bet · GI01KU30 · 1995-05-11 00:00:00 — Ettytterligare alternativ är en svensk delfinansiering.Det framtida trafikflödet över ÖresundAnmälaren har också tagit upp frågan om vilka effekterna frånintäktssynpunkt skulle bli om trafikintensiteten skulle liggakvar på den nuvarande nivån då bron tas i drift.Enligt beräkningar av den framtida trafikutvecklingen förÖresundsförbindelsen som den svenska Öresundsdelegationen gjortoch som redovisas i proposition 1990/91:158 s. 18 f. varierarantalet personbilar som skulle utnyttja bron mellan 1,8miljoner och 11,2 miljoner beroende på avgiftsnivån. De angivnavolymerna motsvarar mellan cirka 5 000 och 30 000 bilar perdygn.I propositionen bedöms att vägtrafiken öppningsåret "medstörsta sannolikhet" skulle komma att uppgå till mellan 8 000och 10 000 bilar . Som jämförelse kan nämnas att antaletbilar som transporterades med fartyg mellan och Köpenhamnår uppgick till cirka 300 000 fordon , vilketmotsvarar mindre än 1 000 fordon per dygn.Enligt propositionen skulle den pågående utvecklingen inom EGoch en framtida samlad utveckling i motiverabedömningen 8 000--10 000 fordon . Den beräknade volymenjämförs i propositionen med trafiken på som uppgick till 12 000 bilar per dygn.Enligt bygger Öresundskonsortietsberäkningar av intäkterna för det första åretÖresundsförbindelsen är i drift på att i genomsnitt 10 000fordon trafikerar bron. av intäkterna beräknaskomma från avgifter på person- och lastbilar samt bussar.Slutsatsen av detta är att det antal fordon som i dagtransporteras över med bilfärja vida understiger detantal fordon som beräknas utnyttja den fasta förbindelsen.Utskottets bedömningDen konstitutionella aspekten på de frågor som aktualiserats igranskningsanmälan är, enligt utskottets mening, om regeringenpå ett nöjaktigt sätt uppfyllt de krav som ställde vidbeslutet angående en redovisning av resultatet avupphandlingen, en årlig redovisning av hur projektet framskrideroch i vilken omfattning garantiåtagandena tagits i anspråk.Det kan inte anses ingå i granskningsuppgiften att utskottetskall göra en kontroll av tillförlitligheten i beräkningarna avprojektets ekonomi och därtill knutna problem av varierande slagsamt bedömningar med anledning av dessa förhållanden.Vad gäller regeringens redovisning av upphandlingen har dennaav naturliga skäl inte kunnat ske, eftersom upphandlingen ännuinte är avslutad. En sådan redovisning kommer, enligt vadkommunikationsministern meddelat i , att skehösten 1995.När det gäller den årliga redovisningen av hur projektetframskrider har regeringen lämnat sådanaredovisningar: i skrivelse till (skriv. 1993/94:95) angåenderegeringens prövning av projektet enligt naturresurs-, vatten-och miljöskyddslagen, i proposition 1993/94:170 där väsentligen samma informationlämnades som i nyssnämnda dokument, i årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 7) somredovisar regeringens slutliga prövning enligt naturresurslagenoch vattenlagen och konsekvenserna av denna prövning, bl.a.avseende projektets ekonomi.Kommunikationsministern har dessutom under1994/till i svar på frågor lämnatbesked om regeringens syn på projektets ekonomiska förhållanden.Vid det första tillfället, , meddelade hon att honinte hade för avsikt att initiera någon särskildförutsättningslös genomgång av projektets ekonomi, som hon ansågstabil. meddelade hon bl.a. att hon inte avsåg attvidta några särskilda åtgärder med anledning av de anbud somoffentliggjorts, men att hon var beredd att redovisa en samladbedömning av projektets ekonomiska förutsättningar hösten 1995.Redovisningen av i vilken omfattning garantiåtagandena tagitsi anspråk gäller två olika saker, nämligen dels de av densvenska och den danska staten gemensamt ställda garantierna förhela projektets ekonomi, dels de speciella garantierna avseendeskyddet för eget kapital.Den övergripande garantin kan komma att infrias, om konsortietgår i konkurs. En annan möjlig situation, då offentliga medelkan komma att tas i anspråk, är om