bet · GJ01FiU1 · 1995-12-07 00:00:00 — har tidigareinte heller kunnat ställa sig bakom denbudgetförstärkning på ytterligare 16miljarder kronor som regeringenaviserade i konvergensprogrammet, ochmotionärerna noterar nu att regeringen ipropositionen ansluter sig tillVänsterpartiets bedömning.I förhandlingar med regeringen harVänsterpartiet biträtt huvuddelen av detsaneringsprogram som regeringen lagtfram, vilket gör att man nu är på vägatt få kontroll över statsfinanserna.Motionärernas eget budgetalternativ gerdock kommunsektorn bättre möjligheteratt trygga service och välfärd. Dettaalternativ gör det också möjligt attskapa balans i den offentliga sektornsamtidigt som den generellavälfärdspolitiken garanteras i handling,främst genom skatteökningar för dem medstörst inkomster.Kristdemokraterna påpekar i motion Fi18att det kanske ärräntenivåerna som mer än något annatstyr förutsättningarna för tillväxt iekonomin. Dessa påverkas i sin tur avden internationella utvecklingen och iän högre grad av de offentligafinanserna. Med en statsskuld på ca1 kommer vi underöverskådlig tid att vara utsatta försvåra påfrestningar. Osäkerheten om denekonomiska politiken gör att låntagarefår betala en riskpremie, vilketmotionärerna ser som ödesdigert förföretag och hushåll men också förstaten.Kristdemokraterna framhåller attinflationsbekämpningen måsteprioriteras. Saneringen avstatsfinanserna måste också påskyndas.En sådan inriktning är enligtmotionärerna nödvändig för att vi skallkunna möta de påfrestningar som svenskekonomi kommer att utsättas för i nästalågkonjunktur. ärberedda att medverka till attytterligare budgetförstärkningar pådrygt kan komma tillstånd.Motionärerna tar fasta på enformulering i propositionen där det sägsatt statsskulden och upplåningsbehovetminskar med ca närkärnbränslefonden förs över frånRiksbanken till . Omdetta är regeringens sätt att sanerastatsfinanserna och minska statsskuldenär det, som motionärerna ser det, mycketallvarligt. Saneringen får enligt derasmening aldrig bli en pappersprodukt därman genom kreativ bokföring tror siglösa uppgiften. Dessa medel har betalatsin av energiföretagen för att finansierahanteringen av det utbrändakärnbränslet, slår motionärerna fast.Vad som sägs i motionen om en fortsattsanering av statsfinanserna föreslåsriksdagen som sin mening ge till kännaför regeringen (yrkande 9).Finansutskottet vill med anledning avpropositionen och motionerna framhållaföljande.Förbättringen av statsfinanserna går nubetydligt snabbare än vad man hadeanledning att räkna med så sent som ivåras. Underskottet i de offentligafinanserna väntas 1996 motsvara avBNP, och har då minskat medmotsvarande av BNP.Mätt som andel av BNP kommerstatsskulden att stabiliseras redan iår. De offentliga finanserna beräknasvara i balans 1998.Även om situationen nu ter sig mycketljusare än för bara ärkrisen i den svenska ekonomin docklångtifrån övervunnen. Arbetslösheten ärfortfarande mycket hög, och statensbudgetunderskott är fortfarande stort.När statsskulden nu stabiliseras skerdet också på en mycket hög nivå. Skallsvensk ekonomi stå inför kommandelågkonjunkturer och internationellakriser måste statsskulden som andel avBNP minska.Med den nya inriktning sombudgetpolitiken fått under förrariksmötet har regeringen lagt grundenför en stabilare utveckling. Beslut harfattats om ett omfattandebudgetsaneringsprogram som inklusivevissa tidigare beslutade åtgärderstärker de offentliga finanserna med 118miljarder kronor. Programmets omfattningmotsvarar därmed av BNP.Genom att kombinera skattehöjningar medutgiftsnedskärningar harsaneringsprogrammets bördor kunnatfördelas på ett mer rättvist sätt. Dentiondel av hushållen som har den högstaekonomiska standarden bidrar med närmare30 % av budgetförstärkningen medanbelastningen på den tiondel av hushållenmed lägst standard begränsas till avbudgetförstärkningarna.Gjorda analyser visar också att dentiondel av hushållen med den högstaekonomiska standarden