bet · GJ01JuU4 · 1995-11-09 00:00:00 — Åkla-garen yrkade ansvar för försök till grov misshandel alternativt framkallan-de av fara för annan.Högsta domstolen, som vid bedömningen av om eventuellt uppsåt före-legat hänvisade till vad som anförts i denna fråga i avgörandet NJA 1995s. 119 och i det ovannämnda särskilda yttrandet i mål NJA 1994 s. 614,fann att utredningen i målet inte gav stöd för slutsatsen att den tilltaladehaft eventuellt uppsåt att sprida hivsmitta. I den delen anförde domstolenatt utredningen inte gav stöd för slutsatsen att kvinnan varit helt likgiltigför om hennes sexualpartners blev smittade. Domstolen framhöll att hon,såvitt var utrett, varit angelägen om att kondomer skulle användas vidvaginala samlag och att hon vid samvaron med en av männen tog initiativtill att de skaffade kondom innan de inledde det sexuella umgänget. Detandra ledet vid tillämpningen av det eventuella uppsåtet var alltså inteuppfyllt i målet. Åtalet för försök till grov misshandel ogillades därför.Däremot bifölls åklagarens andrahandsyrkande om ansvar för oaktsam-hetsbrottet framkallande av fara för annan. Påföljden bestämdes till fängel-se och kvinnan utvisades ur riket.Utöver nu nämnda avgöranden av finns ett antal do-mar av tingsrätt och hovrätt där olika brott med anknytning till hivsmittavarit föremål för prövning. Som exempel kan nämnas ett avgörande avHovrätten för publicerat i RH 1989:116, där fråga var omen våldtäkt utförd av en hivsmittad man. Gärningen bedömdes av hovrät-ten som grov våldtäkt med hänvisning till att den tilltalade vid gärningstill-fället insåg att han var bärare av en smitta som kunde överföras genomsamlag och medföra dödlig sjukdom. Påföljden bestämdes till fängelse . Mannen utvisades även ur riket. beviljade ejprövningstillstånd.UtredningsarbeteStraffansvarsutredningen (dir. 1994:39) tillsattes av regeringen i maj 1994för att utreda vissa frågor inom den allmänna straffrätten. I uppdragetingår, såvitt här är av intresse, att överväga vissa frågor med anknytningtill det subjektiva rekvisitet vid brott. Utredningen skall bl.a. överväga omden nedre gränsen för när uppsåt skall anses ha förelegat, dvs. det som förnärvarande benämns eventuellt uppsåt, är olämpligt utformad och omnågon annan form av uppsåt, exempelvis sannolikhetsuppsåt, bör godtas.Utredningens uppdrag skall redovisas senast den 1 juli 1996.I proposition 1995/96:23 om vissa ändringar i smittskyddslagen m.m.som avlämnades aviserar regeringen att den avseratt tillsätta en parlamentariskt sammansatt utredning med uppdrag attutvärdera smittskyddslagen. I en sådan utvärdering bör enligt regeringensärskilt övervägas den rättsliga regleringen av åtgärder mot spridning avhiv, oavsett om de regleras i smittskyddslagen eller i annan lag. Ävenstraffrättsliga aspekter bör enligt regeringen beaktas. Utskottet har inhäm-tat att direktiv för utredningen inte kommer att beslutas före riksdagsbe-handlingen av propositionen denna höst.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade i ett ärende en motion med förslag omen lagändring så att överförande av hivsmitta skall kunna bedömas sommordförsök. Utskottet konstaterade då i sitt av godkända betän-kande (1992/93:JuU5 s. 5 f) att det i finns flera bestämmelsersom, alltefter omständigheterna i det enskilda fallet, kan bli tillämpliga vidspridning av hivsmitta. Utskottet ansåg att gällande rätt gav tillräckligamöjligheter att bestraffa olika förfaranden som medför att sådan smittasprids. Utskottet avstyrkte bifall till motionen.RemissyttrandenaUtskottet har inhämtat yttranden över motionerna från , , Riksåklagaren, , iStockholm, i , i ,, , RFSUoch , . Härtill har yttran-den inkommit från , , samt Posithivagruppen.Flera remissinstanser pekar på de svårigheter som uppstår när det gälleratt med nuvarande lagstiftning göra en straffrättslig bedömning av hivfal-len, och de efterfrågar en närmare översyn av lagstiftningen. Andra remiss-instanser anser att arbete inte bör föregripasmed ett ställningstagande i aktuella frågor. Några remissinstanser avstyrkeren särreglering av hivfallen.Svea hovrätt konstaterar efter en inledande problemorientering samman-fattningsvis att BrB:s bestämmelser om brott mot liv och hälsa resp. all-mänfarliga brott i och för sig täcker de beteenden som innebär överförandeav