bet · GJ01FiU1 · 1995-12-07 00:00:00 — bör därför krävaatt regeringen lägger fram förslag medden tidigare angivna inriktningen så attriksdagen kan besluta i frågan undervåren 1996.Vad utskottet anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Därmed tillstyrks de båda yrkandena imotion Fi45 (v). Motionerna Fi18 (kds)yrkande 33, Fi23 (fp) yrkande 9, Fi41(fp) yrkande 6 samt Fi54 (mp) ansesdärmed vara tillgodosedda.dels att utskottets hemställan under 12bort ha följande lydelse:12. beträffande förmånsbeskattningav bilaratt med bifall till motion1995/96:Fi45 och med anledning avmotionerna 1995/96:Fi18 yrkande 33,1995/96:Fi23 yrkande 9, 1995/96:Fi41yrkande 6 och 1995/96:Fi54 som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,26. Förmånsbeskattning av bilar (mom.12)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubriken avbilar vill och slutar med samt börjarmed Fi54 (mp) bort haföljande lydelse:Finansutskottet finner det mycketanmärkningsvärt att regeringen inteeffektuerar beställning av enmer miljöanpassadförmånsbilsbeskattning. harbegärt ett sådant förslag av regeringen.Finansministern har på först enskriftlig och senare på en muntlig frågai inte kunnat ge något beskedom när ett sådant förslag kan komma attpresenteras. Utskottet - liksomKristdemokraterna - förespråkar enmodell där den fasta förmånsskattensänks och där förmånstagaren självbetalar sin rörliga bränslekostnad. Detkan inte vara rimligt att efter 1500 milha en marginalkostnad som är lika mednoll för ett obegränsat utnyttjande avförmånsbilen. Mot bakgrund av att detfinns ca 200 000 förmånsbilar i Sverigesom står för av fordonen men avkoldioxidutsläppen, är beskattningen avdessa fordon mycket kritisk förgenomförandet av landetstrafikmiljöambitioner. Utskottet emotsersnarast att regeringen återkommer meddet av beställda förslagettill en rättvisare och mer miljöanpassadförmånsbilsbeskattning.Vad utskottet anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Därmed tillstyrks motion Fi18 (kds)yrkande 33. Motionerna Fi23 (fp) yrkande9, Fi41 (fp) yrkande 6, de bådayrkandena i Fi45 (v) samt Fi54 (mp)anses tillgodosedda.dels att utskottets hemställan under 12bort ha följande lydelse:12. beträffande förmånsbeskattningav bilaratt med bifall till motion1995/96:Fi18 yrkande 33 och medanledning av motionerna 1995/96:Fi23yrkande 9, 1995/96:Fi41 yrkande 6,1995/96:Fi45 och 1995/96:Fi54 som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,27. Egenavgifter och löneavgifter (mom.13)(), (),() och Per ()anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubriken ochlöneavgifter börjar med Finansutskottetvill och slutar med och 22 bort haföljande lydelse:Finansutskottet vill erinra om att denstörsta skattehöjning Socialdemokraternagenomfört är höjningen av egenavgiftentill sjukförsäkringen de närmaste åren.Eftersom sjukförsäkringen redan är fulltut finansierad, går det inte att hävdaannat än att det är fråga om en reninkomstskattehöjning. somskatteuttaget ökar med nästan15 miljarder kronor höjs marginalskattenför alla. Därutöver har regeringeninfört en ny löneskatt - den allmännalöneavgiften - vilket också höjer dentotala skatten på arbete. Dessaskattehöjningar bör omedelbartundanröjas.De avgifter tillsocialförsäkringssystemen som tasut i form av arbetsgivaravgifter ochmotsvarande egenavgifter är i alltförbegränsad omfattning relaterade till desociala förmåner de avser finansiera. Av1995 års arbetsgivaravgifter påsammanlagt ärbetydligt mindre än hälften () relaterade tillutgående förmåner. Motsvarande andel avegenavgifterna är knappt1,. Till den delarbetsgivaravgifter och egenavgifterinte är förmånsrelaterade är de attbetrakta som rena inkomstskatter.Från har aviseratsatt man överväger att i ökadutsträckning ta ut socialavgifter förockså den del av en arbetsinkomst sominte berättigar till några förmåner.Därmed skärps marginalskatten på arbeteytterligare - tvärtemot inriktningen förden överenskommelse om nyttpensionssystem som träffades mellan denförra