bet · GJ01SoU2 · 1995-10-26 00:00:00 — Regeringen har startat det s.k. väl-färdsprojektet för att samla kunskaper och initiera forskning på välfärds-området. Utskottet anser det angeläget att bättre underlag skapas för attbedöma utvecklingen när det gäller boende och service för äldre. Det ärangeläget att kommunerna noga följer utvecklingen på detta område. Detgäller även de speciella villkoren för boende och service på landsbygdensom uppmärksammas i motion So251 (c).Motion So207 (m) yrkandena 4 och 9 om avgifter för sjukhemsboendeoch hemtjänst kan utskottet inte ställa sig bakom. Yrkandena avstyrks.Utskottet avstyrker också motion So207 (m) yrkandena 10 och 11 omsmå väl fungerande vårdhem och sjukhem.Motion So251 (c) yrkandena 1 och 2 är tillgodosedda och avstyrks där-med. Även motion So489 (v) yrkande 11 om utbyggnad av kommunalavårdplatser avstyrks.Motion So217 (fp) yrkande 4 om flyttning av äldre avstyrks.Inte heller kan utskottet ställa sig bakom motion So253 (mp)yrkande 1. Yrkandet avstyrks.Vård och rehabilitering av äldreI motion 1994/95:So207 av m.fl. (m) hemställs att riksda-gen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett samlat läkar-ansvar på sjukhemmen (yrkande 5) och om sjukhusvård (yrkande 12). Förboende på sjukhem kom husläkarreformen att medföra praktiska problem.Då varje boende hade rätt till sin egen läkare kände ingen ansvar för sjuk-hemmet som helhet eller för att personalen bibringas den utbildning somsituationen vid just det vårdhemmet kräver. Det bör finnas endera en geri-atrisk specialistläkare som har det övergripande ansvaret för hemmet, elleren allmänspecialist som har möjlighet till nära och täta konsultationer meden geriatrisk specialist, menar motionärerna. Vidare anser motionärerna attden slutna somatiska sjukhusvården är samhällets viktigaste stöd för attäldre skall kunna fortsätta att bo hemma . Iblandskrivs äldre ut från akutsjukvården efter så korta vårdtider att man tvingasta in patienten närmast omgående igen. Denna utveckling måste bromsas,anser motionärerna.I motion 1994/95:So285 av och () hem-ställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio-nen anförts om den medicinska kompetensen i särskilda boendeformer(yrkande 1). I motionen anförs att Ädelreformen i en del fall resulterat i ettbyte av vårdkultur. Från att tidigare ha haft en ansvarig läkare på sjuk-hemmen är det i huvudsak omsorgspersonalen tillsammans med denäldre själv som skall avgöra om medicinsk behandling behövs. Motionä-rerna anser det angeläget med regelbunden läkartillsyn av de äldre i sär-skilda boendeformer och föreslår därför att en översyn görs av kommuner-nas vårdorganisation.I motion 1994/95:So219 av m.fl. (kds) hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om viktenav geriatrisk verksamhet (yrkande 3) och om en fast läkarkontakt (yrkande4). De äldre skall ha rätt till medicinsk akutsjukvård, som det vidvarje större sjukhus skall finnas en geriatrisk klinik eller en geriatrisk enheinom medicinkliniken, anser motionärerna. Motionärerna menar också attdet inte är acceptabelt att man av besparingsskäl, organisatoriska bristereller oklarheter i ansvarsfrågan låter den kunskap som finns inom dennamedicinska specialitet tunnas ut. Motionärerna anser att fasta och kontinu-erliga läkarkontakter ger trygghet i den ofta utsatta situationen som ettsjukdomstillstånd innebär. Patienten skall inte varje gång behöva upprepasin sjukdomshistoria för läkaren, menar motionärerna.I motion 1994/95:So412 av m.fl. (kds) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom vården för äldre (yrkande 9). Enligt motionärerna är det viktigt attsjukhemmen och andra boendeformer har kontinuerlig och god läkarser-vice, gärna med geriatrisk kompetens. Vidare skall äldre ha rätt till akut-sjukvård som är anpassad till den äldres individuella förutsättningar, ansermotionärerna.I motion 1994/95:So489 av m.fl. (v) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omöversyn