bet · GI01LU16 · 1995-03-30 00:00:00 — Enligt utskottetsmening tillgodoser propositionens förslag det behov av ändringarsom enligt det ovan anförda föreligger.Utskottet kommer nedan att under skilda rubriker ta upp defrågor i propositionen som aktualiserats genom motionerna ellersom eljest har tilldragit sig utskottets uppmärksamhet.Lagens syfte och tillämpningsområde m.m.Den nya lagen föreslås, i likhet med den nuvarande, inledasmed en bestämmelse (1 §) som anger lagens syfte. Denföreslagna bestämmelsen anger, till skillnad från den inledandebestämmelsen i den nuvarande lagen, att lagen inte bara skallfrämja konsumenternas intressen i samband med marknadsföring,utan även näringslivets intressen. Även om den föreslagna lagentill största delen är inriktad på konsumentintressena är detenligt regeringens mening angeläget att också framhållanäringslivets intressen i sammanhanget. Regeringen pekar på attdet redan i förarbetena till den nuvarande lagen framhölls attnäringsidkarna har ett intresse av att konkurrensen inte drivsmed ohederliga metoder. I allmänhet torde också konsument- ochnäringsidkarintressen sammanfalla när det gäller frågan om vilkaetiska krav som skall ställas på reklam och annanmarknadsföring.I den föreslagna 2 § anges lagens tillämpningsområde.Enligt bestämmelsen skall lagen bara omfatta marknadsföring somsker i näringsverksamhet. Vidare anges att lagen också skalltillämpas då en näringsidkare själv efterfrågar produkter i sinverksamhet. Detta stämmer i huvudsak överens med vad som gälleri dag. Vidare anges att lagen också skall tillämpas på sådanatelevisionssändningar som omfattas av lagen (1992:1356) omsatellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten ochsom kan tas emot endast i något annat land som är bundet avEES-avtalet. Den föreslagna bestämmelsen har i denna del enmotsvarighet i den nuvarande lagen.I en annan av de inledande paragraferna (3 §) föreslås vissadefinitioner av begreppen produkter, marknadsföring och godmarknadsföringssed, vilka skall vara till ledning förtillämpningen av lagen. Med produkter avses varor, tjänster,fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter.Definitionen stämmer i sak överens med vad som gäller i dag.Marknadsföring definieras som reklam och andra åtgärder inäringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av ochtillgången till produkter. Definitionen innebär att begreppetmarknadsföring får en vidare innebörd än vad som gäller i dag.Med den föreslagna bestämmelsen kommer marknadsföring attinnefatta åtgärder som en näringsidkare vidtar när han självefterfrågar produkter, t.ex. vid inköpsreklam. Det föreslagnabegreppet god marknadsföringssed är en nyhet och definieras somgod affärssed eller andra vedertagna normer som syftar till attskydda konsumenter och näringsidkare vid marknadsföring avprodukter. Enligt den nuvarande generalklausulen kan förbudmeddelas mot marknadsföringsåtgärder som strider mot godaffärssed. I uttrycket god affärssed ligger en hänvisning tilldet utomrättsliga normsystemet som har utvecklats inomnäringslivet, främst genom Internationella Handelskammarensgrundregler för reklam. Det nya begreppet god marknadsföringssedskall -- förutom god affärssed -- också omfatta andra vedertagnanormer för marknadsföring av produkter. Som exempel på sådananormer anges föreskrifter, riktlinjer som Konsumentverketutfärdat efter överenskommelser med olika branschorganisationersamt de normer som har skapat genom sinpraxis.Någon definition av begreppen näringsidkare och konsument gesinte i lagförslaget. Enligt regeringens mening är begreppen såvedertagna i den marknadsrättsliga lagstiftningen att de intebehöver definieras närmare.Enligt utskottets mening är de föreslagna inledandebestämmelserna utformade på ett sådant sätt att de bör kunnautgöra en god vägledning vid lagens tillämpning. Utskottetansluter sig således till propositionens förslag i dessa delar.GeneralklausulernaFörslaget innebär, som tidigare redovisats, att de nuvarandegeneralklausulerna