får vidkännas destörsta procentuella förändringarna avdisponibelinkomsterna medanlåginkomsttagarna som grupp kommer någotbättre ut, bl.a. beroende på sänkningenav mervärdesskatten på livsmedel.Saneringsprogrammet har alltså så långtmöjligt utformats på ett sådant sätt attalla efter förmåga får bidra till attbalansen i de offentliga finansernaåterställs. Sammantaget har enligtutskottets mening åtgärderna därmed fåtten rimlig fördelningsprofil.Av betydelse för den fortsattautvecklingen är den fasthet med vilkenbudgetarbetet bedrivs. Regeringenställer numera krav på att varjeytterligare utgift, varje överskridandeoch varje annan försvagning av budgetenskall vara fullt ut finansierad.Budgetutvecklingen följs mycket noga ocheventuella överskridanden bevakas föratt om så erfordras snabbt kunnaåtgärdas. Utskottet ser mycket positivtpå dessa åtgärder eftersom en godbudgetdisciplin är en grundläggandeförutsättning för att nå framgång isaneringsarbetet.Därtill kommer att framöverskall behandla regeringens budgetförslagi mer samlad form. Med verkan från ochmed 1997 avser regeringen att lägga fastett tak för de samlade offentligautgifterna, vilket ytterligare främjarstadgan i budgetdisciplinen.Av betydelse i sammanhanget är ocksåatt ansträngningarna att komma tillrätta med obalanserna i ekonomin efterhand har fått en allt bredareparlamentarisk förankring i riksdagen.Förslagen i vårenskompletteringsproposition utformades inära samarbete mellan Socialdemokraternaoch . stårbakom även förslagen i den nu framlagdapropositionen liksom degröna. Utskottet konstaterar också attbakom konvergensprogrammet står fyra avriksdagens partier, nämligenSocialdemokraterna, . Denbreda uppslutningen kring det fortsattasaneringsarbetet ger stabilaförutsättningar, vilket ökar tilltrontill den förda politiken.Moderata samlingspartiet presenterar isin motion Fi15 ettskuldsaneringsprogram med en helt annaninriktning och omfattning än vadutskottet här har redovisat. Detmoderata saneringsprogrammet bärs upp avutgiftsnedskärningar som är av sådanomfattning att de ger utrymmeför betydande skattesänkningar.Utgiftsminskningarna uppgår till 55miljarder kronor netto ochskattesänkningarna till netto 37miljarder kronor.I då mycket stora uppoffringarkrävs av medborgarna för att vi skallkunna komma till rätta med underskotteti de offentliga finanserna föreslåralltså Moderata samlingspartiet attytterligare, mycket betydandebesparingar skall genomföras för attskapa utrymme för en radskattesänkningar.Det moderata skuldsaneringsprogrammetsaknar enligt utskottets mening därmedhelt trovärdighet och kan inte vinna denbreda uppslutning som krävs för attsaneringen av statsfinanserna skallkunna drivas vidare med bestående kraft.Utskottet tar bestämt avstånd från enpolitik med denna inriktning ochavstyrker därmed motion Fi15 (m) yrkande3.Kristdemokraterna riktar i sin motionFi18 kritik mot den i propositionenbeskrivna åtgärden att föra överkärnbränslefonden från tillRiksgäldskontoret.Utskottet vill med anledning häravanföra följande.Reaktorinnehavare skall enligt lagen(1992:1537) om finansiering av framtidautgifter för använt kärnbränsle m.m.erlägga en årlig avgift så längereaktorn är i drift. Influtnaavgiftsmedel placeras på checkräkning iRiksbanken som till betalar en räntamotsvarande marknadsräntan på tioårigastatsobligationer.Kärnbränslefondsutredningen har i sittbetänkande (SOU 1994:107) föreslagit attnuvarande placeringsregler skall ändrasså att det blir möjligt att få en bättreavkastning på tillgångarna. Medanledning härav har regeringen iproposition 1995/96:83 föreslagit attavgiftsmedlen skall föras över till ensärskild fond, benämndKärnavfallsfonden, vars medel skallplaceras i . Fondenskall förvaltas av en särskild styrelsesom skall ges möjlighet att med friareplaceringsregler öka fondens avkastning.Placeringar skall således kunna göras iaktier, obligationer och andrafinansiella instrument.Fondens tillgångar skall alltsåplaceras