bet · GI01NU17 · 1995-03-23 00:00:00 — Dennainriktning fastställdes redan i samband med att den generellabankgarantin infördes.Utskottet anser i likhet med regeringen att återvinning avbankstödet skall ske genom en effektiv och affärsmässigförvaltning av de tillgångar som staten äger i form avNordbanken, och Retriva. Avyttring av tillgångarna skallske när det sammantaget bästa möjliga utfallet för staten kanerhållas. Det är enligt utskottets mening en uppgift förregeringen och , och i vissa fall för ledningeni resp. bolag, att avgöra den närmare tidpunkten och de exaktavillkoren för dessa försäljningar.Då det gäller förslagen om någon form av bankgarantiavgifteller bankskatt vill utskottet till en början framhålla attbankerna kan förväntas täcka utgifterna för en sådan avgift påsamma sätt som de täcker andra kostnader som uppkommer irörelsen, nämligen genom att öka intäkterna från kunderna.Avgiften skulle därmed komma att drabba de bankkunder, främstprivatpersoner och småföretag, som inte har tillgång till andraalternativ för sin finansiering. Det skall vidare understrykasatt en bankavgift torde avskräcka inhemska och utländskaintressenter från att etablera sig på bankmarknaden, vilketskulle göra det svårare att skapa det ökade konkurrenstryck somär önskvärt. Utskottet instämmer i dessa avseenden med vad somanförs i skatteutskottets yttrande. Strävan måste vara att gebanker och andra kreditinstitut långsiktigt stabila villkor.Utskottet vill också påpeka att de banker som erhållit enuttrycklig statlig garanti redan betalar avgifter för denna tillstaten på affärsmässiga villkor. Att härutöver påföra ävenövriga institut en skatt eller avgift för att dessa institutunder de gångna åren omfattats av den generella bankgarantin --men inte erhållit något direkt statligt stöd -- är enligtutskottets uppfattning inte godtagbart.Avslutningsvis bör erinras om att det aviserade förslaget tillinsättningsgaranti innebär att bankerna föreslås bli skyldigaatt betala avgifter på ca under denärmaste tio åren för att bygga upp en fond som skall skyddainsättningar i viss omfattning.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet samtligahär berörda motioner i aktuella delar.Statens ägande av NordbankenI budgetpropositionen (bil. 8 s. 129) erinras om att riksdagenhar bemyndigat regeringen att sälja statens aktier i har vidtagit förberedelser för en sådanförsäljning. I statsbudgeten finns ett särskilt anslag avsettatt användas för kostnader som uppkommer vid förberedelser föroch genomförandet av försäljningen av statens aktier iNordbanken. Föregående budgetår uppgick utgifterna under dettaanslag till . För /96 föreslårregeringen att det anvisas ett förslagsanslag på 1 000 kr.I skriften Ut ur krisen klargörs att regeringen har för avsiktatt sälja ut hela Nordbanken då bästa möjligapris för aktierna kan erhållas. Därigenom får staten tillbaka endel av de medel som tidigare tillförts banken i form avkapitaltillskott. Nordbanken inkl. har fått totalt 36miljarder kronor i statligt stöd. Vid utgången av år 1994uppgick värdet av det egna kapitalet i banken till16,. Rörelseresultatet efter kreditförlusterökade med till , ochstaten föreslås få en utdelning på sittaktieinnehav med 750 miljoner kronor.I motion 1994/95:Fi219 (c) sägs att staten bör tillse att enbetydande del av bankstödet återförs. Därför föreslås attNordbanken privatiseras. Enligt motionärerna bör /96 en försäljning av avaktiekapitalet ske.I motion 1994/95:N273 (fp) förordas en försäljning avNordbanken som ett sätt att öka konkurrensen inom banksektorn.Försäljningen bör, enligt motionärerna, ske på ett sätt som ökarhushållens möjligheter att välja mellan olika alternativ när detgäller in- och utlåning.Det är de banker som fått stöd som skall betala tillbaka,hävdas det i motion 1994/95:N248 (c). Det finns då bara enåtgärd som ger effekt, nämligen utförsäljning av Nordbanken,anför motionären.En motsatt uppfattning om statens ägande av Nordbanken kommertill uttryck i motion 1994/95:Fi208 (s). Där anförs att statenbör behålla Nordbanken för att räntorna därigenom skall kunnasänkas.