förs över till den nya marknadsföringslagenutan någon saklig ändring. I den nya lagen föreslås en särskildbestämmelse med allmänna krav på marknadsföring (4 §).Enligt bestämmelsen skall marknadsföringen stämma överens medgod marknadsföring och även i övrigt vara tillbörlig motkonsumenter och näringsidkare. Vid marknadsföring skallnäringsidkaren lämna sådan information som är av särskildbetydelse från konsumentsynpunkt. En överträdelse kan i likhetmed vad som gäller medföra förbud att fortsätta medmarknadsföringen (14 §). Vidare föreslås en bestämmelse sominnebär att en näringsidkare som vid sin marknadsföring låterbli att lämna sådan information som är av särskild betydelsefrån konsumentsynpunkt får åläggas att lämna sådaninformation (15 §). Därutöver innehåller förslaget en regel sominnebär att en näringsidkare, som marknadsför sådan produktersom är avsedda att användas av konsumenter för privat bruk ochsom är uppenbart otjänliga för sitt huvudsakligaändamål, får förbjudas att forsätta med det (17 §).Förbud mot fortsatt marknadsföring av ett visst slag, förbudmot marknadsföring av otjänliga produkter och ett åläggande attlämna information skall, liksom enligt de nuvarandebestämmelserna, förenas med vite, om det inte av särskilda skälär obehövligt (19 §).Utskottet har inget att erinra mot att det nuvarande systemetmed generalklausuler behålls. Erfarenheterna av systemet medgeneralklausuler på marknadsföringsrättens område är i huvudsakgoda. Med stöd av dessa har genom sin praxiskunnat utveckla ett nyanserat normsystem på området förmarknadens aktörer. Deras vidsträckta utformning har ocksåskapat möjligheter till en fortlöpande rättsbildning i takt medatt nya marknadsföringsmetoder har utvecklats, liksom medrättsutvecklingen i övrigt. Även med en lagstiftning som innebärkonkreta förbud mot viss marknadsföring torde det enligtutskottets mening också finnas behov avgeneralklausuler som kan bidra till en dynamisk rättsutveckling.Därtill kommer att det finns ett behov av att fånga upp sådanaotillbörliga åtgärder som inte träffas av de preciseradeförbudsreglerna. Kravet på iakttagande av god marknadsföringssedmöjliggör att hänsyn kan tas till god affärssed inomnäringslivet, till myndigheternas i samråd medbranschföreträdare utfärdade råd och rekommendationer samt tillannan lagstiftning som aktualiseras vid marknadsföring. Dettamedför att det finns utrymme för att utveckla generalklausulenstillämpningsområde allteftersom förhållandena på marknaden ochsamhället i övrigt ändras.Utskottet ansluter sig med det anförda till propositionensförslag i dessa delar.Frågor som gäller obligatorisk information vidmarknadsföring av vissa produkter tas upp i motion L18 avBirger m.fl. (mp). Två yrkanden gäller reklam förlivsmedel. Det ena går ut på att uppgifter skall lämnas om detvid produktionen eller distributionen har använts metoder som ärförbjudna i (yrkande 2) och det andra på attmarknadsföring av frukt och grönsaker skall innehålla uppgifterom produkterna behöver skalas på grund av användning avbekämpningsmedel (yrkande 4). Ett yrkande gäller reklam förbilar och innebär obligatoriska krav på dels information ombilens bränsleförbrukning, dels jämförelser med en normalbil(yrkande 3). Ett annat yrkande gäller reklam för elprodukter ochinnebär obligatoriska krav på dels information om elförbrukning,dels jämförelser med en normalprodukt (yrkande 1). Yrkandena ärformulerade så att genom lag skall föreskriva om sådaninformation.Motion L707 av () gäller marknadsföring avskidresor. I motionen yrkas att sådan marknadsföring medelstbilder, film eller annan referens till off pist-åkning skallförbjudas (yrkande 1) samt innehålla en varningstext gällanderiskerna vid off pist-åkning (yrkande 2) och text om hur manskall handla om man drabbas av en lavin (yrkande 3).I propositionen uttalar regeringen att den nyamarknadsföringslagen, liksom den nuvarande, skall ha en generellräckvidd och vid behov kompletteras med bl.a. olikaproduktspecifika lagar. I