bet · GI01KU37 · 1995-03-21 00:00:00 — De myndigheter det gällde var i ett initialskederennäringsadministrationen regionalt och centralt, dvs.länsstyrelserna i , och länsamt i deras befattning medrennäringsfrågor och andra ärenden enligt rennäringslagen.Styrelsen för Samefonden och Sameskolstyrelsen omfattades ocksåav förslaget. Vid föreslogs samiska och svenska blijämställda språk.Vidare föreslog utredningen att statliga myndighetersföreskrifter, allmänna råd och information i övrigt somhuvudsakligen riktade sig till samer skulle översättas tillsamiska. För att undersöka om det var lämpligt att lagstifta omrätt att använda samiska vid kontakt även med de kommunalamyndigheterna inom det samiska kärnområdet föreslogs en femårigförsöksverksamhet i en eller flera kommuner. Statsbidragförutsattes utgå, och försöksverksamheten föreslogs bli regleradi en särskild lag. Utredningen föreslog vidare en i lagföreskriven rätt för samer att erhålla en grundläggandeundervisning i sitt språk varvid avsågs de samer som inteerhållit en sådan undervisning i sameskola eller genomhemspråksundervisning.8.2.2 Propositionen om Sameting m.m.I propositionen om Sameting m.m. (prop. 1992/93:32 bilaga 1)anförde föredragande departementschefen att även om han deladeSamerättsutredningens uppfattning om det önskvärda i att påolika områden åstadkomma en så stor harmonisering som möjligtmellan de nordiska länderna när det gällde olika samiska frågor,var han inte beredd att lägga fram förslag om ensärskild samisk språklagstiftning. Han ville dock framhålla attförhållandena i var något annorlunda än i ochNorge. I det samiska kärnområdet i och finns enstörre andel samisktalande bland befolkningen än i motsvarandeområde i . I båda grannländerna finns också kommuner därde samisktalande är i majoritet. I , som visserligen harstörre kommuner, torde det enligt propositionen inte finnasnågon kommun där andelen samisktalande översteg avbefolkningen. Departementschefen var inte övertygad om att enlagstiftning av den karaktär som utredningen föreslagit utgjordedet bästa alternativet för att främja det samiska språket. Ensådan lösning innebar också enligt propositionen en låsning avresurserna som kunde lägga hinder för att pröva andra lösningaroch alternativ om utvecklingen så skulle visa.Mot bakgrund av vad som i propositionen anförts om det samiskaspåkets betydelse för den samiska kulturen i vid bemärkelse ochsamernas eget ansvar för att värna om det samiska språketsfortbestånd och utveckling, föreslogs i propositionen attSametinget gavs ett uttalat ansvar för att leda det samiskaspråkarbetet. Vidare ansågs det också befogat att föreslå attSametinget, utöver de resurser som tinget kom att förfoga överbl.a. för samisk kultur, skulle tilldelas ytterligare medel föratt på det sätt tinget fann mest ändamålsenligt stödja detsamiska språkarbetet. I propositionen framhölls vidare att detborde stå tinget fritt att pröva olika vägar för att stärka ochutveckla det samiska språket.Inte heller vad gällde frågan om en lagstadgad rätt tillundervisning i samiska var departementschefen beredd att läggafram något lagstiftningsförslag. De möjligheter somSamerättsutredningen visade på i fråga om nordisktspråksamarbete liksom olika sätt att stödja en samiskläromedelsproduktion förstärktes enligt propositionen genominrättandet av ett Sameting och genom att tinget gavs en ledanderoll i det samiska språkarbetet.8.2.3 behandling december 1992Riksdagen (bet. 1992/93:KU17) godkände vad som föreslagits ipropositionen beträffande ansvar för att leda detsamiska språkarbetet och tilldelningen av särskilda resurser fördetta ändamål. delade propositionensbedömning att någon lagstadgad rätt att använda samiska iofficiella sammanhang inte borde införas. Inte heller borde detinföras någon lagstadgad rätt för äldre samer att fåundervisning i samiska. Utskottet utgick från att regeringenföljde utvecklingen inom detta område och beaktade behovet av delagstiftningsåtgärder som