bet · GI01SoU19 · 1995-04-04 00:00:00 — Nordisk konvention om socialt bistånd och sociala tjänster I betänkandet behandlas regeringens proposition 1994/95:149Nordisk konvention om socialt bistånd och sociala tjänster. Ingamotioner har väckts med anledning av propositionen.Utskottet tillstyrker förslagen i propositionen att riksdagengodkänner den nordiska konventionen om socialt bistånd ochsociala tjänster samt antar den föreslagna lagen omkonventionen. I proposition 1994/95:149 föreslår regeringen att riksdagengodkänner den nordiska konventionen om socialt bistånd ochsociala tjänster samt antar förslaget till lag om nordiskkonvention om socialt bistånd och sociala tjänster.Konventionen och lagförslaget återfinns som bilaga tillbetänkandet. PropositionenBakgrundI undertecknades en konvention mellan ,, , och om social trygghet.Konventionen omfattade såväl socialförsäkringsförmåner somsocial omvårdnad och bidragsförskott. undertecknadesen nordisk språkkonvention som innehåller regler som harbetydelse inom social- och sjukvårdsområdet. I juni 1992undertecknades en ny konvention om social trygghet. Den nyakonventionen ersatte den tidigare inom områdetsocialförsäkringsförmåner. Den tidigare konventionen skulledock fortfarande gälla i fråga om social omvårdnad ochbidragsförskott.Den nordiska socialpolitiska kommittén beslutade atttillsätta en ämbetsmannagrupp (nordiska biståndsgruppen) somskulle utarbeta ett förslag till en nordisk konvention omsocialhjälp och andra sociala förmåner som faller utanför dennordiska konventionen om social trygghet. Arbetsgruppen föreslogi en ny nordisk konvention om socialt bistånd ochsociala tjänster. Konventionen undertecknades av regeringarna iDanmark, , , och den 14 juni 1994.Konventionen i huvuddragPrincipen om likställdhet inom konventionens sakområde föralla medborgare i , som fanns i 1981 årstrygghetskonvention, upprätthålls i den nya konventionen. Vidareåterfinns i konventionen de gällande reglerna omskydd mot hemsändning och om bidragsförskott. Vissa artiklar ikonventionen skall tillämpas även på lagstiftningen om hälso-och sjukvård.Av ingressen till konventionen framgår att den avser attreglera förhållanden som faller utanför EG-rätten. Enligtpropositionen går bestämmelserna utöver EG-rätten såväl i frågaom personkrets som i sak.Behov av ändringar i svensk lagstiftning med anledning avkonventionenI propositionen föreslås att den nordiska konventionen omsocialt bistånd och sociala tjänster införlivas med svensk rättgenom en särskild lag. Vidare föreslås att vissa kompletteranderegler införs i samma lag i syfte att klargöra kommuners ochlandstings behörighet att företa sådana åtgärder som de enligtkonventionen antingen är skyldiga att vidta eller skall kunnaföreta.Den nya lagen bör träda i kraft den dag regeringen bestämmerför att ikraftträdandet skall kunna sammanfalla med den tidpunktdå konventionen träder i kraft.Artikel 9 i konventionen innehåller en bestämmelse omflyttning till ett annat nordiskt land för personer som behöverlångvarig behandling eller vård. Artikel 9 har jämförd medartiklarna 1 och 2 ett vidare tillämpningsområde än nuvarandesvenska statsbidragsbestämmelser om patientöverflyttningar.Utvidgningen gäller både i fråga om nordiskt land och i fråga omtyp av insatser och vilka personer som kan komma i fråga förflyttning. De insatser som berörs är socialt bistånd, socialatjänster och hälso- och sjukvård. Vad gäller personkretsenomfattar artikel 9 alla personer som har behov av långvarigbehandling och vård.De ansvariga myndigheterna i in- och utflyttningsländernaskall som ett led i en överenskommelse om en flyttning kunnafatta beslut om fördelning av kostnaderna för