bet · GI01FiU10 · 1995-02-23 00:00:00 — Inflationen tilläts steg för stegäta upp de konkurrensfördelar industrin hade fått. Vi står nu inför uppgiftenatt undvika en upprepning av 80-talets misstag. betalade ett högt prisnär inflationen pressades ur systemet. Det vore ekonomiskt och socialtförödande om vi tvingades göra om processen en gång till.Även i detta perspektiv är en kraftfullt genomförd budgetsanering ytterstangelägen. Skall räntorna gå ned måste de som investerar i varaövertygade om att den låga inflationen består. Och skall de övertygas om dettakrävs det en trovärdig politik som eliminerar budgetunderskottet.Men i motionen betonas också i detta sammanhang vikten av flexibilitet påarbetsmarknaden. Det var bl.a. mot den bakgrunden den förra regeringengenomdrev en begränsning att återkvalificera sig till arbetslöshetsersättningoch ökade möjligheterna till korttidsanställningar. Motionärerna föreslår enåtergång till denna politik.Penningpolitiken måste ges en sådan utformning att den skaparprisstabilitet, definierad av ett enigt riksbanksfullmäktige som ökning ikonsumentprisindex på +/-- 1 procentenhet.Också penningpolitiken måste bedrivas långsiktigt. Det innebär att eninflation som överstiger målet under någon enstaka månad kan tolereras. Likasåär det värdefullt att en diskussion pågår om vilket index som bäst beskriverinflationsutveckling i landet. I motionen understryks att har en långhistoria av hög inflation, för vilket vi fortfarande betalar ett högt prisbl.a. i form av hög räntemarginal gentemot . Det är därför mycketviktigt att regering och riksdag arbetar tillsammans med på att ökaförtroendet för en konsekvent låginflationspolitik i . Därigenomunderlättas ansträngningarna att få ned ränteläget.Sammanfattningsvis förordas en inriktning av politiken som, enligtmotionärerna, på avgörande punkter skiljer sig från den nya regeringens.Skillnaden ligger framför allt i att den ekonomiska politiken bör bedrivasutifrån ett långt tidsperspektiv.Tyngdpunkten ligger främst på att stimulera tillkomsten av fler nyaarbetstillfällen i den privata sektorn. De viktigaste åtgärdsområdena är:Lägre skatt på riskkapital.Återinförd kvittningsrätt för nyföretagande.Moderniserad arbetsrätt.Sänkta arbetsgivaravgifter.Lägre marginalskatt.Privata alternativ och konkurrens i kommunerna.Privatisering av statliga företag.Bibehållande av en karensdag.Snabbare avveckling av budgetunderskottet.Satsning på utbildning och forskning.VänsterpartietI motion Fi218 (v) anförs att de allmänna målen i regeringens finansplanså som de framgår av det man kallar "De tre hörnstenarna" -- saneringen avstatsfinanserna, bekämpningen av arbetslösheten och en rättvis fördelning -- ärockså . Också finansplanens allmänna problembeskrivning stämmerväl överens med politik. På grund av denna enighet när detgäller grundvärderingar har det varit möjligt att genom samtal och efter vissajusteringar för att tillgodose önskemål förankra det väsentligainnehållet i regeringens ekonomiska politik . stårfast vid det som överenskommits om budgetsaneringen, EU-medlemsavgiftensfinansiering och om arbetsmarknads- och jordbrukspolitiken.Men kan inte godta de arbetslöshetsniåver som enligtregeringens egna bedömningar kan bli resultatet av den nu i budgetpropositionenföreslagna politiken. En viktig målsättning måste vara att den öppnaarbetslösheten skall ner ordentligt . Inte heller de klass-och könspolitiska följderna är tillräckligt genomtänkta. Kvinnor och låginkomsttagare drabbas relativt sett alldeles för hårtav de föreslagna besparingarna och de gynnas otillräckligt av den föreslagnaarbetsmarknads- och näringspolitiken. Åtgärdsförslagen är också klartotillräckliga på miljöpolitikens område. Den ekonomiska utvecklingen måstelångsiktigt vridas in på ekologiskt hållbara spår. Att komma till rätta medmiljöproblemen är avgörande för mänsklighetens framtid. Människan har alltförlänge förbrukat jordens tillgångar i stället för att bruka dem.Minskade klassklyftor och