kunde komma att föreligga. I dettasammanhang var det enligt utskottet av vikt att ficktillfälle att ge uttryck för sin uppfattning. Med det anfördaavstyrkte utskottet två motioner (v och s) vari yrkades dels ettförslag från regeringen om en språklag, dels etttillkännagivande om ytterligare insatser på det samiskaspråkområdet. I en meningsyttring av suppleanten frånVänsterpartiet ansågs att ett förslag till språklagstiftningskulle begäras från regeringen. följde utskottet.8.3 konvention om regionala språk ochminoritetsspråkDen lades inom för undertecknandefram en konvention om regionala språk och minoritetsspråk.Konventionen tillförsäkrar den som talar ett sådant språk bl.a.rätten att kommunicera med myndigheterna på språket. I artikel 9finns t.ex. bestämmelser om domstolsförhandlingar i brottmål pådet regionala språket eller minoritetspråket.I samband med behandlingen av proposition 1993/94:117 ominkorporering av och andra fri- ochrättighetsfrågor (bet. 1993/94:KU24) behandlade utskottet tvåmotioner (s och nyd) vari bl.a. förespråkades att bordeunderteckna konvention för regionala språk ochminoritetspråk. Enligt utskottet hade frågan om ett sådanttillträde övervägts inom . Utskottet utgickfrån att regeringen redovisade dessa överväganden i någotlämpligt sammanhang. Något uttalande från sida medanledning av motionerna ansåg utskottet inte påkallat. Riksdagenföljde utskottet.I regeringens skrivelse 1994/95:1 om det finska språketsställning i ansåg regeringen bl.a. (s. 6) att det varviktigt att ett slutligt ställningstagande till ett svensktundertecknande av den aktuella konventionen föregicks av ennoggrann prövning så att syftet, att stärka regional- ochminoritetsspråk, verkligen uppnåddes. Regeringen hade därför föravsikt att tillsätta en parlamentarisk beredning med uppgift attbedöma om, och i så fall på vilket sätt, som bordeansluta sig till . Oavsett slutsatserna ien sådan beredning kunde enligt regeringen konventionensinnehåll och syfte ligga till grund för det fortsatta arbetetmed att stärka såväl det finska som det samiska språketsställning.Vid utbildningsutskottets behandling (bet. 1994/95:UbU1) avskrivelsen avstyrktes motioner som berörde frågor omEuroparådskonventionen och den av regeringen aviseradeutredningen. Utskottet erinrade om att det av utrikesutskottetsbetänkande /95:UU2 hade framgått att fått i uppdrag att arbeta fram en ramkonventiontill skydd för nationella minoriteter och att påbörja arbetetmed ett tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen om demänskliga rättigheterna, vilket skall reglera individuellakulturella rättigheter. Utskottet delade regeringens bedömningatt ett slutligt ställningstagande till frågan om bordeansluta sig till den aktuella konventionen måste beredasgrundligt. Utskottet utgick från att regeringen skulle komma atttillse att arbetet med att stärka finska språkets ställning iSverige fortgick på sätt som regeringen redogjort för iskrivelsen och att detta arbete inte avstannade i avvaktan påresultatet från den parlamentariska beredningen. Regeringensskrivelse lades till handlingarna.Enligt uppgift från kommer denparlamentariska utredningen att tillsättas inom kort.8.4 Utskottets bedömningFrågan om en eventuell anslutning till Europarådskonventionenom regionala språk och minoritetsspråk och det arbete som härvidkommer att utföras av den av regeringen aviserade utredningen,kan enligt utskottets mening vara av betydelse även för fråganom det samiska språkets ställning. I avvaktan på resultatet avutredningens arbete bör därför enligt utskottets meningmotionerna inte föranleda någon åtgärd från sida.Utskottet avstyrker motionerna K507 yrkande 2, K508 yrkande 6och K509 yrkande 3.9. konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk isjälvstyrande länder9.1 MotionernaI motion 1994/95:K507 av m.fl. (mp) yrkas iyrkande 5 ett tillkännagivande till regeringen av vad som imotionen anförts om att bör ratificera ILO-konventionen169. För de norska