bet · GI01FiU20 · 1995-05-30 00:00:00 — Men innan jag gör detvill jag kort repetera vad vi har sagt om prisstabilitetsmålet.Ett enigt fullmäktige i formulerade målet påföljande sätt: "preciserar målet för penningpolitiken som attförändringen i konsumentprisindex begränsas till ,med en tolerans om +/- . "Målet består således inte bara av ett riktvärde, utan det är formulerat somett band -- ett toleransintervall. Det avspeglar att inflationen inte kanstyras exakt. Skälet till det är att penningpolitiken påverkar inflationstaktenmed en betydande fördröjning. Genom att ange toleransintervall visar Riksbankensin ambitionsnivå när det gäller att begränsa de i sig oundvikligasvängningarna kring riktvärdet.Avvikelser kan uppkomma om det dyker upp oförutsägbara störningar som snabbtslår igenom på priserna. Med hänsyn till den fördröjning som präglarpenningpolitiken går det inte att eliminera effekterna på den uppmätainflationstakten . Penningpolitikenverkar med större eftersläpning, och det måste vägas in.Den typ av störningar som vi tidigare talat om är t.ex. plötsligaförändringar i priserna på råoljan. Det kan handla om politiska beslut omstörre ändringar av indirekta skatter, som träder i kraft relativt snabbt ochsom därigenom höjer konsumentprisnivån redan efter någon eller några månader.Vad händer om det sker avvikelser? Jo, då är det penningpolitikens uppgiftatt se till att inflationen förs tillbaka inom toleransintervallet.Penningpolitiken måste säkra att avvikelserna blir tillfälliga och att de intefår bestående effekter på vare sig den trendmässiga inflationstakten ellerinflationsförväntningarna. Det är någonting som vi talade om frånRiksbankens sida. Vi framhöll då, , att det är troligt attinflationstakten åtminstone kan komma att överstiga3 %.Som sagt presenterades konsumentprissiffran för föregåendemånad. Den visade på en ökning på 0,7 från månaden , vilket innebäratt inflationstakten mätt på tolvmånaderstal nu är . Vi brukar undvikaatt kommentera enskilda månadstal därför att man då riskerar att få enfokusering på just enskilda månader. Men vi har i våra inflationsrapporterunder gjort bedömningar om de inflationstendenser som finns isvensk ekonomi. Vi har där pekat på kapacitetsutnyttjandet, speciellt iindustrin. Vi har pekat på kronans svaga nivå, inflationsförväntningarna ochden osäkerhet som alltjämt finns när det gäller arbetsmarknaden ochlöneutvecklingen.Vi har då sagt att det finns en risk för att vi kan överskrida den övregränsen för toleransintervallet . Men uppgiften är att styratillbaka inflationen antingen genom de åtgärder som redan är vidtagna ellergenom åtgärder som behöver vidtas framöver. Det är den typen av övervägningarsom vi måste göra.Det är också väsentligt att peka på samverkan med budgetpolitiken, eftersomjag analyserade kronans utveckling i termer av osäkerhet om budgetutvecklingen.En förstärkning av kronkursen verkar underlättande i sammanhanget. Här spelarnaturligtvis utvecklingen av statsfinanserna en väsentlig roll.Riksbanken är fast besluten om att slå vakt om prisstabiliteten. Det har vivisat genom att vi har höjt styrräntan steg för steg sedan augusti förra året.Vi arbetar med en helhet i svensk ekonomisk politik som syftar till -- somutskottet har konstaterat -- att nå mer övergripande ekonomisk-politiska mål iform av en långsiktigt stabil ekonomisk utveckling med gynnsam tillväxt och godsysselsättningsökning.Efter vårens period av kontinuerliga höjningar av styrräntan i små stegföljer nu utvecklingen. Vi studerar och utvärderar naturligtvisinkommande real och finansiell statistik för att bedöma inflationstrycketframöver. Utvecklingen av förtroendet för den ekonomiska politiken i stort ochdess mer varaktiga effekter på långa räntor och växelkurs är som vanligtviktiga indikatorer för oss.I det perspektivet får vi se hur den senaste tidens positiva utvecklingkommer att te sig framöver. Men vi får också komma ihåg att den utvecklingensker från mycket