bet · GI01LU32 · 1995-05-30 00:00:00 — Motionen innehållervidare konkreta förslag om det förordade miljömärkningssystemetsekonomi, organisation och arbetsformer (yrkandena 25--29).I motion Jo685 av () yrkas tillkännagivandeom att regeringen skall verka för att den nationellamiljömärkningen får behållas även (yrkande 13).I motion L711 anser m.fl. (c) att regeringen börse över Miljömärkningsstyrelsens sammansättning. Enligtmotionärernas mening finns det med den nuvarande ordningen entendens att de stora företagen och branscherna får ett för stortinflytande i förhållande till miljö- och konsumentorganisationeroch småföretagare (yrkande 7).Utskottet kan konstatera att det nordiskamiljömärkningsarbetet fram har resulterat i attkriterier fastställts för 30 produktgrupper. Under det senasteåret har kriterier utarbetats för bl.a. tidningspapper,tvättmaskiner, möbler och gräsklippare. Drygt 650 produkter,märkta med den nordiska svanen, finns på den nordiska marknaden(se MiljöMärkt, Nyhetsblad från SIS Miljömärkning, nr 11 1994).På uppdrag av Nordiska ministerrådets ämbetsmannakommitté förkonsumentfrågor har avdelningen för industriell miljöekonomi vidLunds universitet gjort en utvärdering av det nordiskamiljömärkningssystemet. I utvärderingen, som redovisades hösten1994, konstateras att den nordiska miljömärkningen i jämförelsemed andra länders officiella miljömärkningssystem har lyckatsrelativt väl beträffande antalet fastställda kriterier,utfärdade licenser och produkter på marknaden. Konsumenternaskännedom om den nordiska miljömärkningssymbolen svanen har vuxiti de nordiska länderna, och miljömärket har hög trovärdighetbåde hos konsumenter och producenter. I utvärderingsrapportenföreslås förändringar i organisation och beslutsordning i syfteatt effektivisera arbetet. har inhämtatsynpunkter på utvärderingen genom bl.a. de departement som äransvariga för miljömärkningsverksamheten i de nordiska länderna.Enligt vad utskottet erfarit kommer de nordiskakonsumentministrarna att ta ställning till såväl behovet avförändringar av verksamheten som tidsplanen för arbetet underhösten 1995.Med hänvisning till det redovisade kan utskottet inte ställasig bakom den kritik mot det nordiska miljömärkningssystemet somframförs i motion L49. Inte heller finner utskottet skäl attförorda något nytt fristående miljömärkningssystem medstatsbidrag. Utskottet avstyrker därför bifall till motion L49yrkandena 17--29.När det gäller motion Jo685 vill utskottet erinra om att EG:smiljömärkningsförordning inte innebär något hinder mot andraparallella nationella miljömärkningssystem. En utvärdering avEG:s miljömärkningssystem kommer att äga rum . Om frågaom ett förbud mot parallella miljömärkningssystem då skulleuppkomma utgår utskottet från att regeringen i lämpligtsammanhang ger tillfälle att redovisa sin inställning.Utskottet avstyrker således bifall till motion Jo685 yrkande 13.Med anledning av motion L711 vill utskottet erinra om attMiljömärkningsstyrelsen enligt avtalet mellan staten och SISbestår av ordföranden och nio andra styrelseledamöter. Andrastyrelseledamöter än ordföranden utses av efterförslag av , ,, i (LO),, ,, , Grossistförbundetsvensk handel och . Ordförandenutses av regeringen.Mot bakgrund av det anförda kan utskottet inte se annat än attdet genom statens avtal med SIS finns tillräckliga garantier föratt Miljömärkningsstyrelsen får en lämplig sammansättning.Motion L711 yrkande 7 avstyrks följaktligen.Brukarkrav vid avregleringar m.m.Under det senaste årtiondet har den offentligt regleradetjänsteproduktionen förändrats avsevärt genom avreglering ochökat inslag av konkurrens i verksamheten. Områden som svarar fören avsevärd del av utgifterna för den privata konsumtionen haravreglerats. Verksamheten vid vissa statliga myndigheter harbolagiserats och i vissa fall privatiserats. På det kommunalaområdet har tjänsteproduktionen även skett iandra former än den traditionella förvaltningsformen. Det gällerexempelvis