bet · GI01LU32 · 1995-05-30 00:00:00 — Därutöver vill motionärerna ha till stånd etttillkännagivande som går ut på att stat och kommun skall ha ettkonsumentpolitiskt ansvar endast beträffande vissamedborgargrupper, där speciella hänsyn måste tas på grund avt.ex. glesbygdsboende, fysiskt handikapp och ekonomisk utsatthet(yrkandena 1 och 7).I den med anledning av propositionen väckta motionen L47 anförRolf m.fl. (m) att den övergripande målsättningen börvara att underlätta för konsumenterna att använda sig av derättigheter de faktiskt har. Några ytterligare regleringar ochföreskrifter behövs inte. Det mest effektiva sättet attupprätthålla och utveckla det engagemang som finns är attöverlåta till enskilda och frivilliga organisationer att svaraför att konsumenternas intressen tillgodoses (yrkande 1).En översyn av konsumentpolitiken aviserades av den förraregeringen budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil.14). Utskottet konstaterade då att en sådan översyn av fleraolika skäl var påkallad (bet. 1991/92:LU24). Inte minstangeläget ansåg utskottet det vara att följderna på detkonsumentpolitiska området av vårt närmande till EU blirbelysta. I många av de motioner som därefter väckts på detkonsumentpolitiska området har behovet av nya riktlinjerframhållits.Utskottet vill för egen del uttrycka sin tillfredsställelsemed att regeringen nu framlagt ett förslag till nyakonsumentpolitiska riktlinjer. som gått sedanriksdagen senast fastställde konsumentpolitikens inriktning hardet, såsom också regeringen framhåller, skett en mängdförändringar i och vår omvärld som innebär påtagligabehov av nya ställningstaganden från sida. Enbetydelsefull förändring är den ekonomiska utvecklingen och desspåverkan på hushållen. Andra viktiga förändringar är den skärptakonkurrensen på en del områden och avregleringarna, liksomförändringarna på marknaden och hos enskilda hushåll till följdav ny teknik. En annan tillkommande omständighet är den ökadeinsikten om konsumtionens samband med och påverkan på miljön.Därtill kommer att fr.o.m. är medlemi EU. Därigenom har den nationella svenska konsumentverksamhetenknutits samman med den som bedrivs på gemenskapsnivå. Tillfällehar skapats att påverka utvecklingen av konsumentpolitiken ocksåi ett europeiskt perspektiv som vissa begränsningarnär det gäller möjligheten till nationella avvikelser uppkommit.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det ärangeläget med nya politiska ställningstaganden från riksdagenssida på konsumentpolitikens område. Behovet har inte hellerifrågasatts i någon av motionerna.Utskottet har för sin del inte någon annan grundsyn påkonsumentpolitikens syften än den som regeringen redovisar ipropositionen (s. 22). Utgångspunkten bör vara attkonsumentpolitiken är en del av välfärdspolitiken. Vidare måstebeaktas att konsumentpolitiken har stor betydelse för enfungerande marknad, vilket torde överensstämma med motionärernasuppfattning. Konsumentpolitiskt betingade regler bidrar ocksåtill en effektiv konkurrens på sunda villkor. Detkonsumentpolitiska arbetet bör syfta till att stödjakonsumenterna både i deras roll som aktörer på marknaden och sombrukare av varor och tjänster. Särskilt angeläget är enligtutskottets mening, vilket också anförs i motion L701, attuppmärksamma situationen för de hushåll som är ekonomiskt ellersocialt utsatta eller har behov av särskilt stöd. Den svenskamodellen för konsumentpolitiskt arbete bygger på ett betydandeoffentligt engagemang och ett starkt inflytande frånkonsumenterna och deras organisationer. Modellen bygger också påatt företagen tar ansvar för de problem som konsumenterna möterpå marknaden. Arbetet har lett till ett väl utvecklat stöd ochskydd för konsumenterna. Utskottet delar regeringens uppfattningatt det är av stort värde att samhällets organ engagerar sig ide viktiga välfärdsfrågor som ryms inom konsumentpolitikens ram.Propositionens förslag och utskottets ställningstaganden byggergivetvis på ett marknadsekonomiskt synsätt där