i , men kommerinte att avräknas mot statsskulden.Denna skuld visar nämligen statensställning gentemot omvärlden, och den nuaktuella överföringen är en rentinomstatlig transaktion. Överföringenpåverkar således inte statsskuldensstorlek direkt, men kommer indirekt attfå en sådan effekt eftersom den inverkarpå statens upplåningsbehov.Statens upplåningsbehov ärdefinitionsmässigt liktydigt med summanav underskottet på statsverketscheckräkning - dvs. i principstatsbudgetens kassamässiga underskott -och nettoutlåningtill statliga myndigheter, statligabolag och andra statliga institutioner.Fondens tillgångar kommer att redovisaspå ett inlåningskonto iRiksgäldskontoret, och som en följdhärav kommer överföringen att leda tillatt kontorets nettoutlåning och därmedäven statens upplåningsbehov minskar.Ett minskat upplåningsbehov minskar isin tur statsskuldens tillväxt.Överföringen och den fortsattauppbyggnaden av Kärnavfallsfondeninnebär således att statsskuldens ökningbegränsas. Omvänt gäller attupplåningsbehov och statsskuld kommeratt öka den dag fondens tillgångar tas ianspråk för sitt avsedda ändamål.Förslaget till nya former förförvaltning av reaktorinnehavarnasavgifter har sin upprinnelse i enframställning från dåvarande som efterlyste friareplaceringsregler för att kunna ökaavkastningen på tillgångarna. Den iproposition 1995/96:83 föreslagnaordningen tillgodoser detta önskemål.Det är enligt utskottets mening riktigtatt en fond av Kärnavfallsfondenskaraktär inte inordnas i . Med hänvisning härtillavstyrker utskottet motion Fi18 (kds)yrkande 9.StatsskuldspolitikenFör innevarande kalenderår bedömerRiksrevisionsverket (Budgetprognos 1)att upplåningsbehovet kommer att uppgåtill . För nästa årförutses ett lånebehov på drygt 100miljarder kronor. Verket har därvid intebeaktat effekten av att tillgångarflyttas från tillKärnavfallsfonden i ,vilket bedöms minska upplåningsbehovetmed ca 18 miljarder kronor.Riksgäldskontoret bedömer i sin senasteprognos att lånebehovet blir i detnärmaste halverat nästa år.Regeringen avser att i det kortaperspektivet fortsätta upplåningen iutländsk valuta. Det markerar attregeringen inte har för avsikt att låtainflationen urholka statsskulden, anförsdet i propositionen. Riksgäldskontoretskall enligt propositionen låna minst 30miljarder kronor netto i utländsk valutai år. Riksgäldsdirektören har förutskottet redovisat att den utländskaupplåningen har uppgått till drygt 40miljarder kronor under de tio förstamånaderna . Överläggningar pågår förnärvarande mellan Finansdepartementetoch om hur stor denfortsatta nettoupplåningen i utländskvaluta skall vara under år 1996.I den moderata partimotionen Fi15 anförsatt en upplåning i utländsk valutanaturligtvis kan vara fördelaktig, om enkronförstärkning kan förutses, men detkan diskuteras om man ändå skall utsättasig för den extra risk som dettainnebär. Behovet att minskapåfrestningarna på den inhemskaupplåningen genom utländsk upplåningförefaller inte vara så stort med detstora överskott i bytesbalansen somväntas. Vill man markera regeringensbeslutsamhet att inte låta inflationenurholka statsskulden görs dettatydligare genom att öka satsningen pårealränte- eller indexobligationer,anför motionärerna. Den kommandeutredningen om statsskuldspolitiken bör,enligt motionärerna, ägna särskilduppmärksamhet åt motiven för upplåning iutländsk valuta, när bytesbalansen visarstort överskott.Finansutskottet får med anledning häravanföra följande. Statlig upplåning iutländsk valuta innebär med nuvaranderänteskillnader mellan ochomvärlden lägre kostnader jämfört med enupplåning i , i synnerhet om enkronförstärkning kan förutses. Räntornapå statsskulden är den enskilt störstaposten på statsbudgeten. De beräknas iår uppgå till ca 100 miljarder kronor.