ökad politisk och ekonomisk demokrati bidrar tvärtemot allt borgerligt tänkande till stegrad produktivitet. Vänsterpartietsuppfattning är att rättvisa, ekologisk balans och tillväxt långsiktigt ärberoende av varandra. Det är den grundläggande syn som präglar Vänsterpartietsförslag till inriktning av den ekonomiska politiken.De stora budgetunderskotten gör att finanspolitiken har en starktexpansiv effekt. ställde sig bakom målet attstatsskulden måste stabiliseras . Därför måste det föras en strambudgetpolitik. Men detta måste ske på ett sådant sätt att pengar kanaliserasfrån passivt sparande till aktiv användning i investeringar och konsumtion.Långinkomsttagaren och det fattiga småföretaget använder normalt eninkomstökning mer till konsumtion respektive investering jämfört medhöginkomsttagaren respektive exportföretaget med övervinster. En starkfördelningspolitik är därför bra också för att den ger mer finanspolitiskstimulanseffekt per satsad krona.Statens stora lånebehov är en starkt bidragande orsak till det högarealränteläge som håller tillbaka investeringar och konsumtion påhemmamarknaden. En ovillkorlig förutsättning för att öka sysselsättningen ärdärmed att drastiskt minska underskotten i statens finansiella sparande ochdärigenom få ner räntorna. Med sjunkande räntor blir det billigare förföretagen att investera i , och på motsvarande sätt ökar hushållenskonsumtionsbenägenhet när värdet på deras tillgångar stiger. Det stora och förden ekonomiska aktiviteten hämmande sparandeöverskottet i den privata sektornkan därmed minska och ge utrymme för investeringar och konsumtion.Det är således nu under den internationella konjunkturuppgången för sent attbedriva en generell efterfrågestimulerande finanspolitik. I stället måsteåtgärderna riktas dit där de ger maximal utdelning i form av nya arbeten persatsad krona.Vänsterpartiet anser att det behövs en mer aktiv penningpolitik som samordnasmed finanspolitiken och som har bekämpningen av arbetslösheten som överordnatmål. Penningpolitiken är alltför dogmatiskt fixerad vid attbekämpa inflationen; bl.a. görs detta med sikte på ett framtida svensktmedlemskap i och EMU.LO framhåller i Ekonomiska utsikter /95 att ocksågenom sitt sätt att beräkna inflationstakten överdrivit inflationsfaran. Det ärsom LO framhåller främst en alltför stor ökning av nettoprisindex som skallbekämpas med penningpolitiken. Budgetåtstramning av exceptionell karaktär somleder till engångseffekter på prisnivån kan knappast motivera enpenningpolitisk åtstramning. bör agera så att aktörerna på marknadenfår klart för sig att en finanspolitisk åtstramning inte skall leda till enpenningpolitisk åtstramning. Bekämpandet av arbetslösheten skall vara målnummer ett också för Riksbanken.Vänsterpartiet delar LO:s uppfattning att inflationen inte utgör någon akutfara i dagens ekonomiska situation. I stället gör vi den bedömningen imotionen, att den nuvarande kraftiga konjunkturuppgången sker på en helt annangrundval än 1980-talets högkonjunktur. Den våldsamma krisen under 1990-taletsförsta år har brutit inflationsförväntningarna, vilket sannolikt kommer attavspegla sig i en relativt återhållsam pris- och löneutveckling framöver.Dessutom finns det ett omfattande expansionsutrymme för företagen på grund avden höga arbetslösheten. bör dessa nya förutsättningar tillsammans medhögt bytesbalansöverskott och förbättrade statsfinanser kunna ge utslag i enstarkare krona och en fallande räntenivå i . 