bet · GJ01KU7 · 1995-10-26 00:00:00 — språkgrupp och Statsrådsberedningen har därförkommit överens om en rekommendation att Myndigheternas skrivreglerskall tillämpas såväl i som i regeringskansliet.Statsrådsberedningen har ett ansvar för att samordna arbetetmed att skapa ett begripligare författningsspråk. De språkexperter somarbetar med språkvården i har bl.a. till uppgift att fortlö-pande se över språkreglerna för lagar och förordningar. Översynen görs isamarbete med rättschefen i Statsrådsberedningen och expeditionschefen iJustitiedepartementet. Som ett led i detta arbete har Statsrådsberedningengett ut promemorian 1994:4 Några riktlinjer för författningspråket. Pro-memorian är en bearbetning av vissa avsnitt i PM 1979:2 Några riktlinjerför författningspråket.I PM 1994:4 från Statsrådsberedningen påpekas inledningsvis att detofta hävdas att alla medborgare utan svårighet bör kunna läsa alla författ-ningar. Denna princip är dock enligt promemorian svår att upprätthålla ipraktiken. Författningarnas innehåll lägger ofta hinder i vägen. Till dettakommer att många författningar i första hand vänder sig till myndigheteroch därför är av begränsat intresse för allmänheten. I promemorian gesvidare vissa riktlinjer för författningsskrivning vad gäller redaktionellafrågor, språkliga frågor och språkliga ändringar i författningar. I fråga omdet sistnämnda avsnittet hänvisas vidare till rekommendationerna i kapitel6 i (Ds1992:112). Dessa rekommendationer innehåller mer detaljerade anvisning-ar vad avser innehåll, disposition och språk i författningar. I PM 1994:4hänvisas också till den s.k. Svarta listan 1993 från Statsrådsberedningen,vilken innehåller en lista på ord och fraser som kan ersättas i författnings-språk.Som redovisats ovan har Statsrådsberedningen vidare kommit ut med ettsupplement till handboken (Ds 1992:112).Supplementet (Ds 1995:4) innehåller rekommendationer vad avser frågorom författningsarbetet som har med EU-medlemskapet att göra.I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 35) togs ämnetspråkvård upp. Där meddelades att promemorian Visst går det att förändramyndighetsspråket (Ds 1993:61) hade kommit ut. Vidare angav regeringenatt den hade beslutat att tillsätta en arbetsgrupp meduppgift att främja språkvårdsarbetet hos myndigheterna. I gruppens uppgiftingick också att överväga vilka bidrag och andraspråkvårdande verksamheter kunde lämna.Från har inhämtats att det samordnande arbetet med attutveckla språkvården hos myndigheterna numera bedrivs i den s.k.Klarspråksgruppen. Gruppen har i en enkät kartlagt myndigheternas språk-vårdsarbete och önskemål om stöd i detta arbete. För att tillmötesgå myn-digheterna har Klarspråksgruppen satt i gång en omfattande seminarie-verksamhet. Vidare ger gruppen tillbaka ut ett nyhetsblad,Klarspråksbulletinen, i syfte att främja initiativ och som allmän vägled-ning i myndigheternas språkvårdsarbete. Vidare ser Klarspråksgruppen detsom en viktig uppgift att med anledning av de många EG-direktiv som nuskall tillämpas i stödja myndigheternas ansträngningar att formule-ra genomförandetexterna så att de blir lätta att läsa och tillämpa. Språketoch strukturen i direktiven är i stor utsträckning främmande för svensklagstiftning. Klarspråksgruppen tar därutöver initiativ för att, både inomEU och , skapa intresse för ett klart och enkelt författnings- ochförvaltningsspråk. En särskild utredning (SB 1995:03) har också tillkallatsför att lämna förslag till hur skall kunna arbeta inom EU för attfrämja kraven på begriplighet och lättillgänglighet i lagstiftningen (dir.1995:81).Inom har språkvårdsarbetet reorganiserats och en språkgrupp harnyligen bildats. Den kommer att inleda sitt arbete under hösten 1995.Gruppen kommer att erbjuda språkservice inom framför allt riksdagsför-valtningens verksamhet. Vidare finns numera