entreprenader, s.k. beställar-utförarmodeller,resultatenheter samt kooperativa och ideella lösningar. Syftetmed åtgärderna har främst varit att pressa kostnaderna men ävenatt få ett mer varierat utbud av tjänster.Ingemar och (båda s) anser i motionL706 att det finns skäl att se över konsumentskyddet när detgäller köp av kommunala varor och tjänster, t.ex. värme,elektricitet och sophämtning. I verksamheter som drivs ikommunal regi har den politiska styrningen förutsatts innebäratillräckligt stöd. I praktiken ligger dock den politiskastyrningen, enligt motionärernas mening, på en övergripandenivå, och många människor finner det svårt att få stöd ienskilda ärenden. Motionärerna anser att det kan vara lämpligtatt analysera om KO och kan få utökadekompetensområden. I motionen pekas också på den europeiskadebatt som börjat om hur konsumentintresset skall tas till varai tider av avreglering och privatisering. Enligt motionärernasmening bör den noga följa det påbörjadearbetet och bidra med svenska erfarenheter till att gemensammaeuropeiska beslut kan baseras på konsumentintresset.Frågan om brukarnas ställning till följd av de förändringarsom har skett i offentlig verksamhet behandlades av utskottetvåren med anledning av en motion (bet. 1993/94:LU24).Utskottet utgick från att överväganden skulle ske inom ramen förden konsumentpolitiska översyn som då pågick.I samband med behandlingen av proposition 1993/94:188 Lokaldemokrati uttalade (bet. 1993/94:KU40) att en samladuppföljning och utvärdering borde göras av de reformer ochomfattande förändringar som har genomförts inom den kommunalaverksamheten. Regeringen har därför beslutat tillsätta enparlamentarisk kommitté för en sådan uppföljning. Kommitténskall utarbeta förslag till åtgärder som utvecklar och stärkermedborgarnas möjligheter till inflytande över det fortsattaförnyelsearbetet. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt frågorsom rör insyn i och kontroll av verksamhet som bedrivspå entreprenad. Arbetet skall vara slutfört senast den 1 juli1996 (dir. 1994:151).I förevarande proposition (s. 54) uttalar regeringen attutgångspunkten måste vara att brukarnas intressen när det gälleroffentliga tjänster tas till vara av den politiska styrningenoch kontrollen. De politiskt valda organen har det övergripandeansvaret för verksamheten. Detta gäller, enligt regeringensmening, i synnerhet på det kommunala området. På en avregleradoch konkurrensutsatt marknad blir emellertid de politiskaorganens och de förtroendevaldas roll alltmer oklar. Denpolitiska styrningen och kontrollen anser regeringen kan behövakompletteras med vissa åtgärder som på det praktiska planethjälper brukarna i olika avseenden. Det är därför enligtregeringens mening viktigt att uppmärksamhet och analys ägnas åtfrågor som har relevans för medborgarna som brukare avoffentliga tjänster. Regeringens slutsats är att avregleringenoch den ökade konkurrens som offentlig verksamhet utsätts förleder till konsekvenser av olika slag för brukarna. De problemsom dessa förändringar ger brukarna av offentliga tjänster böranalyseras och behovet av brukarskydd preciseras. Formerna fördetta bör dock övervägas närmare.Enligt utskottets mening är det en angelägen uppgift för denframtida konsumentpolitiken att uppmärksamma problem av det slagsom berörts i motionen och vidta åtgärder så att de avreglerademarknaderna fungerar konsumentpolitiskt rationellt. Medhänvisning till vad som redovisats i propositionen ser utskottetemellertid inte något behov av ett tillkännagivande frånriksdagens sida. Utskottet utgår från att de frågeställningarsom tas upp i motionen blir föremål för överväganden inom ramenför det analysarbete som regeringen aviserat.