bet · GI01SfU13 · 1995-04-20 00:00:00 — Den omfattar också personersom på grund av yttre aggression, ockupation, utländsk dominanseller händelser som allvarligt stör den allmänna ordningen i delav eller hela det land i vilket han har sitt ursprung eller ärmedborgare tvingas lämna sin vanliga bostad för att sökatillflykt på en annan plats utanför sagda land. FörCentralamerikas del har ett snarlikt flyktingbegrepp accepteratsi den s.k. Cartagenadeklarationen . Såvitt gällerAsien har -- med stöd av förstaasylländer i -- godtagit en bestämmelse om att allaasylsökande, i varje fall temporärt, skall tas emot av förstaasylländerna och att tvångsrepatriering inte skall ske.Samarbetet inom Europeiska unionenGenom det s.k. har immigrations- ochflyktingpolitiska frågor förts in i Europeiska unionen.Samarbetet motiveras av genomförandet av den inre marknaden vadgäller fri rörlighet för personer och av hanteringen av detökande migrationstrycket mot alla EU:s medlemsstater, vilketkräver gemensamma lösningar. Samarbetet hänförs till avdelningVI i och åtgärder i dessa frågor har endastfolkrättslig status. har dock möjlighet attföreslå åtgärder på invandrings- och flyktingpolitikens område.Om alla medlemsstater är överens kan emellertid artikel 100c iRomfördraget tillämpas på de nämnda samarbetsområdena. Därigenomförs frågorna in under traditionell EG-kompetens. Artikel 100char redan gjorts tillämplig på visumfrågor.Samarbetet skall bl.a. avse asylpolitik, regler för människorspassage av medlemsstaternas yttre gränser och förkontrollförfarandet i samband med detta. Samarbetet skall ävengälla invandringspolitiken och politiken gentemot medborgare itredje land bl.a. vad avser tredjelandsmedborgares inresa ochrörlighet inom medlemsstaternas territorier. Frågorna skallbehandlas med beaktande av om skydd för demänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna ochFN-konventionen om flyktingars rättsliga ställning, liksom detskydd som medlemsstaterna ger personer som förföljs av politiskaskäl.Vid Europeiska rådets möte i kom EU-ländernaöverens om principer som skall vara vägledande förmedlemsländernas migrationspolitik och verka för ett minskatimmigrationstryck på EU-området. Enligt deklarationen skallEU-länderna verka för fred och frånvaro av väpnad konflikt iomvärlden, respekt för mänskliga rättigheter och rättssäkerhetsamt upprättandet av demokratiska samhällen och adekvata socialavillkor i ursprungsländerna. En liberal handelspolitik som kanförbättra de ekonomiska villkoren i ursprungsländerna ingårockså bland det man skall verka för. Samarbete kringutrikespolitiska åtgärder, ekonomiskt samarbete och invandrings-och asylpolitik mellan gemenskapen och medlemsländerna ses somen nödvändighet. Biståndsinsatser skall göras i de ländervarifrån många asylsökande kommer, bl.a. för att skapaarbetstillfällen och lindra hungersnöd. Gemensamma åtgärder föratt motverka illegal invandring betonas också.Genom medlemskapet har accepterat att ansluta sig tillden s.k. eller första asyllandskonventionensom skall säkerställa att en asylansökan prövas i sak och attett medlemsland identifieras som ansvarigt för prövningen.Vidare föreligger utkast till konventionstexter till den s.k.yttre gränskontrollkonventionen som behandlar EU:s yttregränskontroller.Det s.k. har trätt i kraft mellanflera av medlemsstaterna -- , , ,, , , , och gäller gränskontroll, asyl m.m. Till skillnadfrån bl.a. omfattar äventredjelandsmedborgare. har anmält intresse av attdelta i samarbetet. Med anledning härav har de nordiskastatsministrarna gjort ett gemensamtuttalande i vilket man underströk intresset av att undvika nyagränsdragningar inom eller mellan och det övrigaEuropa. Statsministrarna angav att de bästa förutsättningarnaför att ha kvar den fria rörligheten för personer i inomramen för ett vidare europeiskt samarbete om gränskontrollerm.m. uppnås med en gemensam positiv nordisk inställning tillmedverkan i Schengensamarbetet.