bet · GJ01JuU9 · 1995-11-23 00:00:00 — Frister vid anhållande och häktning I detta betänkade tillstyrker utskottetett regeringsförslag om vissajusteringar av de tidsfrister som nugäller för åklagaren att begära enanhållen person häktad och förtingsrätten att hålla förhandling ihäktningsfrågan. Tiden mellan gripandeoch förhandling skall även ifortsättningen vara högst fyra dygn.De föreslagna mer flexibla systemetsyftar till att ge ökad tid förbrottsutredningen förehäktningsförhandling så att underlagetskall bli så bra som möjligt. Förslagensyftar också till atthäktningsförhandling inte skall behövahållas på helgdagar i lika storomfattning som för närvarande.Till betänkandet har fogats tvåreservationer (mp och m). I proposition 1995/96:21 har regeringen() föreslagit attriksdagen antar de i propositionenframlagda förslagen till1) lag om ändring i rättegångsbalkenoch2) lag om ändring i delgivningslagen(1970:428).Lagförslaget om ändring irättegångsbalken har granskats avLagrådet. Lagförslagen är fogade tilldetta betänkande som bilaga. Motion väckt med anledning avpropositionen1995/96:Ju4 av () variyrkas att avslår regeringensförslag till ändring i 24 kap. 12, 13,17 och 19 §§ rättegångsbalken.Motion väckt år 19951994/95:Ju705 av ()vari yrkas att beslutar attregeln om s.k. obligatorisk häktningskall gälla även vid försök,förberedelse och stämpling till brottför vilket inte är stadgat lindrigarestraff än fängelse i enlighetmed vad som anförts i motionen. InledningReglerna om de straffprocessuellatvångsmedlen anhållande och häktningändrades (prop. 1986/87:112,1987/88:JuU7, rskr. 30, SFS1987:1211-1214, 1988:27-36). Till grundför propositionen låg 1983 årshäktningsutrednings betänkande (SOU1985:27) Gripen, Anhållen, Häktad ochremissbehandlingen därav. De nyareglerna berörde dels förutsättningarnaför att besluta om häktning, dels enförkortning av de tidsfrister inomvilka ett frihetsberövande på grund avmisstanke om brott måste prövas avdomstol.De nya reglerna om anhållande ochhäktning utvärderades avDomstolsverket i samarbete medRiksåklagaren, och . Utvärderingen avsågframför allt vilka konsekvenserreformen haft för rättssäkerheten, menockså organisatoriska och ekonomiskakonsekvenser togs upp. Resultatetredovisades i en rapport (DV-rapport1989:9).Regeringen gav i april 1994Domstolsverket i uppdrag, att i samrådmed de andra myndigheter m.fl. sommedverkade till den nyssnämndarapporten, göra en förnyad utvärderingav häktningsreformen. Utvärderingen hartagit sikte på vilka konsekvenserreformen haft för rättssäkerheten i vidmening, men även de organisatoriska ochekonomiska konsekvenserna av reformenhar undersökts på nytt. Uppdragetredovisades till regeringeni rapporten (1995:2)Häktningsreformen - en förnyadutvärdering av reform avreglerna om anhållande och häktning.Rapporten och remissbehandlingen avden ligger till grund för den nuaktuella propositionen.BakgrundGenom reform förkortades detidsfrister som gäller vid häktning ochanhållande. Ändringarna var föranleddaav att det svenska regelsystemetbehövde anpassas till den europeiskakonventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna() och den praxis somhade utvecklats vid tillämpningen avkonventionen av de organ som övervakaratt konventionen efterlevs. Dessa ärden europeiska kommissionen för demänskliga rättigheterna() och den europeiskadomstolen för de mänskligarättigheterna (). Dennapraxis hade gett vid handen att dedåvarande svenska reglerna omförfarandet i samband medstraffprocessuella frihetsberövandeninte helt kunde anses motsvara derättssäkerhetskrav som konventionenställer upp. De dåvarande svenskareglerna lämnade utrymme för att ettstraffprocessuellt frihetsberövandeprövades av domstol först sedan mer änen vecka förflutit frånfrihetsberövandet. I ytterlighetsfallkunde