bet · GJ01JuU7 · 1995-11-23 00:00:00 — Tvåpartsprocess m.m. i de allmännaförvaltningsdomstolarna I detta betänkande tillstyrker utskottet ettregeringsförslag som bl.a. innebär att det införsen obligatorisk tvåpartsprocess iförvaltningsdomstolarna, där det allmännaföreträds av den myndighet som först beslutade isaken. Förslaget innebär att enförvaltningsmyndighet vars beslut ändras av enförvaltningsdomstol skall kunna överklagadomstolens dom. skallvidare vara motpart om en enskild överklagarmyndighetens beslut till domstol. Den ändradeordningen kombineras bl.a. med utvidgademöjligheter för domstolen att avgöra ett mål utanatt kommunicera överklagandet med företrädare fördet allmänna.Genom ett initiativ föreslår utskottet att ävensocialförsäkringsmålen skall omfattas av reformen.I denna del lägger utskottet därför fram ettförslag till lag om ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring. Utskottet anser dock att flerafrågeställningar är olösta när det gäller denärmare konsekvenserna av reformen försocialförsäkringsmålens del. Utskottet, somkonstaterar att dessa frågor ligger utanförutskottets beredningsområde, föreslår etttillkännagivande av innebörd dels att övervägandeni dessa frågor skall ske inom ,dels att eventuella lagförslag läggs fram förriksdagen i så god tid att de kan träda i kraftsamtidigt som reformen i övrigt. Ikraftträdandetsenareläggs till den 1 maj 1996.Till betänkandet har fogats en reservation (v). I proposition 1995/96:22 har regeringen() föreslagit att riksdagenantar de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i ,2. lag om ändring i lagen (1919:426) om flottningi allmän flottled,3. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskildavägar,4. lag om ändring i lagen (1943:459) om tillsynöver hundar och katter,5. lag om ändring i lagen (1959:551) om beräkningav pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring,6. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring,7. lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822),8. lag om ändring i lagen (1966:742) om hotell-och pensionatrörelse,9. lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggandeav pensionsutfästelse m.m.,10. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387),11. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar,12. lag om ändring i förvaltningsprocesslagen(1971:291),13. lag om ändring i rennäringslagen (1971:437),14. lag om ändring i livsmedelslagen (1971:511),15. lag om ändring i väglagen (1971:948),16. lag om ändring i lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring,17. lag om ändring i lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd,18. lag om ändring i lagen (1974:202) omberäkning av strafftid m.m.,19. lag om ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt,20. lag om ändring i lagen (1974:1066) omförfarande med förverkad egendom och hittegodsm.m.,21. lag om ändring utsädeslagen (1976:298),22. lag om ändring i lagen (1976:371) ombehandlingen av häktade och anhållna m.fl.,23. lag om ändring i passlagen (1978:302),24. lag om ändring i lagen (1979:357) omyrkesmässig försäljning av dyrkverktyg,25. lag om ändring i renhållningslagen(1979:596),26. lag om ändring i epizootilagen (1980:369),27. lag om ändring i lagen (1980:578) omordningsvakter,28. lag om ändring i lagen (1980:894) omjaktvårdsområden,29. lag om ändring i lagen (1981:533) omfiskevårdsområden,30. lag om ändring i lagen (1982:636) omanordnande av visst automatspel,31. lag om ändring i hälsoskyddslagen(1982:1080),32. lag om ändring i lagen (1983:1097) med vissabestämmelser om larmanläggningar m.m.,33. lag om ändring i räddningstjänstlagen(1986:1102),34. lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534),35. lag om ändring i produktsäkerhetslagen(1988:1604),36. lag om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift,37. lag om ändring i lagen (1990:613) ommiljöavgift på utsläpp av kväveoxider videnergiproduktion,38. lag om ändring i begravningslagen(1990:1144),39. lag om ändring i lagen (1990:1183) omtillfällig försäljning,40. lag om ändring i lagen (1992:1231) ommärkning av textilier,41. lag om ändring i lagen (1992:1232) ommärkning av hushållsapparater,42. lag om ändring i lagen (1992:1326) ompersonlig skyddsutrustning för privat bruk,43. lag om ändring i lagen (1992:1327) omleksakers säkerhet,44. lag om ändring i lagen (1992:1402) omundanförsel och förstöring,45. lag om ändring i lagen (1992:1512) omelektromagnetisk kompatibilitet,46. lag om ändring i lagen (1992:1514) ommåttenheter, mätningar och mätdon,47. lag om ändring i lagen (1992:1683) omprovtagning på djur m.m.,48. lag om ändring i lagen (1992:1684) om EEG-handelsgödsel,49. lag om ändring i lagen (1994:137) ommottagande av asylsökande m.fl.,50. lag om ändring i lagen (1994:451) omförsöksverksamhet med intensivövervakning medelektronisk kontroll,51. lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220),52. lag om ändring i lagen (1995:000) om ändringi (1987:10),Propositionens huvudsakliga innehåll redovisas pås. 7.I samband med propositionen behandlar utskotteten med anledning av propositionen väckt motion.Motionsyrkandet redovisas nedan.Lagförslagen (med undantag för förslagen 2.5 och2.6), som granskats av Lagrådet, har fogats tillbetänkandet, se bilaga 1. 1995/96:Ju5 av m.fl. (v) vari yrkasatt avslår regeringens proposition1995/96:22 Tvåpartsprocess m.m. i de allmännaförvaltningsdomstolarna. avlämnade i januari 1992betänkandet (SOU 1991:106) Domstolarna inför 2000-talet - Arbetsuppgifter och förfaranderegler.Förslagen i betänkandet tar sikte påarbetsfördelningen mellan domstolar ochförvaltningsmyndigheter och mellan de allmännadomstolarna och de allmännaförvaltningsdomstolarna. Utredningen tar också uppfrågor om omprövning, överklagande ochinstansordningen samt vissa andra processrättsligafrågor. Betänkandet har remissbehandlats (se Ds1993:5).En stor del av förslag harlett till lagstiftning medan andra förslag ännubereds i . Till de sistnämndafrågorna hör bl.a. en allmän översyn avförvaltningsprocessen.I den nu aktuella propositionen behandlasDomstolsutredningens förslag om införande av entvåpartsprocess i de allmännaförvaltningsdomstolarna och vissa därmedsammanhängande processrättsliga frågor. Vidarebehandlas, med några undantag, utredningensåterstående förslag om nedflyttning av mål frånkammarrätt till länsrätt och, i samband därmed, omdet skall krävas prövningstillstånd i kammarrättför aktuella måltyper.BakgrundPartsställningen i förvaltningsprocessen m.m.De tre centrala lagarna på förvaltningsrättens område ärlagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar(AFDL), förvaltningsprocesslagen (1971:291; FPL)och förvaltningslagen (1986:223).I AFDL finns grundläggande bestämmelser om deallmänna förvaltningsdomstolarna, dvs.Regeringsrätten, kammarrätterna och länsrätterna.FPL innehåller förfaranderegler förrättskipningen i dessa domstolar.Förvaltningslagen behandlar främst förfarandethos förvaltningsmyndigheterna.Verksamheten vid de allmänna domstolarna reglerasi första hand av , medan deallmänna förvaltningsdomstolarna, som nyssframgått, tillämpar FPL. Förfarandereglernaskiljer sig åt på framför allt det sättet att ettmål som handläggs enligt i regelskall avgöras på grundval av vad som kommer framvid en muntlig, koncentrerad huvudförhandlingmedan förvaltningsprocesslagen har skriftlighandläggning som huvudregel. Vidare gällerofficialprincipen vid handläggningen av mål hosförvaltningsdomstol, enligt vad som uttalades vidlagens tillkomst. Denna princip innebär att detytterst är domstolen som har ansvaret förutredningen i målet. Principen om domstolensutredningsansvar har slagits fast i 8 § FPL. Därföreskrivs att rätten skall se till att mål blirså utrett som dess beskaffenhet kräver. Vidaresägs att rätten vid behov anvisar hur utredningenbör kompletteras. I bestämmelsen finns också enföreskrift av innebörd att överflödig utredningfår avvisas.I en process i förvaltningsdomstol står i deallra flesta fall någon enskilds intressen motallmänna intressen. I en del