1990-talets expansion kanske på betydligt fastare grund än 1980-talets lånefinansierade ochinflationistiska expansion.Vänsterpartiet skulle se det som en stor fördel om ochförsommaren kan fatta beslut om en ekonomisk politik som gäller helamandatperioden och som gör att den stora folkmajoriteten upplever detta sombåde stabilt och rättvist. Detta är också avgörande för att det stora privatasparandeöverskottet skall kunna omsättas i effektiv efterfrågan så att ocksåhemmamarknadsföretagen vågar anställa fler. Då går det också att värna omskolan, omsorgen och vården samt om den internationella solidariteten.Vänsterpartiet anser således att det behövs en helhetsuppgörelse för helamandatperioden och att denna skall vara förankrad hos arbetarrörelsens bådapartier. Erfarenheten av regeringar som hoppar tuva manar inte till efterföljd.Vänsterpartiet är berett att ta ansvar för en samlad vänsterpolitik som reseross ur den statsfinansiella krisen.Miljöpartiet de grönaI motion Fi212 (mp) anförs att den ekonomiska politiken inför 2000-taletfrämst måste inriktas mot följande områden.Företagens vinstökningar måste styras till bärkraftiga investeringar i denreella produktionen. Miljörelaterade investeringar måste bli räntabla förföretagen; på samma sätt som det blev lönsamt att investera bort arbetskraftnär arbetsgivaravgifterna infördes bör det nu bli lönsamt att rationaliserabort miljöförstöring och ohälsotal.Den nya livsstil, som bl.a. talade om, måste förverkligasutan att ekonomin och den sociala välfärden drabbas.Marknadens dynamik bör utnyttjas för att styra om konsumtion till etthållbart mönster -- det som är långsiktigt hållbart måste bli kortsiktigtlönsamt.Arbetslösheten skall minskas och internationaliseringens beroende avmaktcentra dämpas.Detta förutsätter, som motionärerna ser det, en ny metod för krislösning.Denna nya metod är skatteväxlingsmodellen. Skatteväxling innebär att skatten påarbete växlas mot miljörelaterade skatter, främst energiskatter.De viktigaste målen för den ekonomiska politiken under den närmastemandatperoden är, enligt de gröna, att aktiva steg tas förlångsiktig överlevnad, global solidaritet och ökad demokrati. Detta gåralldeles utmärkt att kombinera med andra viktiga mål: att uppnå balans istatens budget och att minska arbetslösheten. Det som inte kan accepteras ärtraditionellt tänkande som medför att såväl arbetslösheten som statensbudgetunderskott minskas genom åtgärder som innebär att de tre huvudmålenkränks.Steg mot långsiktig överlevnad innebär att den ekonomiska politiken måsteunderställas naturens spelregler. Dessa spelregler är inte förhandlingsbara.Det är grundläggande fel att sträva efter ökande produktion i kvantitativatermer. Därmed är, menar motionärerna, också BNP-måttet ett fullständigtfelaktigt mått på samhällsutveckling. För att klara överlevnad på jorden krävsi stället hållbara kvalitetsprodukter, lägre varugenomströmning i samhället,bättre användning av exergin (arbetsförmågan) i energin och kretsloppsbaseradindustri.Detta innebär i sin tur att varje investering som görs i vårt land skall ledatill bättre livsmiljö och att ekonomiska styrmedel skall gynna det som ärlångsiktigt hållbart. Konkret medför detta bl.a. skatteväxling ochinvesteringar i ny modern energi- och transportteknik.Steg mot global solidaritet innebär bl.a. att den rika delen av världenmåste visa vägen; vi måste sluta vara ett föredöme vars metoder och tänkandeleder till ekologisk kollaps om de överförs i global skala.Steg mot deltagande demokrati innebär att den ekonomiska politiken intetillåts bli ett självgående system och inte tillåts öppna och förstärka ettlaglöst anarkistiskt frihetsrum för kapitalet. Detta medför att den s.k.marknaden måste omgärdas med regelverk. Ökad demokrati förutsätter att skatteranvänds som ett skarpt fördelningsinstrument och att den gemensamma sektorn ärstark.Statens budget går med skrämmande stort underskott och staten lånar alltmerpengar för att täcka kostnaderna. Regeringen har i en tidigare propositionföreslagit besparingar på och detta skall nu förverkligas.Tyvärr har medlemskapet i EU medfört en tung kostnad för staten som intecknaten rad skattehöjningar. Den nödvändiga åtstramningen av finanspolitiken måsteinnehålla både skattehöjningar och nedskärningar.Aktivt företagande måste gynnas -- det gäller inte minst nyföretagande ochsmåföretagande i landets alla delar. Även direktstimulerande åtgärder behövsför att stimulera en ekologiskt och socialt anpassad förnyelse av näringslivet.Därigenom