bet · GI01SfU13 · 1995-04-20 00:00:00 — Jag tar upp denhär frågan eftersom jag har mött allt fler invandrare som självasäger detta.Peter Schuckink-Kool: Det kan vara intressant för Sverigesom har blivit medlem i EU att höra att EU har kommit utmed en rapport där man beskriver hemspråkets roll ungefär så somman gjorde i när man genomfördehemspråksreformen. Man inleder med att säga att det finns alltstarkare vetenskapliga belägg för att dessa tankegångar ärriktiga. Man rekommenderar medlemsstaterna att utveckla sinundervisning i den riktningen. Vi har redan kommit en bra bitdär, men håller vi på att avrusta.Lars : Jag vill bara kort säga apropå detta omvad vi gör för att höja statusen i områdena att detta inte ärnågon enkel fråga. Det krävs ganska stora förändringar. Låt migta ett exempel. I bor av befolkningen i lägenhet.I riket i övrigt är det ungefär hälften. Av de som bor ilägenheter bor en hel del i bostadsrätter. Det handlar inte baraom att få småhus i dessa områden. Det handlar också om att ändraattityden till själva området som sådant.Peter talade om alldeles . Det var ettområde som människor flyttade till ochunder 60-talet. Sedan har det skett en avflyttning därifrån ochinvandrare har flyttat in i stor utsträckning. Det har att göramed att området gick ner sig genom att bostädernablev otidsenliga. sker där en upprustning apropå detta atthöja statusen. Det sker förändringar i det området. En del huspå har rivits för , och detdiskuteras nu att bygga hus där med ett annat boendeinnehåll äni det gamla beståndet. Det sker en del sådana insatser.Det görs också andra insatser när det gäller att se till attvi har en bra service. I många av dessa områden, typGunnared som också är representerat här, har vi byggt omgrundskolorna för . Vimenar att det är viktigt att den offentliga servicen har en högkvalitet i de här områdena.Vi genomför fr.o.m. en omfördelning av kommunbidraget iGöteborg. Vi utgår ifrån behovet av kommunala insatser inomskolan, barnomsorgen, äldreomsorgen osv. Det får slå igenom ibetydligt större utsträckning . Det är litet grand avdet som diskuteras här i om det nyaskatteutjämningssystemet. Vi använder oss av den typen avvariabler. Vi införde det från . Det innebäratt dessa stadsdelar får betydligt mer kommunala resurser änandra stadsdelar i Göteborg.Jag kan bara konstatera vad det innebär i andra delar avGöteborg som utgörs av mer välsituerade områden av typ Danderydhär i . Det innebär att de stadsdelarna fårganska kraftiga besparingar inom skolan och barnomsorgeneftersom vår totalekonomiska situation är sådan i attvi måste göra en omfördelning av resurserna till deinvandrartäta områdena för att man skall kunna få bättrelevnadsvillkor där så att alla göteborgare, oavsett varifrån dekommer, får så likvärdiga levnadsvillkor som möjligt.Frank : Jag tänkte ta upp ett par saker somgäller detta med statushöjande åtgärder. I hos mig bordet invandrare men i skolklasserna är av barneninvandrare. Jag känner ofta att det är kört i dessa områden attbryta boendestrukturen.Jag tycker att man skall göra det så bra det någonsin går idessa områden för dem som bor där. Jag tror att det kvittar hurmånga höghus vi river i och hur många fina villor vibygger. Det kommer ändå att bli ett fåtal svenskar som kommeratt flytta dit. Det har gått så fruktansvärt långt i dessaområden. De barn som går i skolan där måste garanteras en likabra utbildning som de barn som växer upp på andra ställen istaden.Vi i jobbar mycket med vår personal. Det gäller attkunna behålla den duktiga och kunniga personal som vi har. Detär tungt att jobba i ett sådant område. Därför krävs det att visatsar på vår personal så den stannar. Vår stadsdelsnämnd harjust antagit en skolplan där vi i den politiska nämnden mycketklart säger att det är språket som är det absolut viktigaste.All fortbildning under ett par framöver skall inriktas påspråket.Vi har dessutom ett invandrarpedagogiskt centrum i vårstadsdel som vi invigde . Det ligger också ilinje med detta. Där