regeringen och Socialdemokraterna.Enligt denna överenskommelse skall endel av pensionsavgiften betalas avlöntagarna med en motsvarande höjning avbruttolönen. För att göra skatterna merasynliga och för att kunna stärkasambandet mellan avgifter och utgåendeförmåner bör betalningsansvaret församtliga socialförsäkringsavgifteröverföras till löntagarna medmotsvarande höjning av bruttolönen.Utskottet anser att avgifterna så långtmöjligt bör relateras till utgåendeförmåner. Därigenom minskar skattekilenpå arbete, även om det är osannolikt attobligatoriska, förmånsrelateradesocialavgifter helt saknar snedvridandeskadeverkningar. Skadeverkningarna äråtminstone väsentligt mindre än om detvore frågan om en ren skatt. Dearbetsgivaravgifter som inte är atthänföra till något avsocialförsäkringssystemen bör successivtslopas.Vad utskottet anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Därmed tillstyrks motion Fi15 (m)yrkandena 21 och 22.dels att utskottets hemställan under 13bort ha följande lydelse:13. beträffande egenavgifter ochlöneavgifteratt med bifall till motion1995/96:Fi15 yrkandena 21 och 22 somsin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,28. Egenavgifter och löneavgifter (mom.13, motiveringen)() anser att den del avutskottets yttrande som under rubrikenEgenavgifter och löneavgifter börjar med vill och slutar med för socialförsäkringsavgifter bort haföljande lydelse:Finansutskottet anser attegenavgifterna till sjukförsäkringeninte bör höjas. Avsikten med höjningenär att dölja att en obligatorisk avgifti praktiken används för att finansieraden icke obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen. Utskottetförordar i annat sammanhang övergångtill en allmän obligatoriskarbetslöshetsförsäkring och den bördelvis finansieras med egenavgifter.Utskottet kan inte biträda förslaget imotion Fi15 (m) att reglerna försocialavgifter bör ändras så attbetalningsansvaret för samtligasocialförsäkringsavgifter överförs tilllöntagarna med motsvarande höjning avbruttolönen.29. Skatteundandragande m.m. (mom. 14)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubriken . börjar med Finansutskottetinstämmer och slutar med yrkande 31 bort ha följande lydelse:Finansutskottet vill framhålla att detför en sund konkurrens är av störstabetydelse att bekämpa ekobrotten. Ivissa branscher är det utomordentligtsvårt att överleva och hävda sig om manföljer regelboken. Detta är självfallethelt oacceptabelt. Om den etiskaansatsen uteblir riskerar vi attohederligheten breder ut sig. I denlångsiktiga kampen mot den ekonomiskabrottsligheten är samhällets förankringi en god etik av avgörande betydelse.När etiken uteblir och lagensefterlevnad hotas måste staten gripa in.Lagstiftningen måste vara klar ochentydig för att minimera riskerna förmissbruk och oönskade beteenden.Normöverföring i hem och skola ärförmodligen den viktigaste insatsen motekobrottslighet på längre sikt.För att snabbt få grepp om den alltmerutbredda ekonomiska brottsligheten menarutskottet - i likhet medKristdemokraterna - att en centralmyndighet bör inrättas som samordnar ochverkställer arbetet mot ekobrott. Ettväl fungerande samarbete mellan polis,åklagare, kronofogde- ochskattemyndigheter är nödvändigt för attuppnå bra resultat.Vad utskottet anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Motion Fi18 (kds) yrkande 31 tillstyrksdärmed.dels att utskottets hemställan under 14bort ha följande lydelse:14. beträffande skatteundandragandem.m.att med bifall till motion1995/96:Fi18 yrkande 31 som sin meningger regeringen till känna vadutskottet anfört,30. Skatteundandragande m.m. (mom. 14,motiveringen)(), (),(), ()och Per () anser att den del avutskottets yttrande som under rubrikenSkatteundandragande m.m. börjar med instämmer och slutarmed (kds) yrkande 31 bort ha följandelydelse:Finansutskottet vill erinra om attkampen mot ekonomisk brottslighet ärviktig för att upprätthålla det allmännarättsmedvetandet. Den borgerligaregeringen vidtog flera krafttag pådetta område.För