propositionen anförs att specialreglerom t.ex. alkohol- och tobaksreklam alltjämt bör reglerassärskilt. De regler som är specifika för exempelvis ljudradiooch television bör också liksom , enligt regeringensmening, regleras i den radiorättsliga lagstiftningen.Utskottet har samma uppfattning och anser således att den nyamarknadsföringslagen, i likhet med den nuvarande, skall utgöraden generella lagen för alla former av kommersiellamarknadsföringsåtgärder. Enligt utskottets mening bör det därförinte komma i fråga att i den nya marknadsföringslagen ta insärskilda regler som gäller marknadsföring av särskilt angivnavaror och tjänster. Vill man reglera marknadsföring av vissaslag av produkter eller tjänster bör detta ske ispeciallagstiftning.Något närmare underlag för att inom ramen för dettaärende ta ställning till yrkanden om lagstiftningsåtgärderbeträffande specifika varor och tjänster finns inte. När detgäller livsmedel finns, som tidigare berörts, särskildabestämmelser i livsmedelslagen. Livsmedel som saluhålls får inteha sådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att det kanantagas vara skadligt att förtära. Med stöd av bemyndigande ilivsmedelslagen meddelar föreskrifter ommärkning av livsmedel och om bekämpningsmedelsrester ilivsmedel. Sådana föreskrifter finns i Statens livsmedelsverkskungörelse med föreskrifter och allmänna råd ombekämpningsmedelsrester i livsmedel (SLV FS 1993:32) och iStatens livsmedelsverks kungörelse med föreskrifter och allmännaråd om märkning och presentation av livsmedel (SLV FS 1993:19).Frågor som gäller märkning av livsmedel behandlas av utskottet ibetänkandet 1994/95:LU20.Beträffande motionsyrkandena om olika produktersenergiförbrukning vill utskottet peka på att såväl de nuvarandesom de förslagna bestämmelserna om informationsskyldighet germöjlighet att ålägga näringsidkare att ge produktinformation,dvs. information om en varas eller tjänsts innehåll,beskaffenhet och egenskaper eller dess användning, förvaring ochskötsel. har, i avgörandet MD 1981:20, ålagtbilföretag att i annonsering informera om bilarsbränsleförbrukning och bränslekostnader enligt normer angivna iKonsumentverkets riktlinjer. Dessutom kan utskottet erinra omatt det finns två EG-direktiv om märkning av hushållsapparatersenergiförbrukning. Genom lagen (1992:1232) om märkning avhushållsapparater har bemyndigats att meddelaföreskrifter om att vissa slag av hushållsapparater skall varamärkta eller på något annat sätt försedda med information ombl.a. energiförbrukning (se bet. 1992/93:LU13). Med stöd avbemyndigandet har utfärdat föreskrifterom information om energiförbrukning hos elektriska kylskåp ochfrysar för hushållsbruk (KOVFS 1995:1).Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L18yrkandena 1, 2, 3 och 4.I den mån några särskilda åtgärder är påkallade som gällermarknadsföring av skidresor utgår utskottet från attKonsumentverket tar erforderliga initiativ. I sammanhanget kanpåpekas att artikel 12 i Internationella Handelskammarensgrundregler för reklam föreskriver att reklam inte, utan att detär pedagogiskt eller i övrigt från allmän synpunkt försvarligt,får innehålla bild eller beskrivning på farlig verksamhet ellerpå situation där säkerheten åsidosatts. Särskild försiktighet ärpåkallad i detta avseende beträffande reklam som riktar sig tilleller avbildar barn eller ungdom. Av artikel 13 framgår vidareatt reklam som riktas till eller är ägnad att påverka barn ellerungdom inte får innehålla framställning i ord eller bild som kanmedföra bl.a. fysiska skadeverkningar.Med det anförda avstyrker utskottet bifall också till motionL707.KatalogreglernaI propositionen föreslås, som tidigare nämnts, införande avett system med sanktionsavgifter i marknadsföringsmål. Systemetinnebär att en särskild avgift benämnd marknadsstörningsavgiftinförs vid uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av vissa ilagen uppställda s.k. katalogregler. I förevarande avsnittbehandlar utskottet de föreslagna katalogreglerna