bet · GI01KU30 · 1995-05-11 00:00:00 — Vidare harutfrågningar genomförts med de tidigare statsråden , , och samt mednuvarande statsrådet och statssekreteraren iFinansdepartementet , bilagorna B 1--4 och B 7.Perioden före regeringsskiftet 1991I promemorian från har upplysts om attstaten till intog en relativtpassiv roll som ägare i Nordbanken och den tidigare PKbanken.Bakgrunden till detta var att det inte skulle kunna ifrågasättasatt staten i sin ägarroll lät sig påverkas av den informationstaten fick i sin roll som ansvarig för lagstiftning och tillsynöver det finansiella området. Enligt uppgift från departementetinitierades rekryteringen av styrelseledamöter avbankledningen. Denna tog också vanligen initiativ tillkontakterna med ägaren/staten. De kontakter som förekom ägde rummellan styrelsens ordförande och bankens verkställande direktörå ena sidan och departementets politiska ledning å den andra.I en promemoria daterad anför att"det var klart utsagt från min sida, när jag accepteradeuppdraget (som ordförande), att min primära uppgift var att ledastyrelsesammanträdena och engagera mig i övergripande frågor typNordbankens relation till Posten." Utskottet har skriftligenfrågat hur det ansvariga statsrådet informerades om detta och omHagström fick några ytterligare direktiv när han utsågs tillordförande. har därvid uppgivit att det enda direktivhan erhöll vid ett möte med var att han skullekänna ett huvudansvar för bankens kontakter medFinansdepartementet i viktigare ägarfrågor. Det var enligtHagström självklart för dem båda att ordförandeskapet i PKbankenprincipiellt och praktiskt skilde sig från motsvarandebefattningar i och SvenskaHandelsbanken. uppgift var att ledastyrelsesammanträdena och inte att ha någon operativ roll.Kontakterna med departementet var enbart muntliga och behandladetypiska ägarfrågor såsom bokslut, utdelningens storlek,ändringar i styrelsens sammansättning samt ersättning tillstyrelsen. Innan förändringar i styrelsen föreslogs inhämtadesalltid godkännande.Av utfrågningen med framgår attFinansdepartementet utövade sitt ägarinflytandegenom tillfälliga insatser och att det inte fanns några fastaformer för hur ägarrollen skulle fullgöras. Han brukade träffabankens ledning och ordförande ungefär , menrapporterade normalt inte till regeringen i övrigt vad som dåframkom. Frågor som formellt skulle beslutas på bolagsstämmanavgjordes i realiteten i förväg genom kontakter mellan ägarenoch styrelsen. Större förändringar i banken såsom nyemissioneroch PKbankens förvärv av Nordbanken föredrogs i regeringen.När tillträdde som finansminister ansåg han attstyrelsen borde förändras och bad ordföranden och verkställandedirektören att söka efter ledamöter som hade erfarenhet från ochförankring inom näringslivet. Förslagen till nya ledamöter komuteslutande från ordföranden och VD:n och förelades ägaren.Feldt accepterade förslagen efter en bedömning av personernasallmänna lämplighet. Tillsättning av ordförande föredrogs alltidi regeringen. uttalade vid utfrågningen att fastare formerför statens sätt att utöva den formella ägarrollen hade varitmer tillfredsställande än den ordning som förekom under hanstid.Vid utfrågningen tillfrågades om det var riktigt attTony , när han accepterade uppdraget som ordförande,hade gjort klart att hans primära uppgift var att ledastyrelsesammanträdena och engagera sig i övergripande frågor.Feldt framhöll att inte fick några undantag från detansvar han hade enligt lag. fick det ansvar sombanklagstiftningen anger för en styrelseordförande. Möjligen kanHagström ha avsett sin arbetsbörda, men hade intediskuterat den med honom och utgick från att skulleägna uppdraget den tid som krävdes.Med anledning av vad som framkom under utfrågningen inkomHagström med kompletterande information bilaga A 9.9. Hanframhöll därvid att han varken begärt eller erhållit personligaundantag från banklagstiftningen och att han inte undandragitsig sitt ansvar som styrelseordförande. Vad