att kunna etablera en högskattemoral är det viktigt att skatternaupplevs som rättvisa. De får inte varagodtyckliga. Ingrepp av typenengångsskatter leder till attskattemoralen undergrävs.Utskottet vill dock inte nu i detaljreglera de organisatoriska formerna förarbetet mot ekobrott. Därmed avstyrksmotion Fi18 (kds) yrkande 31.31. Arbetsmarknadspolitikens inriktning(mom. 15)(), (),() och Per ()anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubrikenArbetsmarknadspolitikens inriktningbörjar med "anslutersig" och slutar med "Fi15 (m) yrkande 4"bort ha följande lydelse:Dagens höga svenska arbetslöshet ärbåde oacceptabel och onödig. En för högbeskattning av arbete, i synnerhettjänster, en stelarbetsmarknadslagstiftning och enoflexibel lönebildning tvingar människortill arbetslöshet trots att det finnsarbete som behöver utföras.I motion Fi15 av Moderatasamlingspartiet analyserasarbetslösheten i det breda perspektivsom propositionen saknar. Motionärernaframhåller att det är anmärkningsvärtatt regeringen tycks acceptera enstrukturarbetslöshet på . De anserockså att det blir alltmer uppenbart attregeringens hittillsvarande insatser motarbetslösheten misslyckats.Finansutskottet delar denna bedömning.Åtgärdas inte de strukturproblem somfinns på den svenska arbetsmarknadenkommer de att utgöra ett alltallvarligare hinder för konkurrenskraft,tillväxt och flera riktiga arbeten. Denökade rörligheten i ekonomin i stort,globaliseringen och genombrottet förinformationstekniken kommer att göra detnödvändigt att organiseraarbetsmarknaden på ett sätt som görsnabba anpassningar möjliga.Enligt utskottets mening svarar interegeringens politik mot de krav sommorgondagens arbetsmarknad ställer.Arbetslöshetssituationen riskerar därmedatt förvärras ytterligare.Det motstånd mot en mer dynamisklönebildning som framträder ipropositionen är inte konstruktivt.Dagens svenska lönestruktur leder bådetill svårigheter att utveckla en marknadför tjänster och till att incitamenteninvestera i mer produktiv kunskap blirotillräckliga.En alltför hårt reglerad arbetsmarknadär en av huvudorsakerna tillföretagsamhetens stagnation under desenaste decennierna. Arbetsrätten bördärför enligt utskottets meningreformeras i två etapper. I ett förstasteg bör lagstiftningen återställas tillvad som gällde . I ett andrasteg bör en mera genomgripandeavreglering komma till stånd, syftandebl.a. till en utveckling mot meraindividuella anställningsavtal.Enligt finansutskottets mening måste enmer fundamental förändring avarbetslöshetsförsäkringen komma tillstånd. Försäkringen bör innehålla starkaincitament för den enskilde att söka ochta arbete. I enlighet med Moderatasamlingspartiets förslag bör den därförförses med en "bortre parentes" vid 300dagar. Den bör också göras allmän ochinte vara kopplad till de fackligaorganisationerna.Som en följd av de åtgärder somutskottet här förordat kanarbetsmarknadspolitiken ges en rimligareuppgift och koncentreras till dem somhar särskilda behov av stöd, framförallt de som riskerarlångtidsarbetslöshet.Lönebildningen måste främja en störrelönevariation. Regeringens negativainställning till en mer varieradlönesättning leder både till att mångaarbeten inte kommer ut på marknaden ochtill att investeringar i utbildninglönar sig illa. Effekten av det blirhögre arbetslöshet och risk förkompetensunderskott ellerkompetensflykt. Lönebildningen skall gesignaler om lämpligutbildningsinriktning. Om lönebildningenfungerar väl kommer flera att välja attstudera t.ex. teknik och naturvetenskap.Lönebildningens möjlighet att stimulerainvesteringar i produktivt kunnande kaninte ersättas på annat sätt.Med den politik som utskottet ställtsig bakom i det föregående kommerarbetsmarknadspolitiken att ges enrimligare uppgift. Lägre skatter påarbete, mindre krångel för och iföretag, och en arbetslöshetsförsäkringsom ger starka incitament till ettaktivt arbetssökande minskararbetslösheten och statens kostnader förden. Det är viktigt att dearbetsmarknadsinsatser