förflyta.Enligt artikel 5 (1) iEuropakonventionen får ingen berövassin frihet utom i vissa särskiltangivna fall. Ett av dessa fall är dånågon skall ställas inför vederbörligrättslig myndighet såsom skäligenmisstänkt för att ha förövat brott. Densom har berövats friheten på dengrunden skall enligt artikel 5 (3) promptly ställas inför en domareeller annan ämbetsman som enligt laghar beklätts med judicial power . svenska översättning som gjordes isamband med att ratificeradekonventionen (prop. 1951:165, SÖ1952:35) översattes promptly med ofördröjligen och judicial power med domsmakt .Från svensk sida ansågs årsreform att åklagaren var en ämbetsmanbeklädd med sådan judicial power somkonventionstexten nämner. Frågan omfrister för domstolsförhandlingen varmed den tolkningen ointressant eftersomde svenska fristerna för åklagarensanhållningsbeslut utan tvekan i deflesta fall fyllde konventionens kravpå ofördröjlighet.Frågan om frister i samband medstraffprocessuella frihetsberövandenaktualiserades genom två mål motSverige som togs upp till prövning iEuropakommissionen och i ett av fallenockså i . I det ena avmålen slog kommissionen fast dels atten svensk åklagare inte uppfyllerkonventionens krav på att vara enämbetsman som har beklätts meddomsmakt, dels att enhäktningsförhandling inför domstolförst efter frihetsberövandetinte uppfyller konventionens krav påinställelse ofördröjligen. Kommissionenkonstaterade att man i tidigare målhade godtagit från detfaktiska frihetsberövandet. En närmareredogörelse för dessa fall finns i 1983års häktningsutrednings ovan angivnabetänkande (SOU 1985:27, s. 54 f).Konventionen har numera inkorporeratsi svensk rätt (prop. 1993/94:117,1993/94:KU24, rskr. 246, 1994/95:KU5,rskr. 11, SFS 1994:1219). En särskildlag om inkorporering avEuropakonventionen har antagits ochvidare har i regeringsformen (2 kap. 23§) intagits en ny bestämmelse somföreskriver att lag eller annanföreskrift inte får meddelas i stridmed åtaganden på grund avkonventionen.I samband med att slutligtantog den nämnda ändringen iregeringsformen bifogades tillkonstitutionsutskottets betänkandet ennyöversättning av (1994/95:KU5 bil. Det ovan nämndabegreppet promptly i konventionensartikel 5 har översatts med utandröjsmål . Här bör tilläggas attkonventionen gäller som svensk lag iden lydelse konventionen har enligtsina originaltexter på engelska ochfranska. Den ursprungliga svenskaöversättningen, som publicerats i SFSvid inkorporeringen, är avsedd endastsom ett hjälpmedel vid tolkningen avoriginaltexterna (se prop. 1993/94:117s. 54).Gällande rättReglerna om häktning och anhållandefinns i 24 kap. (RB)och innebär sammanfattningsvisföljande.Den som är på sannolika skäl misstänktför brott, för vilket är föreskrivetfängelse eller däröver, fårhäktas om det finns risk för att hanavviker (flyktfara), undanröjer beviseller försvårar utredningen(kollusionsfara) eller fortsätter sinbrottsliga verksamhet (recidivfara). Ärför brottet inte föreskrivet lindrigarestraff än fängelse , skallhäktning ske, om det inte är uppenbart,att skäl till häktning saknas.Häktning får endast ske om skälen föråtgärden uppväger det intrång eller meni övrigt som åtgärden innebär för denmisstänkte eller för något annatmotstående intresse. Kan det antas attden misstänkte kommer att dömas endasttill böter får häktning inte ske (1 §).Häktning kan också ske vid en lägregrad av misstanke om brott, s.k.utredningshäktning. Förutredningshäktning krävs att någon ärskäligen misstänkt för brott och attförutsättningarna för häktning i övrigtär uppfyllda samt att det är avsynnerlig vikt att han tas i förvar iavvaktan på ytterligare utredning ombrottet (3 §).Om det finns skäl att häkta någon, fårhan anhållas i avvaktan på rättensprövning av häktningsfrågan. Finns intefulla skäl till häktning men är