svenska och danska statenfinner skäl att skjuta till kapital utan att en konkursriskeller en de facto konkurs föreligger. Den sistnämnda variantenligger dock utanför garantiåtagandena i egentlig mening.Den speciella kapitaltäckningsgarantin avses att utnyttjasförst då Öresundsförbindelsen tas i bruk och då för attbalansera ett kalkylerat initialt underskott i rörelsen.I inget fall kan regeringen sägas haft någon anledninghittills att rapportera till i frågan omgarantiåtagandena.Enligt utskottets mening finns ingen grund för kritik mot denförutvarande eller den nuvarande regeringen i de delar avÖresundsbroprojektet som här granskats. Granskningen föranlederinget uttalande från utskottet.18. Statsråds förmögenhetsförhållandenAnmälanI en granskningsanmälan, bilaga A 22.1, har tillgranskning anmälts frågan om statsrådet förmögenhetsförhållanden är förenliga med hans uppdragsom statsråd. Granskningen bör enligt anmälan klarlägga huruvidastatsminister har levt upp till sitt ansvar för attDinkelspiel uppfyllt kraven i 6 kap. 9 § andra stycketregeringsformen.Anmälan tar upp frågan om allmänhetens förtroende för ettstatsråd kan rubbas av att statsrådet är ägare eller delägare avett fondkommissionsföretag och detta förhållande kan påverkaföretagets möjligheter till förmånlig behandling i olikasammanhang, såväl hos myndigheter som hos andra. Bakgrundenanges vara uppgifter i tidningen den 21september 1994 att fondkommissionsföretaget underräntekrisen fick låna av Riksbankentill en ränta om medan andra fondkommissionärer samtidigtfick betala ränta för motsvarande typ av lån.Bestämmelse i regeringsformenI 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen finns bestämmelsenatt ett statsråd inte får utöva allmän eller enskild tjänst ochinte heller inneha uppdrag eller utöva verksamhet som kan rubbaförtroendet för honom. Regeringsformen innehåller inte någotuttryckligt stadgande om statsministerns ansvar för attstatsråden uppfyller kraven i bestämmelsen. Statsministern äremellertid den som enligt regeringsformen tillsätter övrigastatsråd, och han har även rätt att entlediga ett statsråd bådepå statsrådets egen begäran och i annat fall.BakgrundOmständigheter kring lånetDet lån som avses i artikeln i beskrivs avRiksbanken sammanfattningsvis på följande sätt. Riksbankenlämnade ettlån på till ränta, när marginalräntanvar . Sedan det konstaterats att lånet byggt på ettmissförstånd gjordes räntevillkoren om till , vilketbedömdes motsvara en gällande marknadsräntaför . Lånet löpte under tre räntedagar.Missförståndet avsåg Öhmans ekonomiska situation.Riksbanken har enligt 18 § andra stycket lagen (1988:1385) omSveriges riksbank, riksbankslagen, möjlighet att -- om det finnssynnerliga skäl -- även på andra än penningpolitiskt motiveradevillkor bevilja kredit till och till andrasvenska företag som står under tillsyn av Finansinspektionen.E. () är en s.k. primarydealer och företaget står under tillsyn av Finansinspektionen.Ulf är delägare i företaget men deltar inte i dessledning. Företaget har också haft hand om förvaltningen av hansaktieinnehav och letts av hans bror.Granskning av agerandeFullmäktige i har i sin förvaltningsberättelse förår 1992 gett en beskrivning av bankens utlåning på särskildavillkor . Förvaltningsberättelsen behandlades iriksdagen under /93. beviljade påtillstyrkan av såväl revisorer som finansutskottetfullmäktige ansvarsfrihet för under år1992 (redog. 