han åsyftat i dettidigare nämnda brevet var att han, när han utsågs tillordförande i , behöll sin befattning som heltidsanställdchef för , vilket inte heller ifrågasattes.Vid utfrågningen med underströk denne attNordbanken var börsnoterad och att av aktiekapitalet var iprivat ägo. Banken måste följa de spelregler som gäller förbörsnoterade företag; såväl staten som de privata ägarna hadeatt vid bolagsstämman ta ställning till verksamheten. Det gårinte att ha en långtgående reglering av ett företag som skallverka på den aktuella marknaden. Ägandet kan betecknas somaffärsmässigt snarare än som formlöst eller passivt. Larssonbetonade att han agerade aktivt som ägare när det gällde t.ex.relationerna mellan Nordbanken och Posten och när det befaradesatt Nordbanken drabbats av stora kreditförluster. I det senarefallet hade han samtal med styrelseordföranden och VD:n, vilketledde till att dessa ställde sina platser till förfogande. Isamarbete med de privata ägarna togs förslag till ny styrelsefram. Strävan var då att få en bredare kompetens i styrelsen.Ägarna ville få in kunnande från bankväsendet,försäkringsbranschen, industrin samt penning- ochvalutamarknaderna. Att några förändringar inte tidigare gjorts istyrelsens sammansättning berodde på att Nordbanken så sent somvåren 1990 redovisade ett resultat som låg i nivå med de andraaffärsbankerna och att någon kritik inte kommit frånrevisorerna, eller de privata ägarna.Innebörden av det affärsmässiga ägandet är att ägarna integriper in om det inte finns några problem i företaget. Då är detstyrelsen och ledningen som har ansvaret.Larsson ansåg att erfarenheterna visade att det är olämpligtatt ha aktieinnehavet liggande i resp. departement. Det behövsen nivå mellan regeringen och den affärsmässiga verksamheten.Arbete hade också inletts för att förbereda ettholdingbolag för de statliga finansinstituten.Perioden efter regeringsskiftet 1991Anne framhöll vid utskottets utfrågning att varjeföretag behöver ett aktivt ägande, men att staten har storasvårigheter att utöva detta på ett bra sätt, eftersom statensamtidigt har rollen som lagstiftare och tillämpare av reglersom styr de aktuella marknaderna. Under hennes tidintensifierades samarbetet mellan de departement under vilka detfinns statliga företag. En ägargrupp med representanter förFinans-, Närings- och Kommunikationsdepartementen tillsattes föratt utforma en mer enhetlig ägarfilosofi. utövadeägarrollen i Nordbanken bl.a. genom att föreslå kapitaltillskotttill banken i syfte att undvika en kollaps som kunde drabbathela det finansiella systemet. Det förekom omfattande kontaktermellan Nordbanken och departementet . Det fannsinte då skäl att utveckla några speciella fasta former för hurägandet skulle utövas. Vidare begärdes bemyndigande frånriksdagen att sälja banken. En bestämmelse om att regeringenskulle godkänna ordföranden i bankstyrelser avskaffades, bl.a.eftersom den inte haft någon effekt på hur företagen utvecklats.Bo Lundgren övertog ägaransvaret för Nordbanken i januari1993. Han hade då ambitionen att åstadkomma en stramare styrningoch bättre insyn i banken. Detta skedde bl.a. genom att endepartementstjänsteman utsågs att ingå i styrelsen. Dennelämnade en rapport till efter varje sammanträde. Somexempel på frågor som hanterade i sin egenskap av ägarenämnde han frågan om styrelsens ansvar för kreditgivningen ochför avtalen om avgångsvederlag samt de riktlinjer föranställningsvillkoren för personal i ledande ställning somdepartementet angav för bl.a. Nordbanken och . EnligtLundgren medför ett statligt ägande ett särskilt ansvar, sominnebär att det måste ske en mycket noggrann hantering, styrningoch kontroll när det gäller ägarrollen som sådan. Staten bör iförsta hand målstyra de företag den äger genom att utse enstyrelse och ha kontakt med ordföranden om verksamhetensinriktning. Det är också viktigt att ordföranden tar regelbundnakontakter med departementet när han vill förankra