denmisstänkte skäligen misstänkt förbrottet, får han anhållas om det är avsynnerlig vikt att han tas i förvar iavvaktan på ytterligare utredning.Beslut om anhållande meddelas avåklagaren ( 6 §).De nuvarande reglerna om frister förprövning av frihetsberövanden innebär ihuvudsak följande.Häktningsframställning skall görassamma dag som anhållningsbeslutetmeddelades eller senast . Omdet finns synnerliga skäl, fårframställningen göras senast tredjedagen efter anhållningsbeslutet. Rättenskall eller senast dagendärefter hålla förhandling ihäktningsfrågan. Om det finnssynnerliga skäl får förhandlingenhållas senare, dock aldrig senare efter det att den misstänktegreps eller anhållningsbeslutetverkställdes. Om någon häktats i sinfrånvaro skall rätten efter anmälan omgripandet eller senast dagendärefter hålla förhandling ihäktningsfrågan. Om det finnssynnerliga skäl, får förhandlingen dockhållas senare, men aldrig senare efter gripandet. Efter beslutom utredningshäktning skall rättenhålla ny förhandling i häktningsfrågansamma dag eller senast dagen efter detatt åklagaren anmält att det finnssannolika skäl för att den misstänktebegått brottet. Om det finns synnerligaskäl får förhandlingen dock hållassenare men alltid inom vecka frånhäktningsbeslutet. Om det då inteframkommit sannolika skäl för misstankeom brott skall häktningen omedelbarthävas.Vid beräkning av tidsfristerna fördomstolsprövning likställs ,och helgdagar med vanligaarbetsdagar, vilket inte var falletenligt tidigare regler. Detta harmedfört bl.a. att domstolarna måstevara beredda att hållahäktningsförhandlingar underveckosluten och på helgdagar. Förändamålet har en beredskapsorganisationtillskapats för domstolarna ochadvokatväsendet. Beredskapsorganisationför övriga berörda myndigheter,polisen, åklagarna och kriminalvården,har ändrats och utökats.1995 års utvärdering av 1988 årshäktningsreformDomstolsverkets senaste utvärdering av1988 års häktningsreform harsammanfattningsvis visat attutredningsmaterialet ihäktningsärendena i genomsnitt blivitmer knapphändigt . Vidarehar omläggningen kommit att kostamycket pengar och avsevärt mera än vadsom beräknades när reformen beslutades.Utvärderingen innehåller statistik somvisar att de flestahäktningsframställningar kommer in tilltingsrätten som eller dagenefter gripandet. Endast drygt 16 %kommer in senare, dvs. två eller tredagar efter gripandet.Häktningsförhandling hålls i23 % av fallen och dagen efter i 73 %av fallen. I av fallen hållshäktningsförhandling underberedskapstid. Sammanställda visarsiffrorna att den enligt lagen tillåtnafyradygnstiden av frihetsberövande förehäktningsförhandling nästan aldrigutnyttjas.Utvärderingen tyder sammantaget intepå att rättssäkerheten påverkatsnämnvärt sedan 1989 års utredning. Detanförs dock att det finns en utbredduppfattning att polis och åklagare harproblem med att hinna med den utredningsom behövs införhäktningsförhandlingarna och att dettakan tolkas på så sätt att viss riskfinns för att rättssäkerheten påverkasnegativt.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås vissajusteringar av de frister som gällerför åklagaren att begära en anhållenperson häktad och för tingsrätten atthålla förhandling i häktningsfrågan.Enligt förslaget i propositionen skallåklagaren göra framställning omhäktning utan dröjsmål och senastklockan tolv tredje dagen efteranhållningsbeslutet. Tingsrätten skallutan dröjsmål hålla förhandling ihäktningsfrågan och förhandlingen fåraldrig hållas senare än eftergripandet. Om någon har häktats i sinfrånvaro och sedan grips, skalldomstolen hålla förhandling med denne ihäktningsfrågan utan dröjsmål efteranmälan om gripandet och senast efter gripandet. Efter beslutom utredningshäktning skall rättenhålla ny förhandling i häktningsfråganutan dröjsmål efter det att