bet · GI01FiU19 · 1995-05-30 00:00:00 — Den ökande statligaskuldsättningen är enligt regeringen ett av de största problemeni den svenska ekonomin. Detta påverkar hela den offentligasektorn och därmed också kommuner och landsting. Förbättradeoffentliga finanser gynnar kommunsektorn genom minskadarbetslöshet och ökade skatteintäkter. Regeringen understrykeratt utrymmet för skattehöjningar är ytterligt begränsat på kortoch medellång sikt.I den reviderade finansplanen meddelar regeringen sin avsiktatt återkomma till med förslag om etttak för utgifterna för hela den offentliga sektorn, inklusivekommunsektorn. En utgångspunkt bör vara att statsbidragen, medundantag av regleringar enligt finansieringsprincipen, högstblir nominellt oförändrade efter år 1996.Vid fastställandet av bidragsramen har hänsyn tagits tillverksamhetsförändringar som skall regleras enligt den s.k.finansieringsprincipen, förslagen i propositionen till nyttmervärdesskattesystem för kommuner och landsting ochavskaffandet av två specialdestinerade statsbidrag samtkompensationen för allmän löneavgift och särskild löneskatt tillföljd av EU-inträdet.Moderata samlingspartiet tar upp de kommunalekonomiskafrågorna i en särskild partimotion Fi36. I motionen angesatt den genomgång som regeringen gör av den kommunala sektornssituation och finansiella utveckling välöverensstämmer med den som lämnades av den borgerligafyrpartiregeringen. Denna verklighetsbeskrivning kontrasterardäremot starkt mot den socialdemokratiska retoriken undervalrörelsen och vad Socialdemokraterna uttalade underföregående mandatperiod. Då gavs väljarna intrycket att desamhällsekonomiskt nödvändiga indragningarna gentemotkommunsektorn skulle återtas eller i vart fall inte fortsättamed ytterligare indragningar.Motionärerna kan i huvudsak ansluta sig till den analys somligger till grund för regeringens samhällsekonomiska bedömning.Dock påpekas att det finansiella sparandet i den kommunalasektorn måste bli betydligt högre än vad somanges i regeringens prognoser. Detta är nödvändigt med hänsyninte minst till pensionsskuldens tillväxt, som innebär ettårligt sparandebehov på ca . En mycket starkomprövning av verksamheten i förening med en godproduktivitetsutveckling inom den kommunala sektorn krävsdärför, understryks det i motionen.Även har avlämnat en särskild partimotionFi37 om den kommunala ekonomin. Enligt motionen börkommunsektorns ekonomi förstärkas med sammanlagt6 under kommande budgetår. Huvuddelen avdenna förstärkning får enligt kommuner ochlandsting genom en riktad sänkning av arbetsgivaravgifterna medcirka . Kommunsektorn bör dessutomframöver få ta del i en förväntad ekonomisk tillväxt. Ettliknande motionskrav återfinns i motion Fi33.Motionärerna ser planerna på att banta den offentliga sektornsom ett led i den pågående EMU-processen. Att tvinga framnedskärningar i kommuner och landsting på det sätt som föreslåsav regeringen medför en direkt kvinnofientlig politik eftersomkommunerna och landstingen är en förutsättning för kvinnors rätttill arbete och försörjning. Dessutom är den kommunala sektorn istor omfattning kvinnornas arbetsmarknad. Den offentliga sektorn-- medborgarnas gemensamma sektor -- bör återupprättas. Enligtmotionärerna räcker det inte med att återta det som gåttförlorat. Det är i den gemensamma sektorn som jobben kan skapassnabbt och direkt utan stora och dyra investeringar. Behovenfinns redan och kommer att växa. En väl fungerande gemensamsektor som fördelar välfärden rättvist är, framhållermotionärerna, ett bra exempel på god hushållning med våraresurser. Den är själva grunden för verklig jämlikhet ochjämställdhet.Vänsterpartiet förordar vidare att målet för den kommunalakonsumtionen skall vara av BNP. En sådan nivå påkonsumtionen kräver givetvis ett betydligt ökat utrymme i formav statsbidrag och generellt höjda kommunalskatter ilågskattekommuner. Enligt motionen kan en sådan ökad konsumtioninnebära ett tillskott på i storleksordningen80 000 arbetstillfällen. I