Även mycket små förändringar i dengenomsnittliga räntenivån motsvararmycket stora belopp.En utländsk upplåning kan också, somanförs i propositionen, bidra till attförstärka förtroendet för regeringenspolitik att inte låta inflationenurholka statsskulden. Utskottet delartill skillnad från motionärernaregeringens uppfattning att en fortsattutländsk upplåning kan vara fördelaktigför . Med tanke på det förväntadestora bytesbalansöverskottet och dettotalt sett minskade upplåningsbehovetkan den utländska upplåningen dockväntas bli av något mindre omfattningnästa år.En fortsatt upplåning i form avrealränteobligationer anser utskottetvara av värde inte minst eftersom deutgör instrument som belyserinflationsförväntningarna. Svårigheternaatt etablera en väl fungerandeandrahandsmarknad förrealränteobligationer har hittillsbidragit till att omfattningen blivitrelativt begränsad. De är således idagsläget inte något alternativ till denutländska upplåningen.Flera av de övriga frågor som tas upp imotion Fi15 (m) kommer att belysas avden utredare som regeringen tillkallatför att se över den statligaupplåningen. Han har till uppgift attkartlägga vilka faktorer som bör varastyrande för statsskuldensräntebindningstid, löptid och struktur,att analysera för- och nackdelar med attlåna i utländsk valuta ur ett risk- ochkostnadsperspektiv samt att kartläggavilka faktorer som bör styravalutaupplåningens omfattning ochsammansättning.Med hänvisning härtill och vadutskottet anfört avstyrker utskottetmotion Fi15 (m) yrkande 5.PenningpolitikenUnder fick penningpolitikenkraftigt förändrade förutsättningar.Dessförinnan förekom en omfattandereglering av kredit- ochvalutamarknaderna, där utlåningsvolymer,utlåningens fördelning och räntenivånstyrdes på administrativ väg. Likaså varfinansiella transaktioner över landetsgränser underkastade betydanderestriktioner. Successivt avveckladesregleringarna och ersattes med styrmedelsom via marknaderna påverkar räntor ochvalutakurser. Efter perioden , dåkronan devalverades vid fem tillfällen,var huvuduppgiften för attförsvara den fasta växelkursen. Sedanman tvingades låtakronan flyta har Riksbanken angettprisstabilitet som sitt överordnade mål.Riksbanksfullmäktige har definieratprisstabilitetsmålet som att ökningen ikonsumentpriserna skall begränsas till med en tolerans om en procentenhetuppåt och nedåt. Om inflationen tenderaratt avvika från målet skallpenningpolitiken utformas så attinflationen hålls inom det angivnaintervallet. Penningpolitiken verkaremellertid med lång eftersläpning.Erfarenhetsmässigt tar det ett till tvåår innan en penningpolitisk åtgärd fårfull effekt.Vid den utfrågning som finansutskottethade med riksbankschefen ansågriksbankschefen att sannolikheten ökatför att inflationstakten i genomsnittunder 1996 kommer att ligga mellan 2,5och , vid en oförändrad ekonomiskpolitik och förtroende för denna ochfortsatt stabil tillväxt. För år 1997bedömde riksbankschefen att inflationeni genomsnitt skulle bli något högre. Enfortsatt appreciering av kronan skulleskapa en säkerhetsmarginal ipenningpolitiken. Kronan måste alltjämt,enligt riksbankschefen, betecknas somundervärderad.I likhet med vad som görs ipropositionen vill utskottet understrykaatt det är av avgörande betydelse förSveriges ekonomiska utveckling att vikan bibehålla en prisstabilitet på godeuropeisk nivå. Prisstabilitet stärkermöjligheterna att uppnå en hög, stabiloch långsiktigt hållbar tillväxt och envaraktigt hög sysselsättning. Låg ochstabil inflation tenderar att dämpakonjunktursvängningarna i ekonomin.Därmed minskar risken för attarbetslösheten ökar i lågkonjunkturer påett sådant sätt att den sedan stannarkvar på en hög nivå. Det har också visatsig att länder med låg och stabilinflation har lägre räntor och är mindresårbara för störningar på de finansiellamarknaderna.ValutapolitikenI övergick tillatt ha en flytande växelkurs. I slutetav undertecknade avtaletom det europeiska monetära systemet (). Det innebar emellertid intenågon förändring av valutapolitiken.Flertalet av EU:s medlemmar deltar äveni ett växelkurssamarbete, den s.k.växelkursmekanismen (), som innebärett gemensamt