olikaställningstaganden. I styrelsen för en bank bör det ingåpersoner med kunskap om den finansiella sektorn, ombankverksamhet och kreditbedömningar. Dessutom börrepresentanter för kunder samt personer med allmän klokskapingå. Rekryteringen av ledamöter till styrelsen var en processdär styrelsens ordförande, departementstjänstemän inkl.statssekreteraren och slutligen statsrådet medverkade medförslag och värderingar av personer.Lundgren ansåg att det borde skapas någon form av reglementeför hur det statliga ägandet bör utövas. Han nämnde att det kanvara väsentligt att ha minnesanteckningar att gå tillbaka till.Vidare framhöll att en ägare måste kunna dokumenterahändelseförlopp samt känna ett sådant ansvar att man hållerkontakt med företaget och har en möjlighet att gripa in i vissaskeenden.Vid utfrågningen med statsrådet ochstatssekreteraren framkom bl.a. följande. När densocialdemokratiska regeringen tillträdde togFinansdepartementet initiativ till att utveckla en mer tydligpolicy för det statliga ägandet. Syftet är att utveckla ensamlad syn på det statliga ägandet och också på utövandet avägarrollen. En presentation av det första steget i arbetetgjordes i årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bilagorna7, 8 och 13). underströk vid utfrågningen att staten skallvara en professionell och aktiv ägare. På de statliga företagenskall ställas krav på effektivitet, lönsamhet och marknadsmässigavkastning. Ägaren skall formulera de allmänna verksamhetsmålenoch de ekonomiska målen på lång sikt för bolaget. I den mån detställs särskilda krav på samhällsansvar skall det redovisastydligt och underställas . Ändamålet med ett bolagsverksamhet och ägarens övergripande ambitioner skall tydligtframgå av bolagsordningen. Ägarpolicyn måste vidare poängterabetydelsen av styrelsevalet; vid detta skall betonas sakkunskap,erfarenhet, gott omdöme och ägarens förtroende för ledamöterna.Mellan ägaren och bolaget skall föras en kontinuerlig dialog ochägaren skall göra en fortlöpande uppföljning av verksamheten.Dialogen bör ske genom kontakter mellan den politiska ledningenoch styrelseordföranden, vice ordföranden och bolagets VD. Iägarpolicyn skall också ingå att kontinuerligt pröva om ägandetskall behållas. Mot denna bakgrund blir, enligt ,styrelsens ansvar att hantera de strategiska frågorna inom denram som ägaren lagt fast genom målen för bolaget. Styrelsenskall vidare fastställa riktlinjer för och kontrolleraverksamheten samt rekrytera och bestämma anställningsvillkorenför VD. Avsikten är att ägarpolicyn efter hand skallkonkretiseras ytterligare.Anitra anförde vidare bl.a. att för att staten skallkunna fungera som en professionell och aktiv ägare ställs kravframför allt på som fullgör ägarfunktionen.Regeringen bemyndigar olika statsråd att utöva ägandet över debolag som ligger inom resp. statsråds ansvarsområde. Av tidsskälkan statsråden engagera sig endast i vissa frågor. Främst gällerdet valet av styrelseledamöter och förändringar i bolagetsverksamhetsinriktning. Statsrådet har därför ett ansvar för attdet finns kompetenta tjänstemän inom departementet som kan följabolagens verksamhet även i övrigt och föra en dialog förstatsrådets räkning med bolagen. Inom t.ex. Finansdepartementetoch har ägandet samlats till en enhet.Överväganden pågår om det finns skäl att föra samman allastatliga bolag under regeringen till ett ställe för attdärigenom samla kompetensen.Steen beskrev också förfarandet i samband med bolagsstämmoroch nämnde att det ansvariga statsrådet vanligen förordnar entjänsteman att utöva rösträtten vid stämman. Förordnandet skergenom ett departementsprotokoll och brukar förenas med enskriftlig instruktion som utgår från de punkter som skallbehandlas på stämman enligt föredragningslistan. Stämmanförbereds i förväg på departementet genom att man diskuterarvilka ställningstaganden som bör göras beträffande de olikapunkterna när det gäller bolagets ekonomiska