åklagarenanmält att det finns sannolika skäl föratt den misstänkte begått brottet.Liksom måste ny förhandlinghållas senast inom från detförsta häktningsbeslutet.De föreslagna mera flexibla fristernasyftar till att ge ökad tid förbrottsutredningen förehäktningsförhandling så att underlagetskall bli så bra som möjligt. Förslagensyftar också till atthäktningsförhandling inte skall behövahållas på helgdagar i lika storomfattning som nu.I propositionen föreslås också enjustering av 3 § delgivningslagen(1970:428), som genom ett förbiseende iett tidigare lagstiftningsärende fåtten felaktig lydelse.Lagändringarna föreslås träda i kraftden 1 februari 1996.ÖvervägandenEuropakonventionens kravI motion Ju4 (mp) begärs attregeringens förslag till lag om ändringi , som rörtidsfristerna vid anhållande ochhäktning, skall avslås av riksdagen.Enligt motionären uppfyller de nyareglerna inte krav.Rent allmänt kan utskottet ställa sigbakom förslagen i propositionen i dennadel. Med anledning av motionen villutskottet anföra följande. Ipropositionen framförs att det ärangeläget att kravpå skyndsam domstolsprövning inteåsidosätts. Detta uppfylls enligtutskottets mening genom den ilagförslaget intagna föreskriften atthäktningsframställning ochhäktningsförhandling skall ske utandröjsmål. I sammanhanget vill utskottetbetona att det inte är meningen attfyradygnsfristen genomgående skallutnyttjas, utan det viktiga är att ettmera flexibelt system skapas. Det stårför utskottet klart attskyndsamhetskravet i förslaget gör attåklagaren, om utredningen nått entillräcklig grad av fullbordan, intekan dröja med sin framställning bara isyfte att en förhandling på en helgdagmöjligen skall kunna undvikas; i falletmed utredningshäktning kan som anförs ipropositionen särskilda övervägandendock behöva göras. När det gällertidsfristen för domstolen finns detinte några utredningsskäl att ta hänsyntill. Utskottet anser dock i likhet medvad som framförs i propositionen attäven för domstolarnas del bör detställas upp samma allmännaskyndsamhetskrav att hållahäktningsförhandling. Mot dennabakgrund och med hänsyn till det syftesom ligger bakom reformen - att skapabättre förutsättningar för ett gottbeslutsunderlag i häktningsfrågan - kanutskottet inte finna annat än att detaktuella lagförslaget uppfyllerEuropakonventionens krav. Utskottetvill i sammanhanget understryka att detär ett rättssäkerhetsintresse för denmisstänkte att utredningen är av godkvalitet, eftersom detta kan förebyggaonödiga häktningar och onödigarestriktioner i häktet.Utskottet vill utöver det anfördatillägga att det grundlagsfästa skyddetmot lagstiftning som strider motEuropakonventionen innebär att Lagrådethar att granska denna fråga. Lagrådethar inte funnit skäl till erinran motförslagen i propositionen.Utskottet, som alltså delarregeringens bedömning när det gäller deföreslagna tidsfristerna för anhållandeoch häktning, tillstyrker bifall tillpropositionen i denna del och avstyrkerbifall till motion Ju4.S.k. obligatorisk häktning vidförsöksbrott m.m.I motion Ju705 (m) begärs att riksdagenbeslutar att regeln om s.k.obligatorisk häktning skall gälla ävenvid försök, förberedelse och stämplingtill brott för vilket inte är stadgatlindrigare straff än fängelse i två åri enlighet med vad som anförts imotionen.Som framgått ovan finns en särskildregel om häktning när det gäller degrövsta typerna av brott. Ärstraffminimum för brottet fängelse skall enligt 24 kap. 1' andra stycket RB häktning ske, om detinte är uppenbart att skäl tillhäktning saknas. Regeln innebär såledesen presumtion för häktning. Tillskillnad från vad som gäller enligthuvudregeln i paragrafens första styckekrävs alltså vid de grövsta brotten attdet skall vara uppenbart att ingen avde särskilda häktningsförutsättningarnaföreligger för att den misstänkte