och demotionsyrkanden som berör dessa regler. När det gällermarknadsstörningsavgiften återkommer utskottet till denna isamband med behandlingen av förslaget såvitt gällersanktionssystemet.I de föreslagna katalogreglerna (5--13 §§) upptas särskildabestämmelser om reklamidentifiering, vilseledande reklam,vilseledande förpackningsstorlekar och efterbildningar,konkursutförsäljningar, utförsäljningar, realisationer,obeställda produkter och förmånserbjudanden.Vad som föreslås om reklamidentifiering (5 §) innebär attall marknadsföring skall utformas och presenteras så att dettydligt framgår att det är fråga om marknadsföring. Det skallockså tydligt framgå vem som svarar för marknadsföringen.Förslaget innebär att nuvarande krav i praxisom reklamidentifiering och sändarangivelse lagfästs.Den föreslagna regeln om förpackningsstorlekar (7 §)innebär att en näringsidkare inte skall få använda förpackningarsom genom sin storlek eller yttre utformning i övrigt ärvilseledande i fråga om produktens mängd, storlek eller form.Förslaget innebär att vissa i praxisfastlagda principer lagfästs. På förpackningarna vilseledandeframställningar omfattas av det nedan redovisade förbudet motvilseledande reklam.När det gäller utförsäljningar och realisationer m.m.innebär regeringens förslag (10 och 11 §§) att uttrycket"slutförsäljning", "upphör", "utförsäljning" eller andra uttryckmed motsvarande innebörd får användas vid marknadsföring avprodukter, bara om det är fråga om en tidsbegränsadslutförsäljning av näringsidkarens hela varulager eller en klartavgränsad del av det till väsentligt lägre priser ännäringsidkarens normala priser för motsvarande produkter.Utrycket "konkurs", ensamt eller i förening med något annatuttryck, får användas vid marknadsföring av produkter, bara omprodukterna säljs av konkursboet eller för dess räkning.Uttrycket "realisation" eller något annat uttryck medmotsvarande innebörd får, enligt förslaget, användas vidmarknadsföring av produkter, bara om försäljningen avserprodukter som ingår i näringsidkarens ordinarie sortiment ochsker till väsentligt nedsatta priser. Ipropositionen anför regeringen att det sedan tillkomsten avmarknadsföringslagen genom praxis utvecklatsenhetliga normer för vilka krav som bör ställas upp föranvändning av de olika uttrycken. Normbildningen har skett medhuvudsaklig utgångspunkt från uttalandena i förarbetena. Ilikhet med utredningen och de flesta remissinstanser som haruttalat sig i frågan bedömer regeringen att det nu finnsunderlag för att precisera kraven på ett sådant sätt att ensärskild reglering ter sig ändamålsenlig.Den föreslagna bestämmelsen om obeställda produkter(12 §) innebär att en näringsidkare vid marknadsföring inte fårleverera produkter till någon som inte uttryckligen har beställtdem och därvid vilseleda mottagaren om dennesbetalningsskyldighet.Regeringens förslag som gäller förmånserbjudanden (13 §)innebär att en näringsidkare, som vid marknadsföring erbjuderköparen att förvärva ytterligare produkter utan ersättning ellertill ett särskilt lågt pris eller erbjuder köparen andrasärskilda förmåner skall lämna viss angiven information. Dennaskall ange villkoren för att utnyttja erbjudandet, erbjudandetsbeskaffenhet och värde samt de tidsgränser och andrabegränsningar som gäller för erbjudandet. Regleringen avförmånserbjudandena tar sikte på att säkerställa attkonsumenterna och även andra får tillgång till information i deolika avseenden som behövs för att kunna bedöma erbjudandet idess helhet.Vad som sålunda föreslås beträffande reklamidentifiering,vilseledande förpackningsstorlekar, utförsäljningar ochrealisationer, obeställda produkter samt förmånserbjudandenföranleder inga erinringar från utskottets sida.Den föreslagna bestämmelsen om vilseledande reklam (6 §)innebär att en näringsidkare, liksom , skall varaförbjuden att vid marknadsföringen använda påståenden ellerandra framställningar som är vilseledande i fråga omnäringsidkarens egen eller någon annan näringsidkaresverksamhet. Det