bet · GI01JuU15 · 1995-03-21 00:00:00 — Sammantaget lederdet anförda utskottet till slutsatsen att något beslut omanslagsökning enligt yrkandet i motion Ju807 inte behövs.Motionsyrkandet avstyrks.När det sedan gäller medelsberäkningen i övrigt delarutskottet regeringens uppfattning att det statsfinansiella lägetär sådant att alla möjligheter måste tas till vara för attrationalisera och effektivisera verksamheten inomdomstolsväsendet. Målsättningen skall, som regeringen anför,vara att ytterligare förbättra användningen av domstolsväsendetsresurser, och domstolsväsendet kan inte längre undantas frånsparkrav. Utskottet godtar således den föreslagna besparingen påanslaget till Domstolarna m.m. och godtar även i övrigtregeringens förslag till medelstilldelning.Vad som anförts i det föregående leder till att utskottet intekan tillstyrka bifall till motionerna Ju405 och Fi216 i nubehandlade delar.Domkretsindelningen för tingsrätternaI två motioner tas frågan om domkretsindelningen förtingsrätterna upp. I motion Ju301 (s) begärs en ändring avdomkretsen för av innebörd att ävenHultsfreds kommun skall höra dit. I motion Ju401 (m) begärs enallmän översyn av domkretsindelningen för tingsrätterna i syfteatt åstadkomma en förstärkning av de mindre tingsrätterna,särskilt när det gäller glesbygden och Norrlandsregionerna. Imotionen förespråkas vidare att domkretsen för Sollefteåtingsrätt, som omfattar kommun, redan nu utökasmed bl.a. kommun.Av 1 kap. 1 § framgår att domsaga ärtingsrättens domkrets, och att regeringen förordnar omindelningen i domsagor.Enligt de av statsmakterna uppdragna riktlinjerna fördomkretsindelningen (prop. 1969:44, 1LU 1969:38) bordedomkretsarna helst göras så stora att de gav arbetsunderlag förminst tre domare. Härifrån skulle dock undantag kunna göras.Första lagutskottet anförde i sitt betänkande sammanfattningsvisatt stor betydelse måste fästas bl.a. vid samhörigheten igeografiskt och annat hänseende mellan olika orter och bygder,vid kommunikationer och vid förutsättningarna över huvud tagetför behövlig kontakt mellan domstolen och domkretsens olikadelar. Utskottet betonade också att stor hänsyn borde tas tillsynpunkter från lokalt håll rörande bygdens behov frånrättsvårdssynpunkt och i fråga om service. Utskottet ansåg t.ex.att stor försiktighet måste iakttas med indragning avtvådomardomstolar om en indragning av domstolen skulle påtagligtförsämra den rättssökande allmänhetens möjligheter till serviceeller eljest medföra väsentliga olägenheter för enskilda ellerdet allmänna. Sådana skäl kunde enligt första lagutskottetsmening vara så starka att de motiverade behållandet också av endomkrets som gav underlag för endast en domare.Utskottet har gjort uttalanden omtingsrättsorganisationen (JuU 1973:44, JuU 1974:9, JuU1978/79:26, JuU 1985/86:28 och JuU 1986/87:25). Utskottet hardärvid ånyo understrukit betydelsen av domstolarnas lokalaförankring. Utskottet har också betonat vikten av att hänsyn tastill skäl av sysselsättnings- och regionalpolitisk natur.Senast behandlade utskottet frågan . Som eninledning till utskottets befattning med frågan omtingsrättsorganisationen anordnade utskottet enoffentlig utskottsutfrågning. Under den allmänna motionstiden år1993 väcktes flera motioner där det begärdes att någonindragning av antalet tingsrätter inte skulle göras.Utskottet (1992/93:JuU24 s. 4--5) konstaterade att nyssangivna utgångspunkter för tingsrättsorganisationen alltjämthade bärighet. måste givetvis organisationen, anfördeutskottet, vara utformad på ett sådant sätt att den bidrar hög kvalitet på rättskipningen och ett allmänt gottresursutnyttjande inom domstolsväsendet. Utskottet noterade attden slutsats som kunde dras av befintliga uppgifter var attnågra avgörande invändningar inte kunde riktas mot den nuvarandeorganisationen.I budgetpropositionen (s. 48) aviseras nu en djupare översynav de organisatoriska frågorna inom domstolsväsendet. InomJustitiedepartementet undersöks just nu förutsättningarnahärför. En sådan