Även i motion 1994/95:N210 (mp) förordas att Nordbanken skallförbli i statlig ägo. Motionärerna anför att det är bra att detfinns banker med olika ägare. Det är också värdefullt med bankermed olika inriktning, hävdar motionärerna; mångfald påbankmarknaden är nämligen nödvändig för att skapa dynamik ochnytänkande. Nordbanken borde behållas för att staten skall kunnaanvända banken för att påverka utvecklingen på bankmarknaden.Frågan om statens ägande av Nordbanken berörs vidare imotionerna 1994/95:N298 (m), 1994/95:N274 (fp), 1994/95:N301(kds) och 1994/95:N275 (v) med allmänna yrkanden om statligaföretag. Utskottet behandlar dessa yrkanden senare under våren1995 i ett betänkande om företag med statligt ägande (bet.1994/95:NU19).Utskottet har i det föregående understrukit att staten böråtervinna så mycket som möjligt av bankstödet. Detfördelaktigaste sättet att uppnå detta är, enligt utskottetsuppfattning, en avyttring av de tillgångar som övertagits isamband med bankkrisen. har tidigare bemyndigatregeringen att sälja Nordbanken. Genom de omstruktureringar somgjorts inom Nordbanken är banken nu väl förberedd för enförsäljning. En sådan bör genomföras när det bedöms ge bästutfall för staten. Det bör ankomma på regeringen att fastställadenna tidpunkt.Något nytt initiativ av i frågan är, menarutskottet, inte erforderligt. Här aktuella motioner avstyrks avutskottet i berörda delar. Regeringens förslag om anslag förkostnader i samband med försäljningen av Nordbanken tillstyrks.Konkurrensen inom banksektornStaten bör som ägare se till att Nordbanken skapar ökadkonkurrens inom bankväsendet, sägs det i motionerna 1994/95:N226(v) och 1994/95:N272 (v). I den förstnämnda motionen föreslåsatt staten skall uppmana att sänkautlåningsräntan. I den andra motionen pläderas för attNordbankens roll när det gäller kreditgivning skall utredas, föratt se hur ett större utbud av riskvilligt kapital till små ochnystartade företag kan skapas. Även i motionerna 1994/95:N210(mp) och 1994/95:Fi208 (s) begärs att staten genom ägardirektivskall se till att Nordbanken verkar för ett lågt räntegap ochlåg ränta.I den sistnämnda motionen föreslås dessutom att det skallutredas om Nordbanken kan erbjuda en räntefrisparlåneverksamhet. Ett ytterligare yrkande går ut på att statenskall ange en högsta räntesats för lån från hypoteksinstitut.Bankkrisen har lett till att bankerna är överdrivet försiktigamed sin utlåning, hävdas det i motion 1994/95:N275 (v). Statenbör direkt som bankägare och indirekt via krävaatt bankerna bedriver normal utlåning till företagen och att deinte genom ett stort räntegap låter kunderna betala förbankkrisen, understryker motionärerna.De mindre företagen har svårt att få normala krediter till sinverksamhet, sägs det i motion 1994/95:N202 (mp). Staten måsteantingen se till att bankerna sköter sina uppgifter eller startaen egen småföretagarbank, anför motionärerna.Statens rätt att som aktieägare besluta i Nordbankensangelägenheter utövas vid bolagsstämman. Detta följer av 8 kap.1 § bankaktiebolagslagen, (1987:618). som skall förvalta bankens angelägenheter (7 kap. 1 §BAL).I budgetpropositionen (bil. 8 s. 26) beskrivs ägarpolicyn förav förvaltade aktier. Där sägs bl.a. att detär väsentligt att företagen ges förutsättningar att utvecklasoch konkurrera på samma villkor som övriga företag på marknadeninom de ramar som riksdagsbeslut och marknadsförutsättningarger. Vidare heter det att det är angeläget att företagen ärlångsiktigt lönsamma för att inte medborgarnas kapital somsatsats i verksamheten skall förbrukas. Staten som ägare skallställa konkreta och uppföljningsbara finansiella mål samt inteålägga bolagen att bedriva olönsam verksamhet, såvida intesärskilt beslut fattas av riksdagen.Av skriften Ut ur krisen framgår att regeringen avvisarförslag om att använda Nordbanken som ett