skallundgå häktning.Regeln grundar sig i första hand pådet faktum att det finnsanledning att räkna med risk för i vartfall flykt eller kollusion vid sådanabrott. I förarbetena till bestämmelsennämndes emellertid också att den germöjlighet till häktning vid mycketgrova brott, då det skulle varastötande för allmänheten omgärningsmannen lämnades på fri fot,även om något direkt stöd för något avhäktningsskälen inte visats. Här kannämnas att häktning var obligatorisk iSverige vid svåra brott föreikraftträdandet av RB år 1948.Den aktuella bestämmelsen kan intetillämpas på försöksbrott m.m. Dettasammanhänger med straffminimum försådana brott. Straffet för försöksbrottm.m. bestäms enligt regler som finns i23 kap. (BrB). 1 § BrB bestäms straffet förförsök högst till vad som gäller förfullbordat brott. Straffet får intesättas under fängelse, om lägsta straffför det fullbordade brottet är fängelsei eller däröver. Minimistraffetför försök till nu aktuella brott ärsåledes straffminimum för fängelse,nämligen fängelse 14 dagar.Straff för förberedelse och stämplingbestäms jämlikt 23 kap. 2 § BrB.Straffet skall sättas under den högstaoch får sättas under den lägsta gränssom gäller för fullbordat brott. Högrestraff än fängelse får inteutdömas om inte fängelse i åtta åreller däröver kan följa på detfullbordade brottet.I lagstiftningsärendet rörande 1988års häktningsreform prövades frågan omeventuell ändring av presumtionsregelnför häktning. Departementschefenkonstaterade att bestämmelsen intesyntes ha medfört några problem frånrättssäkerhetssynpunkt. Den bordedärför finnas kvar i sak oförändrad(prop. 1986/87:112, s. 33 f). Utskottetanslöt sig till denna uppfattning (JuU1987/88:7 s. 28).Utskottet gör följande bedömning. Detråder en bred enighet om att det måsteföreligga starka skäl för att få berövaen person friheten och att det ärangeläget att begränsa användningen avtvångsmedlen till sådana situationer dåde måste tillgripas av hänsyn tillstarka intressen. Å andra sidan synesdet svårt att kunna avstå fråntvångsmedel av detta slag. Behovet avatt kunna skydda samhället ochmedborgarna mot brottslighet av olikaslag och intresset av en effektivlagföring gör sig här gällande. Motdenna bakgrund är en given målsättningvid utformandet av de personellatvångsmedlen att hitta en balanspunktmellan å ena sidan den misstänktesintresse av att inte i onödan varaberövad friheten och å andra sidanintresset av samhällsskydd ocheffektivitet i den brottsutredande ochbrottsbeivrande verksamheten. mening utgör den nuvaranderegleringen i allt väsentligt en riktigavvägning av de motstående intressena.Utskottet är mot denna bakgrund förnärvarande inte berett att förorda enutvidgning av tillämpningsområdet förpresumtionsregeln om häktning vid grovabrott. Motionen avstyrks.ÖvrigtUtskottet har ingen erinran motförslaget till ändring idelgivningslagen. Härutöver harutskottet inte något att anföra medanledning av propositionen ochmotionerna. beträffande häktning m.m.att med bifall tillproposition 1995/96:21 och medavslag på motion 1995/96:Ju4 antarregeringens förslag till lag omändring i ,res. 1 (mp)2. beträffandedelgivningslagenatt antar regeringensförslag till lag om ändring idelgivningslagen (1970:428),3. beträffande häktning vidgrova försöksbrott m.m.att avslårmotion1994/95:Ju705res. 2 (m)den 23 november 1995På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), BirtheSörestedt (s), (),(), (),(), (), (), (), (), (), (),(), () ochKia (). Häktning m.m. (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrandepå s. 6 som börjar med Rent allmänt och slutar med motion Ju4 bort haföljande lydelse:Utskottet delar här motionärensuppfattning som har stöd hos fleratunga remissinstanser. Förslaget ipropositionen kan, när det gällertidsfristerna vid häktning, såledesinte anses