bet · GI01FiU20 · 1995-05-30 00:00:00 — Därför kan det vararimligare att basera sig på en mer trendmässig utveckling i den här typen avkalkyler. Om lågkonjunkturen kommer 1997, 1998, 1999 eller 2000 är det ingensom vet.Det viktiga är att man inte tar till så kraftigt i antagandena om tillväxtensom man har gjort vid en del tidigare tillfällen -- att inte räkna med 4 %tillväxt i rad t.ex., som gjordes under den borgerliga regeringensperiod -- utan räkna med ett mer modest och försiktigt antagande. Vi har entillväxt som ligger på 2--2 1/, beroende på vilken period man tittar på. Detbedömer vi som varande försiktigt. Det är viktigt att kunna klara en saneringav de offentliga finanserna även vid en sådan måttlig tillväxt.Den andra kommentaren man kan göra är att det ibland finns en oro på definansiella marknaderna för att vi skulle kunna hamna i en lågkonjunktur avsamma slag som vi gjorde . Det är naturligtvis inteuteslutet att så kan bli fallet. Men man skall tänka på, tycker jag, att denlågkonjunktur som vi hade då var oerhört kraftig. Den berodde väldigt mycket påen efterfrågechock som i sin tur berodde på att hushållen började spara enormtmycket efter den kreditexpansion som ägde rum . Dettaförstärktes nog av ett bekymmer även för den ekonomiska politikens inriktningunder de åren och resulterade i det mycket kraftiga BNP-fallet.Vi har inte haft någonting liknande . Att vi skullekomma in i en ny sådan kraftig lågkonjunktur är inte speciellt sannolikt.Däremot kan det bli mer normala lågkonjunkturer framöver. Det finns inom ensådan här mer modest långsiktig utveckling utrymme för både högre konjunktureroch lägre konjunkturer framöver, och som mycket riktigt noterar ärdet något slags normalkonjunkturläge som har skrivits fram. Det innebär inteatt det inte kan bli bättre vissa år och att det kan bli sämre andra år.Dessutom är det en modest projektion.Det hänger också ihop med den andra frågan -- den om arbetslösheten. Det ärklart att regeringen inte är nöjd med den utveckling av arbetslösheten somligger i dessa kalkyler. Även där kan man göra två typer av kommentarer.Den ena kommentaren är att en stor del av problemet utgörs av det besvärligautgångsläget. Man startar i en period när det har varit en oerhört kraftigminskning av sysselsättningen. Det innebär att väldigt många personer som nustår utanför arbetsmarknaden också kommer att ingå i utbudet av arbetskraft närsysselsättningsläget förbättras. När sysselsättningen ökar så ökar ocksåutbudet av arbetskraft, och effekten på arbetslösheten blir ganska måttlig.Det är det ena. Även om sysselsättningsutvecklingen i sig kan vara mycket godtar det tid innan den får fullt genomslag på arbetslösheten. Det beror på attproblemen i utgångsläget är så stora.Den andra kommentaren har att göra med vad som faktiskt görs för att få igång tillväxten och få upp sysselsättningen. Det låter på som omdet inte görs någonting och som om det skulle räcka med en del strukturellaåtgärder och att man sedan skulle kunna lämna budgetunderskottet åt sitt öde.Det var i stor utsträckning strategin under de borgerliga regeringsåren. Mansänkte skatter och höjde utgifter och fick ett mycket stort underskott. Så kanman inte bygga under en långsiktig tillväxt.Det viktigaste är att få ned underskottet och sanera statsfinanserna så får ned räntorna och får i gång tillväxten. Det blir en sund underbyggnadav en långsiktig tillväxt. Då kommer också sysselsättningen att öka, ocharbetslösheten kommer att sjunka.Regeringen har varit noga med att göra försiktiga bedömningar av tillväxten.Skulle det visa sig att den blir kraftigare kommer också arbetslösheten att blilägre. Det är regeringens ambition att komma ned till lägre tal. Man tyckerändå att det är bra att starta med denna försiktiga utgångspunkt i stället föratt göra glädjekalkyler.Anne : Jag vill påminna om att vi aldrig någonsin byggde någraprognoser på tillväxt, vilket man kunde förledas att tro av det Svantesade. Det vet säkert . Det var en ambitionsnivå -- en kravkalkyl.Det fanns inga prognoser byggda på detta.Jag tror att den frågeställning som rör arbetslösheten är den politiskt mestviktiga. säger att det tar tid innan sysselsättningsökningen fårgenomslag. Det är en beskrivning av sanningen som kommer frånkompletteringspropositionen och möjligen från . Enligt dessadröjer det ända fram till det magiska innan man börjar närma signågonting som ligger i närheten av det som t.ex. sades varauppnåbart . Jag tycker att detta är en utomordentligt dåligambition.Jag tror rätt litet på den ambition att nå en högre tillväxttakt som uttrycksi regeringens kalkyler, eftersom det bygger på att det privatahushållssparandet sjunker ännu mycket mera. Det skall inte bara halveras, utandet skall gå ned till för att man skall kunnauppnå den högre tillväxttakten. Det tror jag är en totalt orealistisk ochdessutom oönskad utveckling.Min frågeställning gällde egentligen andra strukturellt inriktade förslag,utöver eller i stället för de förslag som finns i propositionen, som har denmycket sannolika effekten att de förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt ochminskar den strukturella arbetslösheten. Det blir heller inga problem medindragen köpkraft, om man nu skulle vara bekymrad för det. Varför avstårregeringen från sådana förslag?Vi kan ta en mycket enkel sak som t.ex. de arbetsrättsliga reglerna. Detfinns väldigt många indikationer på att en ändring av dessa skulle underlättamöjligheten för fler att snabbt få jobb.En annan sak som också nämndes var en stopptidpunkt iarbetslöshetsförsäkringen. Jag tror att det var som åberopadeganska många erfarenheter av att en sådan mycket aktivt motverkar att människorlåses fast i arbetslöshet och passivitet. Regeringen har inte lagt fram någrasådana förslag. Min fråga kvarstår: Varför inte? Man väljer ju medvetet attinte lägga alla krafter på att få fram de nya jobben.Svante : Jag återkommer till sysselsättningsfrågan. Att det tar sålång tid visar just på problemets storlek när vi startade. Vi har en oerhörthög arbetslöshet. Dessutom står många människor utanför arbetsmarknaden utanatt det redovisas i arbetslöshetssiffrorna. Det är därför det tar . Vihar ärvt det problemet. Det är ett av de problem som vi nu försöker att lösa iden ekonomiska politik som förs.Anne sade att man inte skall förväxla prognoser och kravkalkyler. Manskall inte heller förväxla denna typ av projektioner och ambitioner. Det äralltså inte ett uttryck för regeringens ambition att siffrorna förarbetslösheten ser ut som de gör. Ambitionen är högre, men vi vill varaförsiktiga i våra kalkyler.Jag tror också att man skall fundera över vad som är mest väsentligt när detgäller strukturpolitiken för att få i gång tillväxten. Jag tror att den förstaprioriteringen måste vara att få ordning på de offentliga finanserna igen. Utandet går det inte att få någon ordentlig tillväxt i den svenska ekonomin.Någonting som kanske gör detta något lättare för oss än för många andraländer är att har en tradition av goda offentliga finanser. Vi har haftgoda offentliga finanser , med tre undantag. Det gäller andravärldskriget, av naturliga skäl, och det gäller de två borgerligaregeringsperioderna -- den och den i början av 90-talet.Då fick vi stora underskott som vi sedan med mycket möda har jobbat oss bortifrån. Det sista underskottet håller vi med mycket möda på att jobba oss bortifrån just nu.Jag tror att detta måste ha högst prioritet. Jag tror att vi har ett mycketbrett folkligt stöd. Jag tror att folk tycker om att man har ordning på deoffentliga finanserna och starkt ogillar att man inte har det. Det gör att vikanske har bättre förutsättningar att klara av att få ordning på de offentligafinanserna.Det finns undersökningar som visar att en klar majoritet av svenska folkettycker att man skall dra ned på utgifterna. Det finns också en klar majoritetsom tycker att man behöver höja skatterna just för att få ordning på deoffentliga finanserna igen.Den politik som förordar har i