jobbar man med fortbildning för personal. IAngeredsområdet är vi så duktiga på detta att vi erbjuderGöteborgs lärare och förskollärare utbildning i hur man kanjobba med språket i skolan.När det gäller arbete har vi ett projektsom vi kallar Arbete i . harvi fått i gång ungefär 90 nya företag i vårt område. Det är ihuvudsak enmans- och tvåmansföretag. Vi har ettnyföretagarcentrum som har en filial hos oss. Där jobbar manaktivt med dem som är intresserade av att starta företag, ochman kan även få en utbildning i den kunskap som krävs för attkunna starta ett företag. Man gör också en analys av hur bratankarna och idéerna är och om de är genomförbara.All hemspråksträning i ligger utanför ordinarieskoltid. Det innebär att springet ifrån klassen har upphört heltoch hållet.Mats : Låt mig börja med att lämna en litenupplysning apropå en tidigare fråga som ställdes om val avskola. håller på med en särskild studie som handlarom fritt val av skola. Vi vet ju att det är betydligt fler istorstadsområdena som använder sig av möjligheten att väljaannan skola än den närmaste. Det är upp emot . Vi försökerdär beskriva om detta friare val av skola också innebär en ökadsegregation. Vi försöker ta reda på vilka grupper det är somväljer annan skola och varför. Vi får väl ett svar på detta omett antal månader. Detta var mer som en upplysning.Låt mig sedan gå över till frågan om hemspråket. Risken finnsatt man hamnar fel vad man än säger här. Vi har gjort en delnationella utvärderingar. Bl.a. har professor analyser av elever som slutat och följt uppdessa i efteråt. Slutsatsen av detta är attkunskaper i svenska isolerat som faktor är av största betydelseför studieframgången. Det finns inte samma tydliga relationmellan studieframgång och hemspråksundervisning. Därmed är det inte sagt vad hemspråksundervisningen harför andra effekter. Jag kan återkomma till det senare.Vi kan också konstatera att kostnaderna för undervisningen ikommunerna totalt har minskat /92. Det är ganska storaminskningar i kostnader för lärartimmar, inte minst för bådehemspråk och Svenska 2. Detta har delvis skett genomeffektiviseringar med större elevgrupper och liknande. Men detär inte bara kostnaderna som har minskat utan även andelenelever med annat hemspråk än svenska som följer undervisning ihemspråk och Svenska 2 har minskat. I Svenska 2 har minskningenvarit ganska kraftig mellan åren 1992/93 och 1993/94.Det är svårt att bedöma vilka effekter detta får utan närmarestudier, men det är helt klart att det är en minskad andelelever som går i svenskundervisning. Det borde egentligen varaalarmerande eftersom kunskaper i svenska uppenbarligen är avavgörande betydelse.Allmänt kan jag väl säga att utifrån nationell statistik ärsituationen när det gäller invandrarelever inte så bekymmersamsom man kunde tro. pratar vi om invandrartäta områden i dethär sammanhanget, men tre fjärdedelar av invandrareleverna --definierat som elever som har annat hemspråk än svenska -- gårigenom gymnasieskolan. Deras resultat är i stort sett likvärdigamed svenska elevers när det gäller betyg och liknande. Det är ennågot mindre andel invandrarelever som går över tillgymnasieskolan och det är en något större avbrottsfrekvens, menskillnaderna är inte så vansinnigt stora. Men vi är helt klaraöver att riskgrupper -- utifrån dessa utvärderingar -- är delselever som kommer hit , dels elever som bori invandrartäta förorter.Apropå frågan som ställdes från podiet kan jag bara nämna attSkolverket har fått ett ganska vittomfattande uppdragnär det gäller hemspråksundervisningen. Det syftar bl.a. tillatt utvärdera hemspråkets betydelse bl.a. för svenskkunskaperna.Man vill se om det finns ett samband däremellan och hur det serut.Gullan : Jag tycker att det är värdefullt med desvar som jag har fått från flera håll. Det är utmärkt att vi fården där rapporten så småningom.Jag tycker att det är utmärkt att ni har lagthemspråksundervisningen utanför ordinarie skoltid i Göteborg.Det har blivit väldigt sönderhackat