bet · GI01KU30 · 1995-05-11 00:00:00 — Den första upphandlingen följdes också av fler uppdrag.Dessa avsåg först och främst produkter och tjänster med detgrafiska programmet som utgångspunkt samt därutöver vissasärskilda tjänster där departementet kunde dra nytta av deupparbetade kontakterna. I fråga om andra produkter, t.ex.informationen om de nya läroplanerna till elever och föräldrar,skedde enligt upphandlingen på gängse vis. Gramma varalltså, enligt Per , inte någon stående eller praktiskttaget ensam leverantör av kreativa tjänster tillUtbildningsdepartementet. Enligt Per är det korrekt attnågon ny konkurrensupphandling inte har skett inom ramen fördenna stående relation, och detta var enligt honom mycketmedvetet.Enligt Per fanns inte något avtal som täckte hela detsamarbete som departementet hade med . Sådana avtalfinns enligt Per inte när man gör den här typen avlångsiktiga överenskommelser. I de initiala diskussionerna medGramma överenskoms att relationerna gällde tills vidare underförutsättning att departementet var nöjt med de resultat somGramma uppvisade.Enligt Per utgjorde samarbetemed Gramma en anpassning av en statlig verksamhet till en formoch en struktur som använts av viktiga företag,alltjämt med beaktande av de krav som lag och förordninguppställer. Det är Per övertygelse att staten vunnit pådetta. Enligt Per har departementen liten vana vid atthantera denna typ av stående relationer, som varje enskiltföretag hanterar inom ramen för ett arbete sominledningsvis har upphandlats i sedvanlig ordning.Per har vidare uppgett att det är hans övertygelse atten längre relation med en byrå inom ett avgränsat område spararresurser för staten och höjer kvaliteten påinformationsprodukterna. Relationen till Gramma, som avsåg ettgrafiskt profilprogram och produkter med detta som bas, stoddärför enligt hans mening i hög grad i överensstämmelse medupphandlingsförordningens anda och bokstav. När fråga emellertidär om tjänster utan direkt samband med en mer stående relationär det, enligt Per , på samma sätt naturligt med enseparat upphandling. Enligt Per hade relationen medGramma kommit att löpa , 1993 och 1994. Om Per Unckelefter valet fortfarande hade varit departementschef hadehan då gått ut i förnyad upphandling.Enligt Per är det hans övertygelse att staten harvunnit mycket på denna typ av mer fasta förhållanden i ställetför att börja om från början vid varje enskilt tillfälle då enproposition skall läggas fram för riksdagen.Per har också uppgett att bedömningen av Grammaserbjudande inte påverkades av att en av departementetsstatssekreterare tidigare varit delägare och chef i företaget.Utskottets bedömningUtskottet vill inledningsvis framhålla att förUtbildningsdepartementets upphandlingar har gällt bestämmelsernaom offentlig upphandling, såsom de uttryckts iupphandlingsförordningen och sedermera i lagen om offentligupphandling. De av fastlagda grundläggandeprinciperna för offentlig upphandling är affärsmässighet,offentlighet och rättssäkerhet. Den viktigaste principen vidoffentlig upphandling, kravet på affärsmässighet, innebär attmyndigheten vid upphandling skall utnyttja dekonkurrensmöjligheter som finns och även i övrigt iakttaaffärsmässighet samt behandla anbud och anbudsgivare objektivt.Enligt förarbetena till den nya lagen om offentlig upphandlingfår målen för reglerna om offentlig upphandling -- konkurrens,icke-diskriminering och objektivitet -- anses vara desamma somgällt tidigare.Detta har bl.a. inneburit vissa krav på dokumentation iupphandlingsärendena. Eftersom dokumentationen syftar till i efterhand skall kunna konstatera vilka affärsmässigtbetingade omständigheter som varit avgörande för beslutet, ärdet, som utskottet också framhållit ovan, av största vikt attkravet på dokumentation fullgörs.Vid utskottets genomgång av Utbildningsdepartementetskonsultupphandlingar och 1993 har kunnat konstateras attdepartementets dokumentation av upphandlingsärendena uppvisatmycket