motion Fi37 (v) avvisas vidaretankarna på att kommuner och landsting skall underordna sig ettutgiftstak. Varje landsting och kommun måste få bestämma sinautgifter och inkomster. I många fall kan det bli nödvändigt meden skattehöjning för att klara behoven inom vård, omsorg ochskola.Ett motsvarande resonemang när det gäller den kommunalasektorns ekonomiska utrymme för i sinekonomisk-politiska motion Fi218 från allmännamotionstiden. Där avvisar partiet en inriktning av politiken sominnebär att den privata konsumtionen tar ständigt ökande andelarav den ekonomiska tillväxten på bekostnad av den offentligakonsumtionen. Resurserna till skola, vård och omsorg måsteenligt motionärerna ges ett visst begränsat utrymme för attväxa. Därigenom ges också kommuner och landsting möjlighet attta sin del av ansvaret för att reducera arbetslösheten.Folkpartiet, och behandlar dekommunalekonomiska frågorna i sina respektive partimotioner omden ekonomiska politiken med anledning avkompletteringspropositionen.I motion Fi32 av m.fl. (fp) framhålls attFolkpartiet alltid har tillmätt den kommunalt finansieradeverksamheten stor betydelse. understryker motionärernaatt den kommunala sektorn bör utsättas för samma krav påsparsamhet och effektivitet som andra verksamheter. I motionenhävdas också att regeringens beskrivning av läget i denkommunala sektorn står i bjärt kontrast mot de skräckskildringarsom förekom före valet.Mot bakgrund av de siffror som regeringen presenterar ipropositionen finns enligt motionärerna inte anledning attföreslå högre statsbidrag till kommunerna. Om regeringensprognos för skatteintäkterna slår in och särskilt omförnyelsearbetet tar fart igen bör de flesta kommuner ha rimligamöjligheter att klara välfärden på denna ekonomiska nivå. Om denkommunala ekonomin däremot utvecklas sämre än väntat beror detantagligen på att hela ekonomi utvecklas sämre än vadsom anges i regeringens prognoser. Om staten i ett sådant lägeskall öka bidragen till kommunerna är det ofrånkomligt attfinansiera det genom ytterligare besparingar på andra statligautgiftsområden. är inte främmande för att det kanbli nödvändigt med hänsyn till att den kommunala verksamheten ären så avgörande faktor i välfärdspolitiken.Enligt motion Fi34 av m.fl. (mp) bör denkommunala självstyrelsen stärkas dels genom minskad statligdetaljstyrning, dels genom viss utökad beskattningsrätt. Det ärenligt viktigt att kommunerna i ökad utsträckningkan använda sig av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken, t.ex.i form av en miljöskatt på fordonsbränsle. En utökadbeskattningsrätt borde också innefatta en kommunalfastighetsskatt.Regeringens förslag till riktlinjer för statsbidragen tillkommunsektorn innebär minskade inkomster till följd av höjdaegenavgifter, motsvarande ca . Detmedför en åtstramning som slår direkt på välfärdens kärna:vården, omsorgen och skolan. Motionärerna förordar attkommunsektorn kompenseras för minskade inkomster på grund av dehöjda egenavgifterna. Detta kan delvis ske genom Miljöpartietsförslag om en skatteväxling som skulle medföra lägrearbetsgivaravgifter på i storleksordningen . Därutöver harpartiet föreslagit att den höjning somgenomfördes för att finansiera EU-avgiften skallåtertas och bl.a. ersättas med en höjd bolagsskatt. I ensjukvårdspolitisk motion So485 av m.fl.(mp) ställs krav på att statsbidragen till landstingen så snartsom möjligt bör återfå nivå. Nedskärningarna inomvården har enligt både nått och passeratsmärtgränsen och medfört att 10 000-tals arbetstillfällenförsvunnit.I motion Fi35 av m.fl. (kds) anförs attKristdemokraterna är väl medvetna om att den samlade offentligasektorn måste anpassas till vad det samhällsekonomiska utrymmetmedger. , sägs det i motionen, måste hänsyn tas tillnyckelområden inom den offentliga verksamheten -- framför alltvården och omsorgen. Utrymmet för ytterligare besparingar inomdessa områden måste anses obefintliga. Det krävs tvärtom ökaderesurser för att kvaliteten skall kunna