oförmånliga nivåer. Ökar förtroendet för den ekonomiskapolitiken i stort, kan vi avläsa det i form av väsentligt och varaktigt lägrelånga räntor. Som jag visade är potentialen stor för detta om förtroendet ökar.Det leder också till en påtaglig och varaktig förstärkning av kronans kurs. Detpåverkar bedömningar.Vi har den möjligheten inom räckhåll genom det konvergensprogram somhåller på att utarbetas. Vi kan med en fortsatt konsekvent ekonomisk politiklyfta av den börda som vår inflationshistoria och våra statsfinansiella problemunder lagt på svensk ekonomi. Räntenedgången under den allra senastetiden och den gynnsamma internationella miljön skapar en särskilt bra situationför det arbetet. Med erforderliga säkerhetsmarginaler och med en uttaladberedskap att korrigera utvecklingen, om den skulle avvika från kursen, kankonvergensprogrammet ge det förtroende som leder till en påtaglig och varaktignedgång av långa räntor och en förstärkning av kronans kurs.Möter konvergensprogrammet förtroende hos svenska hushåll, svenska företag,svenska och internationella investerare och sparare och hos internationellaorganisationer, kan den gynnsamma miljön på de internationella marknaderna varatill särskild fördel.Tack, herr ordförande!Jan : Vi tackar : Det är ingen tvekan om att många hushåll har enganska pressad situation . Det leder i sin tur till att deras bidrag tillden inhemska efterfrågeutvecklingen inte är så stort. Där finns det en kopplingtill den korta räntans effekt på hushållens möjligheter att efterfråga mereller mindre som det är intressant att få klarlagt. Jag undrar hurriksbankschefen och ser på detta samband mellan den korta räntansutveckling och den inhemska efterfrågeutvecklingen.Urban : I en situation med förtroende för den ekonomiskapolitiken i stort finns det förtroende för att vi har brutit med vårinflationshistoria. Det här har jag diskuterat ingående i mitt anförande. Dåfinns ett större utrymme för att agera när det gäller penningpolitiken. Men ien situation där det förtroendet inte finns, där långa räntor ligger varaktigthögt och där kronan varaktigt är lågt värderad, kan en odisciplineradpenningpolitik leda till ännu högre långa räntor. Vi vet vad långa räntorbetyder för hushåll därför att en stor del av kreditvolymen, inte minst när detgäller egna hem, bostadsrätter och också hyresrätter, har betydelse förbostadskostnadernas utveckling. Därmed utgör förtroendet en avgöranderestriktion på uppläggningen av penningpolitik.Vi får inte hamna i den situationen att vi bedriver en odisciplinerad politiksom skapar en osäkerhet om vart vi är på väg och att den långaräntan därmed stiger. Det skulle vara negativt för hushållen.Per : Men till problemet hör att den inhemska utvecklingenär litet osäker just nu och ganska svag. Då kan vi se en konflikt mellan de målsom beskriver, och som jag i och för sig tycker är riktiga, ochden budgetpolitik som förs. Å ena sidan vill man stärka hushållens förmåga attagera och å andra sidan vill man från sida ta tillbaka dennaeffekt. Hur kommenterar man detta från Riksbankshåll?Urban : Som jag sade kan en odisciplinerad penningpolitik, därdet skapas osäkerhet om vad vår politik syftar till, leda till en sämresituation för hushållen. Det är min poäng. Om den politiken leder till att delånga räntorna drivs upp ännu mer än -- vi vet att de är betydelsefullaför många kostnadsposter i hushållen -- så skulle vi förorsaka en värresituation för hushållen.Det är därför som jag i mitt anförande pekade på att utvecklingen avförtroendet för den ekonomiska politiken och den framtida inriktningen när detgäller att hålla fast vid det som vi nu har uppnått -- prisstabiliteten, sundastatsfinanser som vi är på väg mot -- är så viktiga för utformningen avpenningpolitiken.Lars : Jag tycker att det var en bra redogörelse förpenningpolitiken. Jag har inga väsentliga invändningar mot den. Jag tänktedärför ta upp ett annat område som inte belystes så mycket.Riksbanken har ansvaret inte