samerna har, enligt motionen, dennakonvention blivit ett viktigt instrument att arbeta med i detnorska . Enligt motionärerna är det inte så sompåståtts av svenska politiker att skrivit på något som mani praktiken inte kan hålla.Krav på en ratificering framställs också i motion 1994/95:U622av m.fl. (mp) yrkande 4, vari yrkas etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts omatt bör ratificera nr 169. Enligtmotionen uppgav den förra regeringen som skäl till varför enratificering inte skulle vara möjlig att konventionen innehålleren klausul om att urbefolkningarna skall ha äganderätt till sinamarkområden vilket inte skulle gå att förena med svenskaförhållanden där samerna har bruksrätt på renbeteslanden. Dessaangivna skäl är enligt motionärerna inte övertygande. Enligtmotionen har , som skrivit under och ratificeratkonventionen, trots likartade förhållanden visat att det går braatt arbeta sig runt detta problem.I motion 1994/95:K508 av och () yrkande 3 yrkas ett tillkännagivande till regeringen avvad i motionen anförts om att skyndsamt undanröja alla hinderför att tillträda 169. Enligt motionärerna ärdenna konvention ett viktigt människorättsdokument och det ärdärför otillfredsställande att ännu inte har ratificeratden. Motionärerna anser att man skyndsamt måste arbeta för attundanröja de eventuella hinder som föreligger för ett tillträdetill konventionen. En sådan målsättning är enligt motionen välmotiverad med tanke på att det av FN proklamerade decenniet förurbefolkningar inletts.I motion 1994/95:Bo602 yrkande 5 av m.fl. (v)yrkas ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om att noga utröna möjligheten att ratificeraILO-konventionen 169. har ratificerat denna konvention ochmotionärerna anser att om godtar tolkning avkonventionens artikel 14 så bör även kunna ratificerakonventionen.9.2 Bakgrund9.2.1 InledningSverige inträdde som medlem av genom sin anslutning tillNationernas förbund . antog en konvention (nr107) samt en rekommendation (nr 104) om skydd för ochintegration av infödda och andra i stammar eller i stamliknandeförhållanden levande folkgrupper i självstyrande länder. Sverigeratificerade aldrig denna konvention eftersom den enligt båderegering och riksdag saknade aktualitet för svenskt vidkommande.År 1986 hölls ett expertmöte inom där det fastslogs attkonventionen måste anses föråldrad och i behov av revision. Enreviderad konvention utformades. Konventionen antogs medröstsiffrorna 328 för, 1 emot och 49 nedlagda. Samtliga svenskaombud röstade för konventionen. antogs utan omröstningen av de nordiska regeringsrepresentanterna initierad resolutionom uppföljning av konventionen. Konventionen trädde i kraft den5 och har tillträtts av , , ,, , och Peru.Kriteriet för att ett folk enligt konventionen skall betraktassom stam- eller ursprungsfolk är att folket självt identifierarsig som sådant. Begreppet folk i konventionen är inte attlikställa med begreppet folk i folkrätten. Regeringarna skalldock se till att ursprungsfolkens och stamfolkens rättigheterskyddas och att deras integritet respekteras. Dessa folk skallockså utan inskränkningar åtnjuta mänskliga rättigheter ochgrundläggande friheter. Regeringarna skall samråda med folken ifråga beträffande åtgärder som direkt kan beröra dem och skapamedel för dem att delta i beslutsfattandet i valda institutioneroch andra organ. Dessa folk skall ha rätt att besluta om sinaegna prioriteringar vad gäller utvecklingsprocessen.Regeringarna har å andra sidan ett ansvar att skydda och bevaramiljön i de områden där dessa folk bor. Äganderätt ochbesittningsrätt till den mark som folken traditionellt beborskall erkännas. Ursprungsfolken har också rätt att delta ianvändningen, förvaltningen och bevarandet av naturtillgångarsom hör till deras mark. Bland andra frågor som berörs ikonventionen är anställnings- och arbetsvillkor, yrkesutbildningoch hantverk, social trygghet och hälso- och sjukvård,utbildning, språk och kommunikation samt kontakter