någon mån förts utan att det har givit så stor effekt på sysselsättningen.Sysselsättningen har i stället sjunkit dramatiskt.Det innebär inte att detta är den sista proposition som läggs fram avregeringen. Förslag kommer att fortsätta att läggas fram. undermandatperioden kommer det att läggas fram nya förslag om ekonomisk politik. Detkommer säkert också andra förslag som ytterligare förstärker tillväxtenframöver, men jag tror att den första och viktigaste uppgiften måste vara attfå ordning på statsfinanserna.Lisbet Calner: Herr ordförande! har ju varit ute och rest.Jag funderar på hur andra länder, ratinginstitut, banker och våra långivare serpå förslagen i kompletteringspropositionen. Jag upplever det som att man allsinte varit lika pigg på att uttala sig om förslagen i vårbudgeten, om jagkallar den så, som man var när den vanliga budgeten lades fram. Vadkan man dra för slutsats av det?Svante : Även här skall jag göra två kommentarer. Jag har i olikasammanhang redovisat kompletteringspropositionen som en del av hela denekonomiska politiken och hela det budgetförstärkningsprogram på 117,6 mijarderkronor som ligger i de fyra propositionerna, dvs. den ekonomisk-politiskapropositionen , finansieringen av EU-avgiften, budgetpropositionenoch kompletteringspropositionen. Det motsvarar av BNP, vilket är ettbelopp som de personer som jag då har pratat med förstår. Det är ett oerhörtkraftigt program i en internationell jämförelse.Jag tycker att jag möter en mycket stor respekt för den ekonomiska politiksom nu förs. Man ser ärligen imponerad ut av att det kan göras så pass mycketför att få ordning på de offentliga finanserna. Det finns länder som inteklarar av det och som har stora problem som det är oerhört svårt att göranågonting åt.Min övertygelse är att den ekonomiska politiken förr eller senare kommer attge resultat även på de finansiella marknaderna. Däremot är det som jag sadetidigare svårare att ha någon bestämd uppfattning om när politiken gerresultat. Det beror bl.a. på att det måste skapas ett förtroende för denekonomiska politiken. Det tar tid att bygga upp ett förtroende. Vi har ettdåligt "trackrecord" från i det fallet. som nation harpresenterat omfattande program som inte har visat sig ge den förbättring av deoffentliga finanserna som man har trott eller påstått att det skulle bli. Jagtror att det gör att marknaderna inte riktigt tror på siffrorna förrän man serresultatet i utfallssiffror. Man tror inte heller på det förrän regering ochriksdag faktiskt fattar beslut om saker och ting. Det räcker inte med att haoprecisa planer, utan det måste till precisa beslut.Riksdagen har fattat beslut om den allra största delen avbudgetsaneringsprogrammet. Det återstår då de sistabesluten skall fattas. Även om det inte rör lagar i samtliga fall finns det enrimlig grad av precision, och det finns en majoritet bakom de förslag somregeringen har lagt fram. Att man faktiskt fattar beslut om saker och tinglöser det ena problemet vad gäller förtroendeskapandet.Den andra lösningen tror jag är att man får se bättre utfallssiffror. ärvi i den lyckliga omständigheten att vi i kompletteringspropositionen kanredovisa bättre siffror än vad vi gjorde i budgetpropositionen. De offentligafinanserna var 10 miljarder bättre , och de är 15 miljarder bättre i åroch 25 miljarder bättre än vad vi redovisade i budgetpropositionen.Budgetunderskottet är över 30 miljarder mindre innevarande budgetår än vad vikunde räkna med i budgetpropositionen. När sådana siffror kommer fram tror jagatt man kommer att ta ordentligt intryck på de finansiella marknaderna.De sista två veckorna har varit hyggliga i det avseendet. Kronan har stärkts.T.o.m. börsen har gått upp, och de långa räntorna har gått ned -- ja, allaräntor har gått ned. Men är för att man skall kunnakänna sig övertygad om att en ny trend är på gång. Vi får vänta ytterligare etttag. eller senare kommer detta att ge resultat. Det är min övertygelse.Johan : Det förs i den reviderade finansplanen