Övrigt internationellt samarbeteDet internationella migrations- och flyktingpolitiska arbetetoch roll i detta arbete redovisas i skrivelsen. Detframhålls att verkar aktivt i en rad internationellafora för att bidra till varaktiga lösningar av både de problemsom orsakar folkomflyttningar och de konsekvenser som följerdärav.I skrivelsen anges bl.a. att inom FN:s ram behandlasflyktingpolitiska frågor med avseende såväl på åtgärder för demsom tvingats på flykt som på insatser för att komma åtgrundorsaker bakom flykt. Den främsta uppgiften för FN:sflyktingkommissarie () är att ge rättsligt skydd åtflyktingar, men inslaget av materiellt bistånd har ökat kraftigtmed åren. UNHCR strävar efter lösningar med bestående effekt ochbrukar ange tre möjliga lösningar på ett flyktingproblem:frivillig repatriering, integration i första asyllandet elleromplacering i tredje land. I skrivelsen anges att frivilligrepatriering allt tydligare har kommit att framstå som den endamöjliga lösningen på flertalet av världens flyktingproblem.Endast i undantagsfall och då det kan motiveras utifrån denenskildes säkerhetssituation eller då det gäller fysiskt ellerpsykiskt handikappade har omplacering till tredje land blivitaktuell. Förebyggande insatser, ökad katastrofberedskap, behovetav varaktiga lösningar och samarbete med andra organisationer ärområden av särskild betydelse för UNHCR.I skrivelsen redovisas också arbetet i andra viktigainternationella organ. Således anges att InternationalOrganization for Migration (IOM) ägnar sig åt bl.a. transport avflyktingar och migranter, ofta i samarbete med UNHCR. Vidarefinns inom en arbetsgrupp för migrationsfrågor.Organisationen för säkerhet och samarbete (), tidigarebenämnd Europeiska samarbets- och säkerhetskonferensen (ESK),ses från svensk sida som ett värdefullt forum för behandling avmigrationsfrågor. I skrivelsen anges också att ärett viktigt forum för mellanstatlig dialog kring asylrättsligafrågor och integration av invandrare i medlemsländerna. Deinformella konsultationerna mellan 16 länder i ,och , som benämns IGC, harfortsatt. Det gäller även det nordiska samarbetet. Dessutompågår ett samarbete i migrationsfrågor mellan staterna runtÖstersjön, och Vitryssland.I skrivelsen anges vidare att ett stort antal internationellafrivilligorganisationer är aktiva inom såväl flyktingbiståndetsom det asylrättsliga området.Den svenska utlänningslagstiftningenEnligt folkrätten bestämmer varje stat själv vilka regler somskall gälla för inresa på dess territorium. Någon generell rättför en utlänning att besöka en stat finns således inte.I utlänningslagen (1989:529) anges på vilka villkorutlänningar får resa in i och ut ur samt vistas och haanställning här. I lagen anges också under vilka förutsättningaren utlänning kan avvisas eller utvisas ur landet. Närmarebestämmelser om lagens tillämpning finns i den av regeringenutfärdade utlänningsförordningen (1989:547).En utlänning får enligt huvudregeln inte uppehålla sig iSverige utan att hauppehållstillstånd. Undantag gäller för medborgare i ,, eller . Bestämmelser om uppehållstillstånd,liksom om visering och arbetstillstånd, finns i 2 kap.utlänningslagen. Uppehållstillstånd innebär enligt 2 §tillstånd att resa in i och vistas i (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning(permanent uppehållstillstånd).Uppehållstillstånd skall i vissa fall ges enligtbestämmelserna om asyl. Uppehållstillstånd får vidare ges utlänning om han har särskild anknytning till ellerom han av humanitära skäl bör få bosätta sig här. Detsammagäller om utlänningen har fått arbetstillstånd eller har sinförsörjning ordnad på något annat sätt. Regeringen fårföreskriva att uppehållstillstånd kan ges även i andra fall.Arbetstillstånd ges . Det får avse ett visst slag avarbete och förenas med de övriga villkor som behövs.De svenska bestämmelserna om asyl finns intagna i 3 kap.utlänningslagen. Enligt 4 § första stycket har flyktingar,krigsvägrare och s.k. de facto-flyktingar rätt till asyl.Definitionen av flykting (2 §) överensstämmer med den somfinns i . används därför benämningenkonventionsflyktingar för dessa personer.Med krigsvägrare (3 §) avses en utlänning som harövergett en krigsskådeplats eller som har flytt från sitthemland eller behöver stanna i för att undgå föreståendekrigstjänstgöring.Utöver konventionsflyktingar och krigsvägrare ger lagen skyddäven åt andra personer som inte vill återvända till sitt hemlandpå grund av de politiska förhållandena där och som har åberopattungt vägande omständigheter till stöd för detta. Det är härfråga om personer som inte har varit utsatta för eller löperrisk att drabbas av så allvarlig förföljelse att de börbetraktas som konventionsflyktingar men som ändå på grund av depolitiska förhållandena i hemlandet utsatts för eller riskerarså svåra trakasserier att det inte är rimligt att begära att deskall återvända dit. Bestämmelsen omfattar normalt inte den somhar tvingats att lämna sitt land på grund av yttre aggression,ockupation eller inbördeskrig eller som riskerar förföljelse pågrund av kön eller homosexualitet. Undantagsvis kan emellertiddessa omständigheter vara sådana att lagrummet ansestillämpligt. För de personer som avses används ofta termende facto-flyktingar.Varken konventionsflyktingar eller krigsvägrare och defacto-flyktingar har någon ovillkorlig rätt att få en iSverige. Asyl får nämligen vägras på följande grunder enligt3 kap. 4 § andra stycket utlänningslagen.Om det av hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigareverksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet finnssynnerliga skäl att inte bevilja asyl.Om det beträffande en krigsvägrare eller de facto-flyktingfinns särskilda skäl att inte bevilja asyl.I vissa fall där utlänningen kan sändas tillbaka till annatnordiskt land enligt särskild överenskommelse.I annat fall med hänvisning till den s.k. förstaasylland-principen. Denna princip kan tillämpas om utlänningenföre ankomsten till har uppehållit sig i ett annat landän hemlandet och, om han återsänds dit, är skyddad motförföljelse eller, i förekommande fall, mot att sändas till enkrigsskådeplats eller till hemlandet och också mot att sändasvidare till ett annat land där han inte har motsvarande skydd.Om utlänningen har särskild anknytning till ett annat land ochdär är skyddad på det sätt som anges beträffande förstaasylland-principen.Regeringen får föreskriva undantag från förstaasylland-principen för de fall då utlänningens anknytning tillSverige är av sådan art att han inte bör nekas att få sinansökan om asyl prövad här.Av humanitära skäl kan enligt 2 kap. 4 § förstastycket 2 utlänningslagen även andra utlänningar än de somomfattas av asylreglerna få stanna i . Uppehållstillståndav humanitära skäl har i praxis beviljats personer som flyttundan krig eller krigsliknande förhållanden som de riskerat attdrabbas av utan att ingå i någon krigsmakt. Uppehållstillståndpå denna grund har också beviljats personer som på grund avsjukdom eller andra personliga förhållanden bör få stanna iSverige. Bestämmelsen kan vidare omfatta personer som inte ärflyktingar men där förhållandena i det land till vilket deskulle behöva resa ändå är sådana att det ter sig inhumant atttvinga dem att återvända dit eller personer som riskerarallvarligt straff eller förföljelse på grund av kön ellerhomosexualitet. I vissa fall har uppehållstillstånd beviljatspersoner som i och för sig borde avvisas eller utvisas men dären verkställighet inte kan ske därför att det inte finns någotland som tar emot utlänningen. Uppehållstillstånd har också ivissa fall beviljats när det funnits en kombination avhumanitära skäl och släktanknytning, som i sig inte varittillräcklig.