upprätthållas. Ienlighet med förslagen i sin budgetpolitiska motion Fi216förordar att kommunsektorn bör förstärkasmed 7--utöver regeringens förslag.Merparten av denna förstärkning bör enligt motionärernaavsättas till ett särskilt bidrag till vård och omsorg ikommuner och landsting på totalt 4,8 miljarder kronor.Finaniseringen skall enligt förslaget ske främst genom atthöjningen av egenavgifterna begränsas till 2 procentenheterfram och att den breddade fastighetsskatten förkommersiella lokaler och industrilokaler skall användas för enskatteväxling till kommunsektorn.Utskottet instämmer för sin del i den bedömning som ipropositionen görs av det skattefinansierade utrymmet förkommunsektorn liksom i förslaget till riktlinjer förutvecklingen av statsbidragen . Utskottetställer sig också bakom förslaget till ram för statsbidragentill kommuner och landsting för år 1996.Det finansiella utrymmet för kommuner och landsting måsteenligt utskottets mening ses mot bakgrund av de nuvarandestatsfinansiella problemen. Kommunsektorn måste enligt utskottetockså bidra till samhällsekonomiskt nödvändiga besparingar.Samtidigt är det viktigt att slå vakt om grundläggande kommunalaverksamheter som skola, omsorg och vård. Utskottet anser att denavvägning som gjorts i propositionen mellan dessa skilda krav ärrimlig. Utskottet kan med hänsyn därtill inte tillstyrka denexpansion av den kommunala verksamheten som förespråkas i motionFi37 (v).I propositionen aviseras att regeringen avseratt återkomma till med ett förslag om ett tak förutgifterna för hela den offentliga sektorn, inklusivekommunsektorn. Frågan om utgiftstak behandlas i utskottetsbetänkande FiU20.Med hänvisning till det anförda ställer sig utskottet bakomvad regeringen i propositionen anför om den kommunala sektornsekonomiska utrymme och tillstyrker förslaget till riktlinjer förstatsbidragsutvecklingen samt avstyrkermotionerna Fi32 (fp) yrkande 10 i denna del, Fi33 (v)yrkande 6, Fi36 (m) yrkande 1, Fi37 (v) yrkandena 1, 2och 5, Fi216 (kds) yrkande 25, Fi218 (v) yrkande 10 samtSo485 (mp) yrkande 5.Åtgärder mot kommunala skattehöjningarI motion Fi36 av Moderata samlingspartiet konstateras attregeringen i propositionen på ett flertal ställen återkommertill vikten av att kommunalskatterna inte höjs. Likväl läggsinget konkret förslag som skall motverka eller förhindrakommunalskattehöjningar. Motionärerna föreslår en spärr motsådana höjningar i samband med beslutet om reglerna förutbetalning av kommunalskattemedel för . Lagen bör ges ensådan utformning att kommun eller landsting som beslutar om enhöjd utdebitering genom en ändrad neutraliseringsavgift ipraktiken endast får behålla en mindre del av de skatteintäktersom höjningen leder till.I Moderata samlingspartiets skattepolitiska motion --motion Sk328 -- från den allmänna motionstiden är man meralångtgående. Där sägs att de stora kommunala skattehöjningar somgenomförts i många kommuner och landsting för måstestoppas. bör därför enligt motionärerna ettkommunalt skattestopp gälla.Utskottet delar regeringens bedömning i propositionen attutrymmet för skattehöjningar är utomordentligt begränsat.Ekonomiska obalanser måste främst åtgärdas med hjälp avutgiftsminskningar och effektiviseringar. Utskottet utgår frånatt höjningar av utdebiteringen endast tas till av kommuner ochlandsting som en sistahandsåtgärd.Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motionernaFi36 (m) yrkande 7 och Sk328 (m) yrkande 8.Ekonomiska regleringar mellan staten och kommuner ochlandsting år 1995I samband med behandlingen av föregående årskompletteringsproposition ställde sig bakom atttillämpningen av finansieringsprincipen endast bör omfattabeslut som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten.Åtgärder som indirekt får effekter på kommunsektorn, t.ex.skatteunderlagsförändringar, bör beaktas i samband med att detskattefinansierade utrymmet fastställs.I propositionen föreslås att förändringar görs i lagen(1994:961) med särskilda bestämmelser om utbetalning avskattemedel med hänsyn till fattade riksdagsbeslut omverksamhetsförändringar samt kompensation innevarande år för denallmänna löneavgiften till följd av EU-inträdet. En del avkompensationen används för att engångsvis bistå vissa kommunermed stora ekonomiska problem. Propositionens förslag innebärminskade kostnader för kommuner och landsting på sammanlagt 923miljoner kronor i förhållande till tidigare beslutaderegleringar.I motion Fi306 av och () tasden s.k. finansieringsprincipen upp. Motionärerna betonar attdet vid olika tillfällen slagits fast att de beslut som tas avregering och riksdag där effekterna berör den kommunala sektornockså skall åtföljas av ett finansieringsbeslut. Detta skeralltför sällan. För att klart markera skillnaden mellan statensoch kommunernas ansvar och beslutskompetens är det, menarmotionärerna, viktigt att man strävar efter att upprätthålladenna princip.Utskottet vill med anledning av motion Fi306 (m)understryka att ställde sig bakom attfinansieringsprincipen bör tillämpas så att den endast böromfatta statliga beslut som direkt tar sikte på den kommunalaverksamheten på det sätt som föreslås i samband med förslagettill ändring i lagen om utbetalning av skattemedel för år 1995.Utskottet avstyrker därmed motion Fi306 (m).Utskottet tillstyrker med hänvisning till det anförda det ipropositionen framlagda lagförslaget.Kyrkokommunala frågorEkonomiska regleringar mellan staten och de kyrkligakommunernaRegeringen föreslår i propositionen att de kyrkligakommunernas skattemedelsfordran vid ingången av medavseende på ändringar som har påverkat det kommunalaskatteunderlaget m.m. skall minskas . Till skillnadfrån vad som gäller kommuner och landsting ingår ingenkompensation för den införda löneavgiften tillföljd av EU-inträdet. Därutöver skall skattemedelsfordranminskas som ersättning till staten för administrationenav församlingsskatten. Detta beräknas motsvara drygt 340miljoner kronor mot för innevarandeår. De föreslagna förändringarna skall enligt propositionenregleras i en lag med särskilda bestämmelser om utbetalning avskattemedel år 1996.Utskottet tillstyrker det i propositionen framlagdalagförslaget.Avgiften till KyrkofondenI motion Fi302 av () ställs krav på enlindring av vissa övergångseffekter för de kyrkliga kommunernatill följd av de ändringar i utbetalningsordningen avkyrkoskattemedlen som beslutade om våren 1994.Ändringen innebar att minskningen av skattemedel avseende ickemedlemmar görs redan i förskottsutbetalningenoch inte som tidigare vid slutavräkningen senare.Motionären menar att omläggningen principiellt sett är motiveradmen att den innebär övergångsproblem undet åren 1995 och 1996.Han föreslår därför att de mest utsatta församlingarna ges rätttill hel eller delvis befrielse från avgiften till Kyrkofondenunder övergångsåren.Utskottet var redan i samband med att beslutet togs våren1994 medvetet om att ändringen kundeinnebära ekonomiska ansträngningar för ett antal kyrkligakommuner. Utskottet anförde (bet. 1993/94:FiU19 s. 19) attKyrkofonden under vissa förutsättningar och efter särskildprövning kunde lämna stöd till sådana kommuner i form av extrautjämningsbidrag.Avgiften till Kyrkofonden regleras i kyrkolagen (1992:300). Enändring av kyrkolagen är en relativt omfattande åtgärd somkräver att kyrkomötet först hörs. Enligt utskottets mening börde övergångsproblem som motionären pekar på i första handåtgärdas genom de möjligheter som finns för de berörda kyrkligakommunerna att hos Kyrkofonden ansöka om extra utjämningsbidrag.Detta gäller även församlingar som normalt ej erhåller extrautjämningsbidrag men som starkt påverkas av de ändradeutbetalningsreglerna. Utskottet vill också understryka attregeringen i samband med att budgeten för fonden fastställs kanpröva om ramarna för extra utjämningsbidrag bör vidgas.Med det anförda avstyrker utskottet motion Fi302 (m).Ett nytt bidrags- och utjämningssystem för kommuner ochlandstingInledningInnan utskottet går in på