översyn kan, sägs det, komma att behandla såvälunderrätts- som överrättsstrukturen och även frågor omspecialdomstolarnas roll inom rättsväsendet. Syftet medöversynen av de organisatoriska frågorna sägs vara att fåunderlag för att skapa ett mer effektivt, slagkraftigt ochsammanhållet rättsväsende där också bättre förutsättningarskapas för att ta till vara så mycket som möjligt av derationaliseringsmöjligheter som uppstår genom de reformer på detjudiciella och processrättsliga planet som är undergenomförande.Utskottet delar regeringens uppfattning om behovet av enöversyn av de organisatoriska frågorna. Översynen kommer, enligtvad utskottet inhämtat, att inledas . I dettaberedningsläge saknas det, enligt utskottets uppfattning,anledning till något uttalande till följd av de nubehandlade motionerna Ju301 och Ju401 såvitt gällerdomkretsindelningen. Motionerna avstyrks.Inskrivningsmyndigheternas verksamhet m.m.I motion Ju403 (fp) begärs ett tillkännagivande om en fortsattorganisatorisk hemvist för inskrivningsmyndigheterna vidtingsrätterna. I motionen anförs bl.a. att särskilt när detgäller de mindre tingsrätterna har inskrivningsverksamhetenvarit en värdefull, stabiliserande och av allmänheten mycketuppskattad faktor. En organisatorisk åtskillnad skulle, enligtmotionären, dramatiskt kunna underminera grundvalen för flerasmå tingsrätter.Inskrivningsväsendet har av ålder varit knutet tilldomstolarna. gäller attinskrivningsärenden handläggs av de till tingsrätterna knutnainskrivningsmyndigheterna. Var och en av dessa myndigheterförestås av en av tingsrättens domare, som i denna egenskapkallas inskrivningsdomare. Personalen vidinskrivningsmyndigheten är anställd vid tingsrätten.Inför genomförandet av den reform av fastighetsrätten ochorganisationen av inskrivningsväsendet som trädde i kraft den 1januari 1972 diskuterades om en organisation vid sidan avdomstolsväsendet kunde få hand om inskrivningsväsendet.Departementschefen ansåg emellertid att inskrivningsväsendetockså i fortsättningen borde vara knutet till domstolarna på iprincip samma sätt som dittills. Han anförde härvid bl.a.följande (prop. 1970:20 del B 1 s. 494 f).För inskrivningsväsendets anknytning till domstolarna talarstarka skäl. Sålunda är bl.a. inskrivningsmyndighetens prövningi viss mening av dömande karaktär. Prövningen är i många fallvisserligen av mycket enkel beskaffenhet. Inte sällan rymmerprövningen emellertid problem som kräver ingående kunskap om decivilrättsliga reglerna. Även om man kan tänka sig att i störreutsträckning än lägga en stor del avinskrivningsdomarens nuvarande uppgifter på erfaren personal,som ej har juridisk utbildning på det akademiska planet, kommerdet alltid att finnas ett antal ärenden, där behov av personalmed mera djupgående juridiska insikter gör sig gällande.Anknytningen till domstolarna garanterar att sådan personalalltid står till förfogande. Detta är av betydelse såväl frånrättssäkerhets- som servicesynpunkt.Systemet med ett inskrivningsväsende knutet till domstolarnahar också en annan väsentlig fördel. Jag syftar här på det värdesom ligger i utbildningsmomentet. Tingsmeriteringen, som iganska stor utsträckning ägnas åt inskrivningsväsendet, utgörenligt allmän uppfattning ett värdefullt led idomarutbildningen. Också för dem som inte i fortsättningen ägnarsig åt domaryrket blir erfarenheten av inskrivningsväsendetunder tingsmeriteringen ofta av stort värde.Frågan om den organisatoriska hemvisten förinskrivningsväsendet har varit föremål för överväganden i flerautredningar . Domstolsutredningendiskuterar i sitt betänkande (SOU 1991:106) Domstolarna inför2000-talet denna fråga. I enlighet med sina direktiv lämnarutredningen inga förslag men uttalar att det fortsatta arbetetmed inskrivningsväsendets utveckling enligt dess mening börbedrivas från utgångspunkten att inskrivningsväsendet på siktbör skiljas från domstolsväsendet. Av remissvaren (Ds 1993:5 delA) över betänkande framgår att en stormajoritet av de instanser som yttrat sig i denna del inte delardenna uppfattning.