skall särskilt gälla framställningar som avserproduktens art, mängd, kvalitet och andra egenskaper, produktensursprung, användningen och inverkan på hälsa eller miljö,produktens pris, grunderna för prissättningen ochbetalningsvillkoren. Också framställningar som avsernäringsidkarens egna eller andra näringsidkares kvalifikationer,ställning på marknaden, kännetecken och andra rättigheter samtbelöningar och utmärkelser som har tilldelats näringsidkarennämns i sammanhanget. Bestämmelsen avser att fånga upp de isärklass vanligaste fallen där vilseledande påståenden och andraframställningar kan förekomma. En avsikt med bestämmelsen ärockså att den skall ge vägledning för marknadens aktörer när delägger upp reklamkampanjer och liknande. Exemplifieringen i denföreslagna bestämmelsen ansluter mycket nära till reglerna iEG:s direktiv om vilseledande reklam. Förslaget om förbud motvilseledande framställningar är också avsett att fånga uppförfaranden som innebär vilseledande användning av geografiskaursprungsbeteckningar.I motion L18 av m.fl. (mp) begärs lagstiftningmed förbud mot marknadsföring av livsmedel utan angivande avgeografiskt ursprung (yrkande 6). Motionärerna anser detfullständigt otillfredsställande att regeringen avser attacceptera att t.ex. importerat kött kan malas till köttfärs iSverige och sedan säljas som svensk. I motionen krävs att dennatyp av vilseledande marknadsföring förbjuds.Som framgått av vad som redovisats ovan är utgångspunkten attden nya marknadsföringslagen, liksom den nuvarande, skall ha engenerell räckvidd och kompletteras med olika produkt- ochmediespecifika lagar. Enligt utskottets tidigare redovisadeställningstagande kan det inte komma i fråga att imarknadsföringslagen ta in en särskild bestämmelse som gällermarknadsföring av livsmedel. När det gäller märkning avlivsmedel finns särskilda bestämmelser som utfärdats av med stöd av bemyndiganden i livsmedelslagen. kungörelse med föreskrifter och allmänna rådom märkning och presentation av livsmedel (SLV FS 1993:19) finnsen särskild bestämmelse som innebär att upplysning om platsenför livsmedlets ursprung skall lämnas, om avsaknad av dennauppgift kan vilseleda konsumenten. Föreskrifterna ärstraffsanktionerade enligt 30 § livsmedelslagen. Påståendet imotionen om att det är tillåtet att som "svensk" köttfärs säljafärs som består av importerat kött som malts i ärsåledes felaktigt.Med det anförda tillstyrker utskottet bifall tillpropositionens förslag även i nu behandlad del och avstyrkerbifall till motion L18 yrkande 6.När det gäller efterbildningar föreslår regeringen ensärskild bestämmelse (8 §) som innebär att en näringsidkare vidmarknadsföring inte får använda efterbildningar som ärvilseledande genom att de lätt kan förväxlas med någon annannäringsidkares kända och särpräglade produkter. Bestämmelsen harutformats så att förbudet faller inom ramen förMarknadsdomstolens nuvarande praxis. Den föreslagna bestämmelsenär också avsedd att ligga i linje med förpliktelserenligt av för industriellträttsskydd. I konventionen finns en artikel som föreskriver attförbud skall meddelas mot alla handlingar av beskaffenhet attframkalla förväxling med en konkurrents företag, varor ellerverksamhet inom industri och handel.Förbudet i 8 § skall inte gälla efterbildningar vilkasutformning huvudsakligen tjänar till att göra produktenfunktionell. Detta sammanhänger med att det genomMarknadsdomstolens praxis slagits fast att en vara skall bedömassom särpräglad om dess utformning främst har till ändamål att iestetiskt hänseende skilja den från andra varor. En utformningsom i huvudsak är tekniskt eller funktionellt betingad ansesdäremot inte göra varan särpräglad. Det föreslagna undantagetinnebär dock inte att användningen av efterbildningar inte kanförbjudas om produkten är skyddad enligt t.ex. denimmaterialrättsliga lagstiftningen.Birger m.fl. (mp) anser i motion L18 att förslaget idenna del skyddar etablerade företag på ett onödigt drastisktsätt och att det framför allt är