behandling ellervård mellan myndigheterna i de båda länderna. Tredje stycket iartikel 9 reglerar förhållandet mellan konventionen och 1992 årsnordiska konvention om social trygghet i de fall enöverenskommelse har träffats.Enligt regeringens mening skall ansvarig myndighet enligtartikel 9 vara den kommun eller det landsting som har ansvaretför motsvarande insatser för den enskilde under dennesbosättning i 2 kap. 1 § kommunallagen får landstingen och kommunernaendast ansvara för sådana angelägenheter av allmänt intresse somhar anknytning till det egna eller den egnakommunens område eller dess medlemmar. Kommunallagensbestämmelser skall gälla om undantag från regeln inte görs ispeciallagstiftning. Något undantag för insatser i ett annatnordiskt land för personer som också är bosatta i det andranordiska landet finns inte.Eftersom artikel 9 i konventionen delvis strider motkommunallagens bestämmelser om gränserna för kommunernas ochlandstingens behörighet krävs enligt regeringen lagform.Konventionen föreslås därför bli införlivad med svensk rättgenom en särskild lag, därmed blir också artikel 9 ikonventionen svensk lag. Regeringen föreslår att det i denna lagäven införs vissa klargörande kompletterande regler rörandevilka myndigheter som skall anses som ansvariga myndigheterenligt artikeln samt ett förtydligande avbehörighetsutvidgningen.Artikel 5, om språkanvändning, innebär en viss utvidgning iförhållande till språkkonvention. Regeringen anser dockatt det inte behövs någon ändring i förvaltningslagen (1986:223)eftersom det av denna lags 3 § framgår att om en annan lag ellerförordning innehåller någon bestämmelse som avviker från lagen,gäller den bestämmelsen.I propositionen anges att artikel 8, om skyldighet attsamarbeta om resa, främst omfattar de situationer man tänkt på iartiklarna 6 och 7 och närmast kan ses som en precisering avkommunens ansvar enligt socialtjänstlagen (1980:620). Regeringenanser att det inte behövs någon kompletterande lagbestämmelsevid införlivandet av konventionen och artikel 8.Bestämmelsen i artikel 10, om färdtjänst, är helt ny. Ipropositionen anges att det i kommentaren till konventionen sägsatt i den omfattning färdtjänsten faktiskt ger möjlighet tillatt resa till grannkommun inom landets gränser bör den också gemöjlighet till att resa till grannkommun i ett annat nordisktland. Regeringen anser att en klargörande behörighetsregel fördet samarbete som förutsätts i artikel 10 skall införas på sammasätt som för artikel 9. Bestämmelsen skall föreskriva enbehörighet för kommuner att som ett led i det samarbete somåligger dem fatta beslut och ingå överenskommelser med ansvarigamyndigheter i annat nordiskt land. Regeringen anser inte attnågot tillägg därutöver behöver göras i nu gällande lagstiftningpå området.Några lagändringar eller kompletterande lagregler beträffandeartiklarna 4, 6, 7 och 11 behövs inte enligt propositionen dådessa överensstämmer med svensk lagstiftning.Utskottets bedömningUtskottet har ingen erinran mot förslagen i propositionen ochtillstyrker därför propositionens förslag om att riksdagengodkänner den föreliggande konventionen samt antar den ipropositionen föreslagna lagen om konventionen. beträffande godkännande av konventionenatt godkänner den nordiska konventionen om socialtbistånd och sociala tjänster som undertecknats ,2. beträffande förslaget till lag om konventionenatt antar regeringens förslag till lag om nordiskkonvention om socialt bistånd och sociala förmåner.Stockholm den 4 april 1995På socialutskottets vägnarSten SvenssonNärvarande vid ärendets preliminära behandling: StenSvensson (m), (), (), RinaldoKarlsson (s), (), (),(), (), (),(), (), (),(), (), (),() och ().