tidigare. Men jag har enkonkret fråga. När vi var i sade man där att det harblivit sämre med svenskundervisningen sedan flyktingarna fickflytta vart de ville. När de var kvar på förläggningen kunde manredan där börja att ge svenskundervisning, eller i alla fall enintroduktion. Men när man nu flyttar direkt ut i bostadsområdenahar man inte den möjligheten. Är det någon som har erfarenhet avdetta?Peter Schuckink-Kool: Skolplikten har gällt, oavsett ombarnen har befunnnit sig på förläggning och även om de haft enviss reducerad undervisningsplikt i den kommun där de befunnitsig på förläggning. Skolplikten gäller även den dag som en elevkommer till en kommun. Det betyder att undervisningen normaltpåbörjas . Jag ser inte någon tydlig skillnad.Gullan : gällde detta inte bara elever, utanflyktingar som sådana.Peter Schuckink-Kool: Då kan jag naturligtvis instämma.Det har anordnats kurser specifikt på förläggningar och för demsom har flyttat till kommunen, framför allt ,men de har inte samma rättigheter som de flyktingar som fåttuppehållstillstånd. Det har varit svårare att samla dem tilleventuella sådana frivilliga kurser på förläggningar. Mitt svargällde alltså att skolplikten gäller alla barn som kommer övergränsen.Lars : Jag vill göra en kommentar med anledningav det som sade . Det här är mycket mermångfasetterat än vad som redovisades, dvs. att det inte fannsså stora farhågor för att invandrarungdomarna inte gick vidaretill gymnasieskolan. Man kan inte använda så generella siffror.Jag skulle kunna ta många exempel, men ett exempel kan varaMuhammed, , som kommer från till ochbörjar i . Vilka förutsättningar har han att börja pågymnasieskolan , efter att ha kommit in i en svenskskola i sjätte klass? Det är det som är problemet, och det ärdet vi måste vara uppmärksamma på. När vi diskuterarinvandrings- och flyktingfrågor blir det ofta så generellt.Vi har alltså i hemspråksundervisning på 95 olikaspråk, och de människor som deltar är i olika åldrar. Det går anför den som föds i eller för den som kommer hit itre--fyra-årsåldern. Då finns det hyggliga förutsättningar. Mennär man kommer rätt in i skolan på mellanstadiet ellerhögstadiet eller, ännu värre, som 17--18-åring, vilkaförutsättningar har man då att kunna gå i en gymnasieskola ochfå en utbildning som gör att man har samma chans som de svenskaungdomarna på arbetsmarknaden eller att kunna gå vidare tillhögskolan?Jag menar att man inte får ge så generella svar som Skolverketnyss gav. Det är fullständigt uppåt väggarna. Man måsteanalysera de olika invandrargrupperna, från olika länder. Vi harbörjat att göra det när det gäller arbetsmarknadsfrågan, som haren ofantligt tydlig koppling till detta, tillsammans medutbildningsförvaltningen och i Göteborg.Målet måste självfallet vara att alla skall kunna få arbeteoch försörja sig själva. Men vi måste, såvitt jag kan bedöma,lägga upp program för olika invandrargrupper med olikaambitionsnivå. Det här kommer att ta tid. För många människor iförsta generationen kommer det att ta , och då måstevårt svenska utbildningssystem också vara anpassat till det.Ett annat exempel är det som vi har diskuterat med Göteborgsuniversitet, och som jag tror att det har fattats beslut om -- iriksdagen eller i regeringen. Det handlar om att ge 600invandrare en basutbildning på , som göratt de sedan kan gå vidare i en specialinriktad utbildning. Dåfår man baskunskaper på vissa områden. Man kan vara duktig t.ex.i språk, medan man är dålig i svenska och datakunskap och en delannat. Man får alltså en basutbildning i det svenska samhället,och sedan kan man gå vidare i särskild utbildning.Det finns alltså möjligheter att komma till rätta med det här,men vi måste finfördela våra insatser så att det blir rättåtgärd.Eva : När det gäller statushöjande åtgärder, somRose-Marie Frebran var inne på, har det gjorts en hel delförsök. Man har rustat upp bostadsområden, och man har skapatolika former av boendeinflytande. Men vad som saknas i de härområdena, som är det