Även om en utlänning inte får uppehållstillstånd, får han inteavvisas eller utvisas om det inte kan ske till ett land där hanåtnjuter visst skydd. En utlänning får således inte avvisaseller utvisas till ett land där han riskerar dödsstraff,kroppsstraff eller tortyr (non-refoulementprincipen). Han fårinte heller annat än i yttersta undantagsfall sändas till ettland där han riskerar förföljelse. Inte heller får en utlänningsändas till ett land där han riskerar vidaresändning till någotsådant land.Uppehållstillstånd får enligt 2 kap. 4 § första stycket 1utlänningslagen ges till en utlänning som är nära anhörig i bosatt person eller som annars har särskildanknytning till . Uppehållstillstånd enligt dennapunkt skall enligt förarbetena kunna ges till make eller sambo,hemmavarande barn som är ensamstående, föräldrar ochandra släktingar som är väsentligt beroende av en i Sverigebosatt person samt personer vars samtliga nära släktingar finnsi , s.k. sista länk-fall. Det förutsätts att denhärvarande har uppehållstillstånd eller är bosatt här utan attbehöva sådant tillstånd.Invandringen till /94Enligt regeringens skrivelse invandrade under budgetåret1993/94 ca 83 800 utländska medborgare till , av vilka84 % var andra än nordiska medborgare. Under samma budgetårutvandrade ca 31 300 personer, varav tre fjärdedelar varsvenska eller nordiska medborgare.Under /94 beviljades sammanlagt 59 628personer asyl eller uppehållstillstånd av humanitära skäl. Dettainnebar en ökning jämfört med föregående budgetår med drygt50 000 personer. Framför allt är det antaletuppehållsttillstånd grundade på humanitära skäl som har ökat ochhär återfinns framför allt personer från Bosnien-Hercegovina.Därutöver har uppehållstillstånd beviljats 11 124 anhöriga tillflyktingar och därmed jämställda personer, vilka rest in iSverige tillsammans med eller i nära anslutning till dessa ochsom omfattas av samma särskilda mottagningsanordning somflyktingar. Antalet övriga anknytningsfall uppgick till 12 300,antalet personer som beviljades uppehållstillstånd avarbetsmarknadsskäl till 148 och antalet uppehållstillstånd föradoptivbarn till 827. Sammanlagt beviljades under budgetåret ca84 000 personer uppehållstillstånd. -- Av dem som beviljadesasyl eller uppehållstillstånd av humanitära skäl bedömdes,frånsett kvotflyktingarna, 1 423 personer () somkonventionsflyktingar.Under /94 sökte ca 17 800 personer (inkl.barn) asyl i . Motsvarande antal var under de närmastföregående tre budgetåren ca 20 800 personer budgetåret1990/91, 54 500 personer /92 och ca 80 /93.Översyn av invandrings- och flyktingpolitikenRegeringen beslöt att tillsätta tvåparlamentariska kommittéer med uppgift för den ena att göra enöversyn av invandrings- och flyktingpolitiken och för den andraatt göra en översyn av invandrarpolitiken. Kommittéerna hartagit namnen resp.Invandrarpolitiska kommittén. De har övertagit flera av defrågor som åvilat den tidigare Invandrar- och flyktingkommittén,IFK.I direktiven till (dir. 1994:129)anges att en humanitär och solidarisk grundsyn, etthelhetstänkande, inriktning på aktiva åtgärder i förebyggandesyfte och i internationell samverkan skall vara vägledandeprinciper för utvecklingen av en svensk invandrings- ochflyktingpolitik. I ett långsiktigt perspektiv måste deninvandring som inte är mycket starkt humanitärt betingad ellerdirekt relaterad till internationella åtaganden mer än hittillsbestämmas av de samhällsekonomiska förutsättningarna och enbedömning av hur invandringen påverkar samhällsekonomin ochmöjligheten till integration i det svenska samhället.Kommittén skall överväga hur det internationella samarbetetkan bringas i samklang och samverkan med den flyktingpolitik somtillämpas i förhållande till dem som söker asyl här i landet.Sådana överväganden och förslag bör innefatta hur grundorsakertill framtvingad migration och flykt undan oroshärdar ochförföljelse kan motverkas och hur stöd till flyktingars skydd inärområdet kan vägas mot det skydd som kan eller bör erbjudasdem som söker asyl här.Reglerna för invandringen till skall enligt direktiveni högre grad än ta sikte på att tillgodosebehoven hos de mest skyddsbehövande. En klarare åtskillnad änhittills behöver göras mellan å ena sidan personer som bör ha enovillkorlig rätt till skydd och å den andra sidan övriga somönskar bosätta sig här. Kommittén skall lämna förslag om delsvem som bör ha