hivinfektion eller risk för detta. Främst när det gäller oaktsamma bete-enden kan dock enligt hovrätten sättas i fråga om straffskalorna motsvarargärningarnas straffvärde. Även om straffskalorna i något fall justeras uppåtframstår enligt hovrätten de nuvarande brottsbalksreglerna endast sällansom naturliga och ändamålsenliga i sammanhang som rör överförande avhivinfektion. Hovrätten instämmer därför i de önskemål som framförts imotionerna om en särskild lagreglering av hivfallen. En sådan lagregleringmåste dock enligt hovrätten föregås av en ingående straffrättslig analys avolika frågeställningar. Hovrätten förordar därför att de straffrättsliga frå-geställningarna kring överförande av hivinfektion utreds särskilt.Göteborgs tingsrätt finner att det i rättstillämpningen har visat sig varaförenat med betydande svårigheter att tillämpa nuvarande straffrättsligabestämmelser på gärningar som har samband med spridande av hivsmitta.Tingsrätten anser att det av rättssäkerhetsskäl är angeläget att denstraffrättsliga bedömningen vid överförande av hivsmitta blir föremål fören allsidig översyn.Riksåklagaren pekar främst på svårigheterna att med nuvarande lag-stiftning bedöma uppsåtsfrågan i hivfallen. Enligt Riksåklagarens uppfatt-ning är vidare straffskalan för de oaktsamhetsbrott som det kan bli aktuelltatt döma för i dessa fall alltför låg. Om ett särskilt hivbrott införs är detenligt Riksåklagaren väsentligt att straffminimum, i vart fall för uppsåtligtbrott, inte sätts under två års fängelse eftersom detta är av avgörande bety-delse för att bryta den sekretess som gäller inom hälso- och sjukvården.Socialstyrelsen konstaterar att om ett särskilt hivbrott med straffmini-mum fängelse införs blir en konsekvens att sekretesskyddet brytsoch att läkaren ges en möjlighet att i varje enskilt fall göra en bedömningav om han anser att det är rimligt att lämna vissa uppgifter till en brottsut-redning. Eftersom epidemiologiska effekter av straffrättsliga påföljder intehar granskats och utvärderats anser sig inte kunna yttra sigur ett epidemiologiskt perspektiv över lämpligheten att höja strafflatitudenför aktuella brott.Juridiska fakultetsnämnden vid framhåller svå-righeterna att bedöma uppsåtsfrågan vid gärningar som innebär överföran-de av eller risk för överförande av hivsmitta. frågar sigockså om man vid frivilligt sexuellt umgänge kan tala om handlande avden ena parten - den hivsmittade - mot den andra, på det sätt som miss-handelsansvar får anses förutsätta. Ett annat problem är vilken betydelseett samtycke från en informerad motpart skall tillmätas. finns det starka skäl att göra frågan om den straffrättsliga be-dömningen av överförande av hivsmitta till föremål för närmare utredningmed sikte på att införa ett förbud som knyter an till de föreskrifter som densom är hivsmittad får av sin läkare.Juridiska fakultetsnämnden vid och Juridiska fakul-tetsstyrelsen vid anser att det i den aktuella frågan saknasanledning att föregripa resultatet av arbete.Sveriges advokatsamfund konstaterar att det föreliggersvårigheter att straffrättsligt bedöma gärningar som innebär överförande avhivsmitta. tillstyrker därför särskild lagstiftning beträf-fande dessa gärningar.RFSU:s uppfattning är att allmänna straffrättsliga principer inte skalltillämpas annorlunda för brott som gäller hivsmitta än för andra brottsligagärningar. Samhället skall enligt inte tillämpa en hårdare bedöm-ning för att hivbrott handlar om sexualitet. avvisar förslagen om ensärlagstiftning för hivbrott och om straffskärpning för dessa brott.RFSL anser att en särreglering om straff för överförande av hivsmittaenligt de förslag som framförts snarare motverkar än främjar hivpreventio-nen. Nuvarande brottsbalksbestämmelser är enligt RFSL tillfyllest. RFSLavstyrker införandet av en särskild lagstiftning om överförande avhivsmitta.RFHP och Posithiva gruppen instämmer helt i RFSL:s yttrande.Utskottets bedömningUtskottet kan konstatera att det i svensk rätt saknas straffrättsliga bestäm-melser som är särskilt avpassade för gärningar som innebär överförande avhivsmitta. Den bestämmelse som tidigare fanns i smittskyddslagen ochsom straffbelade könsligt umgänge för vissa smittbärare avskaffades isamband med att hiv framträdde som ett allvarligt samhällsproblem. Där-vid anfördes