bet · GJ01JuU11 · 1995-12-05 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottetdels proposition 1995/96:85 med förslagom införande av ett nyttstraffprocessuellt tvångsmedel benämnthemlig kameraövervakning, delsproposition 1995/96:14 med förslag förlängning av giltighetstiden för1952 års tvångsmedelslag.Förslaget beträffande hemligkameraövervakning innebär i korthet attspaning mot en för grövre brottslighetskäligen misstänkt person i vissa fallskall kunna bedrivas genom användandeav dolda fjärrmanövreradeövervakningskameror. Utskottet, somanser att regeringen i förslaget funniten lämplig avvägning mellan intressetav att dels effektivt kunna bekämpa dengrova brottsligheten, dels upprätthållaett starkt skydd för den personligaintegriteten och rättssäkerheten,tillstyrker propositionen. Utskottetavstyrker i samband härmed bifall tillfyra motioner varav tre väckts medanledning av propositionen och enväckts under den allmänna motionstideni år. I denna del föreligger fyrareservationer varav en från (v, mp) ochtre från (fp) samt ett särskiltyttrande från (fp).Utskottet tillstyrker regeringensförslag om förlängning avgiltighetstiden årstvångsmedelslag. I samband härmedavstyrker utskottet bifall till tvåmotioner. I denna del föreligger enreservation från (v, mp). I proposition 1995/96:14 har regeringen() föreslagit attriksdagen antar det i propositionenframlagda förslaget till lag omfortsatt giltighet av lagen (1952:98)med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål.I proposition 1995/96:85 har regeringen() föreslagit attriksdagen antar de i propositionenframlagda, av Lagrådet granskade,förslagen till1. lag om hemlig kameraövervakning,2. lag om ändring i lagen (1952:98)med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål,3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100),4. lag om ändring i lagen (1988:97) omförfarandet hos kommunerna,förvaltningsmyndigheterna ochdomstolarna under krig eller krigsfaram.m.,5. lag om ändring i lagen (1990:484)om övervakningskameror m.m.Lagförslagen har fogats tillbetänkandet, se bilaga 1-2. Motioner väckta med anledning avproposition 1995/96:141995/96:Ju2 av () variyrkas att avslår proposition1995/96:14.1995/96:Ju3 av m.fl. (v)vari yrkas att avslårproposition 1995/96:14 om fortsattgiltighet av tvångsmedelslag.Motioner väckta med anledning avproposition 1995/96:851995/96:Ju9 av m.fl.(mp) vari yrkas att avslårregeringens proposition 1995/96:85.1995/96:Ju10 av m.fl. (v)vari yrkas att avslårregeringens proposition 1995/96:85 omhemlig kameraövervakning enligt vad imotionen anförts omintegritetskränkning.1995/96:Ju11 av och () vari yrkas1. att antar regeringensförslag med den ändring av 3 § andrastycket lagen om hemligkameraövervakning i enlighet med vadsom har anförts i motionen,2. att , vid avslag påyrkande 1, avslår regeringensproposition /96:85,3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om redovisning av tillämpningenav lagen om hemlig kameraövervakning,4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om det fortsattautredningsarbetet om hemligkameraövervakning.Motion väckt 19951994/95:Ju712 av () variyrkas att hos regeringenbegär förslag till lag som tillåterkamerabevakning utanför bank- ochpostlokaler. InledningI 1 kap. 2 § tredje stycketregeringsformen (RF) finns engrundläggande bestämmelse om skydd förden enskildes personliga integritet.Där sägs bl.a. att det allmänna skallvärna den enskildes privatliv ochfamiljeliv. Skyddet för den personligaintegriteten regleras genom ett flertalbestämmelser på olika konstitutionellanivåer i grundlag, vanlig lag,förordningar och myndighetsföreskrifter.I 2 kap. RF finns bestämmelser omskydd för medborgarna mot tvångsmedelfrån det allmänna. Bestämmelsernainnebär att varje medborgare gentemotdet allmänna är skyddad mot bl.a.husrannsakan och liknande intrång, motundersökning av brev eller andraförtroliga försändelser samt mot hemligavlyssning eller upptagning avtelefonsamtal eller andra förtroligameddelanden (2 kap. 6 § RF). Dessagrundläggande fri- och rättigheter fårbegränsas endast genom lag och endastför att tillgodose ändamål som ärgodtagbara i ett demokratiskt samhälle.Begränsningarna får aldrig gå utövervad som är nödvändigt eller utgöra hotmot den fria åsiktsbildningen.Begränsningar av det nu angivna skyddetfinns i bl.a. (RB) ochhänför sig där till förfarandet vidförundersökning i brottmål. Reglerna i27 kap. 18 och 19 §§ RB om hemligteleavlyssning och hemligteleövervakning utgör exempel på sådanalagreglerade begränsningar.Någon begränsning av grundlagsskyddetmot hemlig avlyssning, s.k. buggning,lik den som gäller för hemligteleavlyssning och hemligteleövervakning finns inte. Buggning ärkriminaliserad genom straffbestämmelsenom olovlig avlyssning i 4 kap. 9 a §brottsbalken (BrB).Mot hemlig optisk övervakning saknasgrundlagsskydd. Det finns inte hellernågon bestämmelse i BrB somkriminaliserar hemlig optiskövervakning. Förbud mot sådanövervakning följer av bestämmelserna ilagen om övervakningskameror m.m.Europeiska konventionen den 4 november1950 angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna () medtilläggsprotokoll inkorporerades isvensk rätt (prop. 1993/94:117,KU24, rskr. 246, 1994/95:KU5, rskr. 11,SFS 1994:1219). I konventionens artikel8 första punkten tillförsäkras envarrätt till skydd för sitt privatliv ochfamiljeliv, sitt hem och sin korrespondens. Begränsningar i dessa rättigheterfår ske endast om åtgärden är förenligmed de undantag som ställs upp iartikel 8 andra punkten, vari sägs attoffentlig myndighet icke må störaåtnjutandet av denna rättighet medundantag för vad som är stadgat i lagoch i ett demokratiskt samhälle ärnödvändigt med hänsyn till landetsyttre säkerhet, den allmännasäkerheten, landets ekonomiskavälstånd, förebyggandet av oordningeller brott, hälsovården, skyddandet avsedligheten eller av andra personersfri- och rättigheter.I 2 kap. 23 § RF har intagits enbestämmelse som föreskriver att lageller annan föreskrift inte fårmeddelas i strid med åtagandenpå grund av konventionen.Proposition 1995/96:85BakgrundPolisens användning avövervakningskameror i sinbrottsutredande verksamhet m.m.År 1977 infördes lagen (1977:20) om TV-övervakning (prop. 1975/76:194,1976/77:JuU14, rskr. Dessförinnansaknades i princip lagstiftning omsådan övervakning. Lagen kom till föratt förstärka den enskildes skydd motintegritetskränkningar i samband medövervakning och bevakning med hjälp avTV-apparatur. I lagstiftningsärendetdiskuterades huruvida även polisensanvändning av övervakningskamerorskulle omfattas av den nya lagen.Departementschefen uttalade därvid attdet var av betydelse att regler ompolisens och andra myndigheters TV-övervakning inte var eller kundeframstå som mer liberala än de somgällde för övriga (prop. s. 25). Den ilagen föreskrivna tillståndsplikten förTV-övervakning kom således att gällaäven för polisen.Lagen om övervakningskameror (prop.1989/90:119, JuU34, rskr. 320) trädde ikraft och ersatte dålagen om TV-övervakning. Lagen inledsmed en legaldefinition av begreppetövervakningskameror. Medövervakningskameror avses TV-kameror,andra optisk-elektroniska instrumentoch därmed jämförbara utrustningar somär uppsatta så att de, utan attmanövreras på platsen, kan användas förpersonövervakning (1 §). I lagenuppställs ett generellt krav på attövervakningskameror skall användas medtillbörlig hänsyn till enskildaspersonliga integritet (2 §). Vidareföreskrivs att upplysning om enövervakningskamera skall lämnas genomtydlig skyltning eller på något annatverksamt sätt (3 §). Undantag frånupplysningsplikten görs förövervakningskameror som används tillskydd av en anläggning eller ett områdesom enligt 4 § 2-5 eller 5 § lagen(1990:217) om skydd för samhällsviktigaanläggningar m.m. förklarats utgöraskyddsobjekt samt förövervakningskamera som används av enpolismyndighet vid automatiskhastighetsövervakning. Länsstyrelsenfår dessutom i andra fall medgeundantag från upplysningsplikten, omdet finns synnerliga