måltyper företräds deallmänna intressena av ett allmänt organ såsompart. Därmed har processen i dessa måltvåpartskaraktär och betecknas somkontradiktorisk. I vissa måltyper kan det ävenfinnas fler än två parter. I de flesta måltyperdär enskilda intressen står mot allmänna är desenare inte partsrepresenterade. Det är inomförvaltningsprocessen brukligt att benämna dessamål enpartsmål. I sådana mål ankommer detuteslutande på domstolen att tillvarata deallmänna intressena.En statlig myndighet anses inte utanförfattningsstöd kunna överklaga ett beslut av enannan förvaltningsmyndighet, om inte myndigheten ibeslutsinstansen intagit partsställning. Enstatlig myndighet saknar i regel också rätt attutan författningsstöd överklaga ettdomstolsavgörande genom vilket myndighetens beslutändrats.Exempel på tvåpartsmål i de allmännaförvaltningsdomstolarna är taxeringsmål och mål omadministrativa frihetsberövanden. Beslut itaxeringsärenden fattas av skattemyndighet ochbeslutet får överklagas hos länsrätten av denskattskyldige, - och i fråga ombeslut om taxering till inkomstskatt -kommunen. När det gäller de administrativafrihetsberövandena enligt lagen (1988:870) om vårdav missbrukare i vissa fall och lagen (1990:52)med särskilda bestämmelser om vård av unga skalllänsrätten besluta om vård enligt respektive lagefter ansökan av socialnämnden. Nämnden företrädersedan de allmänna intressena under hela processenom sådan vård. Även påsocialförsäkringslagstiftningens område finns etttvåpartssystem som dock är annorlunda utformat.Till detta återkommer utskottet i det följande.FPL ger utrymme för flexibla lösningar när detgäller tvåpartsprocess. Domstolen kan i många fallmed stöd av 10 § andra stycket FPL avgöra ett målutan hörande av motparten. Möjligheterna attunderlåta kommunikation utvidgades genom enlagändring (prop. 1986/87:113, JuU29,rskr. 243).I de mål som har enpartskaraktär kanbeslutsmyndigheten genom att till domstolen ge insitt omprövningsbeslut faktiskt gå i svaromål påen enskilds överklagande. Domstolen kan även medstöd av 13 § FPL i mål som formellt harenpartskaraktär fordra in yttrande från enförvaltningsmyndighet som tidigare beslutat isaken.Frågan om rättegångskostnader i förvaltningsmålhar varit föremål för diskussion.Här gäller inte någon huvudregel omersättningsskyldighet för förlorande part och rätttill ersättning för vinnande part som i allmändomstol, även om det förekommer sådana åläggandeni speciella fall i mål mellan enskilda. FPL byggeri stället på tanken att parterna i regel skallkunna få den hjälp de behöver utan att det uppstårnågra kostnader för den enskilde.Efter initiativ från utskottet (se t.ex. JuU1984/85;14, rskr. 161 och 1988/89:JuU19 s. 23)fick i uppdrag att belysafrågan om rättegångskostnader iförvaltningsprocessen.Denna fråga behandlas utförligt av utredningen. Isitt betänkande (del A s. 619) konstaterarutredningen att det i en förvaltningsprocessendast sällan uppstår kostnader för enskildaparter även om det finns undantagsfall. Med nugällande regler får den enskilde därvid nästanalltid stå för sin egna kostnader, även om hanvinner processen. För en del fall är den ordningenenligt utredningens mening stötande och det bör,anser utredningen, finnas en reglering avseenderättegångskostnader i förvaltningsprocesser som ärheltäckande.Någon generell möjlighet för vinnande part att fåersättning bör enligt inteinföras. Utredningen föreslår att domstolen skallfå besluta att det allmänna skall svara förenskild parts kostnader i målet om det - efter enhelhetsbedömning - med hänsyn tillomständigheterna framstår som oskäligt att hansjälv skall bära dessa.Domstolsutredningens betänkande har, som framgåttovan, remissbehandlats. Den nu nämnda frågan ärännu inte färdigbehandlad i Justitiedepartementet.Det kan tilläggas att rättegångskostnader i vissbegränsad utsträckning kan ersättas enligt 3 kap.2 § skadeståndslagen (1972:207) vid fel ellerförsummelse vid myndighetsutövning och iskatteärenden enligt lagen (1989:479) omersättning för kostnader