rätt till skydd i , dels hur övrigagrunder för rätt eller möjlighet till bosättning här i landetskall utformas. Det senare kan t.ex. gälla anknytning hit ellerav andra humanitära skäl. En principiell rätt till skydd skalltillkomma dem som är i behov av internationellt rättsligt skydd,nämligen konventionsflyktingar och vissa andra med starkaskyddsbehov. Tydligare regler för medlemmar av kärnfamiljen somsöker återförening med härvarande familjemedlemmar bör skapas.Kommittén skall överväga hur invandring av personer som intehar en principiell rätt till uppehållstillstånd kan reglerasgenom planeringsramar som fastställs av statsmakterna pågrundval av bl.a. det samhällsekonomiska läget och lämna förslagtill hur ett sådant system med planeringsramar kan utformas ipraktiken. Vidare skall kommittén överväga hur sådanaplaneringsramar bör påverkas av hur många personer som givitstillstånd grundade på deras principiella rätt att stanna här.Det är möjligt att ge tidsbegränsade uppehållstillståndnär skyddsbehovet kan bedömas vara tillfälligt. Kommittén skallpröva om tidsbegränsade tillstånd bör komma i fråga också iandra situationer.I direktiven anges också att ansvaret för att utveckla ochgenomföra en tydlig återvandringspolitik är splittrat och att ensammanhållen politik behöver skapas.Kommittén skall också se över hur myndigheternas prövningar avansökningar om uppehållstillstånd kan förändras så att man, medbibehållen rättssäkerhet, snabbare kan fatta beslut och på såsätt undvika höga kostnader för asylhanteringen i Sverige.Utredningsarbetet skall enligt direktiven vara avslutat den 30juni 1995.MotionerUtskottet tar i detta avsnitt upp motioner som behandlar såvälden allmänna inriktningen på den svenska flykting- ochinvandringspolitiken som internationella aspekter påflyktingpolitiken och vilka frågor bör driva iinternationell samverkan.Moderata samlingspartiets inställning redovisas i motionSf602 av m.fl. (m). Motionärerna anför (yrkande1) att flykting- och invandrarfrågor kan lösas endast isamverkan med andra länder, och det är framför allt med deeuropeiska länderna som en sådan samverkan måste ske. Detsvenska medlemskapet i EU är av avgörande betydelse för attutveckla en europeisk flyktingpolitik som kan möjliggörasamordnade insatser för flyktingar och harmoniserareglerna för asyl och invandring. Det är enligt motionärernaväsentligt att deltar aktivt så att detta arbeteytterligare intensifieras och att medlemsländerna antarDublinkonventionen, Edinburghdeklarationen och Schengenavtalet.Motionärerna framhåller vidare (yrkande 2) vikten av attsamarbetet gentemot UNHCR utvecklas ytterligare. Den strategisom UNHCR använder sig av i form av stegvisa åtgärder börstödjas och uppmuntras. bör inom ramen för deteuropeiska samarbetet arbeta för att det ekonomiska stödet tillUNHCR bättre fördelas mellan FN:s medlemsländer. I yrkande 3anför motionärerna att flykting- och invandringspolitiken mermedvetet bör betona skyddsaspekten och återvändande och därförgrundas på följande fyra principer.1. I första hand skall förebyggande insatser göras ipotentiella krisområden, bl.a. genom fredsbevarande åtgärder,bistånd och bevakande av mänskliga rättigheter, allt i samverkanmed internationella organ.2. Skydd för flyktingarna bör etableras inne i krisområdet iform av s.k. säkra zoner eller på annat sätt.3. För dem som har tvingats fly till grannländer upprättastillfälliga flyktingläger som drivs och finansieras i samverkanmed UNHCR eller andra organ.4. UNHCR kan begära att tredje land tar emot flyktingartillfälligt eller för . Målet för mottagandetskall vara att uppmuntra och stödja återvändande av flyktingarnanär omständigheterna så erbjuder. Uppehållstillstånd skallbeviljas dem som har starka skyddsbehov. Utöver detta skalluppehållstillstånd ges om uppenbara humanitära skäl föreligger.De facto- samt krigsvägrarbegreppet bör utmönstras ur densvenska lagstiftningen.I yrkande 4 anför motionärerna att uppehållstillstånd skallbeviljas också större grupper av