Även Lantmäteri- och inskrivningsutredningen (dir. 1993:11)har i sitt principbetänkande (SOU 1993:99) Kart- ochfastighetsverksamhet i myndighet och bolag bl.a. föreslagit attinskrivningsverksamheten bör föras från domstolarna tillfastighetsområdet. I den proposition (1993/94:214) där denförutvarande regeringen redovisade sitt ställningstagande tillutredningens förslag fördes detta emellertid inte fram. Som skälför bedömningen anfördes bl.a. (prop. s. 22 f) attinskrivningsmyndigheternas verksamhet utgör engrundförutsättning för ett fungerande kreditväsende inom flerasektorer av samhället, och att de fungerar på ett bra sätt.Övervägande skäl talade därför för att inte då besluta om ettöverförande av inskrivningsverksamheten från tingsrätterna tillde lokala lantmäterimyndigheterna. Bl.a. borde, anfördes det,pågående arbeten med förändringar, t.ex. på panträttsområdet,först ha kommit längre, och först då kunde en tydligare bild avmyndigheternas framtida arbetssituation erhållas. I princip,anfördes det vidare, låg emellertid regeringens grundsyn fast,nämligen att domstolarnas uppgifter så långt som möjligt borderenodlas till dömande verksamhet. Det anfördes vidare att vidett framtida avskiljande av inskrivningsverksamheten borde det,i enlighet också med bedömningen i många remissyttranden, varanaturligt att föra samman den med övrig berördfastighetsverksamhet. Detta skulle bl.a., sades det, innebäramöjligheter att även vid en fortsatt rationalisering avverksamheten med inskrivning och panthantering kunna bibehållaen lokal förankring av verksamheten.Utskottet uttalade (1993/94:JuU21 s. 15 f) ianledning av några motioner att de skäl förinskrivningsmyndigheternas knytande till domstolarna somanfördes i princip alltjämt hade bärighet. Till dettakom att utskottet delade den uppfattning som framfördes imotionerna att den föreslagna reformen skulle kunna fåkonsekvenser för de små tingsrätternas bärkraft. Utskotteterinrade här om sina tidigare uttalanden där utskottetunderstrukit vikten av domstolarnas lokala förankring och viktenav att hänsyn tas till skäl av sysselsättnings- ochregionalpolitisk natur. Med hänsyn till beredningslägetavstyrkte utskottet i sitt av godkända betänkandebifall till motionerna.I budgetpropositionen (s. 48) aviseras, som tidigare framgått,en djupare översyn av de organisatoriska frågorna inomdomstolsväsendet. Översynen kan komma att behandla bl.a. såvälunderrätts- som överrättsstrukturen. I ett sådant sammanhangbör, anförs det, också den organisatoriska hemvisten för bl.a.bouppteckningsverksamheten och inskrivningsverksamheten tas upp.Syftet med översynen är, som redan framgått, att få underlag föratt skapa ett mer effektivt, slagkraftigt och sammanhålleträttsväsende där också bättre förutsättningar skapas för att tatill vara så mycket som möjligt av derationaliseringsmöjligheter som uppstått genom de reformer pådet judiciella och processrättsliga planet som är undergenomförande.Utskottet anser, med hänsyn till den aviserade översynen, attdet saknas anledning för ett riksdagsuttalandetill följd av motion Ju403. Motionen avstyrks.I motion Ju406 (s) föreslås att inregistreringen avföretagsinteckning flyttas från till Patent- ochregistreringsverket.Den som idkar näring kan använda den egendom som ingår inäringsverksamheten som kreditsäkerhet. Regler om detta finns ilagen (1984:649) om företagshypotek. En näringsidkare som villupplåta ett företagshypotek har rätt att få inskrivning i sinnäringsverksamhet av ett visst penningbelopp(företagsinteckning). En företagsinteckning innebär alltså eninskrivning av ett visst penningbelopp på en näringsidkaresupplägg i företagsinteckningsregistret. Handläggningen sker viden för hela landet central inskrivningsmyndighet som är knutentill på samma sätt som inskrivningsmyndigheternaenligt jordabalken är knutna till tingsrätterna. En av domarnavid tingsrätten är chef för inskrivningsmyndigheten.Utskottet behandlade en liknande motion som den