bet · GJ01NU10 · 1995-12-07 00:00:00 — Säkrare finansiering av framtida kärnavfallskostnader m.m. 1995/96NU10ÄrendetI detta betänkande behandlasdels proposition 1995/96:83 om säkrarefinansiering av framtida kärnav-fallskostnader m.m.,dels fyra motioner som väckts medanledning av propositionen,dels två motioner från allmännamotionstiden.SammanfattningUtskottet tillstyrker regeringensförslag om vissa ändringar i den s.k.finansieringslagen. Lagen åläggerreaktorinnehavarna att täckakostnaderna för hanteringen avkärnkraftens restprodukter. För dettaändamål uttas en avgift som förnärvarande uppgår till i genomsnitt 1,9öre per kWh. Pengarna sätts in på etträntebärande konto i . Ipropositionen föreslås attavgiftsmedlen skall överföras till ensärskild fond benämnd Kärn-avfallsfonden och som i myndighetsformskall svara för kapitalförvaltningen.Fondens medel skall enligt förslagetplaceras i ,företrädesvis i form av real inlåning.Avgiftsskyldigheten skall kompletterasmed ett garantisystem som innebär kravpå reaktorinnehavarna att ställa sådanasäkerheter att de kan täcka kostnadernaför avfallshanteringen m.m. omfonderingen enligt finansieringslagenär otillräcklig.Motioner med skilda krav påförändringar av förslagen ipropositionen avstyrks av utskottet menföljs upp i reservationer med begäranom att regeringen skall återkomma tillriksdagen med ett reviderat lagförslag.I en reservation (m, kds) avvisasregeringens förslag attKärnavfallsfondens tillgångar endastskall få placeras i ;i stället efterlyses en friareplaceringspolitik. Företrädaren förCenterpartiet framför farhågor för attdet föreslagna garantisystemet medställda säkerheter kan leda till ettminskat finansiellt utrymme för attutveckla alternativ energiproduktion,och han anser att enbartfondavsättningar bör tillåtas. Detföreslagna systemet med säkerheteraccepteras däremot i en reservation(mp), där det dock anförs attsäkerheterna bör sättas mycket högt. Iandra reservationer (mp) ställs krav påatt fondförvaltningen skall styras avett realränteantagande på ,som argument framförs för attden årliga avgiften förreaktorinnehavarna skall höjaskraftigt. I en annan reservation (mp)argumenteras vidare för att även t.ex.miljöorganisationer skall kunna erhållafinansiellt stöd ur Kärnavfallsfondenför informationsinsatser infördiskussioner om slutförvaringen avkärnavfallet.PropositionenI proposition 1995/96:83 föreslås attriksdagen antar regeringens förslagtill1. lag om ändring i lagen (1992:1537)om finansiering av framtida utgifterför använt kärnbränsle m.m.,2. lag om ändring i lagen (1988:1597)om finansiering av hanteringen av visstradioaktivt avfall m.m.Lagförslagen, som granskats avLagrådet, återges i bilaga.MotionernaDe motioner som väckts med anledning avpropositionen är följande:1995/96:N11 av () variyrkas att riksdagen1. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omslutförvaringen av utbränt kärnbränsle,2. avslår regeringens förslag attplacera Kärnbränslefondens medel hosRiksgäldskontoret,3. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omKärnbränslefondsutredningens förslag omen fristående styrelse för fonden ochdess förvaltning.1995/96:N12 av m.fl. (m)vari yrkas att beslutar attlagen om finansiering av framtidautgifter för använt kärnbränsle m.m.ges den utformning som föreslagits avKärnbränslefondsutredningen i dessförslag till 7 ae §§.1995/96:N13 av m.fl.(mp) vari yrkas att riksdagen1. beslutar att kalkylerna föravfallshanteringen baseras på realräntanoll,2. hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i lagen om finansieringav framtida utgifter för använtkärnbränsle att av lagtexten framgåratt kalkylerna för avfallshanteringenbaseras på realränta noll,3. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attsnabbare bygga upp Kärnavfallsfonden,4. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attavfallsavgiften bör höjas till5 öre per kWh producerad kärnkraftsel,5. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att deställda säkerheterna bör grundas påbedömningar på den ekonomiskasäkerhetsmarknaden och inte påpolitiska bedömningar,6. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attkommuner, sakägare ochmiljöorganisationer skall få stöd urkärnavfallsfonden förkompetensuppbyggnad ochtillhandahållande av oberoendeexpertis,7. som sin mening ger regeringen tillkänna att avgiften inte får beräknas påen längre driftstid per reaktor än 25år.1995/96:N14 av m.fl.(c) vari yrkas att riksdagen1. hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i lagen (1992:1537) omfinansiering av framtida utgifter föranvänt kärnbränsle som gällerfondavsättning,2. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om lagen(1988:1597) om finansiering av visstradioaktivt avfall m.m.De motioner från allmänna motionstidensom behandlas här är följande:1994/95:N426 av m.fl. (mp)vari yrkas att riksdagen1. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attavgiften till de lagstadgade fondernaför omhändertagande av kärnkraftensavfall fr.o.m. börhöjas till per kWh,2. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attkalkyler för omhändertagandet avkärnkraftens avfall skall grundas påkalkylränta noll,3. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attfonderade medel ej skall kunna placeraspå värdepappersmarknaden,4. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attägarna till kärnkraftsbolagen skalllämna garantier för sina förpliktelsermot staten genom ett system medfullgoda säkerheter,5. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omutbetalning av medel till SKB för dessåtaganden, enligt vad i motionenanförts.1994/95:N447 av () variyrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om kraftföretagens finansiellaansvar för avfallshantering etc. BakgrundDet nuvarande systemet för finansieringav framtida utgifter för använtkärnbränsle m.m. infördes ochgrundas numera på bestämmelser i delslagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet (den s.k. kärntekniklagen),dels lagen (1992:1537) om finansieringav framtida utgifter för använtkärnbränsle m.m. (den s.k.finansieringslagen). I kärntekniklagenåterfinns de grundläggandebestämmelserna om tillståndshavarnasansvar, inkl. det ekonomiska ansvaret,för hantering och slutförvaring avkärnavfall. I syfte att säkerställa attmedel finns tillgängliga när de olikaåtgärderna i programmet förkärnavfallshantering skall genomföras,har införts ett särskilt system sominnebär förpliktelse för reaktorägarnaatt betala en avgift i förhållande tillden energi som levereras frånreaktoranläggningen. Bestämmelser omdetta avgiftssystem finns ifinansieringslagen.I sistnämnda bestämmelser fastslås attkärnkraftsproduktionen skall bärakostnaderna för hanteringen avkärnkraftens restprodukter. Beslut omavgift fattas av regeringen,efter förslag av Statenskärnkraftinspektion (SKI), och uttryckssom ett visst belopp i öre per kWh elsom levereras från reaktoranläggningen.Pengarna sätts in på ett räntebärandekonto i Riksbanken.Avgiften skall täcka kostnaderna fören säker hantering och slutförvaring avi reaktorn använt kärnbränsle, en säkeravveckling och rivning avreaktoranläggningen samt kostnader förden forsknings- ochutvecklingsverksamhet som erfordras föratt komplettera reaktorinnehavarensmotsvarande insatser. Avgiften skallvidare täcka de kostnader som statenhar i dessa avseenden.Avgiftsuttaget från de olikaanläggningarna varierar. Sedan år 1984har avgiften legat på sammagenomsnittliga nivå, per kWh.Den kostnadsmassa som fördelas ut påreaktorinnehavarna är den uppskattadekostnaden för samtliga åtgärder framtill då allt använt kärnbränsleberäknas ha blivit placerat islutförvar. Till grund för beräkningenav avgiftens storlek ligger en 25-årigdrifttid och en årsproduktion om 67TWh.Mellan åren 1982 och 1994 harinbetalats totalt ca 16,7 miljarderkronor i avgifter. Under samma periodhar räntorna på de fonderade medlenuppgått till ca 7,3 miljarder kronor.Tillsammans med vissa