av rehabiliteringen av de äldre (yrkande 10). För att hålla upperehabiliteringen bör inte de geriatriska klinikerna nedrustas. Motionärernakräver att en översyn av rehabiliteringsinsatserna görs och att regeringentar initiativ för att hålla en god standard på klinikerna.I motion 1994/95:So217 av m.fl. (fp) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omläkemedelsbehandling av äldre (yrkande 5). Motionärerna anser att skälenbakom läkemedelsförskrivningen måste analyseras närmare. Utbild-ningsinsatser bör sedan genomföras för att avhjälpa påvisade brister ikunnandet både hos förskrivare och andra personalkategorier som ansvararför läkemedelshantering till äldre. Också de äldre själva bör beredas möj-lighet att lära sig mer om hur de skall använda sina läkemedel på ett kor-rekt sätt, anser motionärerna.I socialutskottets betänkande 1994/95:SoU3 Äldreomsorg m.m. behandla-des ett par motioner om det medicinska omhändertagandet av äldre. Ut-skottet gjorde då följande redovisning och bedömning.Socialstyrelsen avrapporterade sitt uppdrag att, i samråd medLandstingsförbundet och , kartlägga det me-dicinska omhändertagandet och omvårdnaden av framförallt de äldre.Styrelsen bedömer att det finns problem i sjukvården för äldre i sambandmed akut insjuknande och försämring i en kronisk sjukdomsbild. Styrelsenanser dock att problemen huvudsakligen är av den naturen att de bör an-gripas genom lokala/regionala initiativ och åtgärder. Den dominerandebilden är annars att vårdkedjorna för äldre till stora delar fungerar väl ochatt man funnit samverkansformer och uppgiftsfördelningar mellan kom-muner, primärvård och sjukhusvård som i huvudsak leder till en god sjuk-vård och omsorg för de äldre i befolkningen.Socialstyrelsen konstaterar att "onödiga" intagningar eller "alltför tidiga"utskrivningar och därmed återintagningar till medicinklinikerna inte tycksvara något stort och ökande problem. Inte heller tycks brister i medicinsktillsyn och omvårdnad inom särskilt boende vara en orsak till snabba åter-intagningar vid sjukhusen. Snarare kommer överraskande få äldre vidmedicinklinikerna från särskilda boenden.I rapporten anförs vidare att läkarservicen i de särskilda boendeformernagenerellt är tillfredsställande. _ _ _Utskottet konstaterar att Ädelreformen fortlöpande följs upp och utvärde-ras av som rapporterar till regeringen. Den senasterapporten överlämnades till regeringen.Här framkommer att skäl finns att fortsatt noga följa bl.a. den medicinskakompetensen vid sjukhem för att säkra fullgod diagnostik, omvårdnad ochbehandling. Till följd bl.a. av tidigare rapporter har för budgetåret1993/94 utgått ett stimulansbidrag på för att utvecklaoch säkra kvaliteten i äldrevården. Även (dir.1992:8) överväger frågor på detta område. Utskottet anser inte att riksda-gen bör föregripa regeringens kommande förslag på detta område menförutsätter att åtgärder vidtas.Utskottet avstyrkte de då aktuella motionerna. följde utskottet.I budgetpropositionen (1994/95:100, bil. 6) konstaterar regeringen att detdelade ansvaret på rehabiliteringsområdet alltjämt skapar vissa problem förhuvudmännen. Regeringen anser att en omprioritering av en del av stimu-lansbidragen inom äldreomsorgen bör göras. För att åstadkomma en än-damålsenlig utveckling av rehabiliteringen för äldre måste nödvändigsamverkan mellan kommuner och landsting förbättras. Regeringen föreslårdärför i propositionen att av medlen på anslaget D 1Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och rehabilitering får använ-das för detta ändamål. Staten och landstingsförbundet har i en överens-kommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för år1995 avsatt ett lika stort belopp för dessa ändamål. Sammantaget innebärdet att avsätts för att användas av kommuner ochlandsting för att gemensamt utveckla rehabiliteringen för äldre.Socialstyrelsen har inom det s.k. Ädel-50-projektetfördelat medel till en mängd