instrument för attstyra vissa räntor. Det är omöjligt för regeringen attdetaljstyra verksamheten, och det skulle skapa oklarhet omstyrelsens och företagsledningens ansvar, heter det i skriften.Utskottet har behandlat frågorrörande räntemarginaler och kreditgivning. avvisadeutskottet yrkanden med krav på ingripande från statens sida ibankernas räntesättning. Utskottet utgick dock från att bankernaefter hand skulle justera ned ränteskillnaderna. Samtidigtframhölls att det av konkurrensskäl inte är acceptabelt attbanker som erhållit statligt stöd sänker räntorna med hjälp avdetta och därigenom får en konkurrensfördel i förhållande tillde banker som inte är i behov av stödåtgärder (bet. 1992/93:NU24s. I samma betänkande underströk utskottet vikten av attbankerna får utrymme för normal kreditgivning, men att det måsteankomma på instituten själva att besluta om sin kreditgivning(s. 19).Våren 1994 gjorde på utskottets förslag etttillkännagivande till regeringen med begäran om att regeringenskulle återkomma med förslag till hur konkurrensen inombanksektorn kan förbättras (bet. 1993/94:NU18 s. 8; res. m, fp,c, kds). Utskottet anförde att det är nödvändigt att bankernasvarar upp mot de statliga insatserna genom att sänkaräntemarginalerna och öka utlåningen och därmed bidra till attfå fart på den svenska ekonomin. Härutöver ansåg utskottet attdet måste övervägas om det krävs ytterligare strukturellaåtgärder eller lagändringar för att kreditmarknaden på längresikt skall fungera tillfredsställande.Sedan den fria etableringsrätten för kreditinstitut inomEES-området trädde i kraft i vid ingången till år 1994har ett femtontal kreditinstitut från andra länder börjatbedriva verksamhet här i landet. De utländska banker somtidigare hade dotterbolag här har i de flesta fall omvandlat demtill filialer. har bankoktroj beviljatsför SkandiaBanken, IkanoBanken, TryggBanken och Postgirot Bank.Tre ansökningar om bankoktroj behandlas avFinansinspektionen. Ytterligare ansökningar har aviserats.Riksbanken gör löpande undersökningar av skillnaden mellanbankernas in- och utlåningsräntor. Enligt den senasteundersökningen uppgick skillnaden vid utgången av till5,. Detta innebär en minskning med 0,6procentenheter jämfört med utgången av och med 1,7procentenheter i förhållande till nivån ytterligare ett årtidigare. Det skall dock noteras att bostadsinstitutens räntorinte omfattas av undersökning. Dessa institut, somofta är dotterbolag till bankerna, svarar för mer än hälften avkrediterna i svenska kronor och har en betydligt mindre skillnadmellan sina in- och utlåningsräntor. Vid en sammanvägning avbankernas och bostadsinstitutens räntesatser blir skillnadendärför mindre än den angivna skillnaden om 5,7 procentenheter.I skriften Ut ur krisen aviserar regeringen att den kommer attföreslå en rad åtgärder för att stärka konkurrensen påbankmarknaden med syfte bl.a. att sänka det s.k. räntegapet.Regeringen vill vidga möjligheterna för s.k. icke-finansiellaföretag att driva bankrörelse. Vidare förbereds lagändringar somskall skapa legala förutsättningar för att bedriva bank- ochfinansieringsverksamhet i ekonomisk förening. Regeringen avserdessutom att föreslå att det i lag anges att det är tillåtet attge ränta på på s.k. kundmedelskonton, som enrad detaljhandelsföretag erbjuder sina kunder. Exempel påkundmedelskonton är och KF-kort.Utskottet tar först upp till behandling de motionsförslagsom rör inriktningen av Nordbankens verksamhet.Konkurrensen skall enligt utskottets uppfattning främjas genomgenerella åtgärder. Den fria etableringsrätten som följt avintegrationen med EU är exempel på en sådan åtgärd. Den harskapat förutsättningar för ett ökat konkurrenstryck påbankmarknaden. Regeringen har aviserat ytterligare förslag idenna riktning.Utskottet delar den uppfattning som regeringen ger uttryck åti beskrivningen av ägarpolicyn för aktier förvaltade avFinansdepartementet, nämligen att banken, så länge den är istatlig ägo, skall ges