kan skatteintäkterna öka och räntorna på statsskulden minskas.Budgetförstärkningar genom skattehöjningar och nedskärningar kan aldrig räckaom vi vill bibehålla någon form av demokratiskt och rättvist välfärdssamhälle.Genom en skatteväxling kan ekonomin stimuleras, teknikutveckling komma i gångoch produktion och arbetstillfällen öka på ett för miljön okränkbart sätt.En stor del av budgetunderskottet härrör från arbetslösheten; denna harkostat statskassan 1994. Detta är oacceptabelt och endirekt följd av dels ett skattesystem som gynnar den typ av systeminvesteringarsom minskar antalet sysselsatta, dels en lagstiftad normalarbetstid som inte äranpassad till verkligheten.Deltagande demokrati förutsätter att arbetslösheten minskas snabbt eftersomde som står utanför arbetsmarknaden får mycket svårt att komma ini samhället. Ett samhälle med hög arbetslöshet blir därmed ett samhälle medstora klyftor. Stora klyftor innebär att den politiska debatten fokuseras kringplånboksfrågor och akuta vardagsfrågor. Miljöfrågorna hamnar i skymundan.Motionärerna anser att ett övergripande medel för att nå ett hållbart samhälleär att minska arbetslösheten. De gröna ser heller inga svårigheter i att minskaarbetslösheten. Det handlar mer om vilja, än om brist på metoder. Det äroroande att den politiska majoriteten accepterat att många människorställts utanför arbetsmarknaden. de gröna menar att radikalminskning av arbetslösheten kan ske genom skatteväxling, sänkt normalarbetstidoch tidsbegränsade akutåtgärder för att dela på jobben. Dessutom måstesmåföretagen och kreativa idéer få möjlighet att utvecklas.I ekonomismens tidevarv har myten om att skatter, stor offentlig sektor ochjämlikhet leder till ekonomisk ineffektivitet tagit fäste som vore den ensanning. Det finns emellertid skäl att nu slå fast attprivatiseringar och s.k. marknadslösningar inte kan accepteras av ideologiskaskäl. Den offentliga sektorn är den enda ekonomiska sektor som naturligt, utanvinstsyfte, kan lägga mänskliga aspekter på vård, omsorg och utbildning.Riksdagen bör slå fast att marknadens aktörer i betydligt större omfattning äni dag skall betala för de externa effekter som uppstår av verksamheter istället för att låta staten agera städgumma/städgubbe och låta kommandegenerationer betala -- dvs. att en marknadsekonomi växer fram som är värdnamnet. de gröna finner således ingen rationell anledning attutarma den offentliga sektorn. Däremot finner motionärerna starka skäl att delsförändra skatterna så att skatt och avgifter på arbetstid minskas ochmotsvarande höjningar sker på energi, råvaror och utsläpp (s.k. skatteväxling),dels förskjuta innehållet i offentliga sektorn till att mer inriktas på attupprätthålla och utveckla kvaliteten inom vård, omsorg och skola än attgarantera inkomstgaranti för dem som har höga eller relativt höga inkomster.Ett av de stora problemen med marknadsekonomin är att varken naturen ellerkommande generationer har någon röst på marknaden. Hade naturen haft en röst påmarknaden hade det förmodligen inte varit ekonomiskt möjligt att utrota arter-- utrotas ca 100 arter per dag på grund av det nuvarandemarknadsbeteendet. Hade kommande generationer haft en röst på marknaden hade viförmodligen för länge sedan levt i ett hållbart kretsloppssamhälle -- priset påändliga råvaror hade skjutit i höjden så att återvinning hade varit ekonomisktlönsamt. Marknadens spelregler måste därför utformas så att marknadens dynamikkan utnyttjas för byggandet av det ekologiskt och socialt hållbara samhället.Det handlar om beslutsfattande på två nivåer: dels på den politiska nivån sombeslutar om ramar, mål och styrmedel, dels på marknadsnivå där aktörernabeslutar om produktion, konsumtion, tekniska lösningar etc.Kristdemokratiska samhällspartietKristdemokraterna anför i motion Fi216 (kds) att det är nu under denpågående konjunkturuppgången som vi har de bästa möjligheterna att genomsmärtsamma men nödvändiga besparingar stabilisera de offentliga finanserna. Detaktuella