och samarbeteöver riksgränser.9.2.2 Regeringens skrivelse till 1991/92Regeringen förelade vid /skrivelsen1990/91:101 om Internationella arbetsorganisationens ()konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrandeländer i enlighet med vad som föreskrivs i stadga. Tillskrivelsen hade fogats en resolution som antogs i samband medkonventionen vid . Av skrivelsenframgick bl.a. följande.Enligt regeringen kunde urbefolkningsinstrument intelängre anses "sakna intresse för svensktvidkommande". Flera remissinstanser hade dock pekat på en radpunkter där konventionens krav inte överensstämmer med nuvarandesvenska förhållanden. Exempelvis hävdades att det behövs ennärmare analys av hur texten i konventionens artikel 14 omlandrättigheter förhåller sig till samernas nuvaranderättsställning. hade i diskussionerna om den nyakonventionen, utan framgång, fört fram förslag om "bruksrätt"som alternativ till äganderätt och besittningsrätt.ILO-kommittén ansåg mot bakgrund av det utredningsarbete sompågick -- bl.a. arbete -- att förnärvarande inte borde tillträda . Regeringenanslöt sig till denna bedömning och förklarade i skrivelsen attde ambitioner och krav konventionen uppställer noga bordeövervägas i det fortsatta arbetet med samefrågorna.Regeringen hemställde att tog del av vad somanfördes i skrivelsen.9.2.3 behandling 1991Utrikesutskottet (bet. 1991/92:UU7) inhämtade yttrande frånjorbruksutskottet som anförde bl.a. följande.Utskottet erinrar om att representanter deltagitaktivt i utarbetandet av konvention nr 169. Utskottetfinner liksom föredragande statsrådet att det är önskvärt attdet skall bli möjligt att tillträda konventionen. Medhänvisning till att förslagen om en samlad samepolitik liggerunder beredning och till vad som i övrigt anförs iregeringsskrivelsen delar dock utskottet ochregeringens mening att inte bör tillträdakonventionen. Frågan om tillträde bör ytterligare noga övervägasi samband med beredningen av m.fl. förslagså att ett förslag om ratificering kan framläggas i näraanslutning till ett sammanhållet förslag i samefrågorna.Utskottet fäster stor vikt vid att frågekomplexet behandlasskyndsamt.Utrikesutskottet hade inget att erinra mot jordbruksutskottetsyttrande och konstaterade att den aktuella konventionen kundefylla en viktig funktion för skyddet av dessa folks fri- ochrättigheter. Enligt utrikesutskottet var en samordning nödvändigav de frågor som rör samernas närings- och samhällsliv.Utskottet anslöt sig därför till regeringens bedömning attSverige inte borde tillträda konventionen.Samtidigt ville utskottet framhäva vikten av att beredningen avSamerättsutredningens m.fl. förslag i samefrågorna inte onödigtförsenade tillträde till den konvention som Sverigesrepresentanter varit aktiva i att utarbeta. Skrivelsen föreslogsbli lagd till handlingarna, och följde utskottet.9.2.4 behandling december 1992Konstitutionsutskottet tog med anledning av några motioner (c,fp, v och s) upp frågan om konvention (nr 169) omursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder vid sinbehandling av propositionen om Sameting m.m. (bet.1992/93:KU17).I sin bedömning anförde att förvärldens urbefolkningar, till vilka samerna i hör, kankonventionen fylla en viktig funktion för skyddet av deras fri-och rättigheter och att konventionen mot denna bakgrund fåranses vara av vikt även för svenskt vidkommande.Utskottet konstaterade att den nuvarande utformningen avartikel 14 i konventionen innebär att urprungsfolkens äganderättoch besittningsrätt till den mark som de traditionellt beborerkänns. Utskottet delade det ställningstagande som regeringengjort i propositionen om Sameting m.m. om att rådanderättsförhållanden i vad gäller de svenska samerna intestår i överensstämmelse med bestämmelsen i artikel 14 om rätttill mark. Denna utgjorde enligt utskottet således i sinnuvarande lydelse ett hinder för möjligheter att nutillträda konventionen. Utskottet konstaterade att vidratificering av en är reservation