1992/93:RR5, bet. 1992/93:FiU23, rskr. 1992/93:305och 306).Under hösten 1994 uppmärksammades, som ovan framgår, lånettill i pressen. Riksbanksfullmäktige beslöt därvid attnärmare utreda för omständigheterna kring lånet. KPMG för att närmare klarlägga frågor beträffande villkorenför kreditgivningen och den överenskommelse om räntekompensationsom senare träffades.Revisorerna ansåg i ett sammanfattande omdöme att villkorenenligt 18 § andra stycket riksbankslagen för att bevilja lån påsärskilda villkor inte hade varit uppfyllda och att Öhmansfinansiella ställning vid tillfället inte hade varit av sådanallvarlig art som anges i förarbetena till lagrummet. Att lånetändå lämnades berodde enligt revisorernas mening på det faktumatt inte i förväg inhämtade uppgifter om ochanalyserade Öhmans finansiella ställning och att Riksbankenshandläggare uppenbarligen trodde att situationen var betydligtallvarligare än vad den i själva verket var.Revisorerna fann inte något som tydde på att lämnatfelaktiga uppgifter till i samband med att man erhölllånet. De ansåg i fråga om de ränteberäkningar som legat tillgrund för Öhmans betalning av räntekompensation att modellen somanvändes var rimlig inte bara från juridisk utan även frånaffärsmässig synpunkt.Inom har erfarenheten dragits att det finnsanledning att för eventuellt framtida behov utforma riktlinjerför handläggningsförfarandet vid kreditgivning av detta slag. Avriktlinjerna bör framgå vilka uppgifter som skall lämnas avlåntagaren för kreditbedömningen samt hur Riksbankensbeslutsunderlag skall dokumenteras.Tidigare KU-granskning av betydelsen av statsrådsförmögenhetsinnehavSom berörs i anmälan har under senareår ägnat stort intresse åt frågor om betydelsen av statsrådsförmögenhetsinnehav och förvaltningen därav.Vid granskning (se 1992/93:KU30 avsnitt 10)behandlade utskottet grundligt frågan om statsrådens innehav avvärdepapper m.m. Förutom en redovisning av innehaven lämnades enutförlig redogörelse för gällande bestämmelser och förregeringens praxis för hanteringen av jävssituationer m.m.Utskottet gjorde också en ingående bedömning av de olika frågorsom granskningen aktualiserade.Utskottet konstaterade att samtliga regeringsbildare underefterkrigstiden varit av den uppfattningen att statsministernhar det yttersta och formella ansvaret för att statsrådenuppfyller kraven i 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen.Någon skillnad föreligger därvid givetvis inte mellanstatsministern i en enpartiregering och statsministern i enkoalitionsregering. Utskottet konstaterade också attbestämmelsen i 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen iförsta hand har till syfte att värna om statsrådstjänstensintegritet. Huruvida innehav av ett speciellt uppdrag, utövandeav viss verksamhet, ägande av viss typ av egendom eller andraintressebindningar är ägnade att rubba förtroendet förstatsrådet fick därvid bedömas från fall till fall.Enligt en majoritet inom utskottet bestående avrepresentanterna för de dåvarande regeringspartierna (m, fp, coch kds) och Ny demokrati borde något generellt förbud förstatsråd att exempelvis inneha aktier eller annan egendom inteutfärdas. Utskottet ansåg emellertid att det är viktigt attledamöter av regeringen är medvetna om att intressekonflikterkan uppstå och vidtar de försiktighetsåtgärder som kan göras föratt förhindra att deras förtroende hos allmänheten rubbas.Utskottet ansåg det därför vara lämpligt att regler utformas förhanteringen av jävsfrågor i regeringsärenden som riktar sigdirekt till regeringen. Utskottet rekommenderade även attmöjligheterna att sätta viss egendom under oberoende externförvaltning statsrådstjänsten innehas blir föremålför utredning. Därvid borde möjligheterna att i tillämpat.ex. ett system med s.k. blind trust, såsom förekommer i Canadaoch , undersökas. Utskottet framhöll slutligen att det ocksåkan finnas andra bindningar än sådana som har samband medförmögenhetsinnehav som kan rubba förtroendet för ett statsrådeller ge upphov till jävssituationer. Således kunde kvardröjandebindningar finnas till organisationer eller andra starkaintressen. Även sådana bindningar borde därför redovisas vidtillträdet av en statsrådspost.I en reservation ansåg de socialdemokratiska ledamöterna inteheller att något generellt förbud för statsråd att inneha aktiereller annan egendom borde utfärdas. Reservanterna ansågemellertid att vissa statsrådsposter var mer känsliga urförtroendesynpunkt än andra. Från huvudregeln att statsråd inteborde förbjudas att äga aktier måste därför undantag