skäl för det.Lagen om övervakningskameror gäller ilikhet med föregångaren all användningav fjärrstyrda övervakningskameror ochreglerar således även polisenshantering av denna apparatur. Dettainnebär att förbudet mot att användadolda fjärrmanövreradeövervakningskameror vid enförundersökning finns kvar. Lagenomfattar dock inte användningen avhandmanövrerade övervakningskameror,och polisen är således oförhindrad attanvända sådana kameror i sinverksamhet.Eftersom polisens användning avövervakningskameror präglas av att deni många fall måste ske dolt för attfylla sin funktion, innebär det anfördaatt polisen huvudsakligen ärhänvisad till att använda doldahandmanövrerade TV-kameror. Det finnsenligt regeringen dock fleraolägenheter med en sådan arbetsmetod.Den är bl.a. mycket personal- ochkostnadskrävande.Lagen om övervakningskameror m.m. geremellertid en viss möjlighet förpolisen och andra att använda doldaövervakningskameror. Enligt 3 § tredjestycket kan som nyssnämnts medge undantag från skyldighetenatt meddela upplysningar omövervakningskamerans existens om detfinns synnerliga skäl för det. Detanges i propositionen (1989/90:119s. 43) att det skall vara fråga omundantagssituationer där det finns ettstarkt behov av att använda enövervakningskamera utan att behövainformera om den, bl.a. fall därhänsynen till allmän ordning ochsäkerhet gör sig särskilt starktgällande, t.ex. vid övervakning av häri landet anordnade internationellasammankomster, vissa utländskastatsbesök och liknande arrangemang.Polisens användning avövervakningskameror har alltsedantillkomsten av lag om TV-övervakning varit föremål fördiskussion i olika sammanhang, bl.a. iett flertal utredningar.Tvångsmedelskommittén anförde idelbetänkandet (Ds Ju 1981:22) Hemligavlyssning m.m. att övervakning meddold fjärrstyrd TV-kamera kan ses somden optiska motsvarigheten till hemligavlyssning genom dold mikrofon med denskillnaden att medborgarna inte ärskyddade mot TV-övervakning genomgrundlagen eller BrB utan endast genomlagen om TV-övervakning. Kommitténuttalade att TV-övervakning av det slagsom regleras i lagen om TV-övervakning(övervakning av plats som är upplåtenför eller eljest nyttjas avallmänheten ) inte är av såintegritetsvådlig natur att det fannsanledning att på ett mera påtagligtsätt begränsa tvångsmedlets användninginom polisens brottsutredandeverksamhet. I linje härmed föreslogkommittén att polisen skulle få användaövervakningskameror vid utredning avbrott för vilka det endast varföreskrivet fängelse.År 1982 tillsattes Narkotikakommissionenmed uppgift att lämna förslag omåtgärder mot narkotikamissbruket. Ikommissionens PM nr 5, Polisensinsatser mot narkotikan, föreslogkommissionen att lagen om TV-övervakning skulle ändras så att deninte gällde kameror som polisen användevid spaning och utredning avnarkotikabrott. Kommissionen ansåg attdet från integritetssynpunkt knappastkunde vara någon avgörande skillnad ompolisen vid sidan av kikare och andrakameror också fick utnyttja TV-kameror.Kommissionen menade vidare att TV-övervakning på en plats där man ändåalltid löper risk att iakttas med andrametoder inte kunde vara alltförintegritetskränkande, även om den inteskedde öppet.Utredningen om TV-övervakning m.m.fick i uppdrag att se överlagen om TV-övervakning. Enligtdirektiven (dir. 1985:39) skulleutredaren bl.a. uppmärksamma desärskilda problem som kunde varaförenade med polisens användning av TV-övervakning. I betänkandet (SOU1987:74) Optisk-elektronisk övervakningföreslog utredningen att polisen skullefå rätt att efter tillstånd fråndomstol använda doldvvervakningsapparatur vidförundersökning i brottmål. Enligtförslaget skulle domstolen kunnameddela sådant tillstånd endast omnågon var skäligen misstänkt för brottför vilket det inte var stadgatlindrigare straff än fängelse i två åroch under förutsättning att åtgärdenvar av synnerlig vikt för utredningen.Vidare föreslog utredningen atttvångsmedlet skulle omfattas avbestämmelserna i 1952 årstvångsmedelslag, dvs. att