bet · GI01FiU10 · 1995-02-23 00:00:00 — Näringspolitiskaåtgärder föreslås för att förbättra främst de små och medelstora företagensfinansiering och stimulera investeringar och nyanställningar. I propositionenföreslås åtgärder för att bättre tillgodose de mindre företagens behov avriskkapital. läggs arbetsmarknads- och utbildningspolitiken om så attåtgärderna stärker och förbättrar utbudet av arbetskraft både geografiskt ochmellan olika yrkesområden. Åtgärderna ges en tydlig inriktning på att viautbildning, kompetenshöjning och ökad rörlighet uppnå flexibilitet påarbetsmarknaden så att inflationsdrivande flaskhalsar inte skall behöva uppstå.Särskilda arbetsmarknadspolitiska åtgärder vidtas för att bekämpa ungdoms- ochlångtidsarbetslösheten. I propositionen framhålls att den ekonomiska politikenmåste ha en sådan inriktning att den åstadkommer en snabb och varaktig ökningav sysselsättningen och att denna ökning i första hand sker i näringslivet.Prisstabilitet är en viktig förutsättning för den ekonomiska politiken. Meden prisstabilitet på god europeisk nivå läggs en fast grund för en stabil ochvaraktig uppgång i investeringar, tillväxt och sysselsättning.Den tredje hörnstenen vid utformningen av den ekonomiska politiken måste varaen rättvis fördelningspolitik. Saneringen av statsfinanserna kommer att krävauppoffringar, och alla måste ta sin del av dessa för att politiken skall kunnafå den folkliga förankring som är en förutsättning för framgång. Därför harregeringen som en del av saneringsprogrammet föreslagit betydandeinkomstförstärkningar, som i särskilt stor utsträckning bärs avhöginkomsttagare och kapitalägare. Det går dock inte att undvika betydandeutgiftsminskningar i transfereringssystemen.Finanspolitiken måste nu helt inriktas mot att stabilisera de offentligafinanserna. Räknat i procent av BNP uppgick statsskulden till . är statsskuld och budgetunderskott bland de största inomOECD-området. Statsskulden vid slutet av beräknas till av BNP.Underskottet i de offentliga finanserna uppgick till av BNP.Räntebetalningarna på statsskulden beräknas uppgå till 100 miljarder kronor.Under det senaste året har konjunkturen vänt och en ekonomisk uppgånginletts. Konjunkturuppgången skapar förutsättningar för en stramarefinanspolitik än under den föregående lågkonjunkturen. De budgetförstärkandeåtgärder som läggs fram i propositionen kan därför vara omfattande utan attuppgången i ekonomisk aktivitet och sysselsättning hotas. I stället bidrar detill en stabilare utveckling och en mer varaktig uppgång i sysselsättningen. Debudgetförstärkningar som beslutats av eller förelagts uppgår till113,. Till detta kommer att den lägre statsskulden även viden oförändrad räntenivå ger ränteutgifter som är ca lägre.Å andra sidan ökar utgifterna med medlemsavgiften till EU med ca 20 miljarderkronor. Sammantaget minskar de åtgärder som beslutats eller föreslagitsriksdagen underskottet i de offentliga finanserna med år1998.Penningpolitikens huvuduppgift är att säkerställa en låg inflation.Riksbanksfullmäktige har definierat inflationsmålet som att inflationen enligtkonsumentprisidex skall uppgå till med en marginal uppåt och nedåt på 1procentenhet. Detta är i linje med inflationsmålen i andra europeiska länder.Omläggningen av finanspolitiken ger ett ökat förtroende för den ekonomiskapolitiken samt förutsättningar för en starkare växelkurs och lägremarknadsräntor. Därmed minskar bördan på penningpolitiken.För att hävda denna prisstabilitet måste emellertid den ekonomiska politikensolika medel medverka aktivt. Ju fler insatser som görs för att undanröja hinderpå arbetsmarknaden och på olika varumarknader, desto mindre krav ställs påpenningpolitiken att genom räntehöjningar motverka inflationstendenser iekonomin. Det är bl.a. av dessa skäl som arbetsmarknads- ochutbildningspolitiken nu läggs om med stark betoning på sådana åtgärder --yrkesmässig och geografisk rörlighet -- som skall underlätta företagensexpansion och förhindra uppkomsten av flaskhalsar. Det