stora brister. Dessa brister har varit sådana attgranskningen från utskottets sida fått inskränkas till attkontrollera om någon skriftlig dokumentation över huvud tagetfinns som kunnat ge en bild av vad som förevarit i de enskildaupphandlingsfallen. Även när det gäller de formellaförutsättningarna för en upphandling, t.ex. vad gäller beslut omanlitande av en konsult, har det förelegat brister. granskning av departementets upphandlingar under år1994 har framkommit att det även under detta år har förelegatbrister i dokumentationen.Vad gäller anlitande av Gramma ABhar det material som ställts till utskottets förfogande intevarit av den beskaffenheten att de enskilda upphandlingsfallenkunnat kontrolleras på ett fullständigt och tillfredsställandesätt. Det har sammanfattningsvis kunnat konstateras attdepartementet, i vart fall , haft Gramma ABsom stående och praktiskt taget ensam leverantör av kreativatjänster och trycksaker på informationsområdet och attaffärsmässigheten vid upphandlingen av de tjänster och produktersom utgjorde en fortsättning på det inledningsvis upphandladeuppdraget, inte kunnat till fullo kontrolleras.Av materialet i ärendet och av vad som framkommit vidutfrågningen med Per har framgått attUtbildningsdepartementet, efter en första inledande upphandlingav , medvetet valt att direkt anlita detta företag ävenför andra uppdrag än det som den inledande upphandlingen avsåg,och avsikten har varit att denna relation till företaget skulleavse . Per har uppgett att om han eftervalet fortfarande hade varit departementschef hade hansavsikt varit att då gå ut i förnyad upphandling. mening kan ett sådant ensidigt gynnande av ett endaföretag inte anses stå i överensstämmelse medde grundläggande principerna för offentlig upphandling. har framgått att en av statssekreterarna idepartementet har varit chef för det aktuellaföretaget. Detta borde enligt utskottet ha föranlett en särskildnoggrannhet från departementets sida i fråga om att uppfylla dekrav som gäller för offentlig upphandling.Utbildningsdepartementets upphandlingar av konsulttjänster harsåledes då Per varit chef för departementetföretett allvarliga brister av en sådan omfattning att f.d.utbildningsministern inte kan undgå kritik för detta.10. Vissa frågor med anknytning till bankkrisen10.1 NordbanksfrågorUtskottet har tagit upp till granskning vissa frågor rörandeNordbanken. Till en början är det regeringens handläggning delsav stödet till banken, dels av avtalen om avgångsvederlag tilltre verkställande direktörer i banken. Vidare har utskottetgranskat på vilket sätt regeringen har utövat sitt ägande iNordbanken.Inledningsvis lämnas viss grundläggande information omPKbanken/Nordbanken. PKbanken bildades genom ensammanslagning av de båda statliga bankerna Postbanken ochSveriges Kreditbank. Banken introducerades på Stockholmsfondbörs i samband med att privata intressenterförvärvade av aktierna. Efter bankens förvärv av och Investeringsbank år 1989ägde staten av aktiekapitalet. Resterande aktier varutspridda på ett stort antal privatpersoner, företag ochorganisationer. PKbanken förvärvade Nordbanken ochövertog därefter även namnet Nordbanken. var destörsta ägarna vid sidan av staten ,försäkringsbolagen och samt Nordbankenfonder och Yggdrasil AB.Enligt vad utskottet inhämtat var under de aktuella årenföljande statsråd av regeringen bemyndigade att företräda statensom aktieägare i /Nordbanken: (oktober1982--, --), (--), (februari1990--), (--)och (--). Därefter har statensägarfunktion utövats av . Vid utskottetsutfrågning har uppgivit att han i praktikenutövade statens ägarfunktion även under åren 1985 till 1988.Staten företräddes vid bankens bolagsstämmor vanligen av entjänsteman från . Denne förordnades som ombudav det ansvariga statsrådet.Ordförande i fram var f.d.förbundsordförande . Denne ersattes då av direktörKarl-Erik , som i sin tur efterträddes avgeneraldirektör . Denne ersattes avdirektör . utsågs direktör till