som ändå kommeratt krävas är väl avpassade till denenskildes behov och av hög kvalitet.Detta kan uppnås bl.a. genom attåtgärderna i högre gradkonkurrensutsätts. Som framhålls i denmoderata motionen skulle man medkonkurrerande institutioner bättre kunnafrämja en förnyelse av åtgärderna.Moderata samlingspartiet föreslog ivåras en ytterligare sänkning avkompensationen vid olika former avfrånvaro från arbete, både därför attdet innebär direkta besparingar förstaten och därför att det ökarincitamenten att arbeta, vilket ledertill ökad tillväxt. Åtgärder av dettaslag framstår enligt utskottets meningsom befogade. Utskottet föreslår därföratt regeringen ger Sjuk- ocharbetsskadeberedningen direktiv attutreda förslag om en allmäninkomstbortfallsförsäkring.Vad finansutskottet här anfört innebäratt utskottet biträder motion Fi15 (m)yrkandena 4 och 29.dels att utskottets hemställan under 15bort ha följande lydelse:15. beträffandearbetsmarknadspolitikens inriktningatt med bifall till motion1995/96:Fi15 yrkandena 4 och 29 samtmed avslag på motionerna 1995/96:Fi16yrkande 4, 1995/96:Fi17 yrkandena 3och 12 samt 1995/96:Fi18 yrkande 37som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört omarbetsmarknadspolitikens inriktning,om en bortre parentes iarbetslöshetsförsäkringen och omtilläggsdirektiv till Sjuk- ocharbetsskadeberedningen,32. Arbetsmarknadspolitikens inriktning(mom. 15)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubrikenArbetsmarknadspolitikens inriktningbörjar med "anslutersig" och slutar med "Fi18 (kds) yrkande37" bort ha följande lydelse:Finansutskottet får med anledning häravanföra följande. Vårt samhälles oförmågaatt generera nya arbeten är ett alltöverskuggande problem som behöver enpolitisk lösning. Trotssocialdemokratiska vallöften om minskadarbetslöshet är den öppna arbetslöshetennu högre än sedan.Av helt avgörande betydelse är hur denlångsiktiga utvecklingskraften skallkunna öka, men denna centralafrågeställning berör inte regeringen isin proposition. Den innehåller mestallmänt välvilliga formuleringar - omt.ex. betydelsen av utbildning - mensaknar på flera viktiga områden konkretaförslag. Dessutom är de få konkretaförslag som finns illa underbyggda ochsvarar inte mot de krav som riksdagentidigare ställt. Bl.a. gäller dettaförslaget till ändradarbetslöshetsersättning som inte byggerpå ett sådant fullgott underlag som bådearbetsmarknadsutskottet ochfinansutskottet krävde då ivåras fattade ett principbeslut ifrågan.För att komma till rätta med de rådandesysselsättningsproblemen måste andelenegenföretagare öka. En effekt av detblir med säkerhet att andelensysselsatta växer mot fullsysselsättning. Man måste komma bortfrån föreställningen att är ennation av löntagare.En aktiv arbetsmarknadspolitik ärviktig och kan ge positiva effekter, mendet står helt klart att en sådan politikinte ensam löser ekonomiskaproblem.Utskottet noterar att regeringen harinsett att lönebildningen är ettproblem, men att inbjudaarbetsmarknadens parter tillöverläggningar är knappast någotnydanande. Även om det är parterna påarbetsmarknaden som har det ytterstaansvaret för att problemen medlönebildningen löses borde denvärderingen ändå tillåtas att det skullevara bra om lönesättningen premieradekompetens och utbildning och inteförsvårade ungdomars inträde påarbetsmarknaden.Utskottet har stor tilltro till denaktiva arbetsmarknadspolitiken ocharbetslinjen. Det är dock uppenbart attarbetsmarknadspolitiken för närvarandebär en alltför stor börda.Arbetsmarknadsmyndigheterna tycks tidvisha svårt att göra av med anslagna medel.Alltför många stödsystem riskerar atttränga undan normala arbetstillfällen.Ett annat problem är att många tyckssöka sig till s.k. aktiva insatserenbart för att kvalificera sig förkontantstöd. Därför bör anslagenbegränsas och reglerna förarbetslöshetsförsäkringen reformeras.Utskottet har ingen invändning mot attreglerna i arbetslöshetsförsäkringenstramas upp så att den tydligare blir enomställningsförsäkring med en