göras förnäringsministern och det statsråd som har ansvar förutrikeshandel och vapenexport. Det fick nämligen anses varaklart olämpligt att innehavare av dessa poster var invecklade iekonomisk verksamhet av något slag som hade direkta bindningartill företag t.ex. genom aktier. Även om något förbud motaktieinnehav generellt inte borde uppställas för statsråd, bordeaktieägande statsråd överlämna sina aktier till en oberoendeextern förvaltning, och det var därvid klart olämpligt attaktieinnehavet överlämnades till en förvaltare med vilkenaktieägaren hade intressebindningar, såsom släkting eller ettbolag i vilket statsrådet var delägare. Ett system med blindtrust borde skyndsamt utredas. -- Sammanfattningsvis ansågreservanterna att statsminister tagit för lättvindigtpå sin uppgift som regeringsbildare och att han inte kunde ansesha levt upp till sitt ansvar för att statsråden uppfyller kraveni 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen. Statsministernkunde därför inte undgå allvarlig kritik för att han brustit iomsorg vid urvalet av personer, när han utsåg Per ochUlf till statsråd med ansvar för närings- ochhandelspolitiska frågor. Som en följd av statsministernsförsummelse i detta hänseende kunde det inte uteslutas attmedborgarnas förtroende för dessa två statsråd rubbats.Företrädaren för i utskottet instämde i alltväsentligt i de uppfattningar som fördes fram i densocialdemokratiska reservationen. Enligt hans uppfattning bordedet dock vara regel att större aktieinnehav eller innehav avandra värdepapper, som har direkt bindning till ett eller fleraenskilda företag, avyttras innan statsrådsposten tillträds.Vid granskning (se 1993/94:KU30 avsnitt 18)redovisades statsrådens aktuella innehav av värdepapper ochförvaltningen av dem samt handläggningen av den promemoria --Intressekonflikter för statsråd -- som regeringens etikkommittéöverlämnat. Utskottet återgav också den bedömning som utskottet(majoriteten bestående av m, fp, c, kds och nyd) gjortföregående år och bedömningen i reservationen (s). Utskottetuttalade att årets granskning -- som inte innefattat någonsjälvständig utredning av i vilken omfattning jäv ellerjävsliknande situationer uppstått för statsråden -- inte gavanledning till något uttalande från utskottets sida. I ettsärskilt yttrande uttalade de socialdemokratiska ledamöterna attriksdagen vid granskning inte delat den kritik somframförts i den socialdemokratiska reservationen, och de ansågsig därför inte då kunna från konstitutionell synpunkt kritiseraatt förhållandena i huvudsak varit desamma sedan granskningenåret innan. De vidhöll dock de uppfattningar som angivits ireservationen.Med anledning av en motion behandlade utskottet under hösten1994 (bet. 1994/95:KU13) frågan om att införa ett system medblind trust. Med hänsyn till uppgifter om pågående beredninginom avstyrkte utskottet motionen.Utskottets bedömningSom framgått har vid flera tillfällengranskat statsråds innehav av värdepapper m.m. och i anslutninghärtill frågor om jäv för statsråden. Granskningarna har utgåttfrån att det är nödvändigt för det politiska arbetets anseendeatt allmänheten har förtroende för att statsråden stårsjälvständiga gentemot ovidkommande intressen. Det har inte baragällt frågan om förtroendet faktiskt har rubbats utan också omallmänheten med hänsyn till omständigheterna kan ha haftanledning att ifrågasätta förtroendet.Intresset har främst varit inriktat på om allmänheten kan haförtroende för att ett aktieägande statsråd kan utöva sin tjänstutan att ta ovidkommande hänsyn till sin förmögenhet. Det nuaktuella fallet belyser en ny aspekt på statsrådsförmögenhetsinnehav. Det rör frågan om det förhållandet att enägare eller delägare i ett fondkommissionsföretag också ärstatsråd kan påverka företagets möjligheter till förmånligbehandling i olika sammanhang, såväl hos myndigheter som hosandra.Utskottet har inte att granska verksamhet, utansådan granskning sker i annan ordning. I det avseende som äraktuellt har