förslagen i propositionen ochmotionerna redovisas här bakgrunden till och motiven förkommunala skatteutjämningssystem.Det svenska samhället har av tradition strävat efter attutjämna skillnader som har sitt ursprung i olika regionalaförutsättningar. Denna utjämning har varit en viktig del iutvecklingen av den svenska välfärden. Successivt har det vuxitfram en uppfattning i det svenska samhället -- med starktfolkligt stöd -- att människor skall kunna bosätta sig i olikadelar av landet utan att detta innebär avsevärda skillnader iekonomiskt avseende.Som uttryck för detta har det sedan början av 1900-taletfunnits olika typer av skatteutjämningssystem för kommuner.Likaså lämnas regionalpolitiskt stöd avolika slag för att kompensera regioner som är särskilt utsatta iolika avseenden. Syftet med dessa åtgärder är att så långt detär möjligt likställa de ekonomiska förutsättningarna förkommunerna.De ekonomiska förutsättningarna för landets kommuner atttillhandahålla medborgarna en god service varierarstarkt mellan kommunerna. Dessa olikheter gäller såvälkommunernas inkomster som deras kostnader. Frågor om ekonomiskutjämning mellan kommunerna har därför ständigt diskuterats, ocholika typer av skatteutjämningssystem har funnits sedan år 1917.Skatteutjämningssystemen har successivt vuxit fram ochsärskilt tyngda kommuner har genom dem fått statsbidrag. Närkommunalskattereglerna ändrats har kommunerna kunnat kompenserasför det inkomstbortfall dessa ändringar föranlett. Redan på1960-talet utnyttjades skatteersättningsinstrumentet till att igenerellt bidragssyfte ge överkompensation till kommuner medsvag ekonomi. En mångfald olika lösningar har valts som allapräglats av att tagit ställning till olika ingrepp ikommunalbeskattningen.Det moderna skatteutjämningssystemet har funnits sedan börjanav och har byggt på tillskott av skatteunderlag förbehövande kommuner.När de statliga finanserna försämrades i början av 1980-taletuppstod problem med att finansiera de ökade kostnaderna förskatteutjämningssystemet. infördes en allmänskatteutjämningsavgift som togs ut i form av en fastställdprocentsats på skatteunderlaget. infördes en särskildskatteutjämningsavgift för kommuner med skattekraft över 135 %av medelskattekraften. Tilläggsavgiften skärptes senare genomatt gränsen för avgiftsuttaget sänkts i avsikt att ytterligarereducera skillnaderna i skattekraft. Skatteutjämningssystemetupphörde och ersattes då av ett system medutjämningsbidrag. avvecklades en stor del av detidigare specialdestinerade statsbidragen.Det finns ett starkt folkligt stöd också förprincipen om självstyrelse. En viktig förutsättning föratt den kommunala självstyrelsen skall kunna utövas på ettlikvärdigt sätt är en utjämning av de ekonomiskaförutsättningarna med hänsyn till de stora skillnaderna inomlandet när det gäller skattekraft och strukturella förhållandenav olika slag.Den kommunala självstyrelsen är en av de grundläggandeprinciper på vilka regeringsformen (RF) bygger. är emellertid vagt och det går inte attur förarbetena till regeringsformen utläsa någon närmareprecisering av begreppet.Rätten att själv kunna finansiera de kommunala uppgifterna äremellertid en väsentlig del av den kommunala självstyrelsen. Enfri bestämmanderätt förutsätter nämligen ekonomiska resurser.Genom regeringsformen slås också fast att kommunerna får ta utskatt för skötseln av sina uppgifter. Bestämmelsen är ettprincipställningstagande och kan enligt förarbetena(prop. 1973:90 s. 231) "inte läsas så att den kommunalabeskattningsrätten måste vara fri ens i den meningen att varjekommun helt obunden kan bestämma skatteuttagets storlek". Dettauttalande kommenterades i av riksdagengodkända betänkande (bet. KU 1973:26) inte på annat sätt änatt propositionens förslag i detta avseende väl uppfyllde dekrav som borde ställas på ett grundlagsskydd för den kommunalasjälvstyrelsen.Enligt senare uttalanden av (bl.a. KU1980/81:22 s. 8) måste emellertid en lagreglering alltid geutrymme för en fri sektor