är av yttersta vikt attinflationsproblemen inte tillåts återkomma i den svenska ekonomin.I propositionen konstateras att en bieffekt av saneringen av statsfinansernaär att nedtrappningen av subventioner och höjningen av vissa indirekta skatterofrånkomligen leder till att konsumentpriserna stiger. Därmed finns en risk attökningstakten i konsumentprisindex åtminstone överstiger 3 %.Den stramare finanspolitiken bidrar dock till att det underliggandeinflationstrycket minskar.I propositionen konstateras att lönebildningen kommer att vara avavgörande betydelse för förutsättningarna att nå framgång i den ekonomiskapolitiken. Tudelningen av ekonomin i en expansiv exportorienterad del och entrög hemmamarknadsorienterad del, liksom de stora skillnaderna mellanefterfrågan och utbudets struktur, medför betydande risker. Om vinstökningarnai exportindustrin leder till kraftiga lönekostnadsökningar riskerar dessa attsnabbt spridas till andra delar av den privata sektorn och den offentligasektorn, som i det nuvarande konjunkturläget inte har förmåga att bära sådanalönekostnader. En sådan utveckling skulle allvarligt försvåra möjligheterna attlösa sysselsättningsuppgiften. Arbetsmarknadens parter har i detta sammanhangett stort ansvar. Om lönerna genom parternas försorg länkas in i en strategiför tillväxt innebär detta minskad inflationsrisk och förbättrade offentligafinanser, vilket ökar utrymmet för en appreciering av kronan, låga räntor ochdärmed högre investeringar och en större uthållig sysselsättningsökning.Oppositionspartiernas förslagModerata samlingspartietI motion Fi210 (m) understryks att den ekonomiska politiken måste läggasom radikalt, om det skall vara möjligt att återupprätta som tillväxt-och företagarnation.Den i motionen föreslagna inriktningen av den ekonomiska politiken kansammanfattas på följande sätt:För det första måste politiken inriktas på att förbättra förutsättningarnaför tillväxt i . Vi bör eftersträva att tillväxten ligger på europeisktoppnivå. En förutsättning är att skatterna i skall ligga på enkonkurrenskraftig europeisk nivå.För det andra måste statens finanser saneras. Skuldbördan skall stabiliserastill 1998 för att därefter sänkas. Budgetsaneringen måste bygga på enkombination av minskade utgifter och strukturreformer som ger tillväxt, låginflation och lägre räntor. Regeringens begränsade saneringspolitik är alltförbräcklig och riskfylld. Även om man skulle räkna med att alla regeringensoptimistiska antaganden infrias, riskerar en kommande konjunkturförsvagning attsnabbt leda till att statsskulden, efter en tillfällig stabilisering, närmastexploderar. Skulle så bli fallet, kan svensk ekonomi hamna i en panikartadsituation. Mot denna bakgrund är det viktigt dels att saneringspolitikenutformas så att tillväxt och sysselsättning gynnas, dels att den påtagligtförstärks till sin omfattning. Detta kräver att höjda skatter ersätts medminskade utgifter och att den totala omfattningen av besparingar ökas. Men denödvändiga utgiftsminskningarna måste vara ett led i en genomtänktförändringsstrategi. Regeringens politik som mest bygger på kameralapanikbromsningar riskerar att få betydande skadeverkningar.För det tredje måste hög prioritet ges åt inflationsbekämpningen. Bara med enpolitik som värnar penningvärdet kan vi få en tillväxt som är långsiktigthållbar. En hög inflation lägger alltid grunden för en ny kris.För det fjärde måste förutsättningar skapas för full sysselsättning genom attåterupprätta som tillväxt- och företagarnation. Bara genom att föra enpolitik som ökar utrymmet för de välståndsskapande krafterna kan pressatillbaka arbetslösheten.För det femte måste välfärden utvecklas och förbättras genom att, inomsamhällslivets alla olika områden, klargöra och betona det ansvar som var ochen har för sin egen välfärd. Den enskildes möjligheter att påverkabarnomsorgen, barnens skolgång, sjukvården och äldreomsorgen, liksom alla andraverksamheter som är viktiga för den personliga tryggheten, är också centrala.En