bara för valutapolitiken utan också förvalutaregimen i landet. Ett av EU:s konvergenskriterier avser växelkursen. Detsägs att växelkursen skall ha hållits stabil inom ramen för ERM:s normalafluktuationsmarginaler av minst två år.Riksbankschefen är medlem av , som förbereder övergången tillden tredje fasen av EMU och borde därför veta hur dessa krav skall tolkas. Jaghar några frågor på den punkten. Kan växelkurskriteriet, så som det ärformulerat, uppfyllas utan att man är medlem i , t.ex. genom att man lyckas hålla kronan stabil mot ecuindex? Vad menas med normalafluktuationsmarginaler? Betyder det +/- ? är det uppe i +/- . Ärdet så krävande om vi skulle ha en fallhöjd på i förhållande till detvärde som vi har på valutan när vi träder in i ? Skulle övriga medlemsländersläppa in oss till ett kursindex på 130 som ? Kan de riktainvändningar mot detta och säga att ni påstår själva att er krona är 10--15 %undervärderad och menar att den skall ha ett annat värde? Är de å andra sidaninte skyldiga att släppa in oss, för annars kan de blockera våra möjligheteratt inträda i EMU:s tredje fas?Urban : När det gäller den första frågan om sägs det ifördraget att det krävs ett medlemskap i . Jag noterar att chefen för sade detta i går. Det är hans tolkning. Frågan är väl inte heltavgjord, men som sade är det självfallet beroende av vilkabedömningar som görs i andra länder.När det gäller normala fluktuationsband och stabilitet befinner man sig nu ien ny situation jämfört med den man var i när fluktuationsbanden inomERM-systemet var mindre, det var alltså kortare avstånd mellan dem. Där får mansenare avgöra mer exakt vad stabilitet innebär.Vi har från sida sagt vid många tillfällen att det är önskvärtför att gå tillbaka till en fast växelkurs. Ett sådant system har mångafördelar för en liten och öppen ekonomi. Det blir lättare t.ex. när det gällerföretag att planera export och import. har vi lärt oss att vi förstmåste komma till rätta med våra balansproblem för att en fast växelkurspolitikskall vara trovärdig. Utvecklingen med den kronförsvagning somvarit visar hur sårbara och känsliga vi är. Även utvecklingen under förra åretvisade hur kronan pendlade från ecuindex 118 som bäst ner till 135 nu ivåras. Det är en ganska stor pendling av kronans kurs.Det viktiga för oss i är att vi får förutsättningar förstabilitet. Det är avgörande för när vi kan komma in i ettfastkursarrangemang. Det kan inte vara någon tidtabell som är det avgörande,utan det måste först skapas förutsättningar för stabilitet.Ett inträde i är beroende av inte bara vår syn utan också den syn somandra länder har. Det gäller ju ett gemensamt samarbete och gemensammaåtaganden. Men jag skulle vilja säga att det är i vårt eget intresse att det ärhögst på agendan att se till att få stabilitet. Då är detta möjligt. Men vimåste få den stabiliteten först.Lars : Jag håller i och för sig helt med om det, men ärdet så att om vi själva känner oss säkra, på det sätt som vi vill att vi skallkänna oss säkra, på att vi fortsätter att bekämpa inflationen och klararstatsfinanserna, är det förtroendeskapande i sig att vi gör den bedömningen attvi är mogna att inträda . Det kan ha motsatt effekt om vi tvekar och väntarpå att andra skall hjälpa oss.Finansministern har sagt att skall ta ställning till inträde i EMU:stredje fas . Det sade han i en interpellationsdebatt med mignyligen. Vi har den ovanliga ordningen i att det faktiskt inte ärregering och riksdag som förfogar över alla konvergenskriterierna. Viförfogar inte över det som gäller växelkursen, utan det gör . Omställning skall kunna tas politiskt 1997 och vi har dokumenteradvalutastabilitet, som innebär att man skall ha varit med i och klarat denprocessen , då måste snart begära inträde. Det är praktiskttaget . Behöver det dessutom föregås av förhandlingar med andraländer, vilket jag antar att det gör, borde riksbankschefen inte alls tvekahär.Urban : Det är två saker som beslutet handlar om. Den första