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motion L706.ForskningForskning på det konsumentpolitiska området tillhör inte någonsärskild akademisk disciplin. Verksamheten bedrivs inom mångaområden med vitt skilda teoretiska och metodologiska ansatser.Försök att förankra konsumentforskningen inom universitet ochhögskolor har inte alltid lyckats. Forskningen inom detkonsumenttekniska området får emellertid nu anses etablerad.Sedan länge har det ingått i uppgifter attstödja forskningen på konsumentområdet. Verket har också sedanmitten av , med undantag i början av1980-talet, haft särskilda medel för att stödja forskningen påkonsumentområdet. forskningspolitiska beslut (prop.1992/93:170, bet. LU48, rskr. 392) underströk lagutskottetbehovet av forskning på konsumentområdet. Det är därförvärdefullt, anförde utskottet, att ävenfortsättningsvis har tillgång till ett forskningsanslag. Iavvaktan på resultatet av den pågående konsumentpolitiskaöversynen har anslaget bestämts till ett i stort sett oförändratbelopp -- -- . Somtidigare redovisats har för det kommande budgetåretbeslutat ett motsvarande belopp till konsumentforskningen (bet.1994/95:LU19).I propositionen (s. 56) förklarar regeringen att denkonsumentpolitiska forskningen vid universitet och högskolormåste förstärkas. Forskning är, enligt regeringens mening, ettbetydelsefullt instrument för en resultatinriktadkonsumentpolitik. Genom forskningsinsatser kan olika problem förkonsumenterna kartläggas och orsaker analyseras. Forskning kanbidra till att man skapar lösningar på olika problem.Forskningen ger sålunda ökad kunskap om konsumenternasförhållanden och hur dessa kan förbättras.Vidare upplyses i propositionen att regeringen den 23 mars1995 beslutat att tillkalla en särskild utredare med uppdrag attutarbeta ett förslag till konsumentpolitiskt forskningsprogramsom skall vara ett underlag för den forskningspolitiskaproposition som regeringen avser att lägga fram . Avdirektiven (dir. 1995:45) framgår att det i uppdraget ingår attkartlägga den konsumentpolitiska forskningen i medutblickar mot de nordiska länderna och EU. Vidare skallutredaren analysera forskningsområdet och föreslå hurforskningsområdet bör organiseras. Därutöver skall utredarenföreslå hur forskningsområdet bör finansieras. Utredaren skallredovisa sitt förslag till regeringen senast den 31 december1995.I motion L712 av m.fl. (s) framhållsbetydelsen av konsumentforskningen. Enligt motionärernas meningfinns det ett klart behov av en ny inriktning inomsamhällsekonomin, lämpligen benämnd konsumentekonomi. Medel förforskning och utbildning med sådan inriktning bör enligtmotionärernas mening kunna skapas genom vissa omfördelningarfrån annan ekonomiforskning. Vidare är det nödvändigt attforskningen sker utifrån konsumentperspektivet -- dvs. forskningsom kan "muta in" konsumenternas perspektiv på den ekonomiskaarenan. I motionen yrkas att som sin mening skall geregeringen till känna vad i motionen anförts omkonsumentforskningens betydelse och om behovet av en nyekonomiinriktning -- konsumentekonomi (yrkandena 2 och 3).I motion L717 anför m.fl. (mp) att den samladekunskapen om ekonomi och marknad sett ur ett konsumentperspektiv(konsumentkunskap) är alltför liten. Forskningen på området är,enligt motionärernas mening, så eftersatt att viktiga kunskapernär det gäller hushållens villkor saknas. Motionärerna anser bör börja med att ge större resurser tillkonsumentforskningen. Därefter bör konsumentforskningen få enegen organisation inom universitet och högskolor med möjlighetatt själv fördela egna forskningsresurser. I motionen yrkastillkännagivande härom (yrkande 1).Också i motion L49, som väckts med anledning av propositionen,framhåller och (båda mp) behovetav konsumentforskning. Enligt motionärernas mening bör mansträva efter att ge konsumentforskningen ökade resurser ochdärefter se till att denna forskning får en egen organisationinom universitet och högskolor med möjlighet att fördela egnaresurser. I motionen begärs ett tillkännagivande därom (yrkande2).Kritiska synpunkter mot beslutet att tillkalla en särskildutredare på konsumentforskningens område framförs av RolfDahlberg m.fl. (m) i motion L47. Motionärerna anser att det ärtveksamt om skattemedel skall avsättas till en utredning