att bestämmelserna i om bl.a. misshandel och vållandetill kroppsskada eller sjukdom kunde vara tillämpliga på sådana förfaran-den.Genom tillämpning av BrB:s bestämmelser har i ettantal vägledande avgöranden utdömt straff för gärningar som inneburitöverförande av eller risk för överförande av hivsmitta. Som framgår avHögsta domstolens avgöranden och de i detta ärende inhämtade remissytt-randena är emellertid hivfallen långt ifrån okomplicerade. De har kommitatt aktualisera en rad centrala straffrättsliga frågeställningar om bl.a. upp-såt, samtycke, brottsrubricering, brottskonkurrens och påföljd och de berörindirekt också annan lagstiftning såsom smittskyddslagen och sekretessla-gen.Utskottet anser i likhet med flera av remissinstanserna att det är önskvärtatt de straffrättsliga aspekterna vid överföring av hivsmitta övervägs när-mare inom ramen för utredningsväsendet. Utskottet anmärker attfrågan om överförande av hivsmitta inte bör ses isolerad; den aktualiserarmotsvarande problem när det gäller andra farliga sjukdomar. Utskottetkonstaterar i sammanhanget att det ingår i uppdraget för Straffansvarsut-redningen att utreda vissa frågor inom den allmänna straffrätten, bl.a. medanknytning till det subjektiva rekvisitet vid brott, samt att regeringen avseratt tillsätta en parlamentarisk utredning med uppgift att utvärdera smitt-skyddslagen. I det sammanhanget kommer vissa straffrättsliga frågeställ-ningar vid överföring av hivsmitta att övervägas.Det pågående och aviserade utredningsarbetet bör enligt utskottets upp-fattning inte föregripas av med något ställningstagande till för-slagen i motionerna Ju609, Ju611 och So465 om lagändringar när detgäller överförande av hivsmitta. Önskemålet i motion Ju619 om en över-syn av lagstiftningen på området får genom det aktualiserade utredningsar-betet anses vara tillgodosett. Utskottet vill tillägga att utskottet utgår frånatt behovet av straffrättslig kompetens inom utredningen om smittskydds-lagen särskilt beaktas. Utskottet avstyrker bifall till motionerna. Utskottet hemställerbeträffande straffansvaret vid spridning av hivsmittaatt avslår motionerna 1994/95:Ju609, 1994/95:Ju611,1994/95:Ju619 och 1994/95:So465 yrkande 3.res. 1 (kds)res. 2 (m)den 9 november 1995På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (),(), (m),(), (),(), (), (), () och (). Straffansvaret vid spridning av hivsmittaRolf () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjar med "Utskottetkan" och slutar med "till motionerna" bort ha följande lydelse:Utskottet konstaterar att rättssystemet ställs inför stora svårigheter närdet gäller att lagföra gärningar som innebär spridning av eller risk förspridning av hivsmitta. har i sina avgöranden bl.a. pekatpå problemet med uppsåtsbedömningen i hivfallen. Domstolen har dömtde hivsmittade gärningsmännen för brott enligt , i första handgrov misshandel, vilket dåligt överensstämmer med gemene mans upp-fattning om vad det är fråga om för ett slags brott. Det måste också ifråga-sättas om det med de använda brottsrubriceringarna är möjligt att utdömastraff som fullt ut motsvarar gärningarnas straffvärde - det handlar ju vidfullbordad smittspridning om en gärning som i förlängningen oundvikligenkommer att leda till målsägandens död. Andra problem hänger sammanmed straffrättsliga frågeställningar om brottskonkurrens, verkan av sam-tycke m.m.Redan de rent straffrättsliga aspekter som här har nämnts talar starkt föratt hivbrotten får en särskild reglering. Den aktualiserade frågan har emel-lertid också andra dimensioner. Det är således viktigt av preventiva skäl attsamhället tydligt markerar det oacceptabla i spridning av hivsmitta. Sam-hället måste därför ha en effektiv lagstiftning till sitt förfogande för attkunna stoppa hivsmittade som genom oskyddade samlag m.m. utsätter sinamedmänniskor för livsfara. I det sammanhanget bör framhållas att sjuk-hussekretessen i vissa fall måste kunna brytas så att uppgifter av betydelseför den straffrättsliga bedömningen inte undanhålls rättsväsendet.Mot vad som anförts skulle kunna invändas att det innebär ett utpe-kande av de hivsmittade och en onödig kränkning av deras integritet. Ut-skottet har emellertid svårt att se att så skulle skulle vara fallet. Hänsynmåste också tas till att lagregleringen gäller ett synnerligen allvarligt brottoch till det angelägna behovet av en effektivare lagstiftning på området.