förutsättningar att utvecklas ochkonkurrera på samma villkor som övriga företag på marknaden.Utskottet avvisar därför förslagen om att Nordbanken skallanvändas för att styra räntesättningen på bankmarknaden.Utskottet vill betona att den närmare inriktningen av bankensverksamhet skall beslutas av styrelsen, som också har ansvaretför bedrivandet av rörelsen. Det är därmed en uppgift förstyrelsen och ledningen att utforma bankens räntevillkor,kreditgivning, nya produkter m.m. Utskottet avstyrker därförmotionerna 1994/95:Fi208 (s), 1994/95:N210 (mp), 1994/95:N226(v) och 1994/95:N272 (v) i berörda delar.Då det därefter gäller de motionsförslag som tar sikte påbankernas kreditgivning i allmänhet vill utskottet hänvisatill vad som anförts i fråga om vidtagna och planerade åtgärderför att få till stånd en ökad konkurrens och en bättrefungerande kreditmarknad. Banksystemet i sin helhet har ettansvar för att normal kreditförsörjning fungerar. Utskotteterinrar om att ett viktigt syfte med bankstödet har varit atttrygga kreditförsörjningen och konstaterar att bankerna förnärvarande har en betydande kapacitet att öka kreditgivningen.Det skall dock betonas att det är en uppgift för de enskildainstituten att besluta om villkoren för sin kreditgivning ochatt göra kreditprövningar inom de ramar som anges ibanklagstiftningen. Motionerna 1994/95:Fi208 (s), 1994/95:N275(v) och 1994/95:N202 (mp) avstyrks därför i här aktuella delarav utskottet.Övriga frågorStyrelsens ansvar m.m.I motion 1994/95:N206 (m) hävdas att utredningar efterbankkrisen har visat på att gällande banklagstiftning vad gällerstyrelsearbete och verkställande direktörens (VD) funktion inteär avpassad efter den arbetsfördelning som i praktiken gäller ibankerna. En VD i en bank är inte, till skillnad från en VD iett allmänt aktiebolag, ett självständigt bolagsorgan medsärskilda rättigheter och skyldigheter, påpekar motionären. EnVD i en bank har endast den makt som delegeras till honom frånstyrelsen. En sådan VD skall enligt lagen ingå i styrelsen,vilket inte gäller för en VD i ett annat bolag. Dessutom finnsdet i banklagstiftningen regler om hur stor andel av ledamöternai styrelsen som får vara anställda i banken, framhållermotionären. Han anser att banklagstiftningen bör ändras på denämnda punkterna så att den stämmer bättre med vad som gällerenligt aktiebolagslagen (1975:1385).Vid försök till rättslig prövning av bankernas kreditgivninghar det visat sig att lagstiftningen är otillräcklig, hävdas deti motion 1994/95:N296 (kds). De ansvariga för kreditgivningenhar inte kunnat ställas till svars, anför motionären ochföreslår därför en skärpning av lagstiftningen i detta avseende.Ledande företrädare för marknaden saknar inte sällanelementära kunskaper och analysförmåga såväl när det handlar omekonomi som om samhälle och politik, heter det i motion1994/95:N278 (s). Det demokratiska samhället måste reagera motmarknadens härjningar, sägs det vidare. Ett första steg skulle,enligt motionären, kunna vara att ställa särskilda kunskapskravpå dem som styr marknaden. Sådana krav finns på vissa andrayrkesutövare. I motionen föreslås att en utredning skall ges iuppgift att bedöma vilka kunskapskrav som det är motiverat attställa inom det nu aktuella området.I februari 1993 tillsatte regeringen den s.k.Bankkriskommittén (Fi 1993:02), som skulle utreda bankkrisensorsaker och eventuella brister i tillsyn och lagstiftning samtföreslå åtgärder. upplöstes kommittén utan attha slutfört sitt arbete. Den har låtit publicera två skrifter,Bankerna och pressen samt Bankkrisen.Regler för bankernas kreditgivning finns i 2 kap. 13 §bankrörelselagen (1987:617), enligt vilken kredit får beviljasendast om låntagaren kan förväntas fullgöra låneförbindelsen.Dessutom krävs betryggande säkerhet. Enligt bankaktiebolagslagen(1987:618) kan styrelsen delegera beslut om kreditgivning ochskall då fastställa en instruktion i taget. Ibankrörelselagen finns en ansvarsbestämmelse enligt