meduppgift att arbeta fram förslag till hur forskning skallbedrivas. Detta är, anför motionärerna, närmast en uppgift förforskarna att ta ställning till. Konsumentforskningen börsåledes inte särbehandlas. Enligt motionärernas uppfattning börövervägas om inte konsumentforskningen kan inrymmas inom ramenför den redan beslutade resurstilldelningen på forskningsområdet(yrkande 8).Utskottet kan inte finna annat än att regeringens direktivtill utredningen om konsumentforskning tillgodoser önskemålen imotionerna L712 och L717. I avvaktan på resultatet av den nutillsatta utredningen finner utskottet inte skäl till någratillkännagivanden i enlighet med vad som begärs i motion L49.Utskottet avstyrker därmed bifall till motionerna L712 yrkandena2 och 3, L717 yrkande 1 och L49 yrkande 2.När det gäller motion L47 vill utskottet peka på att det avutredningsdirektiven framgår att utredningsresultatet skall varaett underlag för den forskningspolitiska proposition somregeringen avser att lägga fram . Utskottet kan för sindel inte finna att det är fråga om någon särbehandling avkonsumentforskningen och konstaterar att det i samband med denkommande forskningspolitiska propositionen kan finnas anledningför utskottet att återkomma i frågan.Med det anförda avstyrker utskottet bifall också till motionL47 yrkande 8.UtbildningFrågor som gäller utbildning inom konsumentområdet tas upp ien motion. m.fl. (c) framhåller i motion L711utbildningens betydelse på konsumentområdet. Enligtmotionärernas mening bör det ankomma på staten att se till attlärarutbildningen innehåller konsumentkunskap och på kommunernaatt ansvara för att resurser avdelas härför. Också utbildningenav konsumentvägledare tas upp i motionen. Motionärerna anser attde förändringar som uppstått i och med medlemskapet i EU kommeratt ställa krav på deras fortbildning. Staten bör, enligtmotionärerna, medverka till att sådan fortbildning kommer tillstånd (yrkandena 9 och 10).Som tidigare redovisats framgår av propositionen (s. 33) attkonsumentkunskap i läroplan är integrerad främst iämnet hemkunskap. Den nya kursplanen i hemkunskap tar uppkonsumentfrågor i olika avseenden. I gymnasiet beror elevernasmöjligheter att ytterligare lära sig om konsumentfrågor påvilket program de väljer. Enligt utskottets mening fårförutsättas att lärarutbildningen resursmässigt och i övrigt äranpassad till den undervisning som enligt läroplanen skallbedrivas.I sammanhanget vill utskottet också erinra om de insatser somKonsumentverket gör när det gäller utbildning. Insatserna går utpå att ge barn och ungdomar grundläggande kunskaper och insiktersamt påverka deras värderingar i konsumentfrågor. ,gymnasieskolan och vuxenutbildningen har därvid prioriterats.Verket tillhandahåller bl.a. studiematerial och anordnarfortbildning av lärare. Av årsredovisning /94 framgår att målgruppen för verketsskolinsatser är omkring 40 000 lärare. Utifrån försäljningen avlärarmaterial räknar verket med att man når närmare 10 000lärare med någon del av materialet. För konsumentvägledareproduceras ett särskilt s.k. skolblad i omkring 500 exemplar,som ges ut . Ett särskilt informationsblad gesut två gånger till omkring 2 000 nyckelpersoner påutbildningsområdet. En annan kontaktväg för att öka kunskapen omkonsumentfrågor bland skolföreträdare som Konsumentverketanvänder sig av är deltagande på mässor och konferenser. När detgäller fortbildningen har som mål att minst 300grundskole- och gymnasieskolelärare skall fortbildas påkurser och studiedagar, anordnade av verket eller andra. Antaletdeltagare var /94 närmare 500. Deltagare varsåväl lärare som utbildare på lärarhögskolorna. Samtliga kurserhar utvärderats och av deltagarna var nöjda. Verket harockså undersökt hur de lärarutbildare som deltagit ifortbildningen åren 1991--1993 har förändrat sin undervisning.Nio av tio anser därvid att de tar upp konsumentfrågorna istörre utsträckning än tidigare.I propositionen (s. 34) anför regeringen att bl.a.Konsumentverkets