ärvilken kurs man skall gå in på, vilken som skall vara centralkursen. Den andraär vilken möjlighet man har att hålla sig till den stabila kursen. Där vill jagupprepa att det hänger på förtroendet för penningpolitiken och vår inriktningmot prisstabilitet. Men det hänger också på förtroendet för budgetutvecklingenframöver. Att gå in på ett förtida stadium har visat sig vara svårt, det ärsvårt att upprätthålla stabilitet om inte förutsättningarna finns.Jag har beskrivit en situation där de långa räntorna fortfarande ligger högt,även om de har kommit ner . får vi se var de tar vägen iden miljö som vi har internationellt och vad som händer i samband medkonvergensprogrammet, när det är färdigt och utarbetat. Men vi måste haförutsättningarna för stabilitet för att kunna gå in i ettväxelkursarrangemang. Det blir så att säga ett kvitto på att stabilitetföreligger. Det kan inte vara, som min företrädare sade , detförsta steget till stabiliteten.Per-Ola : Det är bra att riksbankschefen så tydligt ochkraftfullt betonar vikten av prisstabilitet. Jag har ingen annan uppfattning änriksbankschefen på den punkten. Riksbankschefen noterade inledningsvis att detfinns en bred uppslutning i finansutskottet och därmed också i bakomdet.Det är tre saker som är avgörande när det gäller att lyfta det här landet urde ekonomiska träskmarkerna: att klara prisstabiliteten, att få en brabudgetsanering och en bra politisk stabilitet i . Det harriksbankschefen vältaligt vittnat om.Det är några faktorer som jag vill ta upp och som är avgörande föra att dethär skall lyckas. En är avtalsrörelsen. Vi är nu mitt inne i en avtalsrörelse.Jag är medveten om att riksbankschefen inte skall sätta betyg i enskilda bitar.Men hur skulle riksbankschefen vilja beteckna utgången av avtalsrörelsen föratt den skall stå i harmoni med de mål som vi satt upp?Det väcks av och till förslag och idéer om ett nytt internationellt regelverkpå valutahandelsområdet för att råda bot på den typen av "spekulationer" somförekommer. Jag är inte ute efter att vi skall återgå till en genomregleradekonomi, men jag skulle vilja ha riksbankschefens syn på de idéer ominternationella regelverk som framförs i debatten, inte minst av de s.k.spekulanterna.Urban : När det gäller avtalsrörelsen är det inte så mycket jagkan säga, annat än att det är oerhört väsentligt att kronans låga nivå inte tastill intäkt för att vare sig begära eller släppa fram för höga löneökningar.Det är nämligen en viktig faktor för den famtida utvecklingen i svensk ekonomi.Det får inte bli så att kronans låga värdering får en bekräftelse genomavtalsrörelsen och löneökningarna i stort. Det är ingen tvekan om att detgäller en central utveckling för svensk ekonomi. Därför har vi från Riksbankenssida anledning att naturligtvis mycket noga följa detta för att se hurarbetsmarknaden fungerar i det här avseendet.När det gäller regleringar av internationella finansiella marknader kommerden fråga som ställde ofta upp därför att man upplever att ettlands valuta eller långa räntor svänger kraftigt. Jag pekade i min inledning påatt långa räntor svänger väldigt kraftigt i länder med underskottsproblem. Desvänger mer där än i andra länder. Det här sambandet går igen varenda gång vihar en liten förändring i större länder av t.ex. den långa räntan, länder medsvag inflationshistoria och budgetproblem drabbas mer.Jag måste säga att jag inte tror på den typ av förslag som kommit fram idebatten. Jag har tidigare inför utskottet diskuterat frågan omomsättningsskatt på transaktioner som varit aktuell. Jag tror inte att detfungerar, det bör man inte överväga. Vi har erfarenhet på det här området.Under den tid som vi hade en transaktionsskatt på obligationshandel i Sverigesteg den långa räntan från strax till . Det visar attdet inte är någonting man skall överväga. Dessutom flyttade handeln ifrånSverige. Även om man, rent hypotetiskt, t.ex. bland G10-länderna skulle lyckasatt få till stånd en sådan skatt, skulle handeln