utvecklingsprojekt som bl.a. berört rehabili-teringsområdet.Socialstyrelsen fann vid utvärderingen av Ädelreformen (Årsrapport1994) att sjukhemmen i allmänhet är en väl fungerande länk i äldreom-sorgskedjan. Läkarförsörjningen är tillfredsställande, även om tid saknastill konsultation och utbildning m.m. för personalen. På grund av bristenpå en mer kontinuerlig läkarkontakt vid sjukhemmen kan tillfälliga konsul-ter föreslå åtgärder som inte skulle komma i fråga om läkaren kände pati-enten och personalen bättre.Vid utvärdering av Ädelreformen (Årsrapport ) anges attresultaten års sjukhemsstudie i allt väsentligt är lika med föregå-ende år. Beträffande läkarinsatser och insatser av sjukgymnast och arbets-terapeuter visar dock studien att insatserna här har halverats eller minskatännu mer. Huruvida studien är giltig i sjukhemsverksamheten i övrigalandet kan dock inte sägas. Det anges också att kommunerna tycks hakommit en bra bit på väg mot att stärka rehabiliteringsinsatserna, men attmycket mindre har hänt på hjälpmedelssidan och beträffande hemsjukvår-den. I rapporten påpekas att inte innebar någon föränd-ring av läkarrollen då ansvaret för att tillgodose befolkningens behov avläkarinsatser fortfarande åvilar . Den sämre läkarservice somuppstått har dock inte i sig med typen av läkarkompetens att göra. Social-styrelsen menar att den svenska läkarutbildningen håller en hög standardoch att det verkar något långsökt att förorda specialistkompetens i geriatriksom ett förstalinjen kompetenskrav inom äldreomsorgen. Däremot sägs deti rapporten att det är givet att samarbetet mellan läkarna inom geriatrikenoch den öppna vården måste utvecklas i ömsesidig respekt.Hur läkarrollen har utvecklats inom äldrevården efter Ädelreformen kom-mer att belysas i en särskild studie som kommer att redovi-sa i samband med slutrapporten från föreslår i sitt slutbetänkande Vårdens svåra val(SOU 1995:5) att det i särskilt boende skall finnas en medicinskt ansvarigläkare som svarar för regelbunden tillsyn av patienterna. Till uppgifternabör också höra att medverka vid utbildning, kvalitetssäkring och handled-ning för den kommunalt anställda vårdpersonalen. Det bör stå kommunenfritt att avgöra om en sådan läkare skall anställas av kommunen eller ombehovet skall tillgodoses genom avtal med . Förslaget utesluterinte att den som så önskar i stället vänder sig till sin egen läkare för vårdoch behandling. Utredningen bereds i regeringskansliet.Utskottets bedömningMotionärerna tar upp viktiga frågor. När det gäller den medicinska kompe-tensen inom vård och boende pågår en uppföljning och utvärdering somenligt utskottet bör avvaktas. Motionerna So207 (m) yrkandena 5 och 12,So219 (kds) yrkandena 3 och 4, So285 (c) yrkande 1 och So412 (kds)yrkande 9 avstyrks.På rehabiliteringsområdet finns problem men uppgifter tyder nu på enpositiv utveckling. Det är angeläget att utvecklingen noga följs på området.Något tillkännagivande behövs inte. Motion So489 (v) yrkande 10 av-styrks.Vad slutligen gäller frågan om läkemedelsbehandling av äldre behövsytterligare kunskaper och att dessa sprids. Det tillskapade nätver-ket för läkemedelsepidemiologi _ NEPI _ bör kunna medverka härtill.Något initiativ från utskottet behövs inte. Motion So217 (fp) yrkande 5avstyrks.AnhörigvårdI motion 1994/95:So219 av m.fl. (kds) hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att vidden kommande behandlingen av betänkande ta ibeaktande vikten av att anhörigstödet ges samma lagstiftningsstöd i soci-altjänstlagen som hemtjänst och färdtjänst (yrkande 6). I motionen angesatt föreslår att en ny bestämmelse, som innebär attsocialtjänsten genom stöd och avlastning bör underlätta för närståendesom vårdar långvarigt sjuka, äldre eller människor med handikapp, införs.Motionärerna anser att de tre grundpelarna för att kunna bo kvar hemma ärhemtjänst, färdtjänst och anhörigvård varför det är naturligt att dessa trebehov likställs i