ordförande i banken.Verkställande direktör i PKbanken var fram till våren 1988Bertil , som då efterträddes av den nya Nordbanken bildades utsågs till försteverkställande direktör och koncernchef , som varitkoncernchef i den tidigare Nordbanken sedan september 1987.Barnéus lämnade sin befattning i banken den 21 december 1990.Den 7 januari 1991 lämnade även de båda verkställandedirektörerna banken. Vidbolagsstämman utnämndes till nyverkställande direktör.10.1.1 Statens stödI en granskningsanmälan, bilaga A 9.1, harhemställts att utskottet granskar finansministerns ochnäringsministerns tjänsteutövning i samband med beslut om stödtill Nordbanken. I anmälan anförs att fåttotillräcklig information inför sitt beslut om rekonstruktion avbanken. I ärendet föreligger en promemoria frånFinansdepartementet, bilaga A 9.2.I Nordbanken uppkom behov av ettkapitaltillskott på för att klara det ibankrörelselagen (1987:617) angivna kapitaltäckningskravet.Staten ägde vid den aktuella tidpunkten av aktierna ibanken. biföll ett förslag av regeringen (prop.1991/92:21, bet. 1991/92:NU4) att staten skulle medverka vid ennyemission genom att teckna sin andel och anvisade ettförslagsanslag på . bemyndigadevidare regeringen att för statens räkning garantera emissionen.I nyemissionen tillsköt staten tillNordbanken och ökade därigenom sin ägarandel i banken till 77,av aktiekapitalet.Konstitutionsutskottet har tidigare granskat regeringenshandläggning av nyemissionen i Nordbanken. Granskningen gav --från de synpunkter utskottet hade att anlägga -- inte anledningtill något uttalande (bet. 1991/92:KU30 s. 61).I slutet av april 1992 lämnade ledningen för Nordbanken enredogörelse till för konstaterade ochbefarade kreditförluster av större omfattning än som tidigareuppskattats. Banken var i behov av ett betydandekapitaltillskott för att kunna uppfylla kapitaltäckningskravet.Mot bakgrund av denna situation föreslog regeringen -- efterföredragning av finansminister -- i proposition1991/92:153 avgiven bl.a. en rekonstruktion avNordbanken. Regeringen ansåg det angeläget att enomstrukturering av Nordbanken snabbt kom till stånd och föreslogatt bl.a. förlustbringande tillgångar i banken skulle överförastill ett särskilt för ändamålet bildat dotterbolag, ,för att där avvecklas på så gynnsamma villkor som möjligt. Deengagemang som skulle överföras till beräknades tillett nominellt belopp i storleksordningen 60 miljarder kronor.Avsikten var vidare att skulle avskiljas frånNordbanken och ägas direkt av staten. Eftersom staten irealiteten skulle komma att få bära hela ägaransvaret förrekonstruktionen ansåg regeringen det lämpligt att staten blevensam ägare av banken.Näringsutskottet instämde i betänkandet 1991/92:NU36 iregeringens bedömning att staten borde medverka till enrekonstruktion av Nordbanken. fann denföreslagna omstruktureringen ändamålsenlig och hade inget atterinra mot den i propositionen angivna köpkursen för deutestående aktier i som skulle förvärvas. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottets förslag,vilket bl.a. innebar att regeringen bemyndigades att förvärvautestående aktieinnehav intill ett belopp av 2 miljarder kronorsamt att besluta om åtgärder för att stärka kapitalbasen iNordbanken och inom en ram på . I enreservation (s) förordades att en försäljning av aktier iNordbanken skulle få ske först efter ytterligare hörande avriksdagen.I propositionen 1992/93:135 om åtgärder för att stärka detfinansiella systemet redogjorde regeringenbl.a. för de åtgärder som vidtagits sedan beslut den10 . Regeringen hade beslutat attsåsom ägare tillskjuta till banken. Vidarehade regeringen uppdragit åt attutfärda ett garantiåtagande gentemot för attmöjliggöra överföringar av tillgångar från banken till bolaget.