andrainbetalningar har finansieringssystemetunder nämnda period tillförts totalt ca24 miljarder kronor. Utbetalningarnahar uppgått tillca . Detta betyderatt behållningen i fonden vid utgångenav uppgick till ca 15,4miljarder kronor.Allmänt om regeringens förslagI beslutade den dåvaranderegeringen att låta tillkalla ensärskild utredare med uppdrag att göraen översyn av kapitalförvaltningen avde medel som inbetalas enligtfinansieringslagen. Utredningen - dens.k. (särskild utredare: överdirektör ) - överlämnade i juni 1994till regeringen betänkandet Säkrarefinansiering av framtidakärnavfallskostnader (SOU 1994:107).Betänkandet bildar utgångspunkt förregeringens överväganden i den nuaktuella propositionen 1995/96:83.I propositionen föreslår regeringenatt reaktorinnehavarnas nuvarandeskyldigheter att betala avgifter enligtfinansieringslagen skall kompletterasmed en skyldighet att ställa säkerheterför dessa kostnader. Krav skallställas på reaktorinnehavarna att lämnasäkerheter till staten för täckande avframtida kostnader föravfallshanteringen om fonderingenenligt finansieringslagen skulle visasig vara otillräcklig. Regeringenföreslår vidare att finansieringslagenkompletteras med en regel som innebäratt avgiftsmedlen förs över till ensärskild fond benämndKärnavfallsfonden, vars tillgångarskall placeras hos Riksgäldskontoret.Fondens verksamhet skall bedrivas imyndighetsform under samma namn ochledas av en styrelse på högst sjupersoner med sakkunskap inom bl.a.finansiell ekonomi. Kärnavfallsfondensuppgift skall omfatta enbartförvaltning av fondmedlen. SKI kommeräven fortsättningsvis att svara förprövning av avgifternas storlek, lämnaett årligt avgiftsförslag tillregeringen och vaka över användningenav avgiftsmedlen. SKI skall ges rättatt begära utbetalning av medel frånfonden till de ändamål de är avseddaför.I propositionen sägs att den årligaavgiften skall vara beräknad så attfonduppbyggnaden, inkl. den förväntadeframtida avkastningen, täckerkostnaderna för att ta hand om denmängd använt kärnbränsle och kärn-avfall m.m. som genereras vid en driftav reaktorerna ( intjänande-tiden ), eller om reaktorn går mer än25 år, den avfallsmängd som dåproducerats. De kostnader somintjänandetiden skall täcka uppstårunder fram t.o.m. 2050-talet.Enligt vissa beräkningar uppgår detotala återstående kostnaderna till ca45 miljarder kronor. Denna s.k.baskalkyl utgår från kändaförhållanden och känd teknik föravfallshanteringen, vilket är styrandeför beräkningen av de totalakostnaderna.I finansieringsåtagandet skall också,enligt regeringens förslag, ingå atttäcka verksamheten vid förkärnavfallsfrågor (KASAM), som har tilluppgift att granska den forsknings- ochutvecklingsverksamhet som bedrivs avdet av kärnkraftsproducenternagemensamt ägda (). Vidareskall statens, reaktorinnehavarnas ochkomunernas kostnader för informationtill allmänheten i frågor som rörhantering och slutförvaring av använtkärnbränsle och kärnavfall täckas avavgiften. Enligt förslag ipropositionen skall den föreslagnaförvaltningen av medel även tillämpasför de avgiftsmedel som fonderas enligtlagen (1988:1597) om finansiering avhanteringen av visst radioaktivt avfallm.m. (den s.k. Studsvikslagen).Förvaltningen av fondmedlenEn central del iKärnbränslefondsutredningens förslagvar att Kärnavfallsfonden - med angivnabegränsningar - skulle ges möjlighetatt placera fondens tillgångar i t.ex.aktier och räntebärande instrument.Regeringen avvisar i propositionendetta förslag om en friareplaceringspolitik. I stället bör, menarregeringen, alternativet medinflationsskyddad inlåning av fondensmedel i väljas.Regeringen anser att möjligheten tillhögre avkastning som en friareplaceringspolitik kan generera måsteunderordnas de säkerhetskrav som börställas på dessa medel. Inlåning iRiksgäldskontoret är riskfri och kandärjämte ge en förutsägbar realavkastning. Regeringen anför ipropositionen att marknaden förrealränteobligationer är tillräckligtutvecklad för att det skall varamöjligt