gällande eneller flera konventionsbestämmelser endast möjlig om detuttryckligen anges i konventionen. I den nu aktuellakonventionen finns inga bestämmelser om att reservation kangöras.Utskottet framhöll att det anförda endast innebar ettkonstaterande av att det föreligger ett hinder för tillträdetill konventionen. Med en annan utformning av artikel 14 skulledetta hinder kunna undanröjas. Möjligheterna att få till stånden annan lydelse av artikeln, t.ex. genom att begreppet"bruksrätt" införs som ett alternativ till äganderätt ochbesittningsrätt, borde enligt utskottet därför åter prövas avregeringen.Utskottet pekade också på en annan omständighet av betydelse isammanhanget. Skulle det vid tillämpningen av konventionen visasig att vad som där sägs om äganderätt och besittningsrättkommer att få en innebörd som i allt väsentligt överensstämmermed bruksrätt kunde enligt utskottet frågan om ett svenskttillträde till konventionen komma i ett annat läge. Av särskiltintresse i detta avseende var enligt utskottet hur bedömerNorges tillämpning av konventionen.Utskottet förutsatte att regeringen beaktade vad utskottetanfört. Med det anförda avstyrkte utskottet motionerna ochriksdagen följde utskottet.9.2.5 behandling våren 1994Vid behandling av proposition1993/94:117 om inkorporering av och andrafri- och rättighetsfrågor avstyrkte utskottet några motioner somtog upp frågan om huruvida skall ratificera 169 (bet. 1993/94:KU24 s.40). Utskottet hänvisadetill vad det tidigare uttalat i frågan. Utskottet hade erfaritatt hade rapporterat tillämpningen av konventionen tillILO och att en skriftväxling pågick mellan och medanledning av rapporten. Utskottet utgick från att regeringenföljde utvecklingen och ansåg därför inte att bordevidta någon åtgärd i frågan.9.3 Det danska beslut i december 1994Det danska har i beslut den 15 december 1994tillstyrkt regeringens förslag om en ratificering avILO-konventionen nr 169 med verkan för Danmark.Enligt regeringens förslag till beslut anser den danskaregeringen att konventionens kapitel II om rättigheter tilllandområden inte är till hinder för en dansk ratifikation, menatt det skall avges en förklaring som sänds till tillsammansmed ratifikationen av konventionen. Denna förklaring redogör föregendomsrättsbegreppet på och finns fogad som bilagatill regeringens beslutsförslag.Av denna förklaring framgår bl.a. att egendomsrätten till jordpå har ordnats på ett särskilt sätt som ärtraditionellt bestämt. Det är och har aldrig varit möjligt attfå egendomsrätt till jord på , varken för fysiska ellerjuridiska personer. Utgångspunkten är att det offentliga --staten-- har egendomsrätten till jord som sådan. Dendagliga bestämmanderätten över jorden på liggeremellertid hos Hjemmestyre, som bl.a. har kompetensenatt träffa avtal om tilldelning av nyttjanderätt (brugsret) tilljord. Enligt förklaringen är både den danska regeringen och detgrönländska hjemmestyret mot denna bakgrund av den uppfattningenatt det i förklaringen beskrivna rättstillståndet äravsiktsmässigt och i överensstämmelse med konventionens artikel14. Rättstillståndet anses fullt ut tillgodose de hänsyn somligger bakom artikel 14, nämligen att den ursprungligabefolkningens bestämmanderätt över de områden, som detraditionellt besitter, blir respekterad. Härtill kommer, enligtförklaringen, att konventionen ålägger de anslutande staternasregeringar en rad förpliktelser, bl.a. med avsikt att säkrarespekten för stam- och ursprungsbefolkningars sedvanor ochtraditioner. I det fall där det kan uppstå ettmotsatsförhållande mellan en särbestämmelse som t.ex. artikel 14i konventionen och denna överordnade princip är, enligt dendanska regeringens uppfattning, respekten för dessa folkssedvanor och traditioner en så fundamental princip att det intekan göras någon inskränkning häri som en följd av ensärbestämmelse i konventionen.9.4 Skriftväxling mellan och ILOBeträffande den fortsatta skriftväxlingen mellan och ILOhar utskottet erfarit att efter