konsumenterna ärsjälvständiga aktörer på marknaden. Som framhålls i motion L46är naturligtvis en effektiv konkurrens en viktig del ikonsumentpolitiken. Fortsatta och intensifierade insatser föratt befrämja en sådan utveckling bör utgöra ett viktigt inslag ipolitiken. Några allmänna uttalanden om att privat verksamhetgenerellt sett skulle vara mer konsumentpolitiskt fördelaktig änoffentlig anser utskottet inte kan göras i detta sammanhang.Som redovisats i motion L48 fanns det i den av den förraregeringen framlagda konsumentpolitiska propositionen ettförslag som innebar att konsumentpolitiska åtgärder skall vidtasi statlig regi bara när det är väsentligt och åtgärderna intebättre kan utföras av någon annan aktör (prop. 1994/95:16 s.40). Något motsvarande förslag läggs inte fram i den förevarandepropositionen. Regeringen anser inte att det finns några skäl,vare sig ekonomiska eller andra, att förändra eller föra överstatens ansvar inom konsumentpolitiken till andra.Utskottet har för sin del samma principiella uppfattning somden nuvarande regeringen. Det svenska konsumentskyddet har, somredovisats tidigare, en lång tradition, och vid eninternationell jämförelse måste den politik som har förts påområdet anses ha varit framgångsrik. Flera olika statliga organhar inrättats för att hjälpa hushållen att effektivt utnyttjasina resurser och stärka konsumenternas ställning på marknaden.Under årens lopp har ett fruktbart samarbete mellan den statligakonsumentverksamheten och den som bedrivs av frivilligaorganisationer vuxit fram. På många områden har också etableratsett konstruktivt samarbete med näringslivet. I sammanhanget kansärskilt nämnas de frivilliga överenskommelserna medKonsumentverket samt näringslivets egenåtgärder. Med anledningav vad som anförts i motion L47 vill utskottet påpeka attförevarande proposition inte innehåller några förslag tillytterligare regleringar eller föreskrifter.Det nu anförda innebär inte att utskottet anser att detstatliga konsumentområdet skall vara undantaget från allaframtida besparingskrav. De statliga konsumentmyndigheternamåste, liksom andra statliga organ, vara införstådda med detstatsfinansiella läget samt beredda på att vissaomprioriteringar och rationaliseringar i verksamheterna kankomma att behövas.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L46yrkandena 1--3, L47 yrkande 1, L48 yrkande 1 samt L701 yrkandena1 och 7.I detta sammanhang behandlar utskottet också ettmotionsyrkande som gäller s.k. egenåtgärder. I motion L48 avInger m.fl. (kds) anförs att näringslivet tillsammansmed konsumenterna utgör de viktigaste konsumentpolitiskaaktörerna. Det är, enligt motionärernas mening, pånäringsidkarna som huvudansvaret bör ligga för att spelreglernapå marknaden följs. Näringslivets egenåtgärder bör därför ocksåi fortsättningen spela en avgörande roll för ett fullgottkonsumentskydd. Det innebär att företagen själva måste svara föratt de produkter som de tillhandahåller är säkra, attkonsumenterna får god information och att spelreglernaefterlevs. Motionärernas inställning är att en vidareutvecklingav näringslivets olika program för egenåtgärder är av störstabetydelse för framtidens konsumentskydd. Motionärerna betonarvikten av att sådana program införs och utvecklas. I motionenyrkas tillkännagivande om vad som sålunda anförts (yrkande 3).Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna om attföretagen och konsumenterna är marknadens viktigaste aktörer.Inom näringslivet har förståelsen för konsumentfrågornasbetydelse ökat. Många branscher har fortlöpande utvecklat olikaprogram för intern reklambevakning, reklamationshantering,tvistlösning och annan kundinriktad verksamhet. mening är denna utveckling positiv, och utskottet hari andra sammanhang ansett sådan verksamhet förtjänstfull (sebl.a. 1994/95:LU16). Egenåtgärderna bidrar till attförbättra marknadens sätt att fungera och innebär i sin tur attbehovet av åtgärder från andra aktörer minskar. Utskottetförutsätter att näringslivets egenåtgärder