kanske flytta till Singaporeeller där en mycket stor del av handeln redan nu sker.Finansiella institutioner skall inte arbeta helt utan regler. Här har detskett ett internationellt arbete för att inkorporera marknadsrisker ikapitaltäckningskraven. Det är ett sätt att se till att man har backning för depositioner som man tar i det finansiella systemet. Det är en hälsosamutveckling att man tittar på detta och inför det successivt. Det gör man äveninom den europeiska unionen, och det kommer till förställningstagande.Jag tror som sagt inte på den här typen av globala regleringar. Allt somoftast återspeglar fluktuationer i räntor och växelkurs, i vart fall efter entid, mer fundamentala faktorer. Har man obalanser får man större fluktuationer.Vill man ha stabilitet måste man angripa obalanserna.Anne : Jag vill ta upp två frågeställningar.Riksbankschefen visade mycket övertygande att det har varit väldigt storasvängningar i både räntor och kronkurs i . Det brukar sägas att just denhär volatiliteten, dvs. att det rör sig väldigt kraftigt, har ett samband medde offentliga finansernas obalans. Hur bedömer möjligheten att viapenningpolitikens olika instrument i någon mån påverka dessa svängningar?Spelar det t.ex. någon roll huruvida man arbetar med fasta eller rörligareporäntor? Volatiliteten i sig skapar ju osäkerhet och har därmed negativaeffekter.Min andra fråga gäller en annan sak som riksbankschefen tog upp i sittinledningsanförande, nämligen den sammansatta effekten av räntenivå,ränteutveckling, växelkursnivå och växelkursutveckling på ekonomin ochaktiviteten. Jag tror att har redovisat något slagskvantitativa bedömningar av effekten av både räntor och växelkurs påaktivitetsnivån. Det vore intressant att veta om sådana bedömningar finns nuoch vad de i så fall visar på för sammansatta effekter.Urban : När det gäller volatiliteten har vi varit påverkade avutländska störningar. När de amerikanska räntorna gick upp under förra åretsteg de svenska räntorna mycket mycket mer. Bakgrunden till detta har att göramed vår speciella situation. Därför menar jag att det allra viktigaste vi kangöra för att minska volatiliteten är att vara konsekventa både på detfinanspolitiska området och på det penningpolitiska området, så att det interåder någon tvekan om att det är prisstabilitet och sunda statsfinanser somgäller i svensk ekonomisk utveckling. Då behöver inte de härosäkerhetspremierna kring den framtida situationen variera, utan då känner mansig behaglig till mods inför det förtroende man har när det gäller svenskekonomisk utveckling.Sedan kan vi från försöka vara förutsägbara vad gäller vår analys.Man kan se vår inflationsrapport, där vi redovisar vår inflationsbedömning, somett led i detta arbete. På basis av detta kan bedömningar göras av hur vikommer att agera framöver. Inflationsmålet är också tänkt att stabiliseraförväntningarna. Det är inte det enda som krävs för att volatiliteten skallstabiliseras, men det är en metod att visa hur vårt reaktionsmönster kommer attvara.Vi arbetade med små men kontinuerliga räntehöjningar för att detinte skulle skapas en föreställning om att vi vara ute efter att försvara enviss nivå på kronans kurs. Men som jag sade i min inledning måste vinaturligtvis parera den efterfrågeökning som sker när kronan försvagas på detsätt som ägde rum.Vi har i det här sammanhanget två instrument, rörliga och fasta repor. Vi harsagt, och jag tror att erfarenheten visar att det är så, att i tider av oro, dåförväntningarna från marknadsaktörerna och vad vill åstadkomma kanskilja sig åt, blir det svårt att använda rörliga eller variabla repor, därbuden så att säga kommer in på reporäntan. Vi använde under en kort periodvariabla repor, men det tenderade att skapa en viss osäkerhet, så vi gick dåtillbaka till fasta repor för att vara tydliga i vår utveckling.Jag har här pekat på några olika möjligheter att stabilisera förväntningarnaoch därmed också stabilisera volatiliteten. Det viktigaste