ett datorprogram (Riksstav)tillgängligt inom som innehåller grammatikkontroll.Tidigare utskottsbehandlingUnder föregående behandlade utskottet (bet. 1994/95:KU13) enmotion om språklig vägledning för . Enligt utskottet borde högakrav ställas på det språk som används i offentliga sammanhang. Utskottetkonstaterade att det lades ned ett betydande arbete på språkvård inomregeringskansliet och påpekade att det var viktigt att frågan gavs tillräckliguppmärksamhet även i . Med hänsyn till att frågan om organisa-tion av språkvårdsarbetet i var uppmärksammad avstyrkte ut-skottet motionen.Utskottets bedömningSom har redovisats i det föregående har utskottet tidigare behandlat frågorom språkvårdsarbetet i såväl som . Under före-gående konstaterade utskottet att ett betydande arbete läggs nedpå språkvård inom och att frågan också hade uppmärk-sammats i . Mot denna bakgrund avstyrkte utskottet en motionom språklig vägledning för . Utskottet konstaterar att språkvårds-arbetet ges fortsatt uppmärksamhet i såväl som riksda-gen. Något tillkännagivande med anledning av motion 1994/95:K222behövs därför inte.KönsneutralitetMotionI motion 1994/95:K503 av () föreslås dels att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ettkönsneutralt språk skall användas i propositioner angående ny eller ändradlagstiftning, förordningar och andra officiella dokument (yrkande 1), delsatt beslutar att använda ett könsneutralt språk i enlighet med vadsom anförts i motionen (yrkande 2). Motionären hänvisar till att det inomEuroparådet antogs en rekommendation om eliminering av sexismi språket och att regeringarna där rekommenderas att främja ett användan-de av språket som speglar principen om jämställdhet. Vidare ifrågasättermotionären att mannen är norm i det officiella språket. Enligt motionärenbör språket inte spegla otidsenliga fördomar om mäns och kvinnors roller,och statsmakterna bör vara föregångare på detta område. bördärför enligt motionären ge regeringen i uppdrag att se över språket i pro-positioner om ny eller ändrad lagstiftning, i författningar och andra offi-ciella dokument. Enligt motionären gäller detta självfallet även de av riks-dagen framtagna dokumenten.Gällande riktlinjer m.m.I Statsrådsberedningens promemoria 1994:4 Några riktlinjer för författ-ningsspråket anges att ett sätt att skriva könsneutralt är att använda sig avhan eller hon (inte han/hon). Enligt promemorian rekommenderas dennalösning t.ex. när författningen är kort eller när kombinationen bara behöveranvändas några få gånger. Om texten däremot kräver ett ymnigt bruk avpronomen blir kombinationen störande, särskilt vid böjning. I promemori-an anförs att ett annat och ofta bättre sätt är att använda pluralformer istället för singularformer. Ett tredje sätt anges vara att med hjälp av om-skrivningar undvika personliga pronomen i texten. Avslutningsvis anges ipromemorian att det i regel går att skrivna könsneutralt med hjälp av deangivna sätten. Men om det av någon anledning inte går, kan man i änd-ringsförfattningar behålla han, honom, hans. I nyskrivna författningar börman enligt promemorian emellertid välja könsneutrala alternativ.I Myndigheternas skrivregler anges (avsnitt 4.4.1) beträffande använd-ningen av pronomenet han att detta tidigare alltid användes i många texter,särskilt författningstexter, när man syftade på båda könen. Det anges fort-farande vara användbart när man avser både män och kvinnor eller därsubstantivet är en abstraktion. I texter där man måste skilja på könen eller itexter som man vill göra helt könsneutrala kan man välja något eller någraav följande sätt: han eller hon, upprepning av huvudordet, omskrivningmed plural eller könsneutrala substantiv.Tidigare riksdagsbehandling m.m.I samband med behandlingen av lag om tystnadsplikt för präst inomsvenska kyrkan m.m. avstyrkte utskottet (KU 