bet · GI01JuU26 · 1995-06-01 00:00:00 — Arvoden enligt rättshjälpslagen, m.m. I detta betänkande behandlar utskottet vissa delar avkompletteringspropositionen. Det rör sig dels om förslag tillökat anslag till Domstolarna m.m. under andra huvudtiteln, delsom förslag till nya regler för fastställande av arvoden pårättshjälpsområdet.Utskottet tillstyrker regeringens förslag, dock med ändringenatt ikraftträdandetidpunkten för lagarna bestäms till den 1augusti 1995. Ett särskilt yttrande (m) har fogats tillbetänkandet.ANDRA HUVUDTITELN I proposition 1994/95:150 (kompletteringspropositionen) harregeringen föreslagit att riksdagendels med ändring av beslut (1994/95:JuU15,rskr. 255) till Domstolarna m.m. för /96 anvisarett ramanslag på 3 ,dels antar regeringens förslag till1. lag om ändring i ,2. lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429).Lagförslagen, som granskats av Lagrådet, har fogats tillbetänkandet, se bilaga. AnslagsfrågorI propositionen föreslår regeringen att anslaget tillDomstolarna m.m. skall höjas med jämfört medriksdagens tidigare beslut (1994/95:JuU15, rskr. 255) om anslagför /96. Tillskottet är avsett att täckakostnader för två målgrupper inom de allmännaförvaltningsdomstolarna. Det gäller dels mål till följd av nylagstiftning på jordbruksområdet () som träddei kraft (prop. 1994/95:75, JoU7, rskr. 126),dels mål till följd av ett förslag (prop. 1994/95:218) om en nyinstansordning för mål om arbetslöshetsersättning (5,875miljoner kronor) som behandlas i riksdagen.Sådana mål skall enligt regeringens förslag i fortsättningenöverklagas från arbetslöshetskassa direkt till allmänförvaltningsdomstol.Utskottet har ingen erinran mot förslaget. Utskottet utgårdock från att de medel som avser mål om arbetslöshetsersättningendast tas i anspråk om beslutar i enlighet medförslaget.Arvoden på rättshjälpsområdetInledningI förevarande ärende lägger regeringen fram ett förslag omarvoden till biträden och offentliga försvarare. Förslagetbygger på ett utkast till lagrådsremiss. Ett antal myndigheteroch organisationer har beretts tillfälle att lämna synpunkter påutkastet.Lagrådet har yttrat sig över lagförslaget.Förslagets huvudsakliga innehållI propositionen föreslås ändringar i bestämmelserna omersättning till biträden enligt rättshjälpslagen och offentligaförsvarare som i huvudsak innebär att timkostnadsnormen skallstyra all ersättning för arbete på rättshjälpsområdet -- såvälinom som utom det taxesatta området -- och att regeringen skallfastställa denna norm.Ändringarna innebär också att den betydelse vid bedömningen aversättning för arbete som tidsåtgången bör ha -- och som den ipraxis redan fått -- kommer till uttryck i lagtexten.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.BakgrundErsättningen till advokater och andra jurister pårättshjälpsområdet bestäms enligt fast praxis utifrån entimkostnadsnorm som fastställs av regeringen på grundvalav beräkningar från . Dessa grundas i sin tur påsjälvkostnaden vid de allmänna advokatbyråerna. Ersättningenskall enligt 22 § rättshjälpslagen (1972:429) vara skälig ochutgå för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt.Timkostnadsnormen har mycket stor betydelse för de totalakostnaderna för rättshjälpen.Regeringen föreslår nu lagändringar i syfte att ge regeringende instrument som krävs för en effektiv kontroll avtimersättningen till biträden och offentliga försvarare.Avsikten är att skapa möjligheter att dämpa den årliga höjningenav timersättningen som, enligt regeringen, är mereller mindre inbyggd i dagens system.Bakgrunden är att har beslutat om anslagtill Rättshjälpskostnader om /96. Beslutet innebär en besparing på anslaget(12 månader) med (prop. 1994/95:100 bilaga 3s. 72--73, JuU19, rskr. Denna minskning bedömdes sommöjlig att genomföra redan nu i avvaktan på den genomgripandeöversyn av rättshjälpslagen som pågår inomRättshjälpsutredningen (dir. 1993:77) vars förslag beräknasmedföra betydande kostnadsbesparingar. -- Utredningen har tilluppdrag att komma med förslag som kan leda till ökadeffektivitet och kostnadsbesparingar och till atträttshjälpsresurserna koncentreras till de områden där de bästbehövs. Uppdraget skall redovisas i september 1995.Nuvarande reglerErsättning till rättshjälpsbiträden m.fl. utgår enligträttshjälpslagen (1972:429). Enligt lagens 22 § har som nyssnämnts biträden rätt till skälig ersättning för arbete,tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Vid bedömningen avvad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfattningbeaktas. Hänsyn