Åtagandet skulle infrias genom att totalt 9,85 miljarder kronortillfördes i samband med att bolaget övergick i statensdirekta ägo. Regeringens bedömning var att Nordbanken genom denämnda åtgärderna skulle klara kapitaltäckningskravet och attstaten inte skulle behöva skjuta till mer kapital. Däremot hadefinansieringskostnaderna för de tillgångar som överförts tillSecurum stigit som riskerna i verksamheten ökat.Därför bedömdes att ytterligare åtaganden av mycket betydandeomfattning skulle bli nödvändiga. Någon slutlig kostnad förrekonstruktionen av Nordbanken var vid tiden för propositionenomöjlig att uppskatta.Näringsutskottet fann inte anledning till någon erinran motvad regeringen anfört beträffande Nordbanken. I ensocialdemokratisk reservation anfördes att det var viktigt attorsakerna till den finansiella krisen analyserades och atteffekterna kartlades och att därför borde anmodaregeringen att tillsätta en bred utredning om finanskrisen.Riksdagen beslutade i enlighet mednäringsutskottets hemställan (bet. 1992/93:NU16).Beslutet innebar också att staten utfärdade en generellgaranti för att alla banker och vissa andra kreditinstitutskulle kunna fullgöra sina förpliktelser i rätt tid. Genomriksdagsbeslutet fick regeringen bemyndigande att göra betydandeåtaganden för statens räkning. Det ansågs därför angeläget attregeringen fortlöpande höll informerad om vilkaåtgärder som genomfördes. lämnades muntliginformation från regeringens sida av statsrådet omfinanskrisen. Han omtalade bl.a. att han den 15 januari 1993från finansministern övertagit ansvaret för statens ägande ibolag på kredit- och värdepappersmarknaderna. I maj 1993överlämnade regeringen till skrivelsen 1992/93:251 medredogörelse för vidtagna åtgärder för att stärka det finansiellasystemet. Sammanfattningsvis hade, enligt regeringen,rekonstruktionen av Nordbanken medfört att staten tagit på sigåtaganden motsvarande totalt ca , varav 34miljarder kronor avsåg sammanfattade i betänkandet 1992/93:NU37 vadregeringen redovisat i skrivelsen 1992/93:251 och ansåg attskrivelsen gav en god överblick över de åtgärder som vidtagits.Utskottet föreslog därför att skrivelsen lades till handlingarnautan ytterligare åtgärd. biföll den 8 juni 1993näringsutskottets hemställan.Den 30 september 1993 överlämnade regeringen till riksdagenskrivelsen 1993/94:61 med redogörelse för vidtagna åtgärder föratt stärka det finansiella systemet. Av skrivelsen framgick attNordbanken redovisat en vinst för och attdärför något ytterligare kapitaltillskott inte behövts (bet.1993/94:NU7).Regeringen återkom med redogörelser för bankstödet dels iproposition 1993/94:100 bil. 8, dels i skrivelsen 1993/94:238med redogörelse för vidtagna åtgärder för att stärka detfinansiella systemet. I nämnda skrivelse anfördes bl.a. attrekonstruktionen av Nordbanken fått avsedd effekt. Det framhöllsatt banken fungerade väl och att den gjorde envinst på . Däremot redovisade enligtskrivelsen ett negativt resultat före kreditförluster på 2miljarder kronor. Kreditförlusterna uppgick till 14 miljarderkronor.Av regeringens nämnda information till framgickvidare att samtliga aktier i överlåtits tillNordbanken vid utgången av . Staten hade 1992 övertagit ägandet i i samband med att dentidigare ägaren gått i konkurs. Genom beslut av regeringen ochBankstödsnämnden, som inrättades för attadministrera bankstödet, uppgick statens totala åtaganden tillGota Bank, inklusive Retriva dvs. dess bolag förproblemkrediter, till . Näringsutskottetbehandlade skrivelsen om bankstödet i sitt betänkande1993/94:NU18 och på förslag av utskottet beslutade attlägga skrivelsen till handlingarna.I proposition 1994/95:100 (bil. 8) ges en sammanställning avomfattningen av det hittillsvarande bankstödet. Denna ger vidhanden att totalt har betalats ut i bankstödi form av kapitaltillskott, infriade garantier och likvider föraktier. Härutöver har garantier uppgående till 23 miljarderkronor ställts ut. Statens sammanlagda åtaganden till detfinansiella systemet uppgår således till 88 miljarder kronor.Nordbanken inkl. har erhållit istöd. Enligt bankens årsredovisning uppgick värdet av det egnakapitalet i banken vid