motionen begärstillkännagivanden om vad som anförts om liberalkonsumentpolitik, enskilda alternativ i offentlig sektor och omsynen på hushållsekonomi (yrkandena 1--3).I några motioner begärs tillkännagivanden som innebär att detstatliga engagemanget inom konsumentpolitiken skall minskas.Sålunda gör m.fl. (kds) i motion L48 enjämförelse mellan den nu aktuella propositionen och proposition1994/95:16, Den framtida konsumentpolitiken, som lades fram avden förra regeringen. Motionärerna konstaterar därvid enskillnad när det gäller synen på vilken grad av detaljnivåstatens ansvar skall omfatta. I den förra regeringensproposition påtalades att statliga konsumentpolitiska åtgärderbara skall vidtas när det är väsentligt och när de inte kanutföras bättre av andra aktörer. Motionärerna vill att dettaväsentlighetskrav skall utgöra ett särskilt konsumentpolitisktmål (yrkande 1).Liknande synpunkter framförs av m.fl. (m) imotion L701, som väckts under den allmänna motionstideninnevarande år. Motionärerna menar att konsumentpolitiskaåtgärder i statlig regi bara skall vidtas när det är väsentligtoch de inte kan utföras bättre av andra aktörer. Statens rollkommer härigenom, anför motionärerna, att tonas ned betydligtoch begränsas till att säkerställa individers och grupperssäkerhet samt se till att marknaderna kan fungera på ett smidigtsätt.