skall också tas till andra omständigheter avbetydelse såsom den skicklighet och omsorg som uppdraget harutförts med samt den tid som lagts ned på uppdraget. Ibestämmelsen anges också att regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer fastställer taxa som skall tillämpas vidbestämmande av ersättningen. En motsvarande bestämmelse omersättning till offentliga försvarare finns i 21 kap. 10 §rättegångsbalken (RB). Bestämmelserna fick sin nuvarandeutformning år 1982.När rättshjälpslagen infördes förutsattes att ersättningentill biträden och offentliga försvarare till stor del skullebestämmas med tillämpning av s.k. taxor, främst saktaxor därutgångspunkten var den arbetstid en genomsnittsadvokat läggerned på ett genomsnittsärende av den ärendekategori som taxesätts(prop. 1972:4 s. 273 f). I ärendet framhölls att dentimersättning som får anses skälig borde vara den genomsnittligakostnaden för advokatverksamhet. Vidare angavs attsjälvkostnaderna vid de allmänna byråerna torde få tillmätasstor betydelse.Endast två taxor har införts på rättshjälpsområdet; en taxaför ersättning till biträde i mål om äktenskapsskillnad eftergemensam ansökan och en taxa för ersättning till offentligaförsvarare i vissa brottmål. Den viktigaste faktorn itaxesystemet är den s.k. timkostnadsnormen, dvs. den ersättningper timme som anses skälig. baseras på den genomsnittligakostnaden vid de allmänna advokatbyråerna, och den harsom nämnts ovan mycket stor betydelse för kostnaderna förrättshjälpen.Timkostnadsnormen har blivit normgivande vid bestämmande aversättning inom hela rättshjälpsområdet genom att skäligersättning per arbetad timme i domstolarnas och andramyndigheters praxis har antagits sammanfalla medtimkostnadsnormen trots att denna i och för sig saknatsjälvständig betydelse. Högre timersättning har i brottmålbestämts i mål som rört speciella ämnesområden och svårbedömdarättsfrågor, där försvararen haft särskild kännedom om ocherfarenhet av rättsområdet, och även i mål som har pågått underavsevärd tid och inneburit stor bundenhet för försvararen (seNJA 1989 s. 14 och NJA 1993 s. 237). Praxis måste emellertidbetraktas som restriktiv.Tidigare beslutades taxorna -- och därmed timkostnadsnormen --av efter delegering från regeringen. I november1990 återtog regeringen delegationen. harDomstolsverket återfått rätten att fastställa taxor medanregeringen behållit rätten att besluta om den timkostnadsnormsom skall ligga till grund för taxorna.Timkostnadsnormens konstruktion behandlades i regeringensproposition /93:109 om ändring i rättshjälpslagen m.m. (s.40 f). I propositionen föreslogs inga ändringar när det gälldeberäkningen av timkostnadsnormen men regeringen anmärkte att deninte är tvingad att vid fastställandet av timkostnadsnormen utgåenbart från självkostnaderna vid de allmänna advokatbyråerna.Regeringen ansåg att det fanns ett utrymme för en friarebedömning än den som utvecklats Domstolsverketfastställde taxorna.Regeringen fastställde därefter i november 1992timkostnadsnormer i brottmål respektive i mål omäktenskapsskillnad efter gemensam ansökan till belopp somundersteg beräkningar om självkostnaden vid deallmänna byråerna. För brottmålens del innebär beslutet ensänkning av med medan iäktenskapsskillnadsmålen gällande nivå förblev oförändrad.Högsta domstolen prövade flera fall omersättning i brottmål. Det rörde sig om såväl taxebundna somicke taxebundna mål. Här skall i korthet beröras ett par beslut.I ett fall där brottmålstaxan inte var tillämplig fann Högstadomstolen att försvararen inte fick skälig ersättning omtimersättningen beräknades efter timkostnadsnormen; i ställetbestämdes timersättningen till den av beräknadesjälvkostnaden (NJA 1993 s. 114). I ett annat fall inom dettaxebundna området prövade om brottmålstaxanvar behäftad med ett sådant uppenbart fel som avses i 11 kap. 14§ regeringsformen och därmed kunde åsidosättas. Högsta domstolenfann att taxan var bindande inom sitt tillämpningsområde ochanförde att skälig ersättning är ett så vagt begrepp att det kanfinnas utrymme för olika beräkningsmetoder när det gäller attbestämma ersättningsnivån. Det senare beslutet var inteenhälligt.I april 1993 bestämde regeringen en ny timkostnadsnorm som vargemensam för brottmål och mål om äktenskapsskillnad eftergemensam ansökan. låg i nivå med Domstolsverketsberäkningar. Nya taxor som gäller till utgången av juni 1995fastställdes därefter . Den bygger på entimkostnadsnorm om inklusive mervärdesskatt.