ett resonemang omden svåra balansgången mellan att å ena sidan sanera de offentliga finansernaoch å andra sidan inte ta till så kraftfullt att man knäcker den inhemskaefterfrågan och konjunkturen.Det är som alldeles redovisade så, att det läggs fram merpositiva siffror på inkomstsidan. Jag nämnde ytterligare en siffrasom jag tror att man glädjande nog kommer att tvingas revidera uppåt. Dethandlar om bolagsskatteinkomsterna.I den senaste beräkningen från har man skrivit uppprognosen för innevarande budgetår till 50 miljarder. Man räknar fortfarandemed 60 miljarder de 18 månader som nästa budgetår omfattar. Såvitt jag kanbegripa efter de senaste vinstbedömningarna från storföretagen måste siffranrimligen gå upp till nivån 75 miljarder. Där ramlar det förhoppningsvis inytterligare 15 miljarder. Jag har också hört bedömningar om attmomsintäktsberäkningarna klart ligger i underkant.Mot bakgrund av den bedömning som gjordes framstår det som litetmärkligt att man klämmer till med ytterligare saneringsåtgärder i denreviderade finansplanen. Borde man inte snarare dra slutsatsen att man förkonjunkturutvecklingens skull kanske skulle lätta litet grand på trycket justnu?Den andra frågan handlar om det som tog upp, dvs.konvergenskraven. Det som hände i var ju i och för sig bra. Jag har lästom det. Det står i den reviderade finansplanen att det var ett svensktinitiativ. Men det ändrar ändå ingenting av grunddragen i EMU-projektet.Jag läste i medierna om det informella Ecofin-mötet ,där och riksbankschefen var med. Det enda som kom ut var att nitog upp det i och för sig vällovliga önskemålet att mynten inte skall innehållanickel. Det ställdes inga krav på att man mer konkret skall betonasysselsättningsmålet på det sätt som t.ex. har redovisat i sinbok att de europeiska socialdemokraterna kräver.Drev ni på detta Ecofin-möte några andra mera konkreta krav vad gäller attframhäva sysselsättningsmålet i EMU-processen?Svante : Jag tror att man skall vara försiktig med att drakonsekvenser av prognoser om skatteinkomster över . Vi får noglov att lita till de bedömningar som och andra gör när vigör våra budgetprognoser.Man kan inte bara för att det var 50 miljarder under en tolvmånadersperiodutgå från att det blir 75 miljarder . Det kanfinnas mycket annat bakom, t.ex. svängningar av olika slag som jag inte kanreda ut . Det finns en beräkningsmetodik som vi kanske kan gå igenom vidnågot annat tillfälle.Jag tror att man måste ha en långsiktig ambition i detta arbete. Man måstebestämma sig för vad man vill göra -- -- utan att man för den skull varenda gång det kommer en ny siffra över t.ex.skatteinkomster eller budgetutfall dramatiskt ändrar på den inriktningen.Kompletteringspropositionen är just ett exempel på att man i stora draghåller fast vid det program som lades fram i denekonomisk-politiska propositionen. Det har tillkommit några ytterligarebudgetförstärkningar, och det görs en litet större fokusering på att få nedutgiftsandelen av BNP, kopplat till skattesänkningen på matmomssidan. Men istora drag är det samma program som fullföljs.Skulle det visa sig att statsinkomsterna blir bättre bör man ta till varamöjligheterna att sanera de offentliga finanserna snabbare. Det är vad somuttrycks i regeringens dokument. Det är också det som ligger bakom attstatsskulden kan stabiliseras , trots att vi under valrörelsenbedömde att vi skulle kunna göra det först 1998.I den mån skatteinkomsterna blir större och de offentliga finanserna blirbättre bör detta användas för att komma till rätta med underskotten snabbare änman har räknat med.Vi ser inte heller att det som vi nu gör skulle ha någon större effekt på denmakroekonomiska utvecklingen. Våra prognoser på det planet ligger ungefär somde låg i budgetpropositionen. Det är ungefär samma makroekonomiska utveckling.När det gäller konvergenskraven och vad som hände vid mötet i för någraveckor sedan vill jag säga att jag inte bara tog upp frågan om nickel. Denfrågan gällde vilket metallinnehåll mynten