förenligt medEuropakonventionen, som innehåller kravpå ofördröjligt handlande frånmyndigheternas sida. Här har utskottetnoterat att förebilden för den nuföreslagna ordningen är ett finländsktsystem. tillhör de länder iEuropa som har de mest generösatidsfristerna vid häktning. Andranordiska länder har system medbetydligt snävare regler.Utskottet vill också särskilt peka pådet som uttalats i utvärderingarna,nämligen att rättssäkerheten intepåverkats nämnvärt genom 1988 årsreform utan tvärtom har en klarförbättring åstadkommits genom densnabbare domstolsprövningen. Mot dennabakgrund kan det ifrågasättas om detfinns skäl att nu ändra ett i stortsett väl fungerande system. Det kanäven starkt ifrågasättas om deföreslagna ändringarna leder till attprövningen av en häktningsframställningefter en helg kommer att grundas på ettfylligare utredningsmaterial. För attundvika förhandling under lördag-söndagkan det bli nödvändigt att forcerasåväl utredning som avlämnande avhäktningsframställning så attförhandling kan hållas senast underfredagen. Om utredningsresurserna hospolisen är neddragna under helgenåterkommer motsvarande problem undermåndagen, vilket kan komma att innebäraatt underlaget för prövning av enhäktning blir än mer bristfälligt änför närvarande. Utskottet kan i likhetmed motionären inte tillstyrka ettförslag som i huvudsak motiveras avbesparingsskäl och som kan äventyrarättssäkerheten.Mot bakgrund av vad nu anförts och medbifall till motion Ju4 avstyrkerutskottet bifall till propositionen inu behandlad del.dels att utskottets hemställan undermoment 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande häktning m.m.att med bifall till motion1995/96:Ju4 avslår det i proposition1995/96:21 framlagda förslaget till lagom ändring i rättegångsbalken.2. Häktning vid grova försöksbrott m.m.(mom. 3), , och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrandepå s. 7 som börjar med Utskottet gör och slutar med Motionen avstyrks bort ha följande lydelse:Utskottet anser emellertid, i likhetmed motionären, att det nu är hög tidatt vidga tillämpningsområdet förregeln om s.k. obligatorisk häktningtill att gälla försök, förberedelse ochstämpling till sådana brott för vilketinte är stadgat lindrigare straff änfängelse . Bakom detta liggeratt utskottet anser att den rådandeordningen i den praktiskarättstillämpningen har lett tilloacceptabla konsekvenser. Som exempelpå detta vill utskottet anföraföljande.Om den som gjort sig skyldig tillt.ex. försök till våldtäkt avöverfallstyp har fast bostad och intekan antas försöka påverka bevisningen imålet kan han inte häktas om han ärostraffad och det alltså inte kan ansesföreligga risk för fortsattbrottslighet. Detta gäller trots atthan visat prov på svårsamhällsfarlighet och att det baraberott på yttre, tillfälligaomständigheter att brottet intefullbordats. Att häktning inte kan skei dessa fall måste, enligt utskottetsmening, anses stötande för allmänheten.Det måste likaledes kännas svårt ochotryggt för målsäganden. I sådanasituationer gör sig behovet av attskydda samhället och medborgarna motbrottslighet starkt gällande.Regelsystemet måste, anser utskottet,förändras om det ger upphov tillohållbara situationer i verkligheten.Utskottet anser att regeringen snarastbör upprätta ett lagförslag med deninnebörd som utskottet nu efterlyst.Här kan regeln om hemlig teleavlyssningenligt 27 kap. 18 § rättegångsbalkentjäna som förebild. Vad utskottet numed anledning av motion Ju705 uttalatbör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan undermoment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande häktning vid grovaförsöksbrott m.m.att med bifall till motion1994/95:Ju705 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottetanfört.Regeringens lagförslagInnehållsförteckningGotab, 1995