förutsättning för tryggad välfärd är att de andra fyra ekonomisk-politiskamålen kan uppnås.Sverige är nu medlem av EU. Detta kommer att få mer genomgripande effekterför den ekonomiska politiken än vad flertalet, inklusive regeringen, tycks hainsett. Medlemskapet kommer att öka konkurrenstrycket och kraven påomvandling, men det innebär också att de mer direkta kraven på vår ekonomiskapolitik skärps. Utnyttjar denna möjlighet på ett riktigt sätt, kommerdet att få fundamental betydelse och öppna mycket stora möjligheter. MenEU-medlemskapet för också med sig en ny uppsättning regler för detekonomisk-politiska beslutsfattandet. lämnar nu definitivt denkeynesianska eran bakom sig och går in i ett liberalt system med fastaspelregler. Allt fler länder väljer att basera sin politik mer på att försökaförbättra den långsiktiga tillväxten än på att styra det kortsiktigakapacitetsutnyttjandet. Det politiska beslutsfattandet, med finanspolitikensom instrument, bör inriktas på att skapa goda förutsättningar och starkadrivkrafter för företagande, sparande, investeringar och arbete.Sverige har åtagit sig att eftersträva ett uppnående av de konvergenskravsom gäller för EMU.Det är Moderata samlingspartiets bestämda uppfattning, anförs det i motionen,att de fem konvergensmålen i bör utgöra ett ramverk för denekonomiska politiken i . När vi eftersträvar att uppfylla detraditionella målen för den ekonomiska politiken, hög tillväxt, fullsysselsättning och trygg välfärd, måste det ske med detta ramverk i åtanke.Penningpolitiken fyller en viktig roll i den ekonomiska politiken.Inflationen är en starkt bidragande orsak till låg tillväxt och högarbetslöshet. Den snedvrider marknadens prissignaler, vilket leder till fel-och överinvesteringar. När sedan inflationen måste tas ned, vilket utvecklingeni och andra industriländer visar är oundvikligt, kommer de företag sombyggt sina kalkyler på en fortsatt hög inflation att slås ut. Den verkligtstora kostnaden för inflationen är de återkommande perioderna av desinflationsom en inflationspolitik förr eller senare leder till.När regeringen inte för en tillräckligt stram och strukturorienteradfinanspolitik belastas penningpolitiken hårt. Om statsskuldssaneringen inte ärlångsiktigt trovärdig, om inte arbetsmarknaden fungerar effektivt och omnäringslivet inte klarar av att expandera i en takt som gör attinflationsdrivande flaskhalsar kan undvikas, kommer vi även fortsättningsvisatt få leva med höga räntor.Uppslutningen i finansplanen bakom mål att konsumentprisindexinte får öka med +/- är positiv. Men detta uttalandeefterföljs i finansplanen av en förklaring att saneringsprogrammet åtminstonetillfälligt kan medföra att målet överskrids. Regeringen räknar själv med enprisstegring , och det finns nu en tendens att inäringslivet kalkylera med en höjning av inflationstakten till 4 à . Skallmålet att hålla nere inflationen vara trovärdigt, tål det inga ursäkter förtillfälliga avvikelser.Det är viktigt att regeringen lever upp till EU-medlemskapets krav attRiksbanken före utgången av den andra fasen i ges enställning som garanterar dess oberoende gentemot politiska påtryckningar. Ettförslag med denna inriktning måste presenteras före mandatperiodens utgång såatt nödvändiga grundlagsändringar kan träda i kraft möjligt efter 1998års val.I motionen betonas vikten av att arbetsmarknads- ochutbildningspolitiken inriktas på att ge ny och djupare kompetens som görden enskilde starkare i tider av förändring. Vi måste vara beredda attomstrukturera utbildningssystem och arbetsmarknadspolitik för att uppnå detta.Fler riktiga arbeten kan inte skapas med reparativa arbetsmarknadsåtgärder,hur viktiga dessa än kan vara för att bistå dem som drabbats av arbetslösheten.En politik för fler arbeten går genom starka företag och en ekonomi i balans.Lönebildningen måste främja rekrytering av ny arbetskraft, men ocksåkarriär och arbetsbyten. Lönesättningen måste vara sådan att unga människor harstörre möjligheter att komma in på arbetsmarknaden