nuaktuella. Utskottet (1993/94:JuU21 s. 17) var då inte berett atttillstyrka en förändring när det gällde den centralainskrivningsmyndighetens lokalisering. följdeutskottet.Från har utskottet inhämtatatt verket alltjämt har uppfattningen att inskrivning avföretagsinteckning bör förläggas dit.Enligt vad utskottet erfarit kommer den aviserade översynen avde organisatoriska frågorna inom domstolsväsendet även attberöra frågor om den nu aktuella inskrivningsmyndigheten. Irådande beredningsläge saknas det, enligt utskottets mening,anledning till något särskilt uttalande från sidatill följd av motion Ju406. Motionen avstyrks.Ersättning till nämndemänI motion Ju404 (kds) framförs önskemål om en översyn aversättningen för uppdraget som nämndeman i syfte attersättningen skall höjas. Enligt motionären bör nämndemännensersättning ligga på samma nivå som den gör för förtroendevalda ikommuner och landsting.Regler om ersättning till nämndemän finns i förordningen(1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andrauppdragstagare inom domstolsväsendet m.m. Enligt förordningenutgår ersättning till nämndemän dels som arvode försammanträde med per dag (2 § 1 och 2), dels -- underförutsättning av löneavdrag eller annan inkomstförlust på grundav uppdraget -- som tilläggsbelopp för den del avinkomstförlusten som inte täcks av arvodet (2 a § förstastycket). Arvodet och tilläggsbeloppet får tillsammans inteöverstiga (2 a § fjärde stycket). Sistnämnda belopphöjdes från till den 1 oktober 1994.Principen om ersättning till nämndemän lades fast (seJuU1984/85:25 s. 8 f). Utskottet uttalade då i sitt av riksdagengodkända betänkande att utskottet ansett detnödvändigt att få till stånd en mer allsidig sammansättning avnämndemannakåren och i detta syfte framhållit att en höjning avarvodena måste ske. Här bakom låg bl.a. intresset att komma tillrätta med det otillfredsställande förhållandet att sådanayrkesarbetande -- bl.a. industriarbetare -- som får vidkännasfullt löneavdrag vid tjänstgöring i rätten ärunderrepresenterade i nämndemannakåren.Utskottet har återkommande behandlat yrkanden omhögre ersättning till nämndemän. I ett ärende (1990/91:JuU27 s. 7 f) anförde utskottet att vad utskottetuttalade alltjämt ägde giltighet. Bestämmelserna omersättning till nämndemän innebär emellertid, anförde utskottet,på grund av begränsningen beträffande arvodets storlek, alltjämten svårighet att få till stånd den allsidiga sammansättning avnämndemannakåren som utskottet efterlyst. Detta förhållande fannutskottet otillfredsställande; en översyn av ersättningsnormernaför nämndemän borde därför ske. Som en utgångspunkt för dennaöversyn borde, enligt utskottet, ligga förslaget i propositionen1990/91:117 Om en ny kommunallag att förtroendevalda skulle fårätt till skälig ersättning för den arbetsinkomst samt depensions- och semesterförmåner som de förlorar när de fullgörsina uppdrag. I ärendet gav som sin mening till kännaatt regeringen borde ta initiativ till att en utredning som denskisserade kom till stånd (rskr. 1990/91:260).Domstolsverket har med anledning av riksdagensställningstagande och på regeringens uppdrag analyseratersättningsnormernas effekter på sammansättningen avnämndemannakåren. En redovisning med förslag lämnas i rapporten(1992:4) Rekrytering av nämndemän -- Förslag till nyaersättningsnormer. I rapporten konstaterar efterbl.a. utförda enkätundersökningar att de faktorer som påverkarrekryteringen av nämndemän är valsystemet,tjänstgöringsförhållandena och ersättningsnormerna.I ersättningsfrågan anför att dagensersättningsmodell med arvode och tilläggsbelopp är otidsenlig.Kompensationen för förlorad arbetsförtjänst är bristfällig, ochnämndemännens arbetsinsats speglas inte eftersom kortasammanträden ger samma ersättning som långa. Den störstafördelen med modellen är enligt att den ärtämligen enkel att administrera. föreslår att ettnytt ersättningssystem införs efter mönster av de nyaersättningsreglerna för förtroendevalda i kommunallagen(1991:900). Detta