1979/80:7) ett mo-tionsyrkande om ändring av ordet han i lagtexten till orden han eller hon.Utskottet hyste förståelse för de av motionärerna framlagda synpunkterna.Utskottet framhöll att det i de föreslagna lagtexterna använda ordet hansjälvfallet inte betecknade enbart män. Ordet var i stället uppenbart använtsom ersättningsord för substantiv som betecknar både män och kvinnor.Av Statsrådsberedningens promemoria 1979:2 med några riktlinjer förförfattningsspråket framgick enligt utskottet att denna könsneutrala an-vändning av ordet han var hävdvunnen i svenskt lagspråk och att anvis-ningarna innebär att ordet även fortsättningsvis skall användas på detta sätti flertalet fall. Enligt utskottets mening hade det likväl varit lämpligare omannat uttryck än han begagnats i lagtexten. Utskottet fann dock att angelä-genheten av att ny lagstiftning kom till stånd på området var så stor att dentog över den olägenhet som låg i att lagtexterna inte fått en helt tillfredställande språklig utformning.Lagutskottet behandlade (LU 1979/80:10) ett motionsyrkandeom att hos regeringen skulle begära att vid översyn av äldrelagar och utarbetandet av nya lagtexter författningarna skulle utformaskönsneutralt. redogjorde för vad som anfördes i Statsrådsbe-redningens promemoria 1979:2 om användningen av ordet han och språk-lig modernisering av äldre författningar (se ovan). delademotionärernas uppfattning om att språket i åtskilliga både äldre och yngreförfattningar stod i mindre god samklang med strävandena mot jämställd-het mellan män och kvinnor. En modernisering av författningsspråkettedde sig enligt utskottets mening erforderlig, och utskottet såg därför medtillfredsställelse att dittills tillämpade regler för författningsskrivandet seöver och kompletterats av Statsrådsberedningen i samarbete med departe-mentets rättschefer och att framkomna synpunkter redovisats i Statsrådsbe-redningens PM 1979:2. framhöll att promemorians språkreg-ler och anvisningar för en modernisering av författningsspråket var avsed-da att tillämpas inte bara när nya författningar utarbetas utan också dåäldre lagar och förordningar ändras i sakligt hänseende. Enligt lagutskot-tets mening tillgodosåg de nya riktlinjerna i allt väsentligt de krav på för-fattningsspråket som kunde ställas från jämställdhetssynpunkt.I slutbetänkande (SOU 1987:4) En nykyrkolag m.m. berörs bruket av de personliga pronomenen han och hon iförfattningstexterna. Konstruktionen med han eller hon ansågs enligtutredningen bli onödigt tung, och för att få ett så naturligt och lättlästspråk som möjligt valde man att använda pronomenet han i sammanhangdär det behövdes ett personligt pronomen i singularis. Utredningen troddeinte att det skulle uppstå några problem för den som läste utredningenslagtexter att förstå att han enligt gängse bruk här användes i allmän bety-delse och syftade på båda könen. Även i kommunallagsgruppens slutbe-tänkande Ny lag om kommuner och landsting (Ds 1988:52) berördes svå-righeten att skriva könsneutralt. Utredningen fullföljde demokra-tiberednings arbete (se Principer för ny kommunallag, SOU 1985:29) medatt göra lagen könsneutral, men man försökte undvika de dubbla pronome-nen som ofta leder till tunga formuleringar. Utredningen har på olika sättförsökt att komma runt de problem som enligt utredningen nödvändigtvisuppstår när man skall skriva en könsneutral författningstext. Det ansågsmödan värt eftersom endast ett tjugotal paragrafer berördes.Konstitutionsutskottet behandlade vidare motionsyrkanden om ett köns-neutralt språk såväl under förra (bet. 1994/95:KU13) som underåret (bet. 1993/94:KU5).Vid behandlingen under /94 framhöll utskottet att det iofficiella texter i så stor utsträckning som möjligt bör användas ett köns-neutralt språk. Utskottet utgick från att riktlinjerna för språket i lagar ochandra