skulle ha i ett eventuellt framtidatredje steg av EMU, när alla länder skall ha samma valuta och liknande mynt.Från framför allt sida -- har ju ansvar förmynttillverkningen hos oss -- har man pekat på att vi har tagit bort nicklet urvåra mynt och att vi inte gärna vill att de nya mynten skall innehålla nickel,eftersom det finns nickelallergier.Men det var inte den enda fråga jag tog upp i det sammanhanget. Jag fick somförsta talare stödja kommissionens förslag om att lyfta framsysselsättningsfrågan, trots att jag bara ersatte finansministern vid mötet.Det visade sig att pausen blev för lång efter det att ordföranden hade tagitupp frågan. Jag gick in och sade att vi stöder den ganska ambitiösa uppläggningsom kommissionen har föreslagit när det gäller procedurer för att följa uppsysselsättningsutvecklingen. Även på den punkten kan jag försäkra JohanLönnroth att vi var aktiva vid detta möte.Johan : Det var i och för sig bra. Men jag har ändå uppfattat attdet finns en ganska grundläggande skillnad mellan kommissionens förslag, somhandlar om att det skall läggas fram medelfristiga program och att det skallrapporteras, och det mycket ambitiösa program som presenterade påde europeiska socialdemokraternas vägnar.Jag levde i tron att man inför regeringsförhandlingarna aktivttänkte driva frågan om mer grundläggande förändringar av helaMaastrichtkonstruktionen, som ändå väldigt ensidigt är inriktad påinflationsbekämpningen och ställning. påpekar detta iboken.Är det på gång några som helst initiativ för att förändra självaEMU-processen från regeringens sida?Svante : då finansministrarna träffas tarSverige upp frågan om sysselsättningen och påpekar att man måste ha högreambitioner när det gäller sysselsättningsutveckling och bekämpning avarbetslöshet. Det kan naturligtvis göras på olika sätt.Det är riktigt att de nuvarande konvergenskriterierna mer är inriktade påfinansiell stabilitet, som säger. Det handlar om inflation,valutakursstabilitet, sunda offentliga finanser osv.Det är inte nödvändigt att man ändrar de kriterierna för att få enambitiösare behandling av sysselsättningsfrågan. Det kan mycket väl ske påandra sätt. Detta är en av de frågor vi kommer att driva införregeringskonferensen. Sysselsättningsfrågan skall på olika sätt få en merambitiös behandling i det europeiska samarbetet.Roy : säger att man har räknat försiktigt. Det harman kanske gjort i vissa sammanhang. Men det är några saker i uträkningarna somjag tycker är litet förbryllande.Det gäller dels sparkvoten, som berörde. Man räknar med att denskall sänkas kraftigt -- från till -- i ett läge då man spararkraftigt i kommuner, stat och landsting och då socialförsäkringssystemenförsvagas. Det får mig att misstänka att det hade varit bättre om sparandet istället hade legat kvar på samma nivå. Jag skulle vilja ha en motivering tillatt man räknar med att sparkvoten skall sjunka så drastiskt.Den andra fråga jag funderar på gäller kronkursen. Man räknar med att kronanskall ha stärkts , som det sades . Detskulle vara ett kraftigt trendbrott, för kronkursen har ju sjunkit . Det förefaller också litet optimistiskt. Hur kan man räkna med det?Svante : Jag tror att alla bedömare är överens om att man får räknamed en sänkning av sparkvoten under förutsättning att förtroendet för denekonomiska politiken och den ekonomiska utvecklingen ökar. Jag skall kolla medmin kollega om någon räknar med någonting annat för innevarande år.Det man möjligen kan vara litet mindre överens om är hur snabbt och hur långtdet kan gå. Vi känner oss något så när säkra på att vi får räkna med ensänkning av sparkvoten . Det tyder i alla fall de siffror som vi har på.Exakt hur mycket det blir är osäkert. Kommer den privata konsumtionen att varaoförändrad? Kommer vi att få en liten minskning eller en liten ökning? Därkänner vi fortfarande en viss osäkerhet. Det är inte lätt att göra en sådanbedömning. Men att sparkvoten kommer att sjunka känner vi oss relativt säkrapå.Frågan är hur långt det går. När