bet · GI01AU11 · 1995-03-14 00:00:00 — Medelsanvisning till Bidrag tillarbetslöshetsersättning m.m. (mom. 71), , och (alla m) anför:Utskottet har förordat en annan lösning på den besparing somregeringen har föreslagit beträffande arbetslöshetsersättningen.Vi anser att såväl regeringens förslag som utskottets kommer attinnebära att det fattas som besparing istatsbudgeten för det kommande budgetåret.Det är enligt vår uppfattning synnerligen anmärkningsvärt attriksdagen får så felaktiga uppgifter från regeringen att detblir näst intill omöjligt att bedöma de besparingar somregeringen föreslår.Vi kan också notera att regeringen beräknat att ett slopandeav statsbidraget till permitteringslöneersättningen kan inbringaen besparing på . De senaste årens utfallvisar att behovet av statsbidrag har minskat. För innevarandekalenderår räknar man med en utbetalning på ca 30 miljonerkronor. Det finns inte anledning att anta att utvecklingenbeträffande statsbidraget skulle utvecklas på ett sådant sättatt skulle behöva användas för dettaändamål. Den tänkta besparingen smälter med all sannolikhet ihoptill några tiotal miljoner kronor.Även sistnämnda förfarande från regeringens sida äranmärkningsvärt.Vi utgår ifrån att regeringen kommer tillbaka ikompletteringspropositionen och uppger hur och var de uteblivnabesparingarna skall tas hem.20. Medelsanvisning till Bidrag tillarbetslöshetsersättning m.m. (mom. 71)() anför:Jag har accepterat den alternativa besparingsmöjlighet somutskottet pekat på när det gäller arbetslöshetsförsäkringen.Detta trots att i sitt budgetalternativfinansierat att en åldersgräns i a-kassan inte införs. Detinnebär att kds budgetalternativ förstärks.Propositionens lagförslag Förslag tillLag om arbetslivsutvecklingFörslag tillLag om praktik för invandrareFörslag tillLag om tillfällig avvikelse från lagen om socialavgifterFörslag tillLag om upphävande av lagen (1984:1009) om beslutanderätt förbolag eller annan juridisk person med uppgift att lämnapermitteringslöneersättningFörslag tillLag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifterFörslag tillLag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskattFörslag tillLag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkringUtskottets lagförslagBilaga 2Förslag tillLag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifterHärigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § lagen (1981:691) omsocialavgifter skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Utskottets lydelse 1kap. 1§1I denna lag ges bestämmelser om avgifter för finansiering avden allmänna försäkringen och vissa andra sociala ändamål.Att denna lag tillämpas även i fråga om särskild löneskatt påvissa förvärvsinkomster framgår av lagen (1990:659) om särskildlöneskatt på vissa förvärvsinkomster och lagen (1994:1920) omallmän löneavgift.Om nedsättning av Om nedsättning avsocialavgifter som socialavgifter somregionalpolitiskt stöd regionalpolitiskt stödfinns särskilda finns särskildabestämmelser. bestämmelser.Föreskrifter om avdrag vid Föreskrifter om avdrag vidberäkning av beräkning avarbetsgivaravgifter finns i arbetsgivaravgifter finns ilagen (1995:000) om lagen (1995:000) omanställningsstöd och i anställningsstöd och ilagen (1994:196) om lagen (1995:000) omtillfällig avvikelse tillfällig avvikelsefrån lagen (1981:691) om från lagen (1981:691) omsocialavgifter. socialavgifter.Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.1 Senaste lydelse 1995:000 enligt beslut(bet. 1994/95:AU20, rskr. 180) som träder i kraft den dagregeringen bestämmer.Denna ändring förutsätts träda i kraft före den nu föreslagnaändringen.Arbetsmarknadsutskottets utfrågningden 26 januari 1995om arbetsmarknaden i en föränderlig tidBilaga 3Inbjudna (i den ordning de deltog), direktör, , professor, , professor, universitetBertil , professor, universitetSusanne Ackum Agell, Fil. dr, universitetDeltagande riksdagsledamöter:Johnny (), ordf., (), (), Per (), (), (), KentOlsson (m), Per (), (), LailaBjurling (s), (), (), HansAndersson (v), (), (),(), (), (), (), (), (),(), (), (), LennartRohdin (fp), () och ().ProgramArbetsmarknadsutskottets ordförande hälsarvälkommen.Arbetsmarknad och sysselsättning i ett långsiktigtperspektivInledare: , LångtidsutredningenDiskussionUtsikterna för svensk ekonomiInledare: , IndustriensUtredningsinstitutDiskussionEfterfrågan på enkla tjänsterInledare: , universitetDiskussionVad vet vi om arbetslöshetsförsäkringens effekter?Inledare: , universitetSökaktiviteten hos de arbetslösaInledare: . , universitetDiskussionUtfrågningen avslutas av ordförande anslutning till diskussionerna: Frågor från utskottetsledamöter. Inlägg från bl.a. AMS generaldirektör ochrepresentanter för LO, TCO, och från arbetsmarknadsutskottets utfrågning den 26januari 1995 om arbetsmarknaden i en föränderlig tidI en underbilaga till detta protokoll samlas de bilder somtillhör protokollet.Johnny : Jag vill på arbetsmarknadsutskottetsvägnar hälsa er välkomna till denna offentliga utfrågning omarbetsmarknadspolitiken. Jag vill särskilt säga välkommen tilldem som skall inleda. Tyvärr saknas en av dem . Det berorkanske på att det är kaos i trafiken till följd av vad som händei natt med tunnelbanan.Direktör från är här,liksom professorerna ochfilosofie doktor . De har kommit hit, ochdärför kan vi börja. Vi får hoppas att anländer undertiden.Vi har i utskottet diskuterat mycket om denarbetsmarknadssituation vi har . Vi kan konstatera att ettantal hundratusen arbetstillfällen har försvunnit under densenaste lågkonjunkturen. Vi kommer att ha många diskussionerunder våren om hur vi skall klara arbetsmarknadspolitiken iframtiden. Temat för utfrågningen är därför hur det skall se utframöver. Vi hoppas naturligtvis på att våra föreläsare har nyaidéer och nya infallsvinklar på hur man skall klarasysselsättningen.Vi har visserligen en konjunkturuppgång , men vi vet intehur optimistiska vi kan vara. Det är viktigt att vi ser över hurarbetsmarknadspolitiken skall bli i framtiden.Det är med utgångspunkt från detta som vi i utskottet har käntett behov att få ämnet belyst utifrån -- kanske från nyainfallsvinklar.Vi har före dagens diskussion skickat ut ett program somupptar ett antal rubriker. Jag hoppas att alla har fått detprogrammet. Av praktiska skäl är för långa frågor ochkommentarer en omöjlighet. Jag vill redan nu vädja till er attfatta er kort. Det gäller särskilt de ämnen som kommer förekaffepausen. skall i väg direkt efter dendiskussion som följer på hans inlägg. Det blir mer tid över förde två ämnen som vi tar upp efter kaffepausen.Med detta vill jag än en gång hälsa er välkomna. Jag lämnaröver ordet till : Tack så mycket, och tack så mycket föratt jag fick komma hit till utskottet.Långtidsutredningens syfte är ju att vara underlag för beslutom den ekonomiska politiken. Därför uppskattar vi mycket dettatillfälle att komma hit. Vi uppskattar det så mycket att jag komhit fastän jag egentligen inte borde vara här.Långtidsutredningen publiceras , och det göratt det är ett litet delikat uppdrag att komma och