författningar samt inom den offentliga förvaltningen beaktas ochansåg mot bakgrund av det anförda inte att det fanns skäl för attvidta någon åtgärd med anledning av motionen.Vid behandlingen under föregående underströk utskottet åter-igen betydelsen av att det språk som används i officiella texter i så storutsträckning som möjligt är könsneutralt. Utskottet angav att det inte hadeanledning att frångå sin tidigare bedömning och ansåg sig kunna utgå ifrånatt de nämnda riktlinjerna för språket i lagar och andra författningar samtinom den offentliga förvaltningen följs. Utskottet ansåg att motionen bor-de lämnas utan bifall.Utskottets bedömningAv den lämnade redogörelsen framgår att utskottet har behandlatoch avstyrkt likalydande motionsyrkanden om könsneutralt språk i officiel-la dokument. Under föregående underströk utskottet ånyo bety-delsen av att språk i officiella texter används på ett könsneutralt sätt i såstor utsträckning som möjligt. Utskottet ansåg sig kunna utgå ifrån attutarbetade riktlinjer för språket i lagar och andra författningar samt inomden offentliga förvaltningen följs. Enligt utskottets mening saknas anled-ning att nu göra någon annan bedömning. Motion 1994/95:K503 bör där-för lämnas utan bifall.Representationen i kommittéer och utredningar m.m.MotionI motion 1994/95:Sf636 påpekar m.fl. (mp) att invand-rarna är underrepresenterade i politiken. Partierna bör ta ett större ansvaroch aktivt arbeta för att få in invandrare i politiken och i de beslutandeförsamlingarna. Här kan man enligt motionärerna bl.a. öka samarbetet medoch ta hjälp av invandrarorganisationer. Vidare menar motionärerna alltid bör efterfråga både invandrare, unga och kvinnor till de olikautredningar och kommittéer som tillsätts. Det är enligt motionärerna viktigtatt inse att man skall efterfråga invandrare i alla frågor, inte bara de somberör flykting- och invandrarfrågor.BakgrundRegeringen beslutade att tillsätta en kommitté meduppgift att göra en översyn av invandrarpolitiken. I direktiven för kommit-téns arbete (dir. 1994:130) anges vad gäller invandrarpolitiken attden innefattar de åtgärder som vidtas för att underlätta invandrarnas integ-ration i det svenska samhället. Målet för den svenska politiken är jämlik-het, valfrihet och samverkan. Genom invandrarpolitiska beslutfastställdes dessutom i praktiken som ytterligare mål för invandrarpolitikenatt goda etniska relationer skall prägla vårt samhälle. Enligt direktiveninnebär jämlikhetsmålet att invandrare skall ha samma möjligheter, rättig-heter och skyldigheter som befolkningen i övrigt. Genom valfrihetsmåletmarkerades invandrares rätt att ge uttryck för en egen språklig och kulturellidentitet. Med samverkansmålet ville markera nödvändighetenav ömsesidig tolerans och samverkan mellan majoritetsbefolkningen ochinvandrarna.I direktiven konstateras att den svenska invandrarpolitiken har ett gottrykte internationellt och att den i vissa avseenden också kan - särskilt ijämförelse med andra länders - betraktas som framgångsrik. Detta till trotshar invandrarnas bristande integrering i samhället blivit alltmer uppenbar. Idirektiven anges vidare att även revisorer i sin granskning avinvandrarpolitiken (Rapporten 1991/92:12, Invandrarpolitikens inriktningoch resultat) funnit tecken på ökande svårigheter att uppfylla de invandrar-politiska målen. Revisorerna fann vid sin granskning att en utvärdering avinvandrarpolitiken var nödvändig.Enligt direktiven skall kommittén bl.a. överväga hur invandrares möjlig-heter att påverka sin egen situation och vara delaktiga i samhällets be-slutsprocesser skall kunna ökas. Kommittén skall vidare bl.a. överväga omoch hur kulturell och etnisk mångfald i samhället kan stödjas och vilkenroll och vilket ansvar staten, gruppen, individen och de ideella organisa-tionerna bör ha i detta arbete. En annan