läget kräver en inriktning av finanspolitiken med ett budgetförslagsom är ca starkare än regeringens. Allra allvarligast enligtmotionärerna är dock att regeringen saknar en långsiktig och konsistentstrategi för att åstadkomma nya jobb i näringlivet. Vad som borde utgjort enhuvudfråga i finansplanen -- men som förbigås med tystnad -- är att Sverigeunder perioden --96 inte ens passerar genomsnittstillväxten blandOECD-länderna. Vad som krävs är en bred parlamentarisk uppslutning kring ettnationellt räddningsprogram bortom budgetsaneringen. I motionen föreslås därföratt regeringen tillsätter en kommission för en långsiktigt hållbar ekonomisktillväxt.Kristdemokraternas alternativ till inriktning av den ekonomiska politiken kansammanfattas enligt följande.Under den borgerliga regeringens tid betonades i varje finansplan etikensbetydelse för en långsiktigt god ekonomisk utveckling. I regeringens finansplanär detta helt utelämnat. nobelpristagare i ekonomi . Northhar i sin forskning visat institutionernas -- dvs. de vanor, normer och reglersom utgör spelreglerna i ekonomin -- betydelse för den ekonomiska utvecklingen.Effektiva institutioner, som enligt ett kristdemokratiskt synsätt bäst skapasgenom en god etisk förankring, sänker transaktionskostnaderna i ekonomin ochunderlättar utbytet av varor och tjänster. Ju lägre transaktionskostnader destoeffektivare ekonomi. Den viktigaste långsiktiga uppgiften för en framgångsrikekononomisk politik är därför att skapa goda institutioner -- goda normer,vanor och regler. En politik baserad på hederlighet, ansvar och rättsmedvetandeär grunden för detta.Om den etiska ansatsen uteblir riskerar vi att ohederlighet breder ut sig. långsiktiga kampen mot ekonomisk brottslighet, som förorsakar enormainkomstbortfall för staten, är samhällets förankring i en god etik av avgörandebetydelse.Utifrån den kristdemokratiska förvaltarskapstanken kan ekonomisk utvecklinginte mätas med ett snävt ekonomiskt tillväxtbegrepp. Ekonomisk utvecklinginnebär i stället tillväxt av den totala nationalförmögenheten. Inationalförmögenheten inräknas miljö och naturresurser, det mänskligakapitalet, produktionskapitalet samt en nations finansiella nettotillgångar. Entillväxt av nationalförmögenheten innebär en välfärdsökning endast om hänsyntas till miljöeffekter och påverkan på människors hälsa och förmåga. Denekonomiska politiken skall främja en ekologiskt hållbar utveckling. Ett ökatinslag av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken, exempelvis genom enskatteväxling med sänkta skatter på arbete och höjda skatter på miljöfarligtutsläpp, energi m.m., skulle främja både miljön och den ekonomiskautvecklingen. Motionärerna hälsar därför med tillfredsställelse regeringensbeslut att låta den utredning om ett mer miljörelaterat skattesystem somtillkom på vårt initiativ i regeringsställning få fullfölja sitt arbete.En samlad näringspolitik för ett gynnsamt företagsklimat i allmänhet ochsmåföretagsklimat i synnerhet är en grundbult för en god ekonomisk utveckling.En god välfärd förutsätter ett konkurrenskraftigt och differentieratnäringsliv. har mer än 200 000 arbeten försvunnit i densvenska industrin. Trots detta är den svenska industriproduktionen nu större änunder toppnoteringen . Detta understryker att denexportledda uppgången i de stora svenska industriföretagen inte kan lösasysselsättningen för framtiden. De produktivitetsförbättringar ochstrukturrationaliseringar som kan göras i de stora företagen innebär attproduktionen kan öka väsentligt utan att fler människor får jobb.Ett gynnsamt klimat för små- och nyföretagande är därför av största vikt ikampen mot arbetslösheten och därmed för saneringen av statsfinanserna. I ensärskild motion har Kristdemokratiska samhällspartiet utvecklat sin syn på hurnäringspolitiken bör utformas för att främja tillkomsten av nya jobb inomnäringslivet. Bland förslagen finns en moderniserad och flexibel arbetsrätt,lindring av dubbelbeskattningen på avkastningen