vidareutbildning av lärare är en viktig åtgärdför att stärka konsumentfrågornas roll i skolundervisningen ochatt detta arbete bör fortsätta.När det gäller utbildning av konsumentvägledare framgår avKonsumentverkets årsredovisning för /94 attverket bedriver både grundutbildning och fortbildning av sådanpersonal. Fortbildningskurserna kan gälla olika områden, t.ex.bilar, boende, hushållsekonomi och försäkringar. Verket har ävenhaft kurser i ekonomisk rådgivning för främst socialsekreterare.Av anslagsframställning för /96kan inte dras andra slutsatser än att verkets arbete medutbildningsfrågor också kommer att ges hög prioritet.Mot bakgrund av vad som sålunda redovisats kan utskottet intefinna annat än att den utbildnings- och fortbildningsverksamhetsom , inom ramen för tillgängliga resurser,tillhandahåller lärare och konsumentvägledare m.fl. ärändamålsenlig. Utskottet förutsätter att utbildningens innehållfortlöpande kompletteras bl.a. utifrån de synpunkter somframförts i motionen.Några särskilda tillkännagivanden från sida ienlighet med vad som begärs i motion L711 yrkandena 9 och 10 kanenligt utskottets mening inte anses erforderligt.Informationsteknik i konsumentarbetetI några av de motioner som väckts innevarande år tas upp frågor som gällerutnyttjande av informationstekniken i det konsumentpolitiskaarbetet.I motion L701 anför m.fl. (m) att den nyainformationsteknologin innebär att alltfler konsumenter fårtillgång till allt mer information och till lägrekostnad. Staten bör därför, enligt motionärernas mening, hel-eller delfinansiera utbyggnaden av den del av infrastrukturensom är en förutsättning för informationsteknologin. I motionenyrkas att som sin mening skall ge regeringen dettatill känna (yrkande 9).Agne m.fl. (c) anser i motion L711 att en utredningbör komma till stånd om hur vi kan använda oss avinformationsteknologin för att sprida produktinformation tillkonsumenter. Ett sätt kan, enligt motionärernas mening, vara attge ökad tillgång till databaser med sådan information i störrevaruhus och köpcentra. I motionen yrkas ett tillkännagivandehärom (yrkande 12).Ingbritt Irhammar m.fl. (c) yrkar i motion A807 etttillkännagivande om att informationstekniken skall komma tillanvändning för att sprida produktinformation till konsumenter(yrkande 11).I likhet med motionärerna anser utskottet att utnyttjande avdatateknik för konsumentinformation kan medföra stora fördelar,och utskottet förutsätter att de möjligheter som finns tas tillvara. I sammanhanget vill utskottet erinra om att regeringen den19 tillkallat en kommission för att främja en bredanvändning av informationsteknik, den s.k. (dir.1995:1). Kommissionen skall vara rådgivande till regeringen iövergripande och strategiska frågor inom informationsteknikensområde. Vidare skall kommissionen vara pådrivande ochkunskapsspridande i fråga om informationsteknikens möjligheter isamhällsutvecklingen. skall även lämna förslagom hur användarnas intressen kan tas till vara inom ramen försträvan att åstadkomma en så bred användning avinformationsteknik som möjligt. Den skall också belysa vilkaföljder som utnyttjandet av informationsteknik kan få isamhällslivet i vid mening. Av direktiven framgår vidare attkommissionen skall vara framåtblickande, aktualisera nyafrågeställningar samt ta initiativ som uppmuntrar en ökadanvändning av informationsteknik. I uppdraget ingår att föreslååtgärder som främjar en ökad tillgänglighet till databaser ochdatanät. En första rapport skall lämnas till regeringen senastden . Kommissionen skall därefter den 1oktober redovisa resultatet av arbetet. Uppdraget gäller tillden 31 december 1996.Utskottet utgår från att de spörsmål som tas upp i motionernaL711 yrkande 12 och A807 yrkande 11 kommer att bli föremål förbehandling inom ramen för arbete och avstyrkerföljaktligen motionsyrkandena.Vad särskilt gäller motion L701 vill utskottet peka på attregeringen i sina direktiv till kommissionen konstaterar attnätutbyggnaden nu sker snabbt och av olika