en produkts funktion, kvalitet,säkerhet samt miljö- och hälsoanpassning som bör beaktas då manbedömer om konsumenter vilseförs. Motionärerna yrkar attriksdagen beslutar att det i lag skall fastställas attvilseledande efterbildningar ej får användas vid marknadsföringenligt utredningens förslag (yrkande 7).Utskottet tolkar yrkandet så att motionärerna begär attMarknadsföringsutredningens förslag i denna del skallgenomföras. Utredningens förslag innefattar ett förbud förnäringsidkare att genom efterbildningar av annans kommersielltsärpräglade varor eller tjänster framkalla risk för förväxlingsom är ägnad att vilseleda konsumenter eller andra förbrukarebeträffande kvalitet eller ursprung. En efterbildning skall dockenligt utredningens förslag inte anses otillåten, omutformningen huvudsakligen tjänar till att göra varanfunktionell.Utskottet kan för sin del inte finna att det i sak föreliggernågon skillnad mellan vad utredningen föreslagit och det förslagsom regeringen nu lägger fram. Motionsyrkandet får därför ansesvara tillgodosett. Utskottet tillstyrker bifall till regeringensförslag i denna del och avstyrker bifall till motion L18 yrkande7.S.k. fakturaskojeriMarknadsföringsutredningen föreslog en katalogregel sominnebär ett uttryckligt förbud mot att skicka fakturor ochliknande handlingar och därigenom vilseleda mottagaren i frågaom beställning har skett eller om att betalningsskyldighetföreligger -- s.k. fakturaskojeri. förslag skulle bestämmelsen ingå som ett andrastycke i den ovan redovisade paragrafen om obeställda produkter(12 §).Regeringen anser att en uttrycklig regel om detta inte ärmotiverad. I den mån ett sådant förfarande är att bedöma sommarknadsföring bör det, enligt regeringens mening, kunnaförbjudas med stöd av generalklausulen om otillbörligmarknadsföring.Per Stenmarck m.fl. (m) yrkar i motion L15 att skallkomplettera den föreslagna 12 § med ett andra stycke medföljande lydelse: "En näringsidkare får inte heller tillkonsumenter eller andra förbrukare som inte har beställt någravaror eller tjänster ställa fakturor, inbetalningsavier ellerliknande meddelanden som är ägnade att inge en felaktigföreställning om att beställning skett ellerbetalningsskyldighet annars föreligger." I motionen anförs attnegativa säljmetoder genom s.k. fakturaskojeri är ett påtagligtgissel för enskilda företagare och för näringslivet i desshelhet. Motåtgärder är enligt motionärernas mening påkallade ochangelägna. regler om bedrägeri har i praktikenvisat sig inte vara effektiva instrument för att komma åtföreteelsen.I motion L18 framställer m.fl. (mp) sammayrkande (yrkande 10).I motion L16 av m.fl. (c) yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omförbud att skicka fakturor till konsumenter eller andra som intehar beställt några varor eller tjänster (yrkande 2). Ettliknande yrkande framställs i motion L14 av () och (). I den förstnämnda motionen anförs attmånga företag upplever förfarandet med utskick av fakturor ochorderbekräftelser för varor som inte har beställts som ett stortproblem. Detta gäller inte minst påstådda beställningar avannonsering i olika kataloger. I dessa fall skickas fakturoreller orderbekräftelser regelmässigt ut innan någon produkt harfärdigställts. Utskicken får därvid, anför motionärerna, ettklart inslag av marknadsföring av den kommande produkten.Motionärerna anser att det är av största vikt att sådanaförfaranden beivras. De oseriösa aktörerna tillåts förnärvarande att agera relativt fritt, till förfång för såvälmottagarna av utskicken som de seriösa konkurrenterna påmarknaden. Mot denna bakgrund bör enligt motionärernas meningslås fast att förfarandet är förbjudet. Vidare bör en möjlighetinföras att påföra marknadsstörningsavgift.I motion L17 av Per () anförs att svenska företag sedanårtionden är utsatta för systematiska skojeriförsök, dels genomfakturaliknande offerter från främst utländska katalogföretag,dels genom annan bedrägeriliknande annonsförsäljning frånutgivare av olika svenska publikationer.