utgången av till 16,5 miljarderkronor. Rörelseresultatet efter kreditförluster ökade med ca80 % till . Vid bankens bolagsstämmabeslutades om en utdelning till staten på totalt 1 miljardkronor, varav utgör utdelning påaktieinnehavet. I den av , klargörs att regeringen har för avsiktatt sälja hela Nordbanken då bästa möjliga priskan erhållas för aktierna.Utskottets bedömningGranskningen ger inte anledning till något uttalande frånutskottets sida.10.1.2 Avtal om avgångsvederlag till vissa direktörerI en anmälan, bilaga A 9.3, till utskottet i oktober 1992har hemställts om granskning av regeringens handläggning av des.k. fallskärmsavtalen till förmån för vissa direktörer iNordbanken. Granskningen bör enligt anmälan avse om regeringen itid och tillräckligt effektivt verkat för att få avtalenogiltigförklarade eller jämkade. Från harinkommit en promemoria i ärendet, bilaga A 9.4.Sedan en ny styrelse och ledning för Nordbanken tillträtt ijanuari 1991 slöts avtal omavgångsvederlag m.m. mellan banken genom dess ordförande och de tre tidigare verkställande direktörerna.Avtalen om avgångsvederlag innehöll bestämmelser som gällde delsbakgrunden till anställningarnas upphörande med angivande av attbl.a. direktörernas anställningsavtal med banken omedelbartskulle upphöra att gälla, dels avgångsvederlag, dels pensions-och sjukförsäkring samt pensionsutfästelse. Avgångsvederlagenbestämdes till för , 16miljoner kronor för och förChrister och betalades ut kontant med avdrag förpreliminärskatt () . Avgångsvederlagenvar uträknade med utgångspunkt från att det skulle motsvaramånadslönen och värdet av vissa förmåner under en uppsägningstidpå 60 månader för och och 48 månaderför bestämmelser i anställningsavtalen hade banken åtagitsig att hålla den anställde försäkradför pension efter samt för sjukdom och olycksfallm.m. Med hänvisning härtill erlade banken till försäkringsbolagengångspremier för försäkringar avseende uppsägningstiden.Premierna uppgick till för , ,7miljoner kronor för och förChrister . Vidare betalade banken engångspremier förpensionsförsäkringar såsom avlösning av intjänat pensionslöfteavseende pension ochefterlevandeskydd. Premierna uppgick till respektive 4 miljonerkronor, och 1,3 miljoner kronor.Genom beslut uppdrog chefen förFinansdepartementet, åt f.d. regeringsrådet attgranska anställningsavtalen och avtalen om avgångsvederlag m.m.och utifrån denna analys göra en bedömning av möjligheten att fåavtalen om avgångsvederlag eller delar av avtalenogiltigförklarade eller enskilda avtalsvillkor jämkade.Utredarens slutsats av granskningen var att han sågpessimistiskt på Nordbankens möjligheter att få till ståndjämkning eller ogiltigförklaring av de aktuella avtalen. Enprocess mot direktörerna med yrkanden om detta kunde därför intetillrådas.Utredningsuppdraget till omfattade inte fråganom Nordbankens eventuella rätt till skadestånd enligt 5 kap.bankrörelselagen (1987:617) eller annars på grund av oaktsamhetav styrelseledamöter m.fl. vid uppdragets fullgörande. En sådanutredning tillsattes sedermera och advokaten som utredare. redovisade den15 sin bedömning för regeringen. Enligt OttoRydbeck hade framkommit att , ochChrister i avgångsavtalen tillförsäkrats större förmånerän vad en strikt juridisk tolkning av deras anställningsavtalskulle ha gett vid handen. Utredaren kunde dock inte finna attordföranden eller någon annan gjort sig skyldigtill ansvarsgrundande vårdslöshet i samband med tecknandet avavgångsavtalen. Utsikterna att få framgång i en process sågutredaren således som begränsade. Hans rekommendation blev attstaten borde avstå från att föra en skadeståndstalan.I skrivelsen 1993/94:61 med redogörelse för vidtagna åtgärderför att stärka det finansiella systemet avgiven den 30 september1993 framhöll regeringen att sådana s.k. fallskärmsavtal somslöts framför allt med full lön under så långatider som inte kunde anses berättigade. Regeringenhänvisade till att statsrådet i ett brev den 