och sedan utvecklas inomföretaget. Lönerna och de samlade lönekostnaderna måste också ligga på en nivåsom inte slår ut enklare och mindre kvalificerade arbeten som kan fungera somen inkörsport på arbetsmarknaden.Arbetsmarknaden måste bli en verklig marknad. Dagensarbetsmarknadslagstiftning måste reformeras och generella möjligheter öppnasför enskilda anställningsavtal mellan företag och medarbetare. Reformarbetetbör därför bedrivas med två huvudinriktningar. För det första måste denbefintliga arbetsrätten gradvis reformeras. Det handlar om att ökamöjligheterna till visstidsanställningar och provanställningar. Det är ocksåfrågan om att turordningsreglerna ges en rimlig utformning. För det andra ärdet nödvändigt att öppna generella möjligheter att sluta enskilda avtal därarbetsgivare och arbetstagare, precis som i dagens kollektivavtal, kan kommaöverens om andra villkor än de som gäller i lagstiftningen eller de träffadekollektivavtalen. De anställda som önskar utnyttja de befintliga lagarna ochlåta sig företrädas av fackföreningar kan göra detta, men för dem som i ställetvill göra upp om andra regler öppnas denna möjlighet.CenterpartietI motion Fi219 (c) sammanfattas inriktningen av den ekonomiska politikenunder följande sex punkter.En hållbar ekonomisk utveckling ställer krav på att samhället formas iharmoni med naturen -- ett kretsloppssamhälle. Det förutsätter att de lösningarsom väljs inte vältrar över problemen på kommande generationer i form av statsskuld och dessutom miljöskuld. Det är därför nödvändigt att denekonomiska politiken utformas så att kostnader i form av miljöförstöring ochresursförbrukning blir synliga. vältras kostnaden över av staten påkommande generationer. Det ekonomiska systemet måste förändras så att dethåller sig inom hållbara ekologiska ramar. I annat fall är det inte möjligt attfå till stånd en långsiktigt hållbar ekonomisk tillväxt för fullsysselsättning, tryggad välfärd och god miljö.För att undvika ständigt ökande miljöbelastningar och miljöskuld måste densom förorenar åläggas kostnadsansvar. På samma sätt måste den som producerar envara ta ansvar för denna även sedan den tjänat ut. På så sätt täcks även deexterna kostnaderna in. Annars blir de i stället skatter eller avgifter förmedborgarna för att städa i efterhand, men utan att vi som konsumenter fåttveta hela priset för en vara eller verksamhet, som belastar miljön.Miljöpolitiken måste således inriktas på att förebygga i stället för attreparera i efterhand. Fler ekonomiska styrmedel måste introduceras, bl.a. somett led i en omfattande skatteväxling fram med sänkt skatt påarbete och höjda miljöskatter. Kretsloppsarbetet måste drivas vidare.Miljöpolitiken är i högsta grad internationell. måste vara pådrivandei FN, EU och samt andra internationella fora för mer långtgående ochbindande överenskommelser inom miljöområdet.En fungerande ekonomi förutsätter också att politiken som bedrivs läggsom. Med en socialdemokratisk regering riskerar att på nytt få upplevaen av statsmakterna stimulerad och förstärkt koncentration av befolkning ochnäringsliv. En central del i den socialdemokratiska regeringens ekonomiskapolitik är åtgärder för att främja en ökad geografisk rörlighet. För attSverige skall komma till rätta med obalanserna i ekonomin krävs attproduktionsresurserna i hela landet tas till vara.Med många expansiva små och medelstora företag minskar risken föröverhettning på lokala arbets- och bostadsmarknader och risken förkostnadsdrivande inflation. skapas förutsättningar för jobb även i dedelar av landet som av hävd haft en svagare arbetsmarknad. Påståendena om atten lägre inflation förutsätter en geografisk rörlighet är felaktiga.Från sida har vid upprepade tillfällen framhållits vikten aven ekonomisk politik som tar till vara hela landets produktionsmöjligheter.Arbetsmarknadspolitiken måste vara en del av den ekonomiska politiken och byggapå målen om full sysselsättning, låg inflation och regional balans.Nytillkommande sysselsättningstillfällen