fastställande avväxelkurser för deltagande valutor ochömsesidiga åtaganden för attupprätthålla pariteterna.I propositionen konstaterar regeringenatt en stabilitet iväxelkursutvecklingen är önskvärd, menmåste för att vara robust underbyggasmed låg inflation och god balans i deoffentliga finanserna. Det är enligtregeringen inte aktuellt att knytakronan till ERM.Regeringen gör bedömningen att densvenska kronan är undervärderad ävenefter det senaste halvåretsförstärkning. Förbättrade statsfinanser,betydande överskott i bytesbalansen ochen bibehållen låg inflation väntas ledatill en fortsatt förstärkning av kronanoch till lägre räntor samt tillstabilitet i räntor och växelkurs.I motion Fi17 (v) yrkas att ett framtidabeslut om kronans knytning till ERMmåste beslutas av . Utskottetåterkommer till detta.I motion Fi15 (m) anför motionärernaatt måste knyta kronan till ERMsenast om man vill vara med iEMU:s tredje fas redan från början. Ettonödigt dröjsmål kan enligt motionärernatolkas som att vi inte på allvar siktarpå medverkan i EMU. Därmed skapasosäkerhet om fastheten ilåginflationspolitiken.Ett av konvergensvillkoren fördeltagande i är att landet haruppvisat en stabil växelkurs utanallvarliga störningar och utandevalveringar på eget initiativ underminst föreexaminationstillfället. Det tolkades närkonvergensvillkoren formulerades som attväxelkursen skulleha hållit sig inom det fluktuationsbandpå upp och ned från den nivå somfastställts inom . Med detfluktuationsband på +/- somtillämpas inom är det intesannolikt att ett deltagande i i sigskulle anses som kvalificerande för ettdeltagande i den tredje fasen av EMU.Enligt riksbankschefens uppfattning, somden framkom vid utfrågningen den 16november, är det nödvändigt för Sverigeatt kunna uppvisa växelkursstabilitetunder minst en tvåårsperiod om vi skallkunna kvalificera oss för deltagande iEMU. Ett formellt deltagande i ärinte avgörande.Det är utskottets uppfattning att denekonomiska politiken har vunnit alltstörre förtroende och därmed bidragittill en förstärkning av kronan och sänkning av de långa räntorna. Sedanriksdagens ställningstagande tillinriktningen av den ekonomiska politikenden har kronan fram tillden förstärkts med ca 12,8 %gentemot D-marken, och räntan påfemåriga statsobligationer har undersamma tid sjunkit . Utskottet delar emellertidregeringens och riksbankschefensuppfattning att den svenska kronan ärundervärderad och att detta är falletäven efter den förstärkning som skettsedan propositionen skrevs.Riksbankens ställningSveriges anslutning tillMaastrichtfördraget innebär åtagandenrörande ställning som förSveriges del kräver vissa lagändringar.Dessa förändringar har uppmärksammats avRiksbanksfullmäktige som i en skrivelsetill finansutskottet har föreslagit attriksdagen hos regeringen skall begära enöversyn av den svenska lagstiftningenrörande Riksbanken.Riksbanksfullmäktige tar upp flerafrågor i sin skrivelse. Det gällerfrågan om riksbankschefens ställning ochval av fullmäktige, inkl. mandatperiodenoch valbarhetskriterier, samt införandetav ett lagstadgat mål förpenningpolitiken i riksbankslagen ochförbud för fullmäktige att ta emotinstruktioner samt frågan om ansvaretför valutapolitiken.Fullmäktige erinrar i skrivelseninledningsvis om att även vid en internationelljämförelse har en självständigställning. Vidare konstateras att enutgångspunkt för fullmäktige har varitatt är världens äldstacentralbank och att den alltsedan sintillkomst har varit underställdriksdagen. Redan detta faktum innebäratt skiljer sig fråntraditionen i så gott som alla andraländer. har härigenom enspeciell ställning i konstitutionellthänseende. Det får anses kräva starkaskäl, skriver fullmäktige, för att ändraett förhållande som bestått i över 300år.I stadgan till det europeiskacentralbankssystemet (ECBS-stadgan)finns ett uttryckligt krav påriksbankschefens självständighet. Enligtstadgan skall ämbetstiden för encentralbankschef vara . Hanfår avsättas endast om