villkor, styrelsenssammansättning, styrelsearvoden m.m. Helst skall dennaförberedelse vara ett led i den dialog som bör ha pågått helaåret mellan departementet och bolaget.Av utfrågningen med framgick bl.a. att regeringen harför avsikt att genomföra en översyn över den statligaförvaltningen. I ett första steg skall diskuterasförutsättningarna för regeringen att styra riket och vilkaprinciper som skall tillämpas vid val mellan t.ex. myndighet,stiftelse och bolag. I ett andra steg kan det bli aktuellt medförändringar av myndigheternas antal och uppgifter ochförsäljning av bolag som inte fyller någon funktion inom statenshägn.Tidigare granskningUtskottet har tidigare granskat vissa frågor som har sambandmed att styrelsen i Nordbanken ombildades (bet.1990/91:KU30 s. 93). Den nämnda ombildningen hade vidtagitsefter initiativ från den dåvarande finansministern var föranledd av att betydande kreditförluster hadeuppdagats. Utskottet hänvisade till tidigare uttalande i ettärende om statlig affärsverksamhet (bet. 1982/83:KU30 s. 26).Det konstaterades därvid att den formella styrningen av de bolagdär staten helt eller delvis äger aktierna endast kan utövas påbolagsstämman. Vidare uttalades bl.a. att detta självfallet intebetyder att underhandskontakter mellan ägare och den direktabolagsledningen inte skulle få förekomma. Det ligger i sakensnatur, särskilt i bolag med endast en eller ett fåtalaktieägare, att sådana underhandskontakter är angelägna för attundvika konflikter mellan bolagsledning och aktieägare.Utskottets granskning av ombildningen av Nordbankens styrelseföranledde inte något ytterligare uttalande.Utskottets bedömningUtskottet vill till en början erinra om att staten som ägareav aktier lyder under samma regler som andra aktieägare.Innebörden av detta är bl.a. att ägarinflytandet utövas ibolagets beslutande organ, bolagsstämman. Den utser styrelsen,som i allmänna aktiebolag i sin tur utser verkställandedirektör. En verkställande direktör i ett bankaktiebolag skallenligt 7 kap. 4 § bankaktiebolagslagen (1987:618) utses blandstyrelseledamöterna. Det är styrelsens uppgift att förvaltabankens angelägenheter. Utskottet har i tidigaregranskningsärenden, som nämnts, uttalat att det ligger i sakensnatur att det förekommer underhandskontakter mellan staten somägare och den direkta bolagsledningen.Av vad som framkommit i det aktuella ärendet framgår attstatens ägande av PKbanken (senare Nordbanken) under i stortsett har utövats på ett icke formaliserat sätt.Utskottet noterar också att staten iakttagit en väl passiv rollmed beaktande av att den var huvudägare i en av landets ledandebanker. Staten har emellertid agerat aktivt i sin egenskap avägare t.ex. i samband med förändringar avstyrelsen och av statens ägande i banken. I de sistnämnda fallenhar beslut även erfordrats av riksdagen.Under huvuddelen av den period under vilken ägandet i bankenutövades på ett icke formaliserat sätt hade banken en positivutveckling och agerade på ett sätt som var jämförbart med deprivata affärsbankerna. Ägandet i banken breddades genom attnära av aktierna förvärvades av privata delägare. Vidarenoterades aktierna på . Enligt vad somuppgivits hade varken bankens ledning ellerrevisorer och inte heller de privata delägarna ellertillsynsmyndigheten redovisat några farhågor beträffande bankensutveckling. Enligt utskottets uppfattning är det viktigt attbeakta dessa förhållanden när en bedömning görs av hur statenagerat som ägare.Utskottet vill framhålla att alltsedan problemen i Nordbankenblivit uppenbara har statens sätt att utövaägandet successivt förändrats och blivit alltmer aktivt. Redanunder detta år inleddes ett arbete som syftade till att utvecklaen ägarpolicy för de statligt ägda företagen. Detta arbete harfortskridit och som framgått har en redovisning av vissa inslagi ägarpolicyn gjorts i årets budgetproposition samt i den avutskottet anordnade utfrågningen. En ytterligare konkretiseringav ägarpolicyn avses ske.Utskottet anser