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att en särskild reglering börinföras med straffansvar för en bärare av hivinfektion som har sexuelltumgänge med en annan person utan att använda skyddsmedel och informe-ra om sin smitta. Påföljden bör, bl.a. av hänsyn till sekretesslagens be-stämmelser om brytande av sekretess, vid uppsåtligt brott sättas till fängelse. Det får ankomma på regeringen att återkomma till riksda-gen med ett förslag i enlighet med vad utskottet här har skisserat. nu har anfört bör med anledning av motionerna Ju609,Ju611, Ju619 och So465 som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande straffansvaret vid spridning av hivsmittaatt med anledning av motionerna 1995/95:Ju609,1994/95:Ju611, 1994/95:Ju619 och 1994/95:So465 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.2. Straffansvaret vid spridning av hivsmittaGun , , och (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjar med "Utskottetkan" och slutar med "till motionerna" bort ha följande lydelse:Utskottet kan konstatera att det i svensk rätt saknas straffrättsliga be-stämmelser som är särskilt avpassade för gärningar som innebär överfö-rande av hivsmitta. Den bestämmelse som tidigare fanns i smittskydds-lagen och som straffbelade könsligt umgänge för vissa smittbärare av-skaffades i samband med att hiv framträdde som ett allvarligt samhälls-problem. Därvid anfördes att bestämmelserna i om bl.a. misshandeloch vållande till kroppsskada eller sjukdom kunde vara tillämpliga påsådana förfaranden.Genom tillämpning av BrB:s bestämmelser har i ettantal vägledande avgöranden utdömt straff för gärningar som inneburitöverförande av eller risk för överförande av hivsmitta. Som framgår avHögsta domstolens avgöranden och de i detta ärende inhämtade remiss-yttrandena är emellertid hivfallen långt ifrån okomplicerade. De harkommit att aktualisera en rad centrala straffrättsliga frågeställningar ombl.a. uppsåt, samtycke, brottsrubricering, brottskonkurrens och påföljd, ochde berör indirekt också annan lagstiftning såsom smittskyddslagen ochsekretesslagen.Utskottet anser i likhet med flera av remissinstanserna att det är önskvärtatt de straffrättsliga aspekterna vid överföring av hivsmitta övervägs när-mare inom ramen för utredningsväsendet. Utskottet anmärker attfrågan om överförande av hivsmitta inte bör ses isolerad; den aktualiserarmotsvarande problem när det gäller andra farliga sjukdomar. Utskottetkonstaterar i sammanhanget att det ingår i uppdraget för att utreda vissa frågor inom den allmänna straffrätten, bl.a.med anknytning till det subjektiva rekvisitet vid brott, samt att regeringenavser att tillsätta en parlamentarisk utredning med uppgift att utvärderasmittskyddslagen. I det sammanhanget kommer vissa straffrättsliga fråge-ställningar vid överföring av hivsmitta att övervägas. Utskottet vill tilläggaatt utskottet utgår från att behovet av straffrättslig kompetens inomutredningen särskilt beaktas.Det pågående utredningsarbetet bör enligt utskottets uppfattning inte fö-regripas av med något ställningstagande till förslagen i motio-nerna Ju609, Ju611 och So465 om lagändringar när det gäller överförandeav hivsmitta. Önskemålet i motion Ju619 om en översyn av lagstiftningenpå området får genom det aktualiserade utredningsarbetet anses vara till-godosett. Utskottet avstyrker bifall till motionerna.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande straffansvaret vid spridning av hivsmittaatt avslår motionerna 1994/95:Ju609, 1994/95:Ju611,1994/95:Ju619 och 1994/95:So465 yrkande 3.Särskilt yttrandeStraffansvaret vid spridning av hivsmittaIngbritt Irhammar (c) anför:Gärningar som innebär överförande av eller risk för överförande avhivsmitta måste bedömas som mycket allvarliga ur ett straffrättsligtperspektiv. Fråga är ju om hänsynslösa förfaranden som i förläng-ningen kan leda till döden för den drabbade. Det är därför viktigtatt den aviserade utredningen som bl.a. skall överväga destraffrättsliga frågeställningarna vid överförande av hivsmitta beak-tar att hivbrotten har ett mycket högt straffvärde. Jag utgår från attså blir fallet utan något särskilt initiativ i frågan från riksdagenssida.InnehållsförteckningGotab, 1995