vilkenstyrelseledamot eller delegat som uppsåtligen eller avoaktsamhet skadar banken skall ersätta skadan. Ävenskadeståndsansvar gentemot aktieägare kan uppkomma. Överträdelseav reglerna om kreditgivning medför inte automatisktstraffansvar eller skadeståndsansvar för någon enskild person.Reglerna ålägger banken att handla på ett visst sätt. Om bankenöverträder reglerna kan den utsättas för sanktioner av olikaslag, ytterst indragen oktroj.Tillstånd att driva bankrörelse eller finansieringsverksamhetskall enligt bankaktiebolagslagen och lagen (1992:1610) omkreditmarknadsbolag beviljas endast om rörelsen kan antas kommaatt uppfylla kraven på en sund verksamhet. I denna prövningingår att företagets verkställande ledning och större ägareskall uppfylla de kunskapsmässiga krav och vara så omdömesgillai sitt handlande som erfordras för att de på ett långsiktigt ochstabilt sätt skall kunna driva en sund verksamhet. Någraformella krav på kunskap eller erfarenhet har inte ställts upp.Det ankommer på regeringen och att från falltill fall göra en bedömning av företagsledningens kompetens.Lämplighetsprövning görs vanligen av bl.a. VD, vice VD,kreditchef och styrelseledamöter. Motsvarande bedömning görsockså beträffande försäkringsföretag med stöd avförsäkringsrörelselagens (1982:713) krav på sundförsäkringsverksamhet.Utöver den nu nämnda sundhetsbedömningen, som förekommit underlång tid, har införts särskilda lagregler omlämplighetsprövning av större ägare i kreditinstitut. Sådanägarprövning avses från också komma attföreskrivas för värdepappersbolag och försäkringsföretag.Utformningen av denna lämplighetsprövning följer av EG-direktivför det finansiella området.I en skrivelse till regeringen harFinansinspektionen föreslagit vissa ändringar i de lagar somstyr verksamheten i institut under inspektionens tillsyn.Inspektionen efterlyser bl.a. ändringar som ger större klarhet ivilka krav som bör kunna ställas på ett instituts styrelse.Enligt inspektionen skulle krav kunna formuleras t.ex. när detgäller styrning, interninformation och internkontroll.Finansdepartementet har i skriften Ut ur krisen informerat omatt en ny utredning kommer att tillsättas . Utredningenskall dra lärdomar av den genomgångna finansiella krisen ochbl.a. överväga om bankstyrelsernas ansvar behöver klargöras ochskärpas. Vidare skall ansvarsfördelningen och riskhanteringeninom bankerna behandlas. En annan viktig fråga som skall utredassägs vara hur vårdslös kreditgivning skall kunna beivras. Ävenreglerna för tillsyn skall ses över, påpekasdet i skriften.Bankkrisen aktualiserar också frågor om revisorernas roll ochansvar. Regeringen har i proposition 1994/95:152 omregler för godkända och auktoriserade revisorer lagt framförslag om de krav på utbildning, erfarenhet och oberoendeställning m.m. som skall ställas på revisorer.Det kan också nämnas att aktiebolagskommittén (Ju 1990:08)väntas lägga fram ett delbetänkande som rörfrågor om bl.a. styrelsens och revisorernas ansvar i allmännaaktiebolag.Frågor om styrelsens ansvar och om vårdslös kreditgivningkommer, som framgår av den lämnade redogörelsen, att behandlasav den utredning som regeringen avser att tillsätta inom kort.Utskottet utgår från att de synpunkter som framförts i dehär aktuella motionerna därvid kommer att beaktas. Vad sedangäller frågan om krav på ledningens kunskaper och omdöme ställsredan, som nämnts, sådana krav på ledningarna i flera typer avfinansiella företag. Den aviserade utredningen bör emellertidenligt utskottets uppfattning vara oförhindrad att lägga framförslag även i detta hänseende om utredningsarbetet ger vidhanden att det är motiverat. Med hänvisning till vad som nuanförts avstyrker utskottet motionerna 1994/95:N206 (m),1994/95:N278 (s) och 1994/95:N296 (kds) i berörda delar.Internkontroll m.m.Kreditförlusterna inom finanssektorn beror till en betydandedel på brister i internkontrollen, hävdas det i motion1994/95:N208 (s). Det saknas ett samlat grepp överinternkontrollen