är naturligtvis attreducera osäkerhetspremierna när det gäller den framtida inflationen. Det somgäller i det sammanhanget är arbetet på budgetsidan och på den penningpolitiskasidan. Det skall alltså inte råda någon tvekan om den framtida inriktningen avsvensk ekonomisk politik.Det är riktigt att vi har redovisat hur effekten av räntan och växelkursenpåverkar ekonomin. Jag hade inte med mig något sådant diagram , men det ärnaturligtvis en indikator vi tittar på. Alltjämt är det så att dessa tvåfaktorer sammantaget har en expansiv effekt, en expansiv inverkan på denekonomiska utvecklingen, en expansiv efterfrågeeffekt. Det förstår vi också omvi tittar på hur kronan ligger och vilken konkurrenskraftsförstärkning vi hari svensk ekonomi.Skälet till att jag inte alltid tar fram det där diagrammet är att det hosmarknadsaktörerna -- jag vill gärna säga det nu -- finns en tendens attmekaniskt räkna på det här, på varje fluktuation, och att se våra långsiktigabedömningar som förenade med den här skenbara exaktheten. Därför vill jag litetgrand varna för den skenbara exakthet som den här typen av mekaniska kalkylerkan leda fram till.Det hindrar inte att min huvudpoäng ändå är att kronans utveckling efter detatt den började flyta inte har slutat att påverka svensk ekonomi,utan en trendmässig försvagning av kronan leder till en efterfrågeökning isvensk ekonomi. Är den efterfrågeökningen inte förenlig med prisstabilitetmåste man vidta parerande åtgärder, och det är det vi har gjort under våren.Anne : Jag vill ställa en kort fråga till. brukar ganskaofta betraktas eller analyseras tillsammans med en grupp av bestämda länder,högavkastningsländer eller högränteländer eller vad de nu brukar kallas; iblandskulle man kanske säga högriskländer. Har gjort någon jämförandeanalys av utvecklingen i , , och , som är de ländervi ofta brukar jämföras med? Jag förstår att det är svårt att säga något omdetta, men jag undrar ändå om ni har gjort något slags betraktelse eller analysav om det, med hänsyn tagen till skillnader i statsfinanser och annat, svängermer eller mindre i än i dessa andra länder eller om det är mer stabilt.Min fråga gäller alltså om det finns någon jämförande analys av de svenskaförhållandena respektive förhållandena i de länder som vi brukar klassastillsammans med.Urban : Jag har inga statistiska mått på mer exakt hurvolatiliteten eller rörelserna har varit, men vad jag har pekat på i mittanförande är att mindre ränteuppgångar utomlands i stora länder tenderar attleda till en multiplikatoreffekt i de här länderna, så att räntan stiger mereller sjunker mer. Så har det varit även i närstående grannländer, i Finlandt.ex. Men bröt sig ur det här mönstret genom att visa på en konsekventpolitik. En av poängerna i mitt anförande var att också vi har den möjlighetenatt bryta oss ur det här genom att vara konsekventa. Då har vi i allra högstagrad chans att få en stabil utveckling framöver. Jag pekade på att deninternationella miljö som vi har haft kan ge särskildutdelning i samband med konvergensprogrammets presentation och utarbetande. Härhar vi en sådan möjlighet, som det finns all anledning att ta vara på.Arne Kjörnsberg: Jag skulle vilja be kanslichefen lägga på två bilder.Den första bilden visar upplåningsbehovet 1992/93 och 1993/94 samt den långaräntans utveckling . På den andra bilden ser vi först attupplåningsbehovet ökar och räntan går ner och sedan att upplåningsbehovet gårner och räntan går upp. Riksbankschefen berörde detta, som jag uppfattade det,med några fler nyanser än vid tidigare tillfällen. Enligt läroböckerna brukardet ju vara så att när upplåningsbehovet ökar går räntan upp och tvärtom. Mendet sambandet finns inte här. Det är dokumenterat. Det gäller i alla fall denförsta delen, men jag vågar nog påstå att också prognosen för den sista delenär ganska säker.Självklart har vi alla skäl i världen att hantera vår ekonomiska situation,få ner våra underskott, stabilisera statsskulden, osv.