också ifortsättningen kommer att ha stor betydelse påkonsumentpolitikens område och att en vidareutveckling kommeratt ske. Något särskilt tillkännagivande från om dettaär inte erforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall ocksåtill motion L48 yrkande 3.Konsumentpolitikens målRegeringens förslag innebär sammanfattningsvis att målen förkonsumentpolitiken skall vara1. att hushållen skall ha goda möjligheter att utnyttja sinaekonomiska och andra resurser effektivt,2. att konsumenterna skall ha en stark ställning på marknaden,3. att konsumenternas hälsa och säkerhet skyddas, och4. att sådana konsumtions- och produktionsmönster utvecklassom minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till enlångsiktigt hållbar utveckling.I fem motioner som väckts under den allmänna motionstideninnevarande år begärs att skall göra vissatillkännagivanden om konsumentpolitiska mål.I motion L704 anför m.fl. (s) attkonsumenternas ställning måste stärkas på ett flertal områden. Imotion L712 av m.fl. (s) framhålls behovet aven aktiv konsumentpolitik med hänsyn till rådande ekonomiskasituation för många konsumenter (yrkande 1).Agne m.fl. (c) anför i motion L711 att inriktningen avkonsumentpolitiken skall främja konsumenternas intresse av attbidra till en god miljö och ett hållbart samhälle. Vidare anförsatt konsumentpolitiken skall främja konsumenternas hälsa ochsäkerhet samt deras rättsliga ställning. Genomkonsumentpolitikens inriktning skall också hushållensmöjligheter att väl utnyttja sina resurser främjas ochkonsumenterna hjälpas att göra bra val (yrkande 1). I motionA807 yrkar m.fl. (c) tillkännagivande om attdet är av största vikt att ett heltäckande konsumentpolitisktprogram arbetas fram och antas av . I motionen pekasbl.a. på behovet att främja konsumeternas hälsa och säkerhet,makt och inflytande samt att underlätta för konsumenterna attväl utnyttja sina egna resurser av tid och ekonomi samt att sesambandet mellan konsumtion och miljö (yrkande 14).Göte m.fl. (m) anför i motion Jo238 attkonsumentpolitikens mål och inriktning bör vara att främjakonsumenternas intressen som aktörer på marknaden.Konsumenternas ställning skall, enligt motionärernas mening,stärkas vad gäller ekonomiskt och rättsligt skydd, hälsa,säkerhet, pris och kvalitet. Konsumentpolitiken skall utformasså att den skapar förutsättningar för hushållen att utnyttjasina möjligheter och resurser enligt egna önskemål. Vidare anförmotionärerna att konsumentpolitiken därutöver skall främjakonsumenternas intresse av en från miljösynpunkt långsiktigthållbar utveckling samt verka för att konsumenternas önskemål omen god miljö får genomslag (yrkande 14).I den med anledning av propositionen väckta motionen L49 menarYvonne Ruwaida och (båda mp) att miljömålet bordeha fått en mer framträdande roll. Enligt motionärernas meningbör miljötänkandet genomsyra hela konsumentpolitiken.Miljöfrågorna måste vara helt integrerade i varje beslut påkonsumentområdet. Motionärerna anser mot denna bakgrund att detförsta målet bör kompletteras med en särskild erinran om attnaturkapitalet skall bibehållas eller ökas samt att det fjärdemålet för konsumentpolitiken skall vara "att förändrakonsumtions- och produktionsmönster i samhället till ettmiljöanpassat och resursbevarande" (yrkande 1).De mål som gäller för konsumentpolitiken är, såsomredovisats tidigare, att stödja hushållen i deras strävan attutnyttja sina resurser och att stärka konsumenternas ställningpå marknaden. Propositionens förslag innebär att dessa två målkvarstår. Utskottet delar regeringens uppfattning om att dessamål har en stark förankring och bör bli grundläggande också fördet framtida konsumentpolitiska arbetet. Utskottet har såledesinga erinringar mot regeringens förslag beträffande de tvåförsta konsumentpolitiska målen.Inte heller när det gäller det tredje målet -- skyddet förkonsumenternas hälsa och säkerhet -- har utskottet någrainvändningar. I likhet med regeringen vill utskottet peka påatt de konsumentpolitiska