måste främst komma till stånd inomden privata sektorn. Det är därför viktigt att ökade statliga utgifter i formav investeringsstimulanser främst inriktas på områden, där de långsiktigtgynnar en hållbar ekonomisk utveckling t.ex. på miljö- och energiområdena samtsatsningar för att ta till vara tillgängliga produktionsresurser i hela landet.I övrigt måste restriktivitet iakttas med utgiftsökningar av denna karaktär.Investeringsstimulanser, motiverade av arbetsmarknadsläget, måste utformas såatt sysselsättningseffekten ligger nära i tiden. I annat fall riskerar dessastimulanser att öka inflationen och bidra till en överhettning av ekonomin viden kommande högkonjunktur.En sundare ekonomi förutsätter systemförändringar i de nuvarandevälfärdssystemen med syfte att skapa en bättre fungerande ekonomi och enstarkare välfärd. Förändringar och moderniseringar krävs.Det är nödvändigt att förändringar i systemen sker som bryter automatiken istatens kostnadsutveckling. Sådana åtgärder blir i sig starktinflationsdämpande. Långsiktiga och svåröverblickbara subventionsåtaganden frånstatens sida måste undvikas. Vägledande för saneringen av de offentligafinanserna bör vara att staten skall sörja för garanterade miniminivåer ivälfärdssystemen, kombinerat med att arbetslinjen hävdas. Ett system som byggerpå grundtrygghet innebär att människor med bättre ekonomiska marginaler fårbära en tyngre börda i förhållande till de stöd som utgår. Denna inriktning gerförutsättningar för en rättvis fördelning.Finanspolitiken måste ha en inriktning som möjliggör lägre räntor och låginflation och därmed en låg realränta. Detta är i sin tur mycket viktigaförutsättningar för ökad sysselsättning, tryggad välfärd och en stabilarbetsmarknad med lugna avtalsrörelser. Den förutsätter också ettdecentraliserat samhälle, som tar till vara resurserna i befolkning ochnäringsliv i landets olika delar.En sådan inriktning ger förutsättningar för en balanserad ekonomiskutveckling och att långsiktigt pressa ned arbetslösheten. Vad gällerinriktningen av penningpolitiken bör det av riksbanksfullmäktigedefinierade inflationsmålet ligga fast. En ökad inflation är ingen långsiktiglösning på de samhällsekonomiska problemen. Omfattningen av åtgärderna måsteanpassas till målsättningen att statsskulden skall ha stabiliserats senast1998. En fortsatt långsiktig ökning av statsskulden innebär att det högaränteläget blir bestående. Arbetslösheten kommer att ligga kvar på en hög nivåoch välfärden kan inte försvaras. I sämsta fall riskerar även folkstyret atturholkas genom att tvingas anpassa sig till de internationellalångivarnas villkor. Underskotten i den svenska ekonomin riskerar att leda tillatt handlingsutrymmet för regering och riksdag blir minimalt. Sverigeskreditvärdighet har också av internationella bedömare alltmer ifrågasatts.Underskotten i statens ekonomi medför vidare att tvingas leva medhögre räntor än omvärlden. Detta hämmar näringslivets investeringar ochförsvagar hushållens ekonomi. Ränteläget riskerar också leda till att uppgångeni ekonomin försvagas och att dagens underskott i statens ekonomi bekostarkommande generationer. Det är för en oacceptabel utveckling.Underskotten i ekonomin måste därför angripas med besparingar,systemförändringar och inkomstförstärkningar. Besparingar i de offentligautgifterna ställer också enligt motionärernas uppfattning extra krav på enrättvis fördelningspolitik. kommer aldrig att ge avkall på attdet skall finnas en grundtrygghet lika för alla.Folkpartiet liberalernaI motion Fi211 (fp) konstateras att befinner sig i en starkuppgångsfas. Vi har fått den exportledda konjunkturuppgång som vårt land så välbehövde. Bytesbalansen, ett av de viktigaste måtten på hälsan i ett landsekonomi, är positiv. Vår konkurrenskraft är utomordentligt god. Investeringarnastiger och kan förväntas fortsätta stiga, bl.a. till följd av EU-medlemskapet.Inflationen är alltjämt låg. Men uppgången är inte tillräcklig. Problemen isvensk ekonomi kan just nu nästan