övervakningmed dolda TV-kameror skulle få användasvid utredning av vissa allmänfarligabrott, vissa högmålsbrott och vissabrott mot rikets säkerhet, även om detför brottet var föreskrivet ettstraffminimum på mindre än två år.Samtliga dessa förslag om polisensrätt att få använda dolda fjärrmanövrerade TV-kameror i den brottsutredandeverksamheten togs under övervägande iproposition 1988/89:124 om vissatvångsmedelsfrågor. Departementschefenuttalade där att hon inte ansåg attanvändningen av sådana kameror bordeinföras som metod i det reguljärapolisarbetet mot narkotikabrottslighetoch annan grov brottslighet. Honpoängterade dock att dettaställningstagande i första hand togsikte på förundersökningar i allmänhet.Såvitt avsåg Säkerhetspolisensarbetsmetoder hänvisade hon till då pågående arbete.I sitt slutbetänkande (SOU 1990:51)- Säkerhetspolisens arbetsmetoder,personalkontroll och meddelarfrihet togSÄPO-kommittén upp till behandlingbl.a. frågor om Säkerhetspolisensarbetsmetoder. Så behandlades t.ex.frågan om det borde införas enmöjlighet för Säkerhetspolisen att ivissa situationer få använda delshemlig teknisk avlyssning med hjälp avdolda mikrofoner, s.k. buggning, delsövervakning med dolda fjärrstyrdakameror. Kommittén kom i betänkandetfram till att Säkerhetspolisen undervissa förutsättningar borde få användasåväl dolda mikrofoner som doldafjärrmanövrerade kameror vidbrottsutredningar. Kommittén motiveradesitt ställningstagande vad gälleranvändningen av kameror bl.a. med attövervakning med handmanövrerade kamerorkan vara riskfylld för den som sköterkameran och att användningen kaninnebära att en pågående utredningavslöjas. Enligt kommittén bordereglerna för användningen av doldakameror utformas på motsvarande sättoch efter samma grundprinciper somgäller för tvångsmedel.Säkerhetspolisen överlämnade idecember 1994 en promemoria tillJustitiedepartementet (dnr 94/4922),där man uppger att Säkerhetspolisenbehöver få tillgång till modernatekniska hjälpmedel för att kunnabedriva en effektiv spaningsverksamhetoch att dolda fjärrmanövreradeövervakningskameror utgör ett sådanthjälpmedel. Säkerhetspolisen föreslog ipromemorian vissa lagändringar.I ärendet föreligger en skrivelse frånGeneraltullstyrelsen i vilken hemställsom uttalande att den nyaregleringen om hemlig kameraövervakningskall vara tillämplig inte endast ipolisens brottsutredande verksamhetutan också när tullen bedriverförundersökning.Pågående utredning m.m.Den 16 februari 1995 beslutaderegeringen att tillsätta en särskildutredare för att se över frågor omanvändningen av övervakningskameror.Enligt direktiven (dir. 1995:18) skallutredningen, som antagit namnetUtredningen om användningen avövervakningskameror, göra engenomgripande översyn av reglerna ilagen om övervakningskameror m.m. Iutredningens uppdrag ingår att särskiltöverväga bl.a. frågan om en utvidgadrätt för polisen att användaövervakningskameror. Utredningenöverlämnade delbetänkandet(SOU 1995:66) Polisens användning avövervakningskameror vidförundersökning. Propositionen byggerpå utredningens förslag.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att ett nytttvångsmedel, hemlig kameraövervakning,införs. Förslaget innebär att polisenskall kunna bedriva spaning mot enperson genom att använda doldafjärrmanövrerade övervakningskameror.Den föreslagna regleringen ansluternära till bestämmelserna i om hemligteleavlyssning.Dolda fjärrmanövreradeövervakningskameror skall få användasvid förundersökning angående brott förvilket minimistraffet inte fängelse samt vid försök,förberedelse eller stämpling tillsådant brott om gärningen är straffbar.Beslut om tillstånd till hemligkameraövervakning skall fattas avrätten på ansökan av åklagaren. Hemligkameraövervakning får användas endastom någon är skäligen misstänkt förbrottet och åtgärden är av synnerligvikt för utredningen. Domstolenstillstånd skall meddelas att gälla förviss tid och viss plats. Enligtförslaget skall alla de platser som detkan antas att den misstänkte kommer attuppehålla sig på kunna övervakas.Förslaget innehåller också regler omhävande av beslut och granskning ochbevarande av upptaget bildmaterial.