bortreparentes . Rundgången måste brytas.Med hänvisning till det anfördatillstyrker utskottet motion Fi16 (fp)yrkande 4.dels att utskottets hemställan under 15bort ha följande lydelse:15. beträffandearbetsmarknadspolitikens inriktningatt med bifall till motion1995/96:Fi16 yrkande 4 samt med avslagpå motionerna 1995/96:Fi15 yrkandena 4och 29, 1995/96:Fi17 yrkandena 3 och 12samt 1995/96:Fi18 yrkande 37 som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anfört omarbetsmarknadspolitikens inriktning,33. Arbetsmarknadspolitikens inriktning(mom. 15)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubrikenArbetsmarknadspolitikens inriktningbörjar med "anslutersig" och slutar med "Fi15 (m) yrkande 4"bort ha följande lydelse:Kampen mot arbetslösheten och kampenför sunda statsfinanser är två sidor avsamma mynt och de viktigasteutgångspunkterna för en framåtsyftandeoch uthållig politik. Strategin skallbygga på en grundläggandesamhällsförändring i riktning mot ettjämlikt och jämställt samhälle iekologisk balans.Propositionen innehåller en delpositiva inslag i fråga om synen på denekonomiska utvecklingen, men de konkretaåtgärderna och systemförändringarnapräglas av politisk uppgivenhet.Antagandet om en 10-procentig totalarbetslöshet är heltoacceptabelt.Dagens arbetslöshetsnivå är ohållbar.Därför behövs en mer aktiv ochsysselsättningsbefrämjande ekonomiskpolitik. Den offentliga sektorn måste fåett större samhällsekonomiskt utrymme.Den planerade sysselsättningsminskningenpå närmare 100 000 personer inom denoffentliga sektorn måste förhindras.Försämringen av ersättningsnivån ibl.a. a-kassan minskar möjligheternatill en stärkt tillväxtkraft i ekonomin.Arbetslösa tvingas acceptera arbeten medmycket låga löner, vilket skapar enlåglönesektor. Effekten blir ökadeklassklyftor med invandrare ochlågutbildade kvinnor som den nyaunderklassen.Det är regeringen som har det avgörandeansvaret för att de nominellalöneuttagen hamnar på en nivå som ärsamhällsekonomiskt hållbar. Därför ärdet fel att peka utfackföreningsrörelsen som ansvarig förregeringens misslyckande med att få nerarbetslösheten. Trots devalveringsgöddaövervinster i exportsektorn har varjeregeringsinitiativ saknats för attkonstruktivt underlätta avtalsrörelsen.Regeringen bör i detta syfte nu läggafram förslag om antingen höjdbolagsskatt eller vinstdispositioner förkompetensutveckling underlöntagarinflytande.I det nuvarande läget vore det önskvärtmed breda löneavtal som täcker helaarbetsmarknaden. Bristen på samordning iförhandlingarna och frånvaron avutvecklade arbetsvärderingsinstrumentvidmakthåller lönediskrimineringen avkvinnor och kvinnodominerade arbeten.På det arbetsmarknadspolitiska områdetsaknar regeringen varje förslag somskulle kunna stimulera sysselsättningeneller höja kunskapsnivån. De föreslagnabegränsningarna av ersättningsrätteninom arbetslöshetsförsäkringen haringenting med tillväxtpolitik att göra.Det krävs större resurser och bättreprecision i arbetsmarknadspolitiken. Denstarka pressen påarbetsmarknadspolitiken har lett tillatt aktiva åtgärder har fått ståtillbaka för passiva. Bördan kommer attvara fortsatt tung om arbetslösheteninte pressas ned. Politiken måsteinriktas på att hävda arbetslinjen ochatt stödja särskilt utsatta grupper.Arbetsgivarnas ansvar måste öka när detgäller rehabilitering och handikappade.Lägre ersättningsnivåer och osäkraersättningsperioder genom den bortreparentesen kommer att få destruktivaeffekter. Åtgärderna förstärker inte denoffentliga ekonomin nämnvärt, men ledertill minskad trygghet och välfärd. Isjälva verket försvåras därmed denaktiva arbetsmarknadspolitikensmöjligheter och de arbetslösas beredskaptill omställning. Det är orimligt attutförsäkrade skall tvingas leva påsocialbidrag. Det är en del avregeringens systemskifte.Regeringsförslagen läggs fram utankonsekvensutredningar. Det är olyckligt,inte minst med tanke på att en sittandeutredning har till uppgift att utarbetaett samlat förslag. Behovet avkonsekvensutredningar är något