att prissätta inlåning tillreal avkastning för fondens medel. Dockpåpekas i propositionen att fondensstyrelse inte skall vara hänvisadenbart till real inlåning utan skallkunna välja inlåning i nominella termerom det bedöms ge bättre avkastningeller är lämpligt av andra skäl.En annan samhällsekonomiskt positivbieffekt av den föreslagnaplaceringspolitiken är att statensupplåningsbehov kommer att minska imotsvarande mån som inlåningen iRiksgäldskontoret ökar, framhållerregeringen.I motion 1995/96:N12 (m) avvisasförslaget att Kärnavfallsfondens medelskall placeras i Riksgäldskontoret.Regeringens förslag påminner, enligtmotionärerna, om den placeringspliktsom gällde före kreditavregleringen. Istället borde regeringen ha följtutredningens förslag att låta styrelsenbygga upp - inom de föreslagna ramarna- en långsiktig, diversifieradportfölj, vilket kan bedömas ge denbästa avkastningen till lägstamotsvarande risk. Om skullebiträda regeringens förslag skulle detinnebära att dagens nominella ränteriskbyts ut mot en okänd realränterisk,sägs det. Vidare påpekar motionärernaatt regeringens argument om ett minskatstatligt upplåningsbehov som en följdav förslaget inte är korrekt; statensåterstående lånebehov minskar, men detpåverkar inte statens totalaupplåningsbehov.Också i motion 1995/96:N11 (kds)riktas kritik mot regeringens förslag idenna del. Till grund för denna kritikligger främst vad regeringen anför iproposition 1995/96:25 (den s.k.tillväxtpropositionen, s. 9) om attförslaget inte bara leder till ettminskat upplåningsbehov utan också minskad statsskuld. Ett sådantsynsätt vill motionären likställa meden konfiskation av det kapital sominbetalats av kärnkraftsföretagen.Detta gör att han avvisar regeringensförslag om överflyttning av medlen tillRiksgäldskontoret. Det vore bättre attlåta fondens styrelse själv få bedömahur medlen bäst skall förvaltas, menarmotionären.I motion 1994/95:N426 (mp), somväcktes under allmänna motionstiden ochsålunda innan propositionen avlämnades,framförs en motsatt uppfattning.Motionärerna avvisar det alternativ somutredningen förordade vad gällerplaceringen av fondkapitalet. De anseratt fonderade medel med hänsyn tillriskerna inte skall kunna placeras iaktier och andra värdepapper. En sådanordning skulle också innebära attkostnaderna för avfallet inte fullt utbelastar kärnkraften, eftersomvärdepappersmarknaden är med ochfinansierar avfalls- ochrivningskostnaderna, heter det imotionen.Utskottet vill - i linje med vad somsägs i propositionen - understrykavikten av att fondmedlen placeras påett sätt som både är säkert och somskyddar det insatta fondkapitaletsreala värde. Utskottet påminner om denmycket långa tid under vilkenfondkapitalet skall finnas tillgängligtför att finansiera de stora åtagandensom ligger i att klara deponeringen avrestprodukterna frånkärnkraftsproduktionen. Fondkapitaletsnuvarande storlek innebär också att detgenereras en hög avkastning från deinsatta medlen. varavgiftsintäkterna och den nominellaränteavkastningen ungefär lika stora,ca . Denkonstruktion för fondförvaltningen somregeringen föreslår i propositionen -bildande av en särskild fond och eninflationsskyddad inlåning iRiksgäldskontoret - uppfyller på etttillfredsställande sätt de sammanvägdakrav som i detta sammanhang måsteställas på dels säkerhet, delseffektivitet i fondförvaltningen.Utskottet gör den bedömningen att avde nämnda intressena börsäkerhetskravet tillmätas en sådanbetydelse att förslagen i motionerna1995/96:N12 (m) och 1995/96:N11 (kds)om en friare placeringspolitik, för atteventuellt kunna uppnå en något högreavkastning, måste avvisas. Utskottetvill vidare bestämt ta avstånd frånpåståendet i sistnämnda motion om attplaceringen av Kärnavfallsfondenstillgångar i är attbetrakta som en konfiskation avkraftföretagens pengar. De medel somnämnda företag betalar in är en avgiftsom uttas med stöd av lagen, men somåterförs till de betalande för detavsedda ändamålet. Utskottet finnerskäl att betona att den inbetaladeavgiften är specialdestinerad; medlenkan inte användas till något annatändamål än att finansieraomhändertagandet av kärnavfallet m.m.Redovisningsmässigt gäller emellertidatt överflyttningen av fondmedlen frånRiksbanken till Riksgäldskontoretminskar det framtida upplåningsbehovetoch att därigenom den avRiksgäldskontoret redovisadestatsskulden framöver blir lägre än vadden annars skulle ha blivit.Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna /96:N12 (m) och1995/96:N11 (kds) i berörda delar. Detaktuella yrkandet i motion1994/95: N426(mp) får anses vara tillgodosett meddet sagda och avstyrks även det.Säkerheter för täckande av framtidakostnaderSom tidigare nämnts förordas ipropositionen att reaktorinnehavarnaskall ställa säkerheter till staten förtäckande av framtida kostnader föravfallshanteringen om fonderingenenligt finansieringslagen skulle visasig otillräcklig. Kärnkraftverken somsådana skall dock inte kunna utgörasäkerhet i någon form för de ändamålsom anges i lagen. I propositionenframhålls därför att ägarna i flerafall kommer att behöva ställasäkerheter. De säkerheter som enligtregeringen bör kunna godtas ärkreditförsäkringar, borgensåtagandeneller fastighetsinteckningar. Ävenandra typer av säkerheter kan komma ifråga.I propositionen föreslås två typer avgarantier, vilka gemensamt kallassäkerhetsbelopp. Säkerhetsbelopp Ibenämns i propositionen grundbelopp.Denna garanti skall säkerställafonduppbyggnaden vid en eventuellavstängning av en reaktor innanreaktorns intjänandetid gått ut. Igrundbeloppet ingår också kostnaden förrivning av kärnkraftverken.Grundbeloppet omfattar endast kostnaderför det avfall som genererats t.o.m.det år då beräkningen utförs.Beräkningen företas ianslutning till beräkningen avkostnaderna som ligger till grund föravgiftens storlek. Grundbeloppetfördelas på samma sätt som den årligaavgiften. Säkerhetsbelopp II benämns ipropositionen tilläggsbelopp. Dennagaranti skall säkerställafinansieringen av omhändertagandet omfondbehållningen är otillräcklig efterdet att samtliga reaktorer ställts av.Beloppet skall täcka kostnaderna omvissa åtgärder visar sig vara dyrare änplanerat, om delar av åtgärdsprogrammetmåste vidtas tidigare än beräknat ellerom realräntan visar sig ha varitöverskattad. Storleken avsäkerhetsbeloppet är beroende av denriskvärdering som görs vid olikatidpunkter. Tilläggsbeloppet fördelasut på tillståndshavarna på liknandesätt som den årliga avgiften ochgrundbeloppet.I motion 1995/96:N14 (c) anförs attden föreslagna modellen inte ärförenlig med försiktighetsprincipen.Vidare gäller att det föreslagnagarantisystemet leder till attkraftföretagen låser upp sinatillgångar som säkerhet för dessagarantier. Detta medför atttillgångarna inte kan nyttjas för andradndamål som kommer att bli aktuella,t.ex. som säkerheter vid investeringarrelaterade till förnyelsen avenergisystemet. I motionen hänvisasockså till uppfattningatt kraftföretagens samtliga tillgångarskall ingå som säkerhet när det gälleransvar enligt atomansvarighetslagen(1968:45). Det aktuellafinansieringssystemet skall enligtmotionärerna bygga enbart påfondavsättningar som skall vara avsådan omfattning att de också täcker dei propositionen föreslagnasäkerhetsbeloppen I och II.Enligt vad som sägs i motion1995/96:N13 (mp) vore en mer försiktigframtidsuppfattning på sin plats, vadgäller fredliga förhållanden och stabilekonomisk tillväxt, när ett garanti-och säkerhetssystem skall utarbetas. Deställda säkerheterna bör, anförmotionärerna, grundas på bedömningar påden ekonomiska säkerhetsmarknaden ochinte på politiska bedömningar.I motion 1994/95:N447 (c) påpekas attdet kan uppstå ett ekonomiskt glapp ifinansieringshänseende i dels det falldå ett kärnkraftverk stängs innan detaktuella företaget hunnit betala inmedel för hanteringskostnaderna, delsom kostnaderna för avfallshanteringenvisar sig överstiga de resurser somavgiftsvägen betalats in frånkraftföretagen. bör mot