Även i dessa delar ansluter förslagettill reglerna om hemlig teleavlyssning.Vidare föreslås att lagen (1952:98)med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål skallomfatta också hemlig kameraövervakning.Det nya tvångsmedlet skall således ivissa fall kunna användas även vidutredning av allmänfarliga brott, vissahögmålsbrott och vissa brott mot riketssäkerhet även om det för brottet ärföreskrivet lindrigare straff änfängelse i två år.I propositionen föreslås attbestämmelserna om hemligkameraövervakning tas in i en ny lagvars giltighet begränsas till elvamånader. Lagändringarna föreslås trädai kraft den 1 februari 1996.Utskottets övervägandenHemlig kameraövervakningI motionerna Ju9 (mp) och Ju10 (v)yrkas avslag på propositionen. Imotionerna anförs sammanfattningsvisatt det saknas tillräckliga skäl attinföra ett så starktintegritetskränkande tvångsmedel somhemlig kameraövervakning. I motionernaifrågasätts också om förslagen ärförenliga med bestämmelserna i omskydd för den enskildes personligaintegritet och tillskydd för de mänskliga fri- ochrättigheterna.I motion Ju11 (fp) framhålls att det ipropositionen uppställda kravet påanknytning mellan den misstänkte ochden plats som kan komma att bli föremålför kameraövervakning är så lågt ställtatt det innebär en påtaglig risk föratt övervakningen huvudsakligen kommeratt omfatta personer som inte har någotsom helst samband med brottsutredningenoch att många oskyldiga personerdärigenom kommer att bli utsatta förbetydande integritetskränkningar. Imotionen yrkas att 3 § andra stycket iregeringens lagförslag ändras så attomfattningen av kameraövervakningenbegränsas. Om detta yrkande inte skullevinna bifall yrkas i andra hand avslagpå propositionen i dess helhet.Lagen om övervakningskameror m.m.omfattar, som tidigare framgått, ävenpolisens användning av doldafjärrstyrda övervakningskameror. Dettainnebär att den i lagen föreskrivnatillståndsplikten i princip gällerockså för polisens verksamhet. Eftersompolisens användning avövervakningskameror präglas av att deni många fall måste vara hemlig för attfylla sin funktion, innebär det attpolisen huvudsakligen är hänvisadtill att använda handmanövrerade TV-kameror. Av propositionen (s. 19)framgår att denna metod, som äroreglerad, är förenad med en radolägenheter. I vissa situationer är detinte möjligt att bedriva övervakningmed spanare utrustade medhandmanövrerade kameror, t.ex. därföratt förhållandena på platsen intetillåter att en spanare håller sigdold. Även om det i och för sig skullevara möjligt att dölja en spanare kandet vara omöjligt att avlösa denne utanrisk för upptäckt. I andra fall måsteövervakningen pågå under så lång tidatt man inte kan avvara nödvändigapersonalresurser. Detsamma gällerövervakningar som kräver att mångaspanare tjänstgör , vilketexempelvis kan vara fallet närövervakningen avser en byggnad medflera in- och utgångar. Ett annatproblem vid spaning - som hänger sammanmed att antalet spanare är begränsat -är enligt regeringen att det finns riskför att spanaren blir igenkänd om hanmåste befinna sig i den övervakadepersonens närhet. Det kan i sådana fallvara svårt för en spanare att undvikaatt bli avslöjad. Övervakning medhandmanövrerade kameror kan enligtregeringen också medföra fara förspanarens personliga säkerhet. I dessafall innebär en övervakning helt enkelten alltför stor risk för att han skallangripas av dem som övervakas. I sådanasituationer måste man av säkerhetsskälavstå från övervakning. I de nubeskrivna situationerna skulleövervakning med doldaövervakningskameror enligt regeringensuppfattning vara mycket värdefull.En fördel med doldaövervakningskameror är enligtregeringen att de i vissa avseenden äröverlägsna människan iregistreringsförmåga. En doldövervakningskamera kan av tekniska skälregistrera händelser som enhandmanövrerad