som harbetonats inte bara av Vänsterpartietutan med skärpa har det framhållits ävenav såväl arbetsmarknadsutskottet somfinansutskottet. Analysen är bristfälligoch flera av förslagen är inkonsekventa.Arbetsmarknadsutskottets kompletteringaroch övergångsregler kan inte dölja dettafaktum. Att ett lagstiftningsarbete somberör så många människors trygghet isvåra situationer tillåts ske med dennonchalans som utmärkt regeringensförslag i denna fråga ärhäpnadsväckande. , liksom under denborgerliga regeringens tid, fattasdessutom beslut som knappast hinnergöras kända bland berörda innan deträder i kraft.Man kan inte motivera besparingar iarbetslöshetsförsäkringen med hänvisningtill att försäkringssystemet förnärvarande inte är fullt ut finansierat.Ett sådant resonemang måste avvisas medskärpa eftersom det tycks bygga på attdet skulle finnas ett utgiftstak för a-kassan. Det är inte de arbetslösa somgenom försämringar av sin rätt tillersättning skall axla denna börda.Försäkringen måste ses som en del av denaktiva arbetsmarknadspolitiken, vilken isin tur är integrerad i den ekonomiskapolitikens huvuduppgift - att kraftfulltbekämpa arbetslösheten. Kostnaden fördessa insatser måste hela samhälletbära. Utskottet kan inte heller anslutasig till det synsätt som ligger bakompropositionens betoning av detförsäkringsmässiga inslaget iförsäkringen.Utskottet accepterar de skärptareglerna mot fusk. Förmodligen handlardet dock mest om utökad kontroll ochtillämpning av regelverket för att kommatill rätta med fusk och missbruk.Bedömningarna av missbrukets omfattninggrundar sig dessutom på rena gissningar.Regeringsförslaget innebär kraftigastraffskärpningar. I flera fall blir detfråga om dubbla och tredubbla straff.Denna fråga borde få en mer välgrundadbelysning i samband med pågåendeutredning. Jämförelser med situationen iandra socialförsäkringssystem ochstraffsatser i ekonomiska termer vidandra förseelser och brott bordeutvärderas. Beslutet bör nu ses som enstark politisk markering medförhoppningsvis preventiva effekter.Med hänvisning till det anfördatillstyrker utskottet motion Fi17 (v)yrkandena 3 och 12. Övriga isammanhanget berörda motioner böravstyrkas.dels att utskottets hemställan under 15bort ha följande lydelse:15. beträffandearbetsmarknadspolitikens inriktningatt med bifall till motion1995/96:Fi17 yrkandena 3 och 12 samtmed avslag på motionerna 1995/96:Fi15yrkandena 4 och 29, 1995/96:Fi16yrkande 4 samt 1995/96:Fi18 yrkande 37som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört omarbetsmarknadspolitikens inriktning,34. Arbetsmarknadspolitikens inriktning(mom. 15)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom under rubrikenArbetsmarknadspolitikens inriktningbörjar med "anslutersig" och slutar med "Fi18 (kds) yrkande37" bort ha följande lydelse:Finansutskottet får med anledning häravanföra följande. Propositionen svararinte mot de förväntningar som funnits omkonkreta förslag för att stimuleratillväxten och pressa nedarbetslösheten. Regeringen verkar haresignerat. Problemen kan inte lösas medtraditionell arbetsmarknadspolitik. I dedelar propositionen innehåller konkretaförslag bygger inte dessa på sådantfullgott underlag som bådearbetsmarknadsutskottet ochfinansutskottet krävde då ivåras fattade ett principbeslut ifrågan.Tillväxtpolitiken måste byta innehålloch ge plats för insatser som främjar dereella förutsättningarna för tillväxt.Man måste åstadkomma ett gynnsammareklimat för små- och nyföretagande i helalandet. Företagaren måste våga ta riskeroch våga nyanställa. Med en riktig strategiför tillväxt bör arbetslösheten hakunnat nedbringas till inom enfemårsperiod.Den förda politiken under det senasteåret har inte varit lyckad - det riktadeanställningsstödet,ungdomsintroduktionen och uppsägningarnai kommuner och landsting är tydligaexempel på regeringens misslyckanden.För att tillväxten skall stimulerasmåste arbetsmarknadspolitikenreformeras. Den skall stimuleraarbetskraftens rörlighet och samhälletsstrukturomvandling.