dennabakgrund, menar motionären, geregeringen till känna vad som anförs imotionen om kraftföretagens finansiellaansvar för avfallshanteringen.SKB:s beräkningar överrivningskostnaderna är mycket låga viden internationell jämförelse, hävdasdet i motion 1994/95:N426 (mp).Motionärerna anser attkärnkraftsbolagen skall lämna fullgodasäkerheter för de fortsattaförpliktelserna mot staten.Utskottet vill framhålla att det avregeringen framlagda förslaget innebären skärpning av reaktorinnehavarnasfinansiella ansvar för kärnavfallet.Utskottet avvisar förslagen tillriktlinjer som framförs i motion1995/96:N14 (c) med innebörd att det aktuellagarantisystemet enbart skulle bygga påfondavsättningar. Med regeringensförslag tydliggörs förreaktorinnehavarna och kraftföretagensägare att staten pålägger dem ettåtagande att ta ett kostnadsmässigtansvar för kärnkraftens restprodukter.Att bygga vidare på dagens system ärinte en framkomlig väg. Avgifterna ärmycket svåra att beräkna med hänsyntill de osäkerheter somkostnadskalkylerna med nödvändighet ärbehäftade med. Om fonderingen ärotillräcklig vid ej förutseddahändelser, leder detta till att statenfår träda in och ta ett kostnadsansvarför avfallshanteringen. Kostnaden förstaten blir i sådana fall svår attfinansiera. Detta är i rådandestatsfinansiella läge inte en lämpliglösning på problemet.De farhågor som förs till torgs inyssnämnda motion om att ställdasäkerheter skulle påverka utbyggnadenav alternativ energiproduktion kanutskottet heller inte ansluta sig till.Utbyggnaden av den alternativaelproduktionen styrs primärt av utbudetoch efterfrågan på elmarknaden, dvs. deförväntningar som finns på marknaden avden framtida avkastningen av sådanproduktion. Den av nyligenbeslutade elmarknadsreformen (prop.1994/95:222, bet. 1995/96:NU1) innebäratt sådana förväntningar kommer attvara bestämmande för möjligheterna atterhålla kapital för investeringar ialternativ energiproduktion i högregrad än sänkta belåningsvärden ikraftföretagens tillgångar till följdav att de ingår som generellasäkerheter för avfallshanteringen.Det som vidare framförs i motion1995/96:N14 (c) angåendereaktorinnehavarnas ansvar enligtatomansvarighetslagen saknar utskotteti detta sammanhang anledning attnärmare beröra. I den lagen återfinnsbestämmelser om reaktorinnehavarnasansvar vid stora olyckor i samband medenergiproduktion med kärnkraft. Dettaär en fråga som i sak inte har någotsamband med det bakomliggande syftetför den administrativa reglering somfinansieringslagen är ett uttryck för.Vad gäller de övriga i dettasammanhang aktuella yrkandena imotionerna 1994/95:N426 (mp) och1995/96:N13 (mp) anser utskottet attregeringens förslag innebär en godhantering av de osäkerheter som avnaturliga skäl finns i denna fråga, medavseende på den långa tidshorisont somdet rör sig om. Enligt utskottetsuppfattning bör inte uttalasig om vilka beräkningar avrivningskostnaderna som är de mestkorrekta att kalkylera med. Denna frågaär konstitutionellt överlämnad till SKIatt närmare hantera och finna svarenpå. Vad slutligen gäller motion1994/95:N447 (c) gör utskottet denbedömningen att regeringens förslagligger i linje med det yrkande som därframförs.Med det anförda avstyrker utskottetsamtliga i denna del berörda motioner.Realräntans storlekMed realränta avses den förräntning somerhålls sedan hänsyn tagits tillinflationstakten. I propositionenframhålls att storleken på realräntan,dvs. de ränte- och inflationsantagandensom kan göras för tiden fram till år2060, självfallet är av stor betydelsenär det gäller bidraget tillfinansieringen av de framtidautbetalningarna. Avkastningen påfonderade medel kan under olikarealränteantaganden beräknas svara förmellan en fjärdedel och hälften av detframtida kapitalbehovet.SKI tillämpar för närvarandeantagandet att den reala avkastningenför perioden fram uppgårtill . Regeringen anger ipropositionen för sin del ingenuppfattning om vilketrealränteantagande som bör varastyrande för fondförvaltningen.