det angeläget att en tydlig policy utvecklasför hur ägandet skall utövas i statligt ägda företag. Från deutgångspunkter som utskottet i detta sammanhang har att beaktaär det av betydelse att skriftliga riktlinjer utformas för hurägandet skall utövas av statsråden och övriga företrädare förregeringskansliet. Rutiner bör utvecklas som gör det möjligt attfölja viktigare händelseförlopp och att granska vilka kontaktersom förevarit mellan bolagsledningar och berörda departement ifrågor av större betydelse. Utskottet vill understryka vikten avatt ställningstaganden i ärenden som behandlas på bolagsstämmoroch i andra viktigare frågor dokumenteras. Här bör erinras omvad utskottet uttalat i ett tidigare granskningsärende (bet.1991/92:KU30 s. 70), nämligen "att det är önskvärt med merauttryckliga direktiv och dokumentation i frågor som avserstatens företrädare på bolagsstämmor eller i andra sammanhang".Inom ramen för ägarpolicyn bör vidare ingå att staten skall haen aktiv och initierande roll i fråga om val avstyrelseledamöter.I övrigt föranleder granskningen inget uttalande frånutskottets sida.10.2 Statsrådet kontakter med Gota-koncernenshuvudägare HoldingI framkom att , med dess dotterbolagGota Bank, stod inför betydande förluster som kunde medföra attbanken kom på obestånd. Mot denna bakgrund gjorde en utfästelse att skulle infrias.I en anmälan, bilaga A 9.10, hemställdesatt statsrådet handläggning av denna fråga skullegranskas. Granskningen borde särskilt avse om statsrådet söktförmå eller påverka att som ägare tillskjutabetydande medel för att täcka underskotten i . Enligtanmälaren finns det inte någon allmän skyldighet för ägaren bank att täcka bankens förluster. Statsrådsberedningen har iärendet överlämnat en promemoria upprättad inomFinansdepartementet, bilaga A 9.11.Utfästelsen från regeringens sida att förpliktelserskulle infrias hade föregåtts av diskussioner natten mellan bl.a. företrädare förFinansdepartementet och huvudägare (i fortsättningen benämnt ). Vid mötetdeltog bl.a. statsrådet , statssekreteraren och koncernchef var, enligt vad departementet uppgett, ett ledi processen att klarlägga vilka insatser olika intressegrupper,främst ägarna till banken, var beredda att göra. Ett sådantklarläggande var nämligen av avgörande betydelse för att bedömaförutsättningarna för att göra bankens rörelse lönsamoch för att bedöma omfattningen och inriktningen av de statligastödinsatserna. Under diskussionerna uttalade ,enligt de minnesanteckningar som fördes, att varberett att göra ytterligare tillskott till Gota-koncernen.Efter det att i ett pressmeddelandetillkännagett att regeringen skulle komma att vidta erforderligaåtgärder för att bevara stabiliteten i det finansiella systemetoch att förpliktelser skulle infrias, förklaradeBjörn Sprängare i ett uttalande attTrygg-Hansa inte skulle göra något ytterligare kapitaltillskott.Detta uppfattades i departementet som ett klart brott mot denutfästelse som gjort och som varit enbetydelsefull faktor när det gällde att bedöma behovet avstatliga insatser. förklarade i sin tur att hanredan vid mötet mellan parterna deklareratatt inte hade möjlighet att ytterligare stötta Gotaeftersom det kunde äventyra bolagets framtid, men att bolagetvar berett att så långt det var möjligt bidra till en lösning.Efter ett nytt sammanträffande mellanUrban och gjordes ett gemensamtuttalande om att parterna var överens om att även sålångt som möjligt, utan att det hotade Trygg-Hansaskärnverksamhet, skulle bidra till en lösning som begränsadebelastningen för skattebetalarna.Från har vidare uppgivits att den kritiksom riktades mot grundade sig på att BjörnSprängares uttalanden uppfattades som ett löftesbrott och intepå någon uppfattning om att det skulle finnas en allmänskyldighet för en ägare till en bank att -- utöver insattkapital -- täcka bankens förluster.Utskottets bedömningGranskningen ger inte anledning till något uttalande frånutskottets sida.10.3 Regeringens