helt sägas ha sitt ursprung i politisktbeslutade åtgärder -- och underlåtenheten att vidta rätt typ av åtgärder.Osäkerheten om de långsiktiga förutsättningarna för företagande i landet och omhanteringen av det stora budgetunderskottet gör att räntan ligger kvar på enhög nivå. De hög räntorna hotar i sin tur saneringen av statsfinanserna,hushållens inköpsplaner, investeringar och nyföretagande. De höga räntornahotar att ta ett strypgrepp om svensk ekonomi. Det är just , , somde avgörande stegen måste tas för att sanera de svenska statsfinanserna. Det ärnu konjunkturen är i sin starkaste uppgångsfas, det är nu vi ännu är iinledningen till en fyraårig mandatperiod. Det som inte sker , riskerar attaldrig bli gjort.I motionen framhålls att utväxlingen mellan budgetförstärkningar ochräntesänkningar just nu är mycket god. Regeringens inriktning avarbetsmarknadspolitiken att låna för att sysselsätta människor i onödigt dyraarbetsmarknadsåtgärder motverkar sitt syfte. Det är bättre att låna mindre,välja billigare åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken, och på så sätt medverkatill att räntan sjunker och därmed öka chansen att personerna i fråga får jobbpå den öppna marknaden.Om vi skall lösa våra ekonomiska problem behöver , sägs det imotionen, av -- för svenska förhållanden -- mycket hög tillväxt. Omden svenska ekonomin exempelvis 1996 och 1997 kunde nå en tillväxt på mellan3,5 och skulle vi vid slutet av kunna vara i ensituation med avvecklat budgetunderskott och en öppen arbetslöshet strax under4 %.Men för att nå en tillväxt på räcker inte utlandet som lokomotiv.Det krävs också inhemska tillväxtimpulser. Problemet är att mycket talar föratt den inhemska efterfrågan stagnerar eller sjunker. Det stimulerar intetillväxten.Lösningen ligger enligt motionärernas bedömning på två nivåer. Den ena liggerpå det psykologiska planet. Svensk ekonomi behöver nu en "förtroendechock", enöverraskande uppvisning i politiskt mod och ledarskap. Det var en liknandebedömning som ledde till att förespråka enmajoritetsregering. Om det blir trovärdigt att statsskuldutvecklingen är underkontroll, att de långsiktiga spelreglerna för företagande och arbete kommer attvara goda och att inflationstendenser kommer att hållas tillbaka medfinanspolitiska medel, kommer räntan att sjunka och den privata konsumtionenöka.Den andra lösningen ligger på utbudssidan snarare än på efterfrågesidan. VadSverige behöver är en kraftig våg av entreprenörer som startar nyaverksamheter, där en del av den lediga arbetskraften kan få anställning. Enviktig förutsättning är att många nya och gamla företagare vågar tro så mycketpå sina egna idéer och , att de vågar starta eller bygga ut, trotsatt de aktuella efterfrågeprognoserna inte är uppmuntrande. Det har sagts attde flesta affärsidéer är omöjliga vid en strikt analys, men likväl har många avdem fungerat och växt till starka företag. Genom att undanröja så många hindersom möjligt för de människor som vill våga språnget att bli "sina egna" kan densvenska ekonomin få en välbehövlig draghjälp. Vi behöver nytänkarna,uppfinnarna och de driftiga affärsmännen för att lösa en ekvation som annarsinte går ihop. Vi behöver människor som startar produktion som genererar enefterfrågan. Det handlar inte minst om kvinnligt företagande, ungt företagandeoch invandrarföretagande.Folkpartiet föreslår i motionen en viss skärpning av finanspolitiken iförhållande till regeringens förslag. Men än mer avgörande är åtgärdernassammansättning. Budgetsaneringens innehåll måste anpassas till vad som ärlångsiktigt strukturellt riktigt. Saneringspolitiken måste samspela med -- intemotverka -- strukturpolitiken. Höjda skatter på företagande ärförtroendenedsättande, hämmar tillväxten och försämrar därmed möjligheterna attåstadkomma en uthållig balans i statens finanser.Vad gäller åtgärder för att hålla kvar inflationen på en låg nivå framhålls imotionen att var en inflationsekonomi. Eftervården av70- och 80-talens devalveringar misslyckades.