lagen.I motion 1994/95:So274 av () hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om attkartlägga anhörigvårdarnas arbetssituation och behovet av riktlinjer förersättning till anhörigvårdare (yrkande 1) och om behovet av utbildningoch kontinuerlig avlastning för anhörigvårdare, bl.a. genom växel-vårdsmöjligheter (yrkande 2). I motionen sägs att enligt undersökningarsvarar anhörigvården för två tredjedelar av äldreomsorgen. Det motsvararen kostnad för samhället på ca . Motionärerna anser atten kartläggning av anhörigvårdarnas arbetsförhållanden vore värdefull. takt som antalet vårdplatser minskar inom slutenvården överlämnasansvaret för vården alltmer till de anhöriga. Skall den utvecklingen fortsät-ta krävs, enligt motionärerna, att anhörigvårdarna får ett avsevärt bättrestöd, både moraliskt och genom bättre ekonomisk ersättning.I motion 1994/95:So253 av och () hem-ställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio-nen anförts om att vid vård av anhörig ekonomisk kompensation motsva-rande anställning inom skall utges som ersättning för in-komstbortfallet (yrkande 2) och att behovet av anhörigvård prövas enligtsamma principer som behovet av hemtjänst (yrkande 3). Motionärernastöder rätten till betald vård av anhöriga. Den som vårdas skall kunna bo isitt eget hem eller i den vårdandes bostad. Ekonomisk kompensation skallutgå motsvarande en anställning inom hemtjänsten.I motion 1994/95:So285 av och () hem-ställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio-nen anförts om stöd till anhöriga (yrkande 2). Motionärerna står bakomSocialtjänstkommitténs förslag om en ny lagbestämmelse som skall gekommunerna ett tydligare ansvar för stöd till anhöriga.I motion 1994/95:So204 av m.fl. (m) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omstöd till anhöriga till demenssjuka (yrkande 6). Motionärerna anser att densom har rätt till hemtjänst skall få en "hemtjänstpeng". Den enskilde, ellerom denne är för sjuk den anhörige, kan sedan välja den hjälpform som haneller hon anser vara bäst. Det kan vara en utomstående hemhjälp eller enanhörigvårdare, menar motionärerna.I motion 1994/95:So207 av m.fl. (m) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt ta till vara de äldres arbetsvilja (yrkande 16). Motionärerna menar attdet för att klara framtidens växande vårdbehov är nödvändigt att pensionä-rer ges möjlighet att mot skälig ersättning ge stöd och hjälp åt andra äldre.I anledning av motionsyrkanden om anhörigvård uttalade socialutskottet isitt betänkande 1993/94:SoU20 Socialpolitik _ inriktning och anslag attinsatser från anhöriga, närstående och den frivilliga sektorn har mycketstor betydelse för den samlade omsorgen om äldre. Utskottet ansåg attstödet till denna informella sektor måste utvecklas, gällande såväl ekono-miskt stöd som i fråga om utbildning, rådgivning och avlastning.I socialutskottets betänkande 1994/95:SoU3 gjorde utskottet följandebedömning i anledning av en motion om s.k. väntjänst.Utskottet har uttalat att engagemang och omtanke hosanhöriga, grannar, vänner och andra frivilliga måste tas till vara inomäldreomsorgen och att äldre kan göra viktiga insatser för andra äldre. Des-sa insatser kompletterar kommunernas insatser på detta område. Utskottetkonstaterar att frågan om det frivilliga sociala arbetet för närva-rande behandlas av Socialtjänstkommittén.Utskottet avstyrkte motionsyrkandet.I budgetpropositionen (1994/95:100, bil. 6) anges att regeringen vill lyftafram anhöriginsatserna. Det finns tecken som tyder på att familjenoch andra närstående fått en allt mer betydande roll somvårdgivare. Det är dock viktigt att påpeka att anhörigas insatser skall ske ifrivilliga former och inte vara påtvingade till följd av brister i den kommu-nala vården, anger regeringen.I utvärdering av Ädelreformen (Årsrapport ) refere-ras till en studie av de hemmaboende äldres situation. Studien tyder på attde anhöriga fått ta sig an allt större