insatserna på produktsäkerhetsområdetökat i omfattning och betydelse, bl.a. som en följd avEU-samarbetet. har fått ett utökattillsynsansvar. Till detta kommer -- också som en följd avEU-medlemskapet -- flera nya lagar som gäller t.ex. leksaker,personlig skyddsutrustning och livsmedelsimitationer samt nyaordningar för produkt- och marknadskontroll. Som regeringenframhåller blir också medverkan i det europeiskastandardiseringsarbetet allt viktigare. Utskottet konstaterarmot bakgrund av det anförda att säkerhetsfrågorna redan i daghar hög prioritet i det konsumentpolitiska arbetet och att detdärför är naturligt att uttryckligen sätta upp säkerhet som ettkonsumentpolitiskt mål.Utskottet ansluter sig vidare till regeringens uppfattning attdet tredje konsumentpolitiska målet också bör omfatta skyddetför konsumenternas hälsa. Det finns ett nära samband mellansäkerhet och hälsa. Hälsoproblem kan vara en effekt av en varasskadliga egenskaper, och det finns även andra kopplingar mellandet konsumentpolitiska arbetet och hälsofrågor. Som exempel kannämnas användning av hälsoargument i marknadsföringen ochbetydelsen för allergiker av en riktig innehållsdeklaration pålivsmedel. Vidare bör beaktas att skyddet för både hälsa ochsäkerhet tas upp såväl i det nordiska konsumentpolitiskahandlingsprogrammet som i EU:s konsumentpolitiska program.I sammanhanget kan nämnas att regeringen den 27 april 1995beslutat tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utarbetaett handlingsprogram för att minska miljörelaterade hälsoriskeri (dir. 1995:68). Handlingsprogrammets övergripandesyfte är att identifiera de miljöproblem som är en risk förhälsan och att lämna förslag till åtgärder för att minska dessarisker.När det sedan gäller det fjärde målet -- miljömålet --framhåller regeringen att det är en viktig konsumentpolitiskuppgift att länka in människor i sådana konsumtionsmönster sombelastar miljön så litet som möjligt. Att påverka produktionen idenna riktning ser regeringen också som angeläget. Det ärviktigt att konsumenterna blir medvetna om betydelsen av atthandla -- i dubbel bemärkelse -- miljöanpassat trots att ettsådant handlande kan komma i strid med kortsiktiga intressen. Ensådan inriktning av konsumentpolitiken ligger i linje med FN:shandlingsprogram , som innehåller miljömål medambitionen att uppnå långsiktigt hållbara produktions- ochkonsumtionsmönster i ett globalt perspektiv. Den stämmer också,framhåller regeringen, väl överens med innehållet i EU:skonsumentpolitiska program och programmet för det nordiskasamarbetet på konsumentområdet. I har detkretsloppsanpassade producentansvaret för vissa varugrupperliksom miljömärkningen samma övergripande syfte.Utskottet ser med tillfredsställelse att det allt starkaresambandet mellan miljöpolitik och konsumentpolitik nu föreslåskomma till uttryck i ett särskilt konsumentpolitiskt mål. Somregeringen framhåller ligger det i konsumenternas intresse attsådana konsumtions- och produktionsmönster utvecklas som minskarpåfrestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbarutveckling.När det gäller motion L49 har utskottet ingen annanuppfattning än motionärerna om att miljöfrågorna är viktiga iden framtida konsumentpolitiken. Utskottet ser emellertid inteskäl att föreslå någon ändring när det gäller utformningen avdet konsumentpolitiska miljömålet. Enligt utskottets meninginnebär regeringens förslag sammantaget en rimlig avvägningmellan de olika intressen som bör komma till uttryck i denframtida konsumentpolitikens mål. I sammanhanget vill utskottetuttala sin tillfredsställelse med att regeringen -- som tidigarenämnts -- beslutat tillkalla en särskild utredare med uppgiftatt utreda frågan om hur miljömålet i konsumentpolitiken skalluppnås och lägga fram förslag till en åtgärdsinriktadhandlingsplan.