absolut mest väsentliga för att höjastatusen på områdena, är ju kontakter mellan svenskar ochinvandrare. I har vi flyttat ut en hel del avförvaltningarna, för att få arbetsplatser där ute. Men det ärsvenskar som åker ut till och jobbar, och de åker tillnågon annan plats i kommunen när jobbet är slut.Det finns alltså egentligen inte konkreta arbetsplatser för demänniskor som bor inom de här områdena, och jag tror att det ärden absolut viktigaste frågan, om man skall skapa någonting somär positivt och bryta segregationen.Det talades om kvarterspoliser och annan service. Post,affärer m.m. finns i de här områdena. Det som behövs är alltsåsmåföretagare, hantverkshus, små arbetsplatser, småindustrieroch olika former av sysselsättning för människor som bor där,för att segregationen skall kunna brytas.Sedan skulle jag vilja passa på att ge ett svar-- hon har fått vänta länge.Det är riktigt, som du säger, , att , precis somGöteborg, har tappat otroligt mycket av den industri som fanns istaden när den stora arbetskraftsinvandringen kom, och iefterhand har vi nu fått effekterna av flyktingströmmarna. Detsom behövs nu är alltså en mängd småindustrier och att man tartill vara invandrarnas kompetens. Jag tror att där finns mycketkreativitet. Det visar inte minst en del försök därinvandrargrupper har startat egna företag. Jag tror att det ärnågonting som man måste ställa sig bakom och försöka hjälpa tillmed.En annan sak som du tog upp, , var det här medkostnaderna som skall bäras av staten. När schablonen infördes1991, om jag inte minns galet, var en av de kommuner somtyckte att det skulle göras som en försöksverksamhet. Men detblev alltså en riksomfattande verksamhet. Vi var redan då starktoroade för att det inte skulle räcka somdet var avsatt för. återsökte man alltsåsocialbidragen. Vi kan bara konstatera att vi egentligen harfått rätt. (Lunchpaus)Ordföranden: tänkte vi börja igen. Vi börjar med enredovisning av ett kvinnoprojekt i . Det är kommer att ge oss den redovisningen. Det innebär att viväntar med alla dem som står i tur att fråga. Välkommen hit, ochvarsågod!Mazhar Göker: Tack. bor ca 2 500 turkar i Rinkeby.De flesta av dem är arbetskraftsinvandrare. I vår förening harvi ca 2 200 medlemmar, och det är en politiskt obundenförening.Jag vill här berätta litet om den turkiska gruppens bakgrundför att ni skall kunna se varför det fanns behov att starta dethär projektet. ingår bland miljonprogramsområdena. började blev dessa människorplacerade i Rinkeby.Man hade inga som helst planer på att integrera dem. Det varhögkonjunktur, och det fanns gott om arbete. Utan att utbildadessa människor körde man ut dem till arbetsmarknaden. Denoffentliga sektorn och serviceyrken skrek efter folk.Dessa människor kom ut på arbetsmarknaden på en gång utan attfå utbildning vare sig i svenska språket eller isamhällsinformation. När lågkonjunkturen slog till i mitten av80-talet var det dessa människor, med deras begränsadeutbildning och språkkunskaper, som först fick gå från arbeten.När dessa människor inte hade kunskaper att söka sig till nyayrken eller nya arbeten slog isoleringen och segregationen till.De isolerade sig helt enkelt, eftersom de inte hade kunskaperatt söka sig till nya yrken.Det medförde också att deras barn fick stanna hemma på grundav de höga barnomsorgskostnaderna. Barnen hade heller aldrignågon kontakt med svenska barn. De hade inte som sina jämnårigamöjligheten att förbereda sig inför skolgången.Med den bakgrunden började vi ta kontakt medstadsdelsförvaltningen, arbetsförmedlingen ochförsäkringskassan. Många kvinnor var långtidssjukskrivna. rehabilitera dem, men hade inte kunskapen. Man var heltenkelt inte på samma nivå som de kvinnor som man skullerehabilitera.Därigenom utvecklades idén att starta ett projekt där bådekvinnor och barn kunde ingå. Målet med projektet är att motverkaisolering, utslagning och att kvinnorna skulle hjälpa till isina barns upppväxt så att de skulle få större möjligheter attstudera och större