han inte längreuppfyller de krav som ställs för att hanskall kunna fullgöra sin arbetsuppgiftereller om han har gjort sig skyldig tillallvarlig försummelse. Bestämmelser ämbetstid finns redan införda iregeringsformen. Däremot måstekomplettering ske så att det finnsuttryckliga kriterier för närriksbankschefen får avsättas. Ändringarskall göras oavsett om deltar ifas tre för införandet av den gemensammavalutan eller inte, skriver fullmäktige.Riksbanken har redan nu en självständigställning gentemot regeringen. Detgäller även vid en internationelljämförelse. I andra länder, därcentralbanken är en myndighet underregeringen, förekommer det attregeringsledamöter kan delta isammanträden vid vilka penningpolitiskabeslut fattas. Enligt fullmäktigesuppfattning bör fullmäktige ävenframgent väljas av eftersomRiksbanken är verk. Det kandock finnas anledning att se övermandatperioderna och valbarhetskraven.Kärnpunkten i kravet på oberoende,framhåller fullmäktige vidare, är attvarken den (), de nationella centralbankernaeller medlemmarna av deras beslutandeorgan skall begära eller ta emotinstruktioner för utövandet av sinverksamhet från gemenskapsinstitutioner,medlemsstaternas regeringar eller någotannat organ. Fullmäktige vill för attmarkera oberoende att det iriksbankslagen skall anges att riksdagenendast skall kunna ge instruktioner iform av lag.Fullmäktige betonar att enförutsättning för gynnsam ekonomiskutveckling, inkl. stabil tillväxt ochhög sysselsättning är att penningvärdetvärnas. Därför bör ett lagstadgat målsättas upp för att värnapenningvärdet medan stöd för denallmänna ekonomiska politiken i övrigtmåste utformas så att detta mål intekommer i fara. Med ett mål angivet ilagen kan ingen tveksamhet råda om vadsom är huvudmålet för penning- ochvalutapolitiken.Fördraget och ECBS-stadgan berör intevalutapolitiken på nationell nivå, dvs.fram till inträdet i den tredje fasen avEMU. I den monetära unionen kommer rådet(ekonomi- och finansministrarna) attlägga fast övergripande riktlinjer förvalutapolitiken avseende den gemensammavalutans växelkurs gentemot länderutanför unionen. Det blir såledesregeringarna som kan påverkavalutapolitiken. I harRiksbanken ett grundlagsfäst ansvar förvalutapolitiken. Vid en översyn av detsvenska regelverket kan skillnadernamellan den svenska traditionen och densom präglar aktualisera endiskussion om ansvarsfördelningen närdet gäller valutapolitiken. Fullmäktigeanför att man finner en sådan diskussionnaturlig, men vill understryka vikten avatt ansvarsfördelningen även framgentutformas på ett sådant sätt attRiksbankens möjligheter att uppnå måletatt värna penningvärdet bevaras.I propositionen redovisar regeringen demånga nya förutsättningarna för penning-och valutapolitiken, vilka har sin grundbåde i medlemskap i och i deförändrade villkoren för den ekonomiskapolitiken i övrigt. Regeringen förklarardärvid att den avser att förbereda deförändringar i lagstiftningen som ärmotiverade av de nya förutsättningarnaför penning- och valutapolitiken.Riksdagen kommer senare att få taställning till frågan om ett svensktdeltagande i tredje etappen av EMU. Ettbeslut i EU om vilka länder som skallingå i EMU väntas videller strax /98.Regeringen understryker vikten av attbeslutet förbereds väl med bådefaktaunderlag och en bred allmän debatt.Regeringen har därför tillsatten expertutredning för att ta framunderlag inför beslutet. Den skall varaklar i oktober 1996.I propositionen konstateras att Sverigehar en annan ordning än övriga EU-ländernär det gäller ansvarsfördelningenavseende valutapolitiken. I ärdet som beslutar omväxelkursregimen. I övriga EU-ländervilar ansvaret för denna typ av beslutpå regeringen. Sådana skillnader mellanländerna i beslutskompetens kan försvåraSveriges samarbete med andra länder inomEU. Valet av växelkursregim och frågorrörande valutasamarbete med andraländer, inkl. fastställande avcentralkurser inom , är centralafrågor inom den ekonomiska politiken.