inom bank- och finanssektorn, anförmotionärerna. De anser att det bör skapas ett organ förinternkontroll med uppgift att lägga fast regler, principer ochkompetenskrav. borde se över nuvarande regleroch arbetsinstruktioner för revisorer samt kontinuerligt bedrivauppföljning.Utskottet behandlade utförligt frågan ominternkontrollen i banker (bet. 1993/94:NU18 s. 14--16).Finansinspektionen hade då gjort en samlad genomgång av deninterna kontrollen i bankerna och redovisat sina förslag i enpromemoria. Det fortsatta arbetet resulterade i attinspektionens styrelse utfärdade allmänna rådavseende styrning, intern information och intern kontroll inomkredit- och värdepappersinstitut samt beträffandeförsäkringsföretag. Dessa gäller från , ochinspektionen avser att genomföra undersökningari ett tjugotal institut av hur den interna kontrollen fungerar.I motion 1994/95:N296 (kds) påtalas att underlagsmaterial förbeslut om krediter har saknats och därmed försvåratförundersökningar. Motionären föreslår därför skärpningar avlagstiftningen när det gäller bevarande av underlagsmaterial förbeslut om långivning.Underlagsmaterial för krediter anses som räkenskapsmaterial,vilket enligt bokföringslagen (1976:125) skall bevaras . har utfärdat en rekommendation (BFNR 3) om räkenskapsmaterial och dess arkivering. Av dennaframgår bl.a. att en handling utgör räkenskapsmaterial om dessinnehåll är av betydelse för att man skall kunna förståbokföringssystemets uppläggning eller kunna följa enaffärshändelse och förstå dess innebörd. Enligt uppgift harFinansinspektionen vid undersökningar hos institut kunnatkonstatera brister i dessa avseenden och då påtalat attskärpning måste ske. Inspektionen förbereder allmänna råd tillkreditinstituten, och det övervägs att där ta in tydliga krav påatt material som ligger till grund för kreditbeslut skallbevaras. Riktmärket är att så mycket underlag skall finnas atten oberoende person skall kunna se på vilka grunder en kreditbeviljats.Kraven i motion 1994/95:N208 (s) angående bankernasinternkontroll och i motion 1994/95:N296 (kds) på bevarande avunderlagsmaterial för långivning är enligt utskottetsuppfattning tillgodosedda bl.a. genom de åtgärder somFinansinspektionen vidtagit och förbereder. Motionerna avstyrksdärför i berörda delar.FörlustavdragI motion 1994/95:N226 (v) begärs att regeringen skall låtautreda hur bankerna kan hindras att minska sina vinster genomatt göra avdrag till följd av förluster på fastighetsaffärer.För banker gäller allmänna regler för underskottsavdrag.Kreditförluster på fordringar med fastighet som säkerhet skallredovisas så snart säkerhetens värde inte täcker lånebeloppet(befarad kreditförlust). När en förlust är fastställd tillbeloppet redovisas den som konstaterad förlust. Detta skallredovisas som kostnad för kreditförlust i årsredovisning ochdelårsrapport för kreditinstitut enligt . Fastigheter som övertagits för skyddande avfordran är att anse som omsättningstillgångar. Banker skallenligt bokföringslagen och inspektionens föreskrifter värderasådana tillgångar enligt lägsta värdets princip. Fastighet somtagits över för skyddande av fordran får ett kreditinstitutbehålla till dess att en försäljning är lämplig med hänsyn tillmarknadsförhållandena. En sådan fastighet skall dock avyttrassenast när det kan ske utan förlust för banken. Dennabestämmelse trädde i kraft . gällde attsådana fastigheter måste avyttras om inteinspektionen gav dispens. Ändringen gjordes bl.a. för att enomfattande utförsäljning av fastigheter inte skulle framtvingas,eftersom detta kunde förväntas pressa ned priserna och leda tillän större förluster för bankerna.I detta sammanhang kan vidare nämnas att det i lagen(1993:765) om statligt stöd till banker och andra kreditinstitutintagits en bestämmelse om underskottsavdrag. Enligt denna regelskall ett företag, som är helägt av staten och har rätt tillbankstöd, inte få göra avdrag för underskott avnäringsverksamhet om staten säljer företaget.