i ärenden och mål omskatt m.m. Möjligheterna att erhålla ersättningenligt sistnämnda lag utvidgades (prop.1993/94:151, SkU31, rskr. 335).Allmän rättshjälp kan utgå i rättsligangelägenhet, vare sig det gäller ett ärende sombehandlas av domstol eller avförvaltningsmyndighet eller fråga är om rådgivningeller biträde i övrigt. I praxis har man varitrestriktiv med att bevilja allmän rättshjälp iförvaltningsärenden och mål vidförvaltningsdomstol. Detta hänger samman meddomstolens utredningsskyldighet i förvaltningsmål.Som framgår av ovannämndabetänkande (del A s. 622) utgör undantagen framförallt mål om verkställighet enligt föräldrabalken.Allmän rättshjälp förekommer vidare i enstakakörkortsmål och mål om socialt bistånd. När allmänrättshjälp beviljas för ett mål iförvaltningsdomstol har detta inte sällan sambandmed att parten har språksvårigheter. Rättshjälpgenom offentligt biträde lämnas i vissaförvaltningsmål eller ärenden som rör enskildaspersonliga rörelsefrihet eller kroppsligaintegritet, dvs. ärenden som kan vara avsynnerligen ingripande betydelse för den enskilde(jfr 41 § rättshjälpslagen [1972:429]).Utskottet har vid fleratillfällen behandlat frågan om utvidgad rättshjälpi förvaltningsprocessen (se bl.a. 1990/91:JuU27 s.4). Utskottet har avstyrkt bifall till motionernaoch hänvisat till att Domstolsutredningensöverväganden rörande utredningsskyldigheten ochersättning för rättegångskostnader iförvaltningsmål borde avvaktas. harföljt utskottet.Den av regeringen utsedde särskilde utredare somsett över rättshjälpslagen har i sitt betänkande(1995:81) Ny rättshjälpslag (s. 209 f) utvecklatsina tankar om vad en tvåpartsprocess inomförvaltningsprocessen skulle kunna leda till närdet gäller behovet av rättshjälp. Han konstateraratt i takt med en sådan utveckling torde denutredningsskyldighet som präglarförvaltningsprocessen tunnas ut, och det kan blisvårare för den enskilde att själv ta till varasin rätt. Om utvecklingen fortsätter i dennariktning kan det, anför han, ifrågasättas om inteett behov av rättshjälp kan uppstå i ökadomfattning. Det finns också de, anför han vidare,som anser att tvåpartsprocessen underlättar denenskildes möjligheter att urskilja de relevantafrågorna och därmed ökar hans förmåga att ta tillvara sin rätt. Han anser att det vore förmätet avhonom att redan nu redovisa någon mer bestämduppfattning i denna fråga. Det finns, anför han,skäl att avvakta regeringens förslag om ändringari förvaltningsprocesslagen och effekterna av dettainnan man tar ställning.Allmänt om instansordningen i de allmännaförvaltningsdomstolarnaPrincipen att tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga iförsta instans samt att talan skall väckas där ärpraktiskt taget helt genomförd vid de allmännadomstolarna. Så har däremot inte varit fallet närdet gäller de allmänna förvaltningsdomstolarna.Någon enhetlig instansordning har inte förekommitinom denna domstolsorganisation. Den största delenav antalet mål har visserligen prövats av länsrättsom första domstolsinstans men merparten av demåltyper som prövats av kammarrätt har fått sinförsta domstolsprövning där.Domstolsutredningen anförde i sitt ovannämndabetänkande att en principiell utgångspunkt för denfortsatta utvecklingen när det gäller dennainstansordning borde vara att den förstadomstolsprövningen av ett förvaltningsärendealltid borde ske i länsrätt. I betänkandetlämnades förslag om nedflyttning från kammarrätttill länsrätt av ett stort antal måltyper.Regeringen tog budgetpropositionställning för principen om att den förstadomstolsprövningen skall ligga i länsrätt, ochriksdagen godkände de i propositionen angivnariktlinjerna härom (prop. 1992/93:100 bil. 3, s.24 f och s. 93, JuU24, rskr. Reformarbetethar skett etappvis och en första etapp trädde ikraft (prop. 1993/94:133,JuU24, rskr. En andra etapp i genomförandetav förslagen om nedflyttning av mål iinstanskedjan beslutades av den 20december 1994 och trädde i kraft (prop. 1994/95:27, JuU6, rskr. 165).Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att det införs enobligatorisk tvåpartsprocess iförvaltningsprocessen, där det allmänna företrädsav den myndighet som först beslutade i saken. vars beslut ändras av enförvaltningsdomstol skall som huvudregel kunnaöverklaga domstolens dom. Förvaltningsmyndighetenskall vara motpart om en enskild överklagarmyndighetens beslut till domstol. Generella reglerom detta tas enligt förslagen in i FPL. När detför särskilda måltyper finns behov av en avvikandeordning regleras detta i den aktuella materiellalagstiftningen. Den ändrade ordningen kombinerasenligt förslaget med utvidgade möjligheter fördomstolen att avgöra ett mål utan att kommuniceraöverklagandet med företrädare för det allmänna.Reglerna om kallelse till muntlig förhandlingjusteras så att beslutsmyndigheten får föreläggasatt inställa sig vid påföljd att dess utevaro inteutgör hinder för målets vidare handläggning ochavgörande.I propositionen föreslås också att de flestakvarvarande mål som överklagas direkt tillkammarrätt flyttas ner till länsrätt som förstadomstolsinstans. Det gäller bl.a. mål enligt plan-och bygglagen, hälsoskyddslagen ochdjurskyddslagen. Prövningstillstånd skall krävasför dessa måltyper i ledet länsrätt-kammarrätt.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1februari 1996.ÖvervägandenAvslag på propositionenI motion Ju5 (v) begärs att propositionen avslås avriksdagen. Till stöd för detta anför motionärernaatt den nu föreslagna reformen om tvåpartsprocessi förvaltningsprocessen förutsätter attmöjligheterna för erhållande av rättshjälp iförvaltningsmål utökas. Den föreslagna reformenmåste, anförs det, balanseras genom en utvidgningav möjligheterna till rättshjälp. I avvaktan påett förslag om utökade sådana möjligheter bör,enligt motionärerna, regeringsförslaget integenomföras.Vid ställningstagande till propositionen villutskottet erinra om att frågan om behovet av etttvåpartsförfarande i förvaltningsprocessen fannsmed rättssäkerhetsdebatt menatt någon samlad bedömning inte kommit till ståndföre arbete. Mot denbakgrunden är det nu angeläget att frågan får enlösning. För ett tvåpartssystem talar flera skäloch som Lagrådet anför har den föreslagnaordningen betydande fördelar. Genom förslagetöppnas en möjlighet för en förvaltningsmyndighetatt överklaga ett domstolsavgörande genom vilketmyndighetens beslut har ändrats. Denna ordning gerett vidgat utrymme för prejudikatbildning ochmöjligheter öppnas för myndigheterna att få enändring till stånd när ett domstolsavgörandemateriellt sett har blivit oriktigt. Som framförsi propositionen får det anses vara ett allmäntintresse att materiellt oriktiga avgöranden inteblir bestående trots att det i sådana fallgenomgående blir fråga om ändringar till nackdelför den enskilde. Det är vidare, anser utskottet,angeläget att skapa goda förutsättningar förprejudikatbildning på förvaltningsprocessensområde. Det innebär bl.a. att man uppnår en merlikformig rättstillämpning och attsamhällsekonomiska vinster kan göras genom enöverklaganderätt för beslutsmyndigheten, eftersomde domstolsavgöranden det gäller av naturliga skälmåste avvika från myndighetens beslut. Denföreslagna ordningen gäller också redan i vissamåltyper och kan innebära fördelar i flera andrahänseenden. Bl.a. kan utredningsmaterialet blifylligare i en tvåpartsprocess genom parternasdialog. Den enskilde kan vinna fördelar genom attde allmänna intressena blir partsföreträdda imålen. Framför allt kan den enskildes förståelseför sakomständigheterna öka i och med attbeslutsmyndigheten bemöter hans överklaganden. Ioch med motpartens agerande kan den enskilde ocksåfå bättre kunskap om vad som krävs av honom föratt han skall kunna vinna processen.Utskottet är mot bakgrund av vad som anförts ovani princip berett att ställa sig bakom förslagen ipropositionen. Frågan är då om vad som anförs imotion Ju5 har sådan tyngd att man nu ändå böravvakta. Härom vill utskottet anföra följande.Utskottet vill för sin del understryka att denutredningsskyldighet som domstolen åläggs