omsorgsuppgifter. Iutvärderingen sägs att det är tveksamt huruvida samhällets stöd till deanhöriga har ökat i motsvarande grad. I årsrapporten anges att ettobservandum är att antalet anhöriganställningar och anhörigbidrag minskatdet . Oavsett orsak härtill måste utvecklingen även på dettaområde följas ingående.I huvudbetänkande (SOU 1994:139) Ny social-tjänstlag anges följande.I debatten om vård och omsorg utgår man i allmänhet från att det ärlandsting och kommuner som bär största ansvaret och att de anhörigakompletterar den offentliga omsorgen. Studier som gjorts under senare årvisar att förhållandet är det omvända. Anhörigvårdarnas vardag präglasofta av stora påfrestningar fysiskt, psykiskt och socialt. Vi ser det somangeläget att genom stöd och avlastning underlättar situatio-nen för anhöriga som vårdar en närstående äldre, sjuk eller funktionshind-rad person.En ny bestämmelse med detta innehåll föreslås införas i lagens inledan-de kapitel om mål, ansvar och uppgifter. Kommitténs förslag innehållerinte några närmare föreskrifter om hur stödet skall utformas. Kommitténsbetänkande bereds i efter remissbe-handling.Utskottets bedömningDe anhörigas insatser inom vården och omsorgen av de äldre är viktiga.Insatserna måste dock vara frivilliga och inte framtvingade till följd avbrister i den kommunala omsorgen. måste enligt utskottetgenom stöd och avlastning underlätta för anhörigvårdarna.Socialtjänstkommittén har föreslagit nya bestämmelser på området. Ut-skottet anser att beredningen i av kommitténs förslag böravvaktas.Motionerna So204 (m) yrkande 6, So207 (m) yrkande 16, So219 (kds)yrkande 6, So253 (mp) yrkandena 2 och 3, So274 (kds) yrkandena 1 och 2och So285 (c) yrkande 2 avstyrks.Vård och behandling av demenssjukaI motion 1994/95:So204 av m.fl. (m) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omdemensutredningar (yrkande 1), om behandling av demenssjuka (yrkande2) och om forskning kring demens (yrkande 3). Vidare begärs ett tillkän-nagivande till regeringen om vad i motionen anförts om vårdens anpass-ning till de demenssjuka (yrkande 4) och om demenssjukdomar i utbild-ningen (yrkande 5). Motionärerna anser att det är av största vikt att varjedemensfall utreds så att en diagnos kan ställas och lämplig medicinskbehandling och omvårdnad kan ges. Det kan vara fråga om falsk demens,vilket är ett botbart tillstånd om det upptäcks och åtgärdas . Antaletäldre i allt högre åldrar ökar . Det är därför nödvändigt atttillräckligt många utredningsenheter skapas, anser motionärerna. Motionä-rerna anför vidare att det sker en snabb och omfattande utveckling avomvårdnaden av de demenssjuka och att det finns bra exempel på grupp-boende som ger ett gott socialt liv för den sjuke. Det finns inte någonbot men det är viktigt att lindra, genom medicinering men också genom attanpassa omvårdnaden till patientens behov, anser motionärerna. Demens-forskningen måste göras attraktiv för nya studentkullar inom vårdsektornoch tillförsäkras ekonomiska medel som kan garantera dess fortsatta fort-levnad och utveckling, menar motionärerna. Motionärerna menar också attdet av såväl privat- som samhällsekonomiska skäl är betydelsefullt att intebara hejda ett sjukdomsförlopp utan att också ge dem som drabbas bästamöjliga vård. Specifika kunskaper om demenssjukdomarna måste betonaskraftigt inom såväl grund- som påbyggnadsutbildningen för alla kategorierinom vårdsektorn.I betänkandet 1990/91:SoU1 Vissa frågor om äldre och handikappadegjorde socialutskottet följande bedömning i anledning av en motion omdemenssjukvård.Utskottet erinrar om att utskottet i olika sammanhang har betonat att det ärnödvändigt med flexibla lösningar när det gäller vård och boende förmänniskor med demens. Utskottet har också framhållit vikten av samver-kan mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst när det gäller uppbyggna-den av nödvändiga resurser för vård och boende för dementa.I utvärdering av Ädelreformen (Årsrapport ) angesunder rubriken efter att personalen skattade att sam-mantaget knappt hälften av de boende kunde betecknas som dementa. Avdessa var det som varit föremål för demensutredning. Social-styrelsen har därefter gjort en nationell kartläggning av demens-boenden (, utvärderingen 95:2). Syftet med utredningen var att be-skriva omfattningen och inriktningen på dessa särskilda boendeformer ochockså beskriva de äldre personer som fått en plats, t.ex. i fråga om enkorrekt demensutredning utförts. Av utredningen framgår att avsamtliga boende på något sätt var utredda. I utredningen anges också attstimulansbidragen gagnat demensvården och bidragit till en utveckling ienlighet med Ädelreformens intentioner. anser det vara avstörsta vikt att fördjupa de kunskaper som den första kartläggningen avdemensboende givit samt stärka tillsynen i denna boendeform.Av Socialtjänstkommitténs slutbetänkande (SOU 1994:139) framgår attnärmare 100 000 personer i bedöms ha någon form av demens-sjukdom. Drygt en fjärdedel av dessa bor i eget boende. Kommitténs be-tänkande bereds i Socialdepartementet.Utskottets bedömningSocialstyrelsen har inom ramen för uppföljningen och utvärde-ringen av Ädelreformen genomfört en nationell kartläggning av boendetför dementa. Kartläggningen visar att stimulansbidragen har positiv effektpå demensvården och har bidragit till en utveckling i enlighet med refor-mens intentioner. framhåller styrelsen att det är av största vikt attfördjupa kunskaperna och stärka tillsynen i boendet.Utskottet anser att detta viktiga område måste följas noga. Så sker ocksåför närvarande. Utskottet finner det angeläget att alla som behöver utredasbeträffande demens får den möjligheten. Motion So204 (m) yrkandena 1,2, 3, 4 och 5 avstyrks.En god vård i livets slutskedeI motion 1994/95:So207 av m.fl. (m) hemställs att riksda-gen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omvård av de riktigt gamla (yrkande 13) och om vård i livets slutskede(yrkande 14). Motionärerna anser att det krävs flexibilitet för att klaraframtidens vårdbehov för de äldre. Det går inte att låsa sig i enbart offent-liga lösningar. Motionärerna anför att ett värdigt avsked till livet bör varaen rättighet. Det är angeläget att vara lyhörd för den döendes och de anhö-rigas önskemål, och en effektiv hjälp för kroppsliga besvär eller ångestmåste kunna erbjudas, anser motionärerna.I motion 1994/95:So219 av m.fl. (kds) hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vår-den i livets slutskede (yrkande 5). Motionärerna anser att hälso- och sjuk-vården måste göras medveten om behovet av att värna om även den döen-de patientens behov. Palliativ vård och omsorg som bygger på lindrandetskonst och där också de anhöriga stöttas behövs, menar motionärerna. Vi-dare anser motionärerna att systemkontrollen inom den palliativa vårdenkräver läkarmedverkan.I motion 1994/95:So468 av m.fl. (kds) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att skyndsamt överväga åtgärder för en utbyggnad av hospiceverksam-heten i (yrkande 1) och att palliativa enheter med ansvar för ut-bildning och information, , skall finnas i anslutning till alla universitetssjukhus (yrkande 2). Vidare begärs tillkännagivanden till regeringenom vad i motionen anförts om utökade möjligheter för sjuksköterskor attfå kompletterande utbildning i vård i livets slutskede, gärna med stöd averfarenheter från (yrkande 3), om att överväga införande av medi-cinsk specialitet i palliativ vård (yrkande 4) samt om att sprida informationom betydelsen av dessa frågor till kommuner, landsting, organisationer ochsjukvårdspersonal (yrkande 5). I motionen anges att kunskapsutvecklingenhar varit snabb inom området vård i livets slutskede vilket har ökat möjlig-heterna att bereda fler döende en värdig avslutning på livet och ge bättrestöd till de anhöriga. De nya kunskaperna har dock inte tagits till vara itillräcklig utsträckning, anser motionärerna.