företag. Regeringenavser att följa utvecklingen inom detta område och vid behovvidta åtgärder för att säkerställa likvärdiga villkor över helalandet när det gäller tillgången till modern data- ochtelekommunikation. Beredskap bör, enligt regeringens mening,hållas för att, i takt med den tekniska utvecklingen, se tillatt investeringar i infrastrukturen kommer till stånd i denomfattning som behövs för att så många som möjligt skall fåtillgång till den nya tekniken på likvärdiga villkor. Med detanförda avstyrker utskottet också bifall till motion L701yrkande 9.KonsumentverketPrincipiella frågor som gäller verksamhettas upp i tre motioner.I motion L701 menar m.fl. (m) att verketsuppgifter är alltför omfattande och leder tillatt verksamheten splittras. Enligt motionärerna börKonsumentverkets myndighetsuppgifter skiljas från verkets andrauppgifter och roller i syfte att effektivisera verksamheten.Vidare bör, anför motionärerna, verkets myndighetsfunktionerrenodlas. Den renodlade verksamheten bör omfatta produktkontrolloch tillsyn över att den konsumenträttsliga lagstiftningenefterlevs. Icke myndighetsbetingad verksamhet, t.ex.förslagsverksamhet samt provnings- och forskningsverksamhet, bördäremot överlåtas till privata aktörer. Möjligheten attprivatisera delar av verksamhet bör, enligtmotionärernas mening, utredas närmare (yrkandena 3 och 4).Liknande synpunkter framförs i den med anledning avpropositionen väckta motionen L47 av m.fl. (m).Enligt motionärernas uppfattning måste staten hålla kostnadernanere för den offentliga verksamheten. En omprövning av statligverksamhet innebär möjligheter till nya och mer effektivalösningar på gamla frågor och problem. Den nuvarande statligakonsumentpolitiken utgör enligt motionärernas mening exempel påett område som det nu är hög tid att reformera. Motionärernaanser att i allt större utsträckning börintäktsfinansiera sin verksamhet. Genom minskningar ochrenodlingar av anslagsfinansierad verksamhet kan ytterligarebesparingar komma till stånd. Vidare kan vissa verksamheterutgå. I motionen erinras om att provningar av olika slag ävenutförs av andra än . I motionen begärstillkännagivanden om vad som sålunda anförts (yrkandena 9--11).Rolf m.fl. (m) anför vidare i motion L701 attKonsumentverket i ett EU-perspektiv kan komma att ha en viktigroll. Enligt motionärernas mening är det emellertid inteKonsumentverkets sak att utforma den svenska konsumentpolitiken.Detta är en uppgift som måste ankomma på den centralastatsledningen. I motionen yrkas att skall geregeringen till känna vad som sålunda anförts omKonsumentverkets roll i ett EU-perspektiv (yrkande 10).I motion A807 av m.fl. (c) yrkas etttillkännagivande om att bör få ett ökatinformationsansvar för livsmedel (yrkande 8).Av utskottets tidigare ställningstaganden i frågor som rördet statliga engagemanget i konsumentpolitiken följer attmotionerna L701 yrkandena 3 och 4 samt L47 yrkandena 9--11 böravslås. Utskottet anser således att det inte finns några skäl,vare sig ekonomiska eller andra, att förändra statens ansvar förkonsumentpolitiken och föra över det till andra aktörer. Dennuvarande myndighetsstrukturen på konsumentområdet är, såsomutskottet också tidigare anfört, ändamålsenlig och bör beståäven i framtiden.I sammanhanget vill utskottet också peka på att regeringen ipropositionen (s. 59) aviserar en genomgång av de berördasektorsmyndigheternas instruktioner för att i den mån det behövsklargöra deras ansvar för att ta till vara konsumenternasintressen. I sammanhanget skall rollfördelningen mellan berördamyndigheter och andra organ ses över, varvid samråds- ochsamarbetsformer särskilt skall beaktas. Även frågan om hurberörda myndigheter och organ tillsammans kan verka för atttydlig information om rollfördelningen skall nå ut tillkonsumenterna bör, enligt regeringens mening, behandlas vidgenomgången.Utskottet förutsätter att man i samband med denna genomgångkommer att ta upp frågan om informationsansvaret pålivsmedelsområdet.