möjligheter att anpassa sig till skolan.Detta projekt har startat . Barnomsorgenstartade , och projektet för kvinnorna startade den 5december. I schemat för kvinnorna ingår matlagning, sömnad,svenska, samhällskunskap, data och matematik.När kvinnorna dök upp i projektlokalen var jagväldigt rädd, om jag skall vara ärlig. Dessa kvinnor medstenansikten hade ingen framtidstro och var nervösa. När vi togemot dem var vi väldigt rädda för att detta skulle misslyckas.Men vi började arbeta med dem och ordna allting runt omkringdem, som att sköta deras kontakter med myndigheter och hjälpatill med att fylla i blanketter, osv. Det har medfört att vi harökat självförtroendet hos dessa kvinnor.I dag är det väldigt glada kvinnor. De kan skoja och skämta,något som man inte såg från början. De har bildat elevråd somkommer med förslag till ledningsgruppen. De har förbättrat sinsvenska. De är mer medvetna om sina barns uppväxt och framtid.De har fått förhoppning att vi skall kunnaintegreras.Vi har tagit emot 30 barn på daghemmet som aldrig hade varitpå dagis. De kan dela med sig. De har kommit i kontakt medsvenska språket. De får en pedagogisk utbildning. De kommer ikontakt med svenska mycket tidigare än vad de skulle ha gjort,eftersom det är tvåspråkig personal som arbetar där. Mananvänder två språk parallellt, både turkiska och svenska, pådaghemmet.Kvinnorna var gömda ute i samhället. De myndigheter ochförvaltningar som arbetar med oss skulle aldrig att hafått chansen att nå dessa barn och kvinnor. Vi har som ideellförening ställt upp och genom uppsökande verksamhet tagitkontakt med dem som är mest isolerade och fått in dem iprojektet så att de i sin tur kan känna sig mer värda sommänniskor. De känner att de är värdefulla för samhället.Jag tror att dessa kvinnors barn uppmuntras attstudera vidare så att tredje och fjärde generationensintegrering kommer att bli mycket lättare än det som har varithittills. Jag är också tacksam att förvaltningar ochorganisationer har tillvaratagit våra resurser och den kunskapvi besitter som invandrarorganisation.Jag rekommenderar alla, kommuner, förvaltningar ochstadsdelsnämnder att ta till vara de resurser de har. Då trorjag att ni har lättare att nå grupperna. Därutöver tror jag attintegreringen kan ske snabbare och på ett bättre sätt.Jag har inte mycket mer att tillägga förutom att det ärStockholms folkhögskola som bedriver utbildningen. De harhittills gjort mycket bra ifrån sig. Jag kan gärna svara om nihar några frågor.Ordföranden: skall du ha. Det var intressant att hörahur ni har arbetat. Såvitt jag förstår är ni egentligen i börjanpå projektet, och mycket kommer kanske att hända under detta år.Jag tror att vi låter nästa projekt presenteras på en gång,och efter det tar vi en samlad diskussion. Då kan vi också ta defrågor som är kvar från före lunch.Det gäller nu arbetsmarknadsprojektet i , och jag lämnarordet till . Varsågod.Jonny Kärnkvist: Vi startade som ett projekt år 1989.Erfarenheterna av det projektet var så goda ganska snabbt attdet blev permanentat och numer är en specialförmedling i Malmösedan 1992 för nyanlända flyktingar och invandrare.Vi hade som målsättning när vi startade att vi snabbare skullefå ut invandrare i arbetslivet och även utveckla samverkan medMalmö kommun. har väldigt mycket hänt. Vi harhittills tagit emot ca 4 500 personer. Vi jobbar medtraditionell metodik, och vi har också ett arbetslag frånArbetsmarknadsinstitutet ingående i arbetsförmedlingen./Bild visas/Vi har fungerat som en arbetsförmedling. Resursernahar i stort sett varit oförändrade på förvaltningsanslaget menhöjts på åtgärdsanslaget. 