första rapport harbegärt svar på vissa frågor och ytterligare information bl.a.mot bakgrund av konventionens artikel 14 om rätt till mark.Norge har med anledning av detta lämnat enrapport till för tillämpningen avkonventioner och rekommendationer. Resultatet av denna kommittésgenomgång av kommer enligt vad utskottet erfaritinte att bli tillgängligt förrän tidigast i år.9.5 Utskottets bedömningUtskottet har, som framgått ovan, tidigare uttalat att förvärldens urbefolkningar, till vilka samerna i hör, kankonventionen fylla en viktig funktion för skyddet av deras fri-och rättigheter och att konventionen mot denna bakgrund fåranses vara av vikt även för svenskt vidkommande. utgjorde konventionens artikel 14 om rätt till mark isin nuvarande lydelse ett hinder för möjligheter att nutillträda konventionen. Med en annan utformning av artikel 14skulle enligt utskottet detta hinder kunna undanröjas ochmöjligheterna att få till stånd en annan lydelse av artikeln,t.ex. genom att begreppet "bruksrätt" införs som ett alternativtill äganderätt och besittningsrätt, borde enligt utskottetdärför åter prövas av regeringen. Skulle det vid tillämpningenav konventionen visa sig att vad som där sägs om äganderätt ochbesittningsrätt kommer att få en innebörd som i allt väsentligtöverensstämmer med bruksrätt kunde enligt utskottet frågan omett svenskt tillträde till konventionen komma i ett annat läge.Av särskilt intresse i detta avseende var enligt utskottet hurILO bedömer tillämpning av konventionen. Utskottet harutgått från att regeringen följer utvecklingen.Konstitutionsutskottet vill åter igen hänvisa till utskottetstidigare uttalanden i denna fråga. Som framgått ovan fortsätterskriftväxlingen mellan och vad gäller tillämpningen avkonventionen. Liksom tidigare utgår utskottet från attutvecklingen följs av regeringen. Mot denna bakgrund anserutskottet att inte bör vidta någon åtgärd i frågan.Utskottet avstyrker motionerna K507 yrkande 5, U622 yrkande 4,K508 yrkande 3 och Bo602 yrkande 5. beträffande anslag till Sametingetatt med bifall till proposition 1994/95:100 bilaga10 punkt D1 för /96 under nionde huvudtiteln tillSametinget anvisar ett ramanslag på ,2. beträffande användning av tilldelade medelatt avslår motionerna 1994/95:K507 yrkande 4 och1994/95:K508 yrkande 2,res. 1 (c, v, mp)3. beträffande uppgifter m.m.att avslår motionerna 1994/95:K508 yrkande 1 och1994/95:K509 yrkande 2,4. beträffande information om samekulturenatt avslår motionerna 1994/95:K509 yrkande 4 och1994/95:Bo603 yrkande 2,5. beträffande samarbete mellan de nordiska samernaatt avslår motion 1994/95:Bo603 yrkande 1,6. beträffande samernas rättsliga ställningatt avslår motionerna 1994/95:K507 yrkande 1,1994/95:K508 yrkande 8 och 1994/95:Bo602 yrkande 1,res.2 (v)res.3 (mp)7. beträffande det samiska språketatt avslår motionerna 1994/95:K507 yrkande 2,1994/95:K508 yrkande 6 och 1994/95:K509 yrkande 3,8. beträffande konvention nr 169att avslår motionerna 1994/95:K507 yrkande 5,1994/95:U622 yrkande 4, 1994/95:K508 yrkande 3 och 1994/95:Bo602yrkande 5.res. 4 (mp)den 21 mars 1995På vägnarBirgit FriggeboI beslutet har deltagit: (), (), (), (), IngvarJohnsson (s), (), (m), ToneTingsgård (s), (), (),(), (), (), (), (), ()och (). användning av tilldelade medel (mom. 2)(), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Som framgått" och slutar med "yrkande 2" bort ha följandelydelse:Som framgått ovan väljs ledamöter bland och av densamiska befolkningen. Utskottet delar motionärernas uppfattningatt i likhet med de flesta andra folkvaldaförsamlingar bör ges rätt att besluta om att fördela partistödtill partier som finns representerade i . Ett sådantstöd får enligt utskottets mening anses vara av stor betydelseför dessa partiers arbete och verksamhet samt för derasmöjligheter att fullgöra sina demokratiska förpliktelser. Omdetta kräver en ändring i sametingslagens bestämmelser utgårutskottet från att regeringen återkommer till riksdagenmed förslag härom.