av kommitténs uppgifter är attöverväga hur den resurs som föreningslivet utgör bättre kan tas till vara iflyktingmottagandet och integrationsarbetet.För arbetet inom de statliga kommittéerna finns en särskild kommittéför-ordning (SFS 1976:119). Enligt 2 § förordningen eftersträvas vid medde-lande av kommittéuppdrag en i huvudsak jämn könsfördelning i enlighetmed förordningen (1984:803) om jämställdhet i statlig verksamhet.Kommittéförordningen innehåller i övrigt inte någon bestämmelse om hurkommittéerna bör vara sammansatta.Riksdagen ställde sig bakom målsättningen i propositionen omjämställdhet inför 90-talet (prop. 1987/88:105) att kvinnorepresentationeni statliga styrelser och kommittéer skulle öka till och tillminst år 1995.Av kommittéberättelsen framgår vidare att av det totala antalet ordför-anden, ledamöter, sakkunniga, sekreterare och övriga i kommittéerna var1002 kvinnor och 2 241 män. Andelen kvinnliga ledamöter och ordföran-den i kommittéerna uppgick till 30, , vilket var lägre än åretdessförinnan. Liksom uppgick andelen kvinnliga sakkunniga tillstrax . Av ordförandena var kvinnor, vilket i jämförelsemed året utgjorde en minskning . Av ledamöternavar kvinnor, vilket utgjorde en ökning i förhållande dess-förinnan med 1,2 procentenheter.Civildepartementet har kommit ut med promemorian Ålderssam-mansättningen i centrala myndigheters styrelser och i det statliga kommit-téväsendet (Ds 1995:58). I promemorian redovisas en kartläggning avålderssammansättningen i centrala myndigheters styrelser och i statligakommittéer /95. Bakgrunden till studien anges vara detkonkreta verksamhetsmål som framgår av verksam-hetsplan /96 - att öka andelen unga representanter i statliga myn-digheter och kommittéer. Vidare anges att studien skall ses som ett led iuppföljningsarbetet av betänkande (SOU1994:77) Tillvarons trösklar. En utgångspunkt för arbetet har varit jäm-ställdhetsenhetens motsvarande arbete beträffande könsfördelningen.Vid kartläggningen konstaterades bl.a. att av ledamöterna istatliga kommittéer var (utgjorde av befolkningen). Vidare konstaterades att av ledamöternai kommittéerna var (utgjorde ca 9 %av befolkningen). Bland de avslutande kommentarerna i promemorianföreslås att en redovisning av ålderssammansättningen i centrala myndig-heters styrelser med betoning på åldersspridning skulle kunna rymmas iregeringens årliga skrivelse om ungdomsfrågor till . Vad gällerkommittéerna föreslås att redovisning av ålderssammansättningen redovi-sas tillsammans med andra kommittéuppgifter i kommittéberättelsen elleratt detta sker i ett särskilt dokument, t.ex. den nämnda ungdomsskrivelsen.Enligt promemorian kan man också tänka sig att en redovsining sker i bådekommittéberättelsen och ungdomsskrivelsen.Tidigare utskottsbehandlingUtskottet har vid upprepade tillfällen granskat kommittéväsendet frånjämställdhetssynpunkt. framhöll utskottet att strävan att ökakvinnornas deltagande i kommitté- och utredningsarbete måste fortsätta(KU 1983/84:30 s. 21). I årets granskningsbetänkande (bet. 1994/95:KU30) konstaterade utskottet att hade andelen kvinnor igrupperna med sakkunniga och ordförande minskat. Utskottet angav att detär ytterst angeläget att målsättningen om en andel om kvinnor i stat-liga kommittéer uppnås. Enligt utskottets mening behövs särskilda insatserför att åstadkomma en kvinnlig andel ledamöter om . Till detta kom-mer att den minskade andelen kvinnliga ordförande framstår som i höggrad otillfredsställande och riskerar att minska kvinnornas inflytande på ettmycket olyckligt sätt. Utskottet underströk därför vikten av att andelenkvinnliga ledamöter ökar till och att regeringen också gör stora an-strängningar att avsevärt öka andelen kvinnliga ordförande.