godkännande av ordförande i bankrörelserI en anmälan, bilaga A 9.12, harhemställts om en granskning av hur regeringen godkäntordföranden i bankrörelser. Statsrådsberedningen har i ärendetöverlämnat en promemoria upprättad inom ,bilaga A 9.13.Fram till gällde en ordning som innebar attval av styrelseordförande i bankaktiebolag skulle underställasregeringen för godkännande. Bestämmelserna återfanns i 7 kap.11 § bankaktiebolagslagen (1987:618) och innebar att regeringenskulle godkänna valet, om den valde kunde förväntas verka föratt såväl bankens som samhällets intressen beaktades iverksamheten. Om valet inte godkändes skulle regeringen istället utse en annan ledamot av styrelsen till ordförande.Inom har det gjorts en genomgång av etttjugotal ärenden om godkännande av styrelseordförande ibankaktiebolag --1992. Det har därvidframkommit att det inte redovisats några skäl i regeringensbeslut och att Bankinspektionen och sedermera Finansinspektioneninte har haft någon erinran mot bankens val. Detta har inteheller i något fall underkänts av regeringen. Enligt vad somuppgivits från synes således vid tidpunktenför godkännandet inget av ordförandevalen ha varitkontroversiellt från samhällelig synpunkt.Utskottets bedömningGranskningen ger inte anledning till något uttalande frånutskottets sida.10.4 Fondkommissionärsfirman medverkan iförhandlingar om bankstödI en anmälan, bilaga A 9.14, har begärts attutskottet granskar vilken information fondkommissionärsfirmanAlfred fått och som ledde till att företaget under våren1993 köpte upp aktier i . Vidare ställs i anmälanfrågan vilka fördelar företaget fått vid förhandlingarna mellanstaten och SE-banken. I ärendet föreligger en promemoriaupprättad inom , bilaga A 9.15.Enligt vad som uppgivits från harfondkommissionärsfirman inte i något sammanhang haftuppdrag för staten i fråga om bankstödet. av sparbankerna som konsult vidförhandlingar med regeringen om stöd.Utskottets bedömningGranskningen föranleder inget uttalande från utskottets sida.11. Statsminister agerande i vissasäkerhetspolitiska frågor11.1 Uppgifter om svensk underrättelseverksamhet motSovjetunionen på 1950-taletÄrendetI mitten av återgavs i olika massmedier uppgifterom att statsminister skulle ha bekräftat förekomstenav svenskt spionage mot . enligt dessa uppgifter ha förklarat att en sovjetiskprotestnote om sådan verksamhet var befogad. I enbrevväxling med den socialdemokratiske partiordföranden med anledning av uppgifterna hänvisade emellertid CarlBildt endast till ett regeringsbeslut omersättning ex av humanitära skäl till den estniske f.d.motståndsmannen en anmälan har begärts att granskarCarl Bildts agerande, bilaga A 10.1.Utfrågningar har ägt rum med justitiekanslern och byråchefen , bilaga B 5, samt medriksdagsledamoten och förutvarande statsministern ,bilaga B 18.Sekretessbestämmelser beträffande underrättelseverksamhetenEnligt 2 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretessför uppgift som angår verksamhet för att försvara landet ellerplanläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet ellersom i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadarlandets försvar eller på annat sätt vållar fara för riketssäkerhet om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handlinggäller sekretessen i högst . Om särskilda skälföranleder det, får dock regeringen föreskriva att sekretessenskall gälla under längre tid.Regeringen har utnyttjat detta bemyndigande isekretessförordningen (1980:657). I 1 § förordningen föreskrivsnämligen att sekretess gäller i högst för sådanauppgifter, om de förekommer i en allmän handling och angårunderättelseverksamheten inom underrättelse- ochsäkerhetstjänsten. Denna bestämmelse fick sin nuvarandeutformning genom en ändring som beslutades den 5 december 1991och trädde i kraft . Enligt den tidigarelydelsen gällde den längre sekretesstiden uppgifter i allmännahandlingar som angår underrättelser inom underrättelse- ochsäkerhetstjänsten.