ÖvervägandenAll ersättning för arbete som skall lämnas till offentligaförsvarare och till biträden på rättshjälpsområdet i övrigtskall enligt förslaget bestämmas med tillämpning av entimkostnadsnorm som beslutas av regeringen. Ersättningen skallbestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som kan anses rimligmed hänsyn till uppdragets art och omfattning. Timersättningenfår avvika från timkostnadsnormen t.ex. om arbete har utförts påett mindre skickligt eller ett särskilt skickligt sätt.Utskottet konstaterar att förslaget innebär en kodifiering avrådande praxis som möjligheten att göra en friarebedömning av skälig ersättning lyfts fram genom en språkligomredigering av lagtexten. Denna bedömning kan avse såväl dentidsåtgång för vilken ersättning begärs som kvaliteten på detutförda arbetet. Förslaget innebär således att såvältidsåtgången som snabbheten och skickligheten skall inverka påersättningens storlek. Det är inte heller meningen att den tidsom faktiskt lagts ned på ett uppdrag okritiskt skall läggastill grund för ersättningen. I denna del bör det tvärtomunderstrykas att det är den tidsåtgång som kan anses rimlig medhänsyn till uppdragets art och omfattning som berättigar tillersättning. Samma ordning gäller för övrigt redan nu; skillnadenär att det nu lagregleras hur den i en kostnadsräkning angivnatidsåtgången skall bedömas.Timkostnadsnormen skall enligt förslaget bestämmas på grundvalav beräkningar av självkostnaderna vid deallmänna advokatbyråerna. Som regeringen anför innebär dettaemellertid inte att självkostnaderna ensamma skall varaavgörande för timkostnadsnormen; de skall tjäna som utgångspunktoch regeringen bör, när bestäms, kritiskt granska ochjustera de olika poster som ingår i underlaget såväl i sänkandesom i höjande riktning.Utskottet vill avslutningsvis understryka, vilket också direktframgår av lagförslaget, att ett biträde eller en offentligförsvarare alltid har rätt till skälig ersättning förarbete. Det kan således inte ifrågakomma att timkostnadsnormen,t.ex. i besparingssyfte, fastställs till ett belopp somunderstiger vad som är skälig ersättning.Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att utskottet intehar någon erinran mot förslaget. Utskottet tillstyrker alltsåpropositionen i denna del. Med hänsyn till den tid som åtgår förriksdagsbehandlingen samt utfärdande och kungörande av de nyabestämmelserna bör ikraftträdandet dock skjutas fram till den 1augusti 1995.Till sist vill utskottet erinra om Rättshjälpsutredningensarbete. Det förslag som utskottet nu tillstyrkt kan såledesganska snart komma att bli föremål för ändringar med anledningav utredningens förslag. beträffande anslag till Domstolarna m.m.att med ändring av sitt tidigare beslut(1994/95:JuU15, rskr. 255) till Domstolarna m.m. /96 anvisar ett ramanslag på 3 ,2. beträffande arvoden på rättshjälpsområdetatt antar i propositionen framlagda förslag till lagom ändring i och lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), dock med den ändringen attikraftträdandetidpunkten för lagarna bestäms till den 1 augusti1995.Stockholm den 1 juni 1995På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit:Gun (),(),(),(),(),(),(),(m),(),(),(),(),(),(),() ochTuve Skånberg (kds).Särskilt yttrandeGun , , och (alla m) anför:Vi vill erinra om att vi föreslog att för budgetåret1995/96 till Domstolarna m.m. skulle anslå ett 72 miljonerkronor högre belopp än vad regeringen föreslog och riksdagensenare beslutade om (1994/95:JuU15). Bakgrunden till vårtförslag var -- vid sidan av ett ökande antal brottmål och detpågående reformarbetet inom domstolarna -- bl.a. attmåltillströmningen till de allmänna förvaltningsdomstolarnakunde förväntas öka som en följd av medlemskapet i EU. Dettahar, som framgår av det nu aktuella ärendet, genast bekräftats.I fråga om ändringarna i rättshjälpslagen konstaterar vi attregeringsförslaget, som vi tillstyrker, ligger väl i linje medde förslag i besparingssyfte som vi förde fram redan ibudgetsammanhang (1994/95:JuU19). Regeringen borde emellertidnu ha gått längre och fört fram förslag om att ändra också iandra delar av rättshjälpssystemet. En allmän sänkning avinkomstgränsen och ett införande av en ny grundavgift vidöverklagande hade mycket väl kunnat genomföras . Dettatillsammans med andra åtgärder som vi föreslog vidbudgetbehandlingen skulle ha möjliggjort en besparing pårättshjälpsanslaget för nästa budgetår på istället för som på regeringensförslag beslutade om.Regeringens lagförslag