personer som flyr akut frånkonflikter, miljökatastrofer och liknande. Ett förenklatprövningsförfarande bör införas vid dessa situationer.Motionärerna hänvisar (yrkande 5) till att UNHCR:s policy är atttillfälliga uppehållstillstånd skall användas för att markeraskyddsbehov och betona repatrieringsperspektivet. Tillfälligauppehållstillstånd skall enligt motionärerna i ökad utsträckningockså kunna användas om sökandes identitet är oklar, om sökandesvandel framstår som tveksam eller om ett snart återvändande kanvara möjligt. Anhöriga skall kunna erhålla uppehållstillståndmen reglerna bör skärpas (yrkande 7). Uppehållstillstånd skallges make/maka eller sammanboende, beroende barn samtundantagsvis annan anhörig om särskilda behov föreligger. Vidvarje ansökan om anhöriginvandring skall enbehovsprövning ske. Regeringen kan fastställa en visskvot för permanenta uppehållstillstånd för anhöriga. Arbetsföraanhöriga bör då kunna visa att möjlighet till egen försörjningfinns.Motionärerna anger i yrkande 14 att med givna resurser strävanmåste vara att hjälpa så många flyktingar som möjligt. Flykting-och invandringsfrågorna bör därför samordnas med frågor ommänskliga rättigheter och biståndspolitiken.Gullan m.fl. (m) föreslår i motion Sf608 yrkande 1att en långsiktig planeringsram skall vara styrande för denframtida invandringen, men en flexibilitet måste finnas för skall kunna hantera spontanflyktingar. Planeringsramen skallutformas så att hänsyn tas till de ekonomiska förutsättningarnaatt integrera invandrarna. Ramen bör inrymma flyktingar,humanitärflyktingar, kvotflyktingar samt anhöriga.I motion Sf614 av och () begärs i yrkandena 2 och 3 tillkännagivanden om tillfälligauppehållstillstånd resp. om ett snävare anhörigbegrepp.Centerpartiets syn på invandrings- och flyktingpolitikenredovisas i motion Sf620 av m.fl. (c). I motionenanges (yrkande 1) att det finns ett tydligt samband mellanunderutveckling och flyktingproblematiken. Det är därför viktigtatt västvärlden och ger ökat bistånd tillutvecklingsländerna. Det är särskilt viktigt att bistånd användsför att förebygga katastrofer och konflikter. Enligtmotionärerna bör FN och regionala organisationer som t.ex. OSSEfå stärkta möjligheter att agera i konfliktförebyggande syfte.Vidare bör kompetensen hos frivilligorganisationerna bättre tastill vara. EU-länderna bör ha en gemensam beredskap förbetydande flyktingströmmar. En ökad samordning i ärnödvändig för att lösa flyktingproblematiken, och böraktivt verka för en harmonisering av reglerna. bördessutom inom EU och andra internationella organ aktivt arbetaför en modernisering av FN:s flyktingkonvention.Den svenska utlänningslagen bör också förändras. I motionenanges att uppdelningen mellan konventionsflyktingar och defacto-flyktingar har kunnat ge intryck av att defacto-flyktingar inte är "riktiga" flyktingar. En lösning är attformulera en gemensam asylparagraf i utlänningslagen där skälenför asyl formuleras med utgångspunkt från individens behov avskydd i . Detta innebär att nuvarande definitioner avflyktingbegreppet enligt FN:s konvention sammanförs med deutvidgningar som tillämpat. Det bör i lagen också framgåatt rätten till asyl kan gå förlorad i vissa situationer, t.ex.på grund av brottslighet. I yrkande 5 begärs etttillkännagivande om att ansvaret för svensk asylpolitik ochsvenskt flyktingmottagande bör föras samman med biståndsfrågoroch frågor om mänskliga rättigheter.Från liberalernas sida anförs i motion Sf615av m.fl. (fp) att asylpolitiken, som hör tillden s.k. tredje pelaren inom EU, bör komma in under såvälEuropaparlamentets som överinseende. Enligtmotionärerna bör största möjliga öppenhet råda även vid EU:syttre gränser. Motionärerna vill värna asylrätten inom ramen fören gemensam europeisk flyktingpolitik där Genèvekonventionentillämpas med en generös tolkning. Därutöver behövs gemensammaöverenskommelser för att ge skydd åt bl.a. krigsflyktingar. EUoch dess medlemsländer måste på plats bekämpa orsakerna till attmänniskor tvingas fly.