8februari 1993 till ledningarna för Nordbanken, ochSecurum angett riktlinjer för anställningsvillkoren för personali ledande ställning. Enligt dessa riktlinjer skalluppsägningstiden bestämmas enligt praxis. Avgångsvederlag somavser tiden efter uppsägningstidens slut skall sättas till såkort tid som möjligt och inte överstiga 24 månader. Vederlagetskall utbetalas månadsvis.I samband med att den nämnda skrivelsen överlämnades omtalade statsrådet attregeringen, med hänvisning till utredning, tagitställning för att inte gå vidare i frågan om enskadeståndsprocess med anledning av avtalen om avgångsvederlag(prot. 1993/94:4). Skrivelsen behandlades av näringsutskottet ibetänkandet 1993/94:NU7.I skrivelsen 1993/94:238 med redogörelse för vidtagna åtgärderför att stärka det finansiella systemet omtalade regeringen attden antagit riktlinjer för anställningsvillkorenför personal i företagsledande och därmed jämförlig ställning iföretag som är helägda av staten. Dessa riktlinjer uppgavsstämma väl överens med de tidigare beskrivna riktlinjerna som BoLundgren angivit. I riktlinjerna föreskrevs att avtal omavgångsvederlag som uppenbart går utöver riktlinjerna böromförhandlas (bet. 1993/94:NU18).I nämnda skrivelse upplystes också om att avgivit en rekommendation angåendeledande befattningshavares förmåner. Rekommendationen riktar sigtill svenska bolag som har aktier eller aktierelateradefinansiella instrument noterade vid ellervid annan börs eller auktoriserad marknadsplats. Sådana bolagskall i årsredovisningen lämna information om ersättningar ochindividuella förmåner som avser bolagets högsta ledning.Beträffande andra personer i bolagets ledning skall ensammanfattande beskrivning lämnas av de väsentligaste villkoreni avtal om framtida pension respektive avgångsvederlag.Sedermera har styrelsen för träffat enöverenskommelse med om att dennämnda rekommendationen skall ingå som bilaga iinregistreringskontrakten och därmed bli bindande fr.o.m. den 1januari 1995 för bolag som är noterade vid börsen.Regeringen har genom tilläggsdirektiv uppdragit åtRedovisningskommittén (Ju 1991:07) att överväga om det behövssärskilda redovisningsregler för pensionsersättningar, avtal omavgångsvederlag och liknande förmåner till styrelseledamöter ochpersoner i företagsledande ställning. I betänkandet Års- ochkoncernredovisning enligt EG-direktiv (SOU 1994:17) behandlarRedovisningskommittén frågan om avtal om avgångsvederlag. mening bör i konsekvens med att årets löner ochersättningar till verkställande direktör och styrelse skallanges särskilt, även olika typer av framtida förpliktelser somett företag ikläder sig gentemot sådana befattningshavareredovisas öppet, antingen som ansvarsförbindelse eller somavsättning eller skuld. Föreskrifter om detta föreslås ingå i enny lag om årsredovisning. Det kan enligt kommittén finnas skälatt utvidga personkretsen till att omfatta även vissa andraledande befattningshavare. Ställningstagande i denna fråga bördock enligt kommittén göras först efter det att effekterna avden tidigare nämnda rekommendationen från kaniakttas. Förslag baserat på betänkandekan väntas bli förelagt under år 1995.Utskottets bedömningUtskottets granskning ger inte anledning till något uttalandefrån utskottets sida.10.1.3 Utövandet av statens ägandeÄrendetI en anmälan, bilaga A 9.5, har hemställtsatt utskottet granskar hur statens ägande i Nordbanken harutövats --1991. Enligt anmälan bör granskningensärskilt avse hur och under vilka förutsättningar som regeringenutsett ledamöter i . Vidare bör granskningenavse vilka krav som ställts på de utsedda ledamöterna. Utskottethar utvidgat granskningen till att avse även tiden efter år 1991och har i det sammanhanget kommit in på vissa principiellafrågor som rör statligt ägande.Statsrådsberedningen har i ärendet överlämnat en promemoriaupprättad inom , bilaga A 9.6. Utskottethar skriftligen inhämtat vissa uppgifter från bankens tidigareordförande , bilagorna A 9.7--9.8.