för kommunerna och även bibehållaåtminstone en viss frihet för kommunerna när det gäller attfastställa beskattningens storlek.Vilka de uppgifter är som kommunerna får ta ut skatt för attsköta framgår inte av grundlagen. I stället sägs iregeringsformen att föreskrifter om grunderna för den kommunalabeskattningen och om kommunernas befogenheter och om derasåligganden skall meddelas genom lag. Detta innebär enligtförarbetsuttalanden (prop. 1973:90 s. 231) att det närmareförverkligandet av principen om den kommunala beskattningsrättenär underkastat lagstiftning.Till sådana åligganden för kommunerna som fordrar lagform hörbl.a. skyldigheten för en kommun att erläggaskatteutjämningsavgifter och pastoratens skyldighet att betalakyrkoavgift till kyrkofonden.Grundläggande bestämmelser om kommunernas och landstingenskompetens finns i kommunallagen. Enligt denna får kommuner ochlandsting själva ha hand om sådana angelägenheter av allmäntintresse som har anknytning till kommunens eller landstingetsområde eller dess medlemmar och som inte skall handhas enbart avstaten, en annan kommun, ett annat landsting eller något annan.Paragrafen bygger på att en åtgärd skall främja ettallmänintresse. Den ger också uttryck åt den s.k.lokaliseringsprincipen, dvs. att en åtgärd skall varaanknuten till kommunen i fråga för att vara lagenlig.Lokaliseringsprincipen är emellertid försedd med viktigamodifikationer. Genom olika befogenhetsutvidgande lagar, somalla innebär avsteg från den allmänna kompetensbestämmelsen ochde kommunalrättsliga grundprinciperna, har kommunerna fåttkompetens i olika frågor där åtgärderna inte har den annarsnödvändiga anknytningen till den egna kommunen.Som exempel på sådana befogenhetutvidgande lagar kan nämnaslagen (1986:753) om tjänsteexport, lagen (1989:977) omkommunalt stöd till ungdomsorganisationer och lagen (1994:693)om rätt för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att lämnainternationell katastrofhjälp och annat bistånd. Ytterligareexempel är de nu upphävda lagarna (1947:523) om kommunalaåtgärder till bostadsförsörjningens främjande m.m. och(1985:1052) om rätt för kommuner och landstingskommuner attvidta bojkottåtgärder mot Sydafrika.Det är alltså som i lag både sätter gränserna förkommunernas befogenheter och ålägger dem deras skyldigheter.Både befogenheter och skyldigheter kan gå utöver vad som följerav lokaliseringsprincipen.Genom åren har olika konstruktioner använts för att åstadkommaen skatteutjämning. Inom de ramar som dras upp avgrundlagsstadgandena har skilda lösningar valts, som dock allakaraktäriseras av att kommuner med låg skattekraft och/ellerogynnsamma strukturella förhållanden kompenserats för dettajämfört med ekonomiskt starkare kommuner. Sådana system fannsnär regeringsformen antogs och nya har utformats sedan dess.Den särskilda skatteutjämningsavgift som infördes harblivit föremål för domstolsprövning sedan en kommuninnevånareöverklagat en kommuns beslut att taxera ut sådan avgift.Kammarrätten avslog dock överklagandet med hänvisning till attskyldigheten att betala sådan avgift var ett specialregleratåliggande som kommunen hade att följa vid sidan av övrigkommunal lagstiftning.I likhet med den senaste statliga utredningen om kommunalskatteutjämning (SOU 1994:144) konstaterar finansutskottet attutjämningen mellan kommunerna har medverkat till uppbyggnaden avvälfärden i och har bidragit till att motverka "negativkonkurrens" och segregering mellan kommunerna.Mot denna bakgrund anser utskottet att ett väl fungerandesystem för skatteutjämning kan ge ett viktigt positivt bidragtill att vitalisera den kommunala självstyrelsen i Sverige.Riksdagen tog ställning till ett nytt generelltstatsbidragssystem för kommunerna med verkan . Ianslutning därtill avskaffades en rad specialdestineradestatsbidrag i syfte att öka den kommunala handlingsfriheten.Förändringarna innebar också att utbetalningssystemet förkommunalskattemedel lades om och att den s.k.finansieringsprincipen infördes.