innebär en kombination avprestationsersättning (arvode) och ersättning förinkomstbortfall. Ersättningarna görs oberoende av varandra ochknyts till sammanträdestidens längd. Sammanlagt skulle enligtDomstolsverket en reform med den angivna inriktningen kostadrygt per år.I 1993 års budgetproposition anförde justitieministern att honhade förståelse för önskemålen om att höja ersättningen tillnämndemännen. Med hänsyn till det statsfinansiella lägetföreslog hon emellertid inte då någon ändring i gällandeersättningsbestämmelser (1992/93:100 bil. 3 s. 126). Utskottetanförde i anledning av motioner i frågan att utskottetför sin del kunde instämma i att det fanns behov av förbättradersättning till nämndemännen. Utskottet erinrade här om attutskottet hade påtalat detta också i tidigare sammanhang. I detrådande ekonomiska läget delade dock utskottetjustitieministerns bedömning och tvingades med beklagandekonstatera att det saknades ekonomiskt utrymme för ens enförsiktig höjning (1992/93:JuU26 s. 20).Motionsvägen väcktes frågan på nytt under förra . Härfann utskottet (1993/94:JuU20 s. 9 f) i sitt av riksdagengodkända betänkande inte skäl att göra annan bedömning än år1993. Utskottet hänvisade dock till domarutredning somenligt sina direktiv (dir. 1993:47) förutsättningslöst skullegranska det svenska nämndemannainstitutet.1993 års domarutredning har i sitt betänkande (SOU 1994:99)Domaren i något berört frågan omersättningen till nämndemännen. Utredningen konstaterar ibetänkandet (del A s. 314) att det är svårt att diskutera frågorom en allsidig sammansättning av nämndemannakåren utan attsamtidigt konstatera att rekryteringsproblemen har ett visstsamband med den ersättning som utgår till nämndemännen vidtjänstgöringen i domstol. Utredningen konstaterar att detknappast ligger på utredningen att lägga fram förslag om ettnytt ersättningssystem. Ett sådant hade, påpekade utredningen,redan lagts fram av . Utredningen framhöll ocksåatt det förmodligen är en förutsättning för att kraven på enallsidigt sammansatt nämndemannakår skall kunna infrias ilängden att nämndemännen tillerkänns skälig kompensation för detinkomstbortfall som tjänstgöringen kan innebära för dem. Isammanhanget borde, anför utredningen, uppmärksammas attersättningen till nämndemännen är låg jämfört med vad som gällerför många samhälleliga uppdrag. Man bör, anförde utredningen,inte underskatta att ersättningsnivån kan komma att spegla synenpå uppdragets betydelse.Om ersättningen till kommunalt förtroendevalda kan följandenämnas. trädde den nya kommunallagen(1991:900) i kraft. Den nya lagen innebär att de förtroendevaldaär berättigade till skälig ersättning för den arbetsinkomst samtde pensions- och semesterförmåner som de förlorar när de fullgörsina uppdrag. Därutöver får fullmäktige besluta attförtroendevalda i skälig omfattning skall få ersättning förbl.a. resekostnader och andra utgifter som föranleds avuppdraget samt arvode för det arbete som är förenat meduppdraget (prop. 1990/91:117, KU38, rskr. De nya reglernahar utsatts för kritik av bl.a. Lokaldemokratikommittén.Kommittén konstaterade i sitt slutbetänkande (jfr SOU 1993:90 s.273 f) att reglerna om ersättning till förtroendevalda förförlorade pensions- och semesterförmåner och för förloradarbetsinkomst har varit mycket besvärliga att tillämpa.Kommittén föreslog därför en återgång till de frivilliga reglerför ersättning till förtroendevalda som infördes . I enproposition (1993/94:188) delade den förutvaranderegeringen uppfattningen att ersättningsreglerna har skapattillämpningsproblem. Regeringen var dock inte övertygad om attden rätta lösningen var att slopa bestämmelserna, som tillkommiti syfte att underlätta rekryteringen av förtroendevalda.Regeringen ansåg att det fanns skäl att ytterligare se överutformningen och om möjligt finna ett ersättningssystem som ärlätt att administrera och som underlättar rekryteringen avförtroendevalda kvinnor och män med skiftande bakgrund. Denförra regeringen tillkallade en kommitté för