kamera inte registrerar,eftersom den spanare som bemannarkameran aldrig upptäcker att det finnsnågot intressant att dokumentera. Detär emellertid ofrånkomligt att det i deflesta fall är en fördel att hapersonal på platsen. Användningen avdolda övervakningskameror kan enligtregeringen alltså inte ersättaanvändningen av handmanövrerade TV-kameror utan får snarare ses som ettkomplement till sådana kameror.Problemen med handmanövrerade kamerorgäller enligt regeringen såväl för denöppna polisen som för Säkerhetspolisen.För Säkerhetspolisens del är användningav dolda övervakningskameror särskiltintressant i arbetet med att avslöjabrott mot rikets säkerhet och bekämpaterrorism. I detta arbete bedrivsspaning i olika former, varav en ärs.k. objektsspaning, som bedrivs motsåväl personer som platser. Syftet medspaningen är oftast att observera enpersons förehavanden, att identifierade personer som vederbörande träffareller att se vad som händer på en vissplats. En förutsättning för att dettaskall kunna genomföras effektivt är attpersonen eller platsen kan övervakasunder . Vidspaningsinsatser av detta slag användsi dag i relativt stor utsträckningövervakning med handmanövrerade TV-kameror.Regeringen anser att en rätt attanvända dolda övervakningskamerorskulle innebära att polisen dels kanutföra spaningsuppgifter mot mål därdetta inte varit möjligt, delsutföra en effektivare spaning medstörre precision samt dessutom frigöraspaningspersonal för andra insatser.I propositionen konstateras (s. 21)att all tvångsmedelsanvändning utgörintrång i den privata sfären. Beroendepå vilket tvångsmedel som används blirdet fråga om ingrepp i den personligaintegriteten i fysisk mening (skyddetför den personliga friheten), denkroppsliga integriteten (skyddet förkroppens integritet mot ingrepp ikroppen eller våld mot kroppen) ellerden personliga integriteten i ideellmening (skyddet för privatlivet och förpersonligheten). Exempel på tvångsmedelsom innebär intrång av sistnämnda slagär hemlig teleavlyssning.Vid en jämförelse mellan hemligteleavlyssning och användningen avdolda övervakningskameror finner manenligt regeringen vissa likheter. Bådametoderna är hemliga till sin natur ochmåste ske dolt för att fylla sinfunktion. Detta innebär att den personsom tvångsmedlet riktas mot inte harnågon möjlighet att ifrågasättabeslutet. Det skydd mot missbruk avolika tvångsmedel som ligger i att densom drabbas av åtgärden kan få sakenprövad av domstol faller bort. Rättenatt överklaga blir illusorisk. Inteheller kan någon kontroll ske frånallmänhetens sida, eftersom reglerna omsekretess hindrar massmedia ochallmänheten från insyn i ärendet.Hemlig teleavlyssning och användningav dolda övervakningskameror företerstora likheter även med avseende påomfattningen av det intrång i denpersonliga integriteten som kan bliföljden av tvångsmedelsanvändningen.Enligt regeringens mening kanövervakning med dold övervakningskamerai vissa situationer vara ett väl såingripande tvångsmedel som hemligteleavlyssning. Vid bedömningen av omen användning av doldaövervakningskameror bör tillåtas måstedärför en avvägning göras mellanintresset av effektivitet i denbrottsutredande verksamheten och ettstarkt skydd för den personligaintegriteten.När det gäller frågan huruvidasamtliga platser som den misstänkte kanantas komma att uppehålla sig på skallkunna övervakas eller om det börinföras någon begränsning härvidlagnoterar regeringen inledningsvis attvissa begränsningar redan följer avreglerna i 4 kap. BrB om brott motfrihet och frid. Att t.ex. tränga in inågons hem för att där montera en doldövervakningskamera är såledesförbjudet. Enligt regeringens meningsaknas skäl att göra några ändringar idetta avseende. En annan sak är attsådana utrymmen och platser kan bevakasså länge kameran placeras på någotannat ställe. Vidare är t.ex. enprivatperson oförhindrad att frivilligtupplåta sin bostad eller trädgård föratt polisen där skall kunna montera enövervakningskamera och övervaka någonannan.