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att medborgarnas engagemang är en förutsättning förlegitimiteten av ett demokratiskt styrelseskick. Enligt utskottets mening ärdet därför av stor vikt att integrationen av invandrare i det svenska samhäl-let även syftar till att underlätta deras delaktighet i samhälleliga be-slutsprocesser. Utskottet konstaterar att denna liksom andra frågor innehål-lande demokratiaspekter bereds inom arbete. Med hänsyn till denna pågående beredning anser ut-skottet att motion 1994/95:Sf636 yrkande 13 i huvudsak är tillgodosett ochmotionen avstyrks därför i denna del.Utskottet vill vidare framhålla att det är betydelsefullt att statliga kom-mittéer och utredningar ges en så allsidig och kompetent sammansättningsom möjligt. För att erhålla en bred förankring är det således av vikt attäven invandrare och unga deltar i dessa sammanhang. Av redogörelsen idet föregående framgår att utskottet vid upprepade tillfällen har granskatkommittéväsendet ur jämställdhetssynpunkt. Vid årets granskning kundeutskottet konstatera att andelen kvinnliga ledamöter inklusive ordförande inovember 1994 hade från föregående år minskat till 30,4 %.Utskottet framhöll att det var ytterst angeläget att den av god-kända målsättningen om en kvinnorepresentation på uppnås och attdet därför behövs särskilda insatser för att åstadkomma detta.Utskottet utgår ifrån att det från de politiska partiernas och andra nomi-nerande instansers sida finns ett intresse av att nominera kandidater tillkommittéer och utredningar så att dessa ges en så allsidig och kompetentsammansättning som möjligt. Vidare förutsätter utskottet att regeringensträvar efter att efterfråga en bred förankring och ur jämställdhetssynpunktacceptabel sammansättning. Något tillkännagivande med anledning avmotion 1994/95:Sf636 yrkande 14 behövs enligt utskottets mening därförinte. beträffande det offentliga regelverketatt avslår motion 1994/95:K501,2. beträffande lag om orimliga konsekvenser av lagtillämp-ningatt avslår motion 1994/95:K223,3. beträffande språket i lagar m.m.att avslår motion 1994/95:K222,4. beträffande könsneutralitet i offentliga dokumentatt avslår motion 1994/95:K503,5. beträffande invandrare i politikenatt avslår motion 1994/95:Sf636 yrkande 13,6. beträffande representationen i kommittéer och utredning-aratt avslår motion 1994/95:Sf636 yrkande 14.res. (mp)den 26 oktober 1995På vägnarKurt beslutet har deltagit: (), (),(), (), (), BirgerHagård (m), (s), (), (), (), (), (),(), (), (),() och ().ReservationRepresentationen i kommittéer och utredningar (mom. 6)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 17 börjar med "Utskottetvill" och på s. 18 slutar med "därför inte" bort ha följande lydelse:Utskottet vill vidare framhålla att det är betydelsefullt att statliga kommit-téer och utredningar ges en så allsidig och kompetent sammansättning sommöjligt. Vad gäller representationen av kvinnor framgår av redogörelsen idet föregående att det finns fastlagda riktlinjer. Utskottet har vidare vidupprepade tillfällen granskat kommittéväsendet ur jämställdhetssynpunkt.Enligt utskottets mening kan man utgå ifrån att det hos såväl nominerandeinstanser som hos regeringen finns en strävan att uppnå den fastlagdamålsättningen för kvinnorepresentationen. Däremot vill utskottet framhållaatt det ur demokratisynpunkt är mycket betänkligt att man fortfarande kankonstatera en underrepresentation av invandrare i kommittéer och utred-ningar. Enligt utskottets mening finns ett behov av att fastställa riktlinjerför nomineringsförfarandet även i detta avseende. Utskottet anser därföratt med anledning av motion 1994/95:Sf636 yrkande 14 som sinmening bör ge regeringen till känna vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande representationen i kommittéer och utredningaratt med anledning av motion 1994/95:Sf636 yrkan-de 14 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.Innehållsförteckning