att se över bl.a.dessa frågor (dir. 1994:86).Regeringen har återkallat dessa direktiv. Ibudgetpropositionen (1994/95:100 bil. 8 s. 33) aviseras dock ettsärskilt utredningsarbete i syfte att se över bestämmelserna omersättning och ledighet i samband med förtroendeuppdrag.När det gäller ersättningen till nämndemännen vill utskottetinledningsvis erinra om att sedangenomförde en översyn härav. Utskottet anser det därför inteerforderligt att nu förorda ytterligare en översyn i ämnet. Härhar utskottet också beaktat att frågan om ersättning tillkommunalt förtroendevalda skall bli föremål för överväganden. Isammanhanget vill utskottet erinra om att utskottet alltjämt haruppfattningen att utgångspunkten bör vara att samma principerbör gälla för nämndemäns och kommunalt förtroendevaldasersättning, något som inte är fallet. Utskottetsom i och för sig ser med tillfredsställelse på den höjning aversättningen som faktiskt skett utgår från att regeringenåterkommer till i lämpligt sammanhang. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju404.TingsställenI budgetpropositionen föreslår regeringen att antarett i propositionen framlagt förslag till lag om ändring irättegångsbalken. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juli1995. Genom den föreslagna lagändringen överlämnas det tilldomstolarna själva att i samarbete med bestämmaom de skall behålla ett nu befintligt tingsställe utanförkansliorten.Utskottet tillstyrker lagförslaget. beträffande sammansättningen av styrelsem.m.att med bifall till proposition 1994/95:100 bil. 3godkänner vad regeringen förordat om sammansättningen avDomstolsverkets styrelse och fördomstolsväsendet (avsnitt D),res. 1 (m, kds)2. beträffande anslag till Domstolsverketatt med bifall till propositionen och med avslag påmotion 1994/95:Ju405 yrkande 2 i denna del tillDomstolsverket för /96 anvisar ett ramanslagpå ,res. 2 (m)3. beträffande kammarrättsfilialen i avslår motion 1994/95:Ju402,4. beträffande anslag till Domstolarna m.m.att med bifall till propositionen och med avslag påmotionerna 1994/95:Ju405 yrkande 1 och yrkande 2 i denna del,1994/95:Ju807 yrkande 20 och 1994/95:Fi216 yrkande 21 i dennadel till Domstolarna m.m. för /96 anvisar ettramanslag på 3 ,res. 3 (m)res. 4 (mp)res. 5 (kds)5. beträffande domkretsindelningen för tingsrätterna m.m.att avslår motionerna 1994/95:Ju301 yrkande 1 och1994/95:Ju401,6. beträffande inskrivningsmyndigheternas verksamhetatt avslår motion 1994/95:Ju403,7. beträffande inskrivning av företagsinteckningatt avslår motion 1994/95:Ju406,8. beträffande översyn av nämndemännens ersättningatt avslår motion 1994/95:Ju404,9. beträffande rättegångsbalkenatt antar det i propositionen framlagda förslagettill lag om ändring i rättegångsbalken.Stockholm den 21 mars 1995På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), Lars-ErikLövdén (s), (), (), SigridBolkéus (s), (), (), AndersG Högmark (m), (), (), (), (), (), (), (), () och IngbrittIrhammar (c). Sammansättningen av m.m. (mom. 1)(), (m), (),() och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Utskottet anser" och slutar med "för domstolsväsendet" bortha följande lydelse:Utskottet vill för sin del när det gäller Domstolsverketsstyrelse hänvisa till vad som anfördes i den proposition som lågtill grund för införandet av nu gällande ordning (prop.1993/94:17, JuU10, rskr. Där anfördes att domstolarnassjälvständighet och oavhängighet i den dömande verksamheten böravspegla sig även i det sätt på vilket den administrativacentralmyndigheten leds. Statsmakternas inflytande överdomstolarnas dömande verksamhet sker, anfördes det, genomnormgivning, och det direkta medborgerliga inflytandet över dendömande verksamheten är tillgodosett genom systemet mednämndemän i domstolarna. Domstolarnas dömande verksamhetbedrivs, anfördes det vidare, med ytterst få och väl avgränsadeundantag i full offentlighet, och det är således väl sörjt föratt den medborgerliga insynen och kontrollen över domstolarnasdömande verksamhet blir effektiv.