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L49yrkande 1.Enligt utskottets mening ligger de förslag tillkonsumentpolitiska mål som lagts fram i propositionen och somutskottet ställt sig bakom i linje med de önskemål somframställts i de motioner som väckts . Motionerna L704, L711 yrkande 1, L712 yrkande 1,A807 yrkande 14 och Jo238 yrkande 14 bör därför inte föranledanågon ytterligare åtgärd.Prioriterade områdenI anslutning till målen föreslår regeringen att vissa områdenprioriteras. Det gäller åtgärder som avser hushållensbaskonsumtion och stöd till konsumentgrupper som är ekonomiskteller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskiltstöd. Det gäller också åtgärder som främjar konsumentintressenai det internationella samarbetet.I framtiden skall prioriteringar göras fortlöpande främst inomramen för den återkommande budgetprocessen. Det nu framlagdaförslaget innebär en bedömning . Regeringenstryker under att förslaget gäller områden som arbetet särskiltskall inriktas på och utesluter därmed inte insatser på andraområden.Vad först gäller prioriteringsområdet hushållensbaskonsumtion anför regeringen att det är viktigt attmarknaden för sådana varor och tjänster som livsmedel, kläder,boende, transporter, finansieringar och försäkringar även ifortsättningen ägnas särskild uppmärksamhet. I begreppetbaskonsumtion bör också, enligt regeringens mening, räknas inolika typer av offentliga tjänster, t.ex. vård, omsorg ochutbildning men även tekniska tjänster som el, tele, värme ochvatten.Beträffande prioriteringsområdet särskildakonsumentgrupper framhåller regeringen att det är en angelägenuppgift för konsumentpolitiken att stödja konsumentgrupper somhar särskilda behov eller av olika skäl har svårigheter attsjälva bevaka sina intressen och ta till vara sin rätt. Somexempel på sådana grupper nämns hushåll med svag ekonomi,ungdomar, ensamstående med barn, arbetslösa och invandrare.Vidare nämns sådana grupper som på grund av sjukdom, skada,handikapp eller ålder har behov av särskilt stöd.Det tredje prioriteringsområdet, att främjakonsumentintressena i det internationella samarbetet, börenligt regeringens mening särskilt gälla inom områdenakonsumentinformation, produktkvalitet och produktsäkerhet.Ambitionen är, framhåller regeringen, att hävda svenskaintressen på dessa områden samt att bidra till en förstärkningav konsumenternas inflytande och ställning inom EU.Utskottet har inga erinringar mot vad som sålunda föreslås närdet gäller de prioriterade områdena. Det förutsätts frånutskottets sida att inom ramen för budgetprocesseneller på annat sätt kommer att få ta ställning tilleventuella ändringar eller justeringar.Konsumentinflytande och konsumentengagemangFrivilliga konsumentorganisationer har varit och är viktigaaktörer på det konsumentpolitiska området. Det var sådanaorganisationer som först började bedriva konsumentverksamhet medbl.a. opinionsbildning, rådgivning och utbildning.Föreningslivet har på konsumentområdet, liksom på många andraområden, ofta fungerat som pådrivare och förnyare av etableradverksamhet. Från att ursprungligen ha utgjorts av främstkvinnoorganisationer, kooperativa föreningar,hushållningssällskap och fackliga organisationer utgörs defrivilliga konsumentorganisationerna av ett brett spektrumav olika föreningar och organisationer. De frivilligaorganisationernas konsumentarbete bedrivs oftast, till skillnadfrån de centrala myndigheternas verksamhet, på det lokala planetnärmare medborgarna.I propositionen (s. 30) gör regeringen bedömningen att ettaktivt och brett engagemang och inflytande från konsumenternaoch deras organisationer är viktiga inslag i detkonsumentpolitiska arbetet. Det bör, enligt regeringens mening,bidra till goda resultat som det är av särskiltdemokratiskt värde att konsumentinflytandet fördjupas ochbreddas. Såväl den statliga och kommunala konsumentverksamhetensom den konsumentverksamhet som organisationerna bedriverbehövs, enligt regeringens mening, för att konsumentpolitikenskall kunna breddas och utvecklas. Enligt regeringens mening ärdet angeläget att det viktiga komplement inom konsumentpolitikensom de frivilliga organisationerna utgör kan utvecklas ochförbättras.I