man kommer längre fram, mot , ärdet nästintill omöjligt att exakt förutsäga sparkvoten. Jag tror att man kantitta på tidigare prognoser och utfall och finna att det är en av de mestsvårprognosticerade variablerna.Det är viktigt att man inte har en för optimistisk projektion avBNP-utvecklingen. Skatteunderlagen hänger till stor del ihop med justBNP-utvecklingen. Där har vi som sagt räknat med för denärmaste åren, och litet mindre om man även räknar i slutet avdecenniet. Det måste bedömas som en relativt försiktig prognos.När vi redovisar ett konvergensprogram i EU tror jag attreaktionen kommer att vara att vi uppfattas som försiktiga på denna punkt ochatt vi inte gör några glädjekalkyler. Vi kommer att ha lätt att försvara våraprognoser gentemot andra länders finansministrar, som ju också har varitutsatta för att göra konvergensprogram. Det är den viktigaste punkten.Vi antar att det kommer att bli en måttlig förstärkning av kronan under dennaperiod. Det är ingen dramatik i det hela, men det är en indikation på åt vilkethåll vi räknar med att det kommer att gå.Det hänger också ihop med den allmänekonomiska utvecklingen. Får man nedunderskotten i de offentliga finanserna får man räkna med att också räntornakommer att gå ned och att kronan kommer att stärkas. Det tror jag att alla äröverens om. I konsekvensens namn bör vi åtminstone räkna med viss nedgång avräntorna och viss ökning av kronkursen när de offentliga finanserna utvecklaspå detta sätt. Inte heller där tycker jag att vi på något sätt är föroptimistiska.Roy : Bakgrunden till min fråga är att sparkvoten är väsentligthögre runt om i andra EU-länder. Det finns skäl att misstänka att svenskamedborgare sparar mer eftersom man inte litar lika mycket på det offentligasystemet som trygghetssystem. I så fall skulle sparkvoten ligga kvar på sammanivå. Det skulle påverka tillväxten.Om jag minns rätt har ni sagt att tillväxten blir 1996, vilket är ettOECD-genomsnitt. Det förefaller litet optimistiskt om sparkvoten trendmässigtstannar på en högre nivå än förr.Svante : Att fokusera på en BNP-siffra ett enskilt år och ställa deni relation till sparkvotens långsiktiga utveckling tycker jag verkar litetvanskligt. BNP-siffran 1996 är inte starkt beroende av sparkvotensförändring. BNP-tillväxten är beroende av många saker. Tillväxten baserasframför allt på investeringar och export. Det här nämndes möjligen redan underförmiddagen. Det är oerhört viktigt för att ha en tillväxt som baseraspå export och investeringar. Det är precis det vi har nu.Konsumtionsutvecklingen kommer däremot att vara måttlig, åtminstone under denärmaste två åren. Det här medför också att vi blir starkare och bygger upp densvenska ekonomin. Vi får ett överskott i bytesbalansen som är betydande -- bådei år och . Det är litet svårt att säga exakt hur stort överskottetkommer att bli. Det rör sig om ett netto mellan två mycket stora belopp,exporten och importen. Jag tycker dock att vi kan vara säkra på att vi i allafall kommer att få ett betydande överskott i bytesbalansen under de närmastetvå åren.Jag ser inte riktigt den omedelbara kopplingen mellan antagandet beträffandesparkvoten och tillväxten just 1996. Tillväxten 1996 kommer att bero på mycketannat än sparkvoten.Michael : Jag vill ta upp frågan om tillväxten. Tillväxten ochtillväxtbefrämjande åtgärder har stor betydelse för om vi skall kunna klara avden svenska ekonomin eller inte. Vidare får vi vidkännas en hög kostnad förarbetslösheten.Vi har varit inne på att det måste skapas goda förutsättningar så att det kanskapas flera jobb, framför allt i den konkurrensutsatta sektorn.Hur kan höjda skatter på företagandet -- det senaste förslaget gällertidigarelagd momsinbetalning -- främja tillväxten? Skattebetalningsutredningensäger att det här förslaget ger företagen i en höjd skatt på 900miljoner. Hur stämmer det överens med målsättningen att befrämja tillväxten?Svante : Än en gång, det väsentligaste för tillväxten är att man fårordning på statsfinanserna.