3,2 miljoner räcker till 9handläggare. Åtgärdsmedlen på 58 miljoner tror jag inte att videtta budgetår orkar göra av med. Det beror på att personaleninte räcker till för att utnyttja de pengarna. Vi får ca 4miljoner kvar på det anslaget./Bild visas/Jag sade att vi hade tagit emot ca 4 500 personer och arbetatmed dem. Jag har här resultatet från de senaste 15 månaderna.Vän av ordning ser genast att det egentligen är de 16 senastemånaderna. Jag fick med en månad till. Vi hade per den 31oktober/1 583 kvarstående som var arbetslösa.Fram till har vi tagit emot ytterligare1 500.För dessa 3 083 ser det ut på följande sätt. Det är i myckethög grad arbetsmarknadspolitiska åtgärder det handlar om. Vi harfått ut 241 i arbete. Vi har fått ut ca 15 personer imånaden i genomsnitt sedan starten oavsett om det har varithögkonjunktur eller lågkonjunktur. Detta år kommer vi kanske uppi 200. Någon större ökning är det alltså inte./Bild visas/Arbetsmarknadsutbildning handlar väldigt mycket omföreberedande utbildning. Det är i mycket stor utsträckningfråga om språkkomplettering. Jag sade att vi jobbade på etttraditionellt sätt. Det är som vi ser det egentligen det endasom håller. Det är enskilda samtal och enskild handläggning ivarje ärende, och det är ett mycket tidskrävande jobb.Vi gör alltså en ordentlig utredning från starten. Vi vill haen ordentlig kunskap om varje individ. Det är det vi kallar förkartläggning och handläggningsplan. Sedan har vi tvingats attgöra ett vägval när det gäller vad vi vill prioritera. Viprioriterar att försöka att få folk i arbete så mycket sommöjligt trots svårigheterna, och det gör vi med kompletterandeinsatser.Vi har där valt ut de högutbildade. Vi anser att de trots allthar någorlunda möjligheter på arbetsmarknaden. Vi försöker attfå igenom vårdpersonal med legitimationsyrken så att de snabbtkan genomgå prov för att senare gå ut i jobb.Det är tveksamt med civilingenjörer och ekonomer. Men de har enstark vilja.Även övriga akademiker försöker vi att slussa vidare så att destår på tröskeln till nästa steg. Verkstadsarbetare plockar vifram så många vi kan. Det gäller även restaurang- ochservicebranschen. I restaurangbranschen finns det ganska hyfsatmed jobb i Malmö.I stort sett varje jobb som vi tillsätter är jobb som visjälva raggar upp, och vi får också medverka för att få tillstånd en anställning. Vi får ha många företagarkontakter ochmånga förhandlingar med arbetsgivare. Nästan varje jobb som vitillsätter är tillsatt med rekryteringsstöd.Vi berörde här invandrarpraktik. Det är denåtgärd som i varje fall har visat sig vara bra. När dehar gått sin period, , ser det nu utsom att de kan få jobb. Det är ett flertal som tickar ut ijobb /februari. Men även där är det en fortsättning medrekryteringsstöd.Den prioritering som vi gör får vissa konsekvenser. Det blirde som har låg utbildning och som saknar yrkesutbildning som fåren väldigt lång väg till jobb, och för dem har vi inte åtgärderså att det räcker./Bild visas/Jag har delat upp det så att ni skall få en uppfattning om vadjag menar med lågutbildade. Det är utbildning t.o.m.grundskolan. Jag har också tagit med allmänt gymnasium. Man ärganska långt från arbetsmarknaden med ett allmänt gymnasium.Därtill är det några som inte klarar sin sfi-nivå och ett mycketlågt antal som kommer från grundläggande vuxenutbildning.Det finns anledning att kommentera det. I finns detuppemot 1 000 personer i grundläggande vuxenutbildning, ettfemtiotal av dem kommer till vår arbetsförmedling, och kanskeytterligare 50 eller 100 till andra arbetsförmedlingar i Malmö.Resten ser vi inte röken av på arbetsförmedlingen./Bild visas/Jag kan visa en bild på samma grupp och de som är iarbetsmarknadspolitiska åtgärder. av dem som är i åtgärderhar den här bakgrunden. Det handlar väldigt mycket omförberedande utbildning, kompletterande svenska, yrkessvenskaoch fortsättning på AMU, om det är möjligt./Bild visas/Eftersom detta skall presenteras på ganska lägger jaghär på en liten lista över de hinder som vi brottas meddagligen. Det är inte någon okänd lista. Jag har här tagit medtio punkter, och jag kan säkert få till några ytterligare.Brist på jobb kan man inte glömma. Vi har sett att när det ärbättre konjunkturer får även invandrare jobb. t.ex.ringde man t.o.m. till vårt kontor från arbetsgivarna ochrekryterade invandrare när inte platserna tillsattes på annatsätt.