utskottet varken underlag för eller anledning attanta att händelseförloppet i låneärendet varit annat än det avRiksbanken angivna, som också har granskats av en revisionsbyrå.Utskottet har således inte anledning till någon misstanke attdåvarande statsrådet intressen i påverkatföretagets möjligheter att låna i . Än mindre harutskottet anledning till misstanke att ageratotillbörligt i låneärendet.Utskottet anser att uppmärksamheten kring lån tillÖhman bekräftar de farhågor som framfördes iden ovan återgivna reservationen till betänkande 1992/93:KU30.Vad som förevarit i låneärendet har varit ägnat att leda tillspekulationer om bakgrunden och till att rubba medborgarnasförtroende för som statsråd.Carl Bildt borde vid sin regeringsbildning ha förutsett attsituationer kunde uppstå där bl.a. delägarskapi ett fondkommissionsföretag, som också förvaltade hansaktieinnehav, skulle kunna leda till misstro från allmänhetenssida. måste därför anses ha tagit för lättvindigt påsin uppgift som regeringsbildare även utifrån den nu aktuellaaspekten, och han kan inte anses ha levt upp till sitt ansvarför att statsråden uppfyllde kraven i 6 kap. 9 § andra stycketregeringsformen.19. Statsrådet ledning av pensionsarbetsgruppenÄrendetUtskottet har till granskning tagit upp statsrådet av pensionsarbetsgruppen. Granskningen har föranletts aven granskningsanmälan. Enligt anmälan hade vid sidan av den avregeringen tillsatta pensionsarbetsgruppen bildats en särskildgrupp under ledning. Denna grupp arbetade med sammafråga som pensionsarbetsgruppen hade fått i uppgift attbehandla. Ledamöterna från Ny demokrati och kändeinte till att dessa sammanträden pågick och hade inte hellererhållit några kallelser. Den särskilda gruppen synes enligtanmälan ha biträtts av pensionsarbetsgruppens sekretariat ochexperter som kunde kallas in för föredragningar ellerkonsulteras per telefon. Granskningsanmälan har tagits in ibilaga A 23.1.Statsrådsberedningen har i granskningsärendet överlämnat enpromemoria som har upprättats inom , bilagaA 23.2.BakgrundPensionsarbetsgruppen (PAG) tillsattes genom ettregeringsbeslut (dir. 1991:102). Enligtdirektiven var syftet med arbetsgruppens arbete att mot bakgrundav Pensionsberedningens betänkande Allmän pension (SOU 1990:76)och de med anledning av detta betänkande inkomna remissvarenutarbeta förslag till ett nytt system för den allmännapensioneringen. Därvid skulle de utgångspunkter för ettreformerat pensionssystem som återfinns finansplaneroch i proposition 1991/92:38 om inriktningen av den ekonomiskapolitiken vara vägledande för arbetet. PAG skulle enligtdirektiven omfattas av kommittéförordningen (1976:119). Tillordförande i gruppen utsågs dåvarande statsrådet ochsom ledamöter åtta företrädare för de dåvaranderiksdagspartierna. Arbetsgruppen biträddes av fyra experter ochfem sekreterare. Genom beslut vid regeringssammanträde den 9september 1993 erhöll PAG tilläggsdirektiv (dir. 1993:108).Detta uppdrag innebar att arbetsgruppen skulle lämna förslagavseende en successiv höjning av pensionsåldern till 66 år.PAG avlämnade promemorian Ett reformeratpensionssystem -- bakgrund, principer och skiss (Ds 1992:89).Den 21 februari 1994 avlämnade arbetsgruppen betänkandetReformerat pensionssystem (SOU 1994:20--22). I dettapresenterades överväganden och förslag till ett reformeratålderspensionssystem och regler för övergången till detta.Förslagen i betänkandet byggde på en överenskommelse mellanrepresentanterna i arbetsgruppen för de fyra dåvaranderegeringspartierna och Socialdemokraterna. Reservationer avgavsav representanterna för och för Ny demokrati.Arbetet i pensionsarbetsgruppenAv Statsrådsberedningens promemoria framgår att PAG påbörjadesitt arbete . Arbetsgruppen höll sammanlagt56 sammanträden. Enligt promemorian fördes vid dessasammanträden protokoll i enlighet med kommittéförordningen, varibl.a. upptogs de beslut som fattades. Ersättning till ledamöteroch experter för deltagande vid sammanträdena och för inläsningav material