sammanhanget aviserar regeringen sin avsikt att tillkalla enkommitté med uppgift att utreda och föreslå åtgärder som kan ökamedborgarnas inflytande och delaktighet i samhällsutvecklingen.Den i propositionen aviserade utredningen har genom ettregeringsbeslut fått sina direktiv (dir.1995:56). Av direktiven framgår att kommittén särskilt skallbelysa medborgarnas förändrade organisationsmönster ochanalysera förändringens betydelse för en demokratiskförnyelseprocess. Vidare skall kommittén föreslå former förmedborgarnas inflytande i den politiska beslutsprocessen medanledning av medlemskap i . I utredningsuppdragetingår också att föreslå förändringar av stödformer som kan geförutsättningar för föreningslivet att utvecklas och förändrasoch som också bidrar till ett ökat medborgarengagemang.Därutöver skall kommittén ge förslag till hur samverkan mellanmedborgare, organisationer och myndigheter kan underlättas.Uppdraget skall, enligt direktiven, vara avslutat senast den 1oktober 1996.Frågor som berör konsumentinflytande och konsumentengagemangtas upp i sex motioner.Rolf m.fl. (m) vill i motionerna L701 och L47 ha tillstånd tillkännagivanden som innebär att ansvaret påkonsumentområdet i större utsträckning bör överlåtas till ickestatliga aktörer. I den sistnämnda motionen anför motionärernaatt det bör överlåtas till de frivilliga organisationerna attprimärt svara för att konsumenternas intressen tillgodoses(yrkande 6 resp. 2 och 5).Kerstin och (båda fp) anför imotion L46 att den statliga konsumentpolitiken bör inriktas påatt stödja framväxandet av fristående intresseorganisationer. Imotionen redovisas också ett förslag med syfte att stärkamedborgarnas inflytande och delaktighet genom s.k.medborgarkontrakt. Sådana kontrakt föreslås kunna upprättasmellan en kommun och en enskild och innehålla upplysningar omvilka rättigheter respektive skyldigheter som den enskilde kanha gentemot samhället (yrkande 4).I motion L48 vill m.fl. (kds) att riksdagenskall göra ett tillkännagivande om att de frivilligakonsumentorganisationerna har en betydelsefull roll när detgäller att driva konsumentfrågor både nationellt ochinternationellt (yrkande 4).Birgitta () anför i motion L715 att en satsning påökad konsumentrådgivning skall ses som en investering församhället, som snabbt lönar sig för staten genom friskarebefolkning, minskade vårdköer, ökad hushållning i hemmen somleder till mindre bidragsbehov samt minskad oro hoskonsumenterna. Vidare anförs att en sådan satsning skall ses somett led i ökad saklig och neutral konsumentvägledning påhemmamarknaden i en ökad internationalisering.Hushållningssällskapen är den största och mest rikstäckandekunskapsorganisationen inom konsumentfrågor. Sällskapen satsarför närvarande själva inomkonsumentområdet för att föra ut budskapet om hushållning medvåra resurser. Hushållningssällskapen och deras hemkonsulenterbör enligt motionärens mening ges en samordnande nyckelroll isamhället som kunskapsspridare i konsumentfrågor på länsnivå meden koppling centralt till och Sverigeskonsumentråd.I motion L45 anför m.fl. (c) att den frivilligakonsumentrörelsen i och med det svenska EU-medlemskapet kommeratt ställas inför nya utmaningar. Enligt motionärernas mening ärdet av största vikt att vi i ger förutsättningar förbåde etablerade och nystartade ideella organisationer att verkaför konsumentfrågor. Ett viktigt stöd som kan ges frånstatsmakternas sida är hjälp med information ochkunskapsöverföring (yrkande 1). I motionen föreslås också enlandsomfattande kampanj för att ge konsumenterna möjlighet attöka sina kunskaper om vad EU-medlemskapet innebär i fråga om nyaregler och möjligheter att påverka det enskildakonsumtionsmönstret. En sådan kampanj kan genomföras utan störreomkostnader med hjälp av studieförbund och andra redanetablerade organisationer som t.ex. hushållningssällskapen(yrkande 2).Vad först gäller motionerna L701 yrkande 6 samt L47 yrkandena2 och 5 följer av utskottets tidigare ställningstaganden attmotionerna bör avslås.