på riskvilligt kapital somsatsas i företag, införande av riskkapitalavdrag, återinförd kvittningsrätt påunderskott i nystartad näringsverksamhet, ökad ägarspridning, skattebefriaderoyaltyinkomster på patenterade uppfinningar etc.Under de senaste två decennierna har en halv miljon arbetstillfällenförsvunnit i den privata sektorn, medan 600 000 jobb tillkommit i denoffentliga sektorn. I det skick de offentliga finanserna befinner sig samtidigtsom vi har ett av världens högsta skattetryck är utrymmet för nya jobb i denoffentliga sektorn ytterligt begränsat. De nya jobben måste tillkomma i denprivata sektorn.Som vi tidigare nämnt räcker det inte med en stark utveckling avindustrisektorn för att trygga de framtida jobben. Det är av största betydelseatt den privata tjänstesektorn ges rimliga förutsättningar att utvecklas föratt vi skall ha en chans att få fram de 100 000-tals nya jobb netto som krävsför att nå nödvändiga resultat i kampen mot arbetslösheten.Den privata tjänstesektorn rymmer allt från kvalificerad tjänsteproduktion(datakonsulter, jurister, revisorer etc.) till s.k. hushållstjänster. För attfrämja den kvalificerade tjänstesektorn krävs en ambitiös satsning påutbildning, kompetensutveckling och forskning. Men detta räcker inte.Förändringar i skattesystemet är nödvändiga för att öppna marknaden förtjänster riktade direkt mot hushållen. Dagens höga skattekilar, , göratt marknaden i stort sett är utplånad för den typ av tjänster som går attutföra i egen-regi. En skatteväxling, med sänkta skatter på arbete och höjdaskatter på miljöfarligt utsläpp, energi och knappa naturresurser, skulle varaett steg mot ett skattesystem som främjade även tjänsteproduktion. Men endifferentierad skatt på olika typer av arbeten, där tjänster beskattas lägre änvaruproduktion, är också nödvändig för att underlätta tillkomsten av nya jobbinom tjänstesektorn. Förslag i denna riktning återfinns i en särskildskattepolitisk motion.För att den svenska ekonomin långsiktigt skall kunna utvecklas så attvälfärden kan garanteras och arbetslösheten minimeras är fler åtgärder avlångsiktig och strukturell natur nödvändiga.En väl fungerande infrastruktur, inklusive telekommunikationer ochinformationsteknologi, är också en central förutsättning för att svensktnäringsliv i hela landet skall kunna expandera. De satsningar som påbörjadesunder den förra mandatperioden bör fullföljas. Ökade krav på flexibilitet iarbetslivet ställer allt större krav på fortlöpande kompetensutveckling. Olikametoder för att stimulera incitament till såväl egen kompetensutveckling somutbildning inom arbetslivet måste prövas.Utskottets förslag till inriktning av den ekonomiska politikenI likhet med vad utskottet konstaterade i anslutning till proposition1994/95:25 (1994/95:FiU1) råder det bred enighet om att finanspolitikensinriktning måste vara att på så som möjligt dra nerbudgetunderskottet. Det leder till att de budgetpolitiska frågorna ställs ifokus.Även om det sålunda råder enighet om att en kraftig åtstramning avfinanspolitiken är nödvändig finns det stora skillnader i uppfattning om huråtgärderna skall utformas. Som framhölls i höstens betänkande om inriktningenav den ekonomiska politiken (1994/95:FiU1) är t.ex. Moderata samlingspartietdet enda av partier som i stort sett utesluter skattehöjningar föratt komma till rätta med den finansiella krisen. Enligt utskottets mening visarModerata samlingspartiet med detta ställningstagande att man bortser frånfördelningspolitikens betydelse vid utformningen av den ekonomiska politiken.Det finns också en allmän uppslutning kring vikten av prisstabilitet. Denekonomiska politiken måste ha en sådan inriktning att inte återigen fåren inflationsekonomi.I motion Fi210 (m) ges högsta prioritet åt inflationsbekämpningen. Ensådan politik tillsammans med en finanspolitik med inriktning mot enbartbesparingar och avreglering av arbetsmarknaden skall öka tillväxten ochdärigenom möjliggöra en förbättring av läget på arbetsmarknaden.