utgick i form av dagarvoden i enlighet medkommittéförordningen. Vidare framgår av promemorian att, även omavsikten med tillsättandet av arbetsgruppen från början var attgruppen skulle biträda med utarbetandet aven proposition, det relativt tidigt stod klart att PAG skulleavge ett betänkande. Inom sekretariatet arbetades framunderlagsmaterial med faktaredovisningar, beräkningar,alternativa lösningsmöjligheter, m.m. samt utkast tillbetänkandetext. Detta material föredrogs och diskuterades vidarbetsgruppens sammanträden. Enligt promemorian framkomsuccessivt av diskussionerna vid sammanträdena att det i vissafrågor förelåg en samsyn mellan representanterna för de fyraregeringspartierna och socialdemokraterna. Det framgick tidigtatt dessa partiers representanter såg det som möjligt att fåtill stånd ett enhälligt förslag till en omfattande ochgenomgripande reformering av det allmänna pensionssystemet.Samtidigt blev det enligt promemorian efter hand tydligt attföreträdarna för och för Ny demokrati ställde sigavvaktande härtill.Vidare framgår av Statsrådsberedningens promemoria att detegentliga arbetet med att utforma texterna i det kommandeslutbetänkandet påbörjades . Sekretariatetframställde förslag till olika avsnitt i betänkandet somredovisades i form av promemorior till PAG. Dessa promemoriorgenomgicks sida för sida vid sammanträden med arbetsgruppen, somhölls med täta mellanrum. Sålunda sammanträdde PAG underperioden --vid sammanlagt 11tillfällen. Parallellt med arbetet pågicköverläggningar mellan statsrådet och en eller fleraav ledamöterna från regeringspartierna och Socialdemokraterna.Överläggningarna utmynnade i en överenskommelsemellan dessa partiers representanter om huvuddragen i enpensionsreform. Dessa huvuddrag offentliggjordes vid enpresskonferens som de nämnda partiföreträdarna höll den 24januari 1994. erhöll arbetsgruppens övriga ledamöter,experter och sekretariat kännedom om innehållet iöverenskommelsen. Denna utgjorde sedan en av grunderna försekretariatets fortsatta arbete med att utarbeta förslag tillbetänkandetext. I huvudsak allt material som togs upp ibetänkandet och de förslag som där redovisades gicks igenom sidaför sida vid PAG:s sammanträden. Beslut fattades successivt omdet sakliga innehållet i betänkandet. Enligt promemorian bedrevsav tidsskäl arbetet mycket skyndsamt med täta sammanträden ävenunder kvällar och . Materialet kunde tillställasledamöterna endast före ett sammanträde.Enligt Statsrådsberedningens promemoria har någon formellgrupp vid sidan av PAG inte utsetts för att genomföra departipolitiska överläggningar mellan olika ledamöter iarbetsgruppen som förekommit med syfte att få till stånd enöverenskommelse om en pensionsreform. Några direktiv har intefunnits och några arvoden har inte utbetalats med anledning avdessa överläggningar. Under delar av några av sammanträffandenahar en av sekreterarna i PAG och en handläggare vidSocialdepartementets socialförsäkringsenhet varit närvarande föratt bistå med sakupplysningar.Utskottets bedömningGranskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.20. Regeringsbeslut om rätt för vissa asylsökande att fåstanna i SverigeÄrendetUtskottet har till granskning tagit upp regeringens beslut den14 att dels utfärda en förordning om rätt för vissaasylsökande att få stanna i , dels i ett enskiltutlänningsärende medge uppehållstillstånd för en familj frånRepubliken . Granskningen har föranletts av engranskningsanmälan. Enligt anmälan har regeringens beslutkritiserats av . Dess överdirektör haransett att regeringens tolkning är för långtgående och att deninte är korrekt. Granskningsanmälan har tagits in i bilaga A24.1.Statsrådsberedningen har i granskningsärendet överlämnat enpromemoria som har upprättats inom , bilagaA 24.2.I granskningsärendet har inom utskottskansliet upprättats engranskningspromemoria, bilaga A 24.3.RegeringsbeslutenRegeringen beslutade att införa enförordning (SFS 1994:189) om uppehållstillstånd i vissautlänningsärenden.