jämlikt8 § FPL inte påverkas av reformen. Domstolensmateriella processledning och utredningsansvarenligt FPL, som i viss utsträckning ersätterbehovet av juridisk biträdeshjälp och därmed ocksåbehovet av rättshjälp, kvarstår även efter ettgenomförande av förslaget. Ytterst har domstolenalltjämt alltså ansvaret för utredningen i ärendeteller målet. Denna utredningsskyldighet kan varaav stor betydelse för den enskilde i en processdär han som motpart får en myndighet med tillgångtill helt andra utredningsmöjligheter och resurserän vad en enskild part normalt kan åstadkomma -här bör dock noteras att en förvaltningsmyndighetenligt regeringsformen är skyldig att ageraobjektivt och opartiskt. Utskottet utgår såledesfrån att domstolen, när så erfordras, ger partenbesked om att hans talan behöver kompletteras,något som uttalades redan i förarbetena till dennu gällande bestämmelsen (prop. 1971:30 s. 529 f).Lagrådet har anfört (prop. s. 162) att övergångenfrån enparts- till tvåpartsmål i ett mycket stortantal måltyper kommer att medföra vissförskjutning i de praktiska handläggningsformernamot tillämpning av en förhandlingsprincip, tillskillnad från den nu gällande officialprincipen,trots att någon lagändring beträffandehandlingsformerna inte föreslås. I propositionenanförs också att genom att parterna i entvåpartsprocess sörjer för ett bättreutredningsmaterial kan domstolen avlastas en delarbete för att sakfrågorna i målet blirtillräckligt utredda och behovet av aktivitet fråndomstolens sida minskar.Utskottet vill i anledning av sistnämndauttalande understryka att detta bör ses utifrånett praktiskt perspektiv och att domstolenalltjämt har det yttersta utredningsansvaret iförvaltningsprocessen. Sammantaget gerregelsystemet således goda möjligheter för denenskilde att av domstolen få erforderlig hjälp vidutformandet av sin talan. Utskottet anser dock attfrågan om domstolens utredningsansvar är såbetydelsefull att den bör ägnas särskilduppmärksamhet vid den i propositionen aviseradeutvärderingen av reformen. Resultatet härav till vara i de fortsatta överväganden rörandeförvaltningsprocessen som alltjämt pågår iregeringskansliet till följd avDomstolsutredningens förslag.Med dessa uttalanden avstyrker utskottet bifalltill motion Ju5. Till frågan omsocialförsäkringsmålen skall omfattas av reformensamt till vissa lagtekniska frågor återkommerutskottet strax.SocialförsäkringsmålenSocialförsäkringsmålen har i propositionen undantagitsfrån den nu föreslagna reformen med entvåpartsprocess. Regeringen anför i propositionenatt den har för avsikt att återkomma när detgäller dessa mål. Enligt vad utskottet erfarit ärskälet till att denna målgrupp undantagits frånförslaget att reformens ekonomiska konsekvenserför de allmänna försäkringskassornas del ännu inteslutberäknats.Socialförsäkringarna består av den allmännaförsäkringen, delpensionsförsäkringen ocharbetsskadeförsäkringen. Den allmänna försäkringenomfattar sjukförsäkring, föräldraförsäkring,folkpension och tilläggspension. Tillfolkpensioneringen hör också olikatilläggsförmåner såsom pensionstillskott, särskiltpensionstillägg, handikappersättning, vårdbidragoch kommunala bostadstillägg (jfr 1993/94:SfU12,s. 10).Riksförsäkringsverket () och de allmännaförsäkringskassorna svarar för administrationen avsocialförsäkringarna och vissa andra socialaförmåner.När det gäller socialförsäkringsmålen finns redani dag ett fakultativt utformat tvåpartssystem (se20 kap. 12 § lagen [1962:381] om allmänförsäkring; AFL). är i förstahand allmän försäkringskassa, och överklagande kanske till länsrätt, kammarrätt och därefter tillRegeringsrätten. RFV kan överklaga såsomföreträdare för det allmänna intresset. I mål dären enskild part överklagar hos domstol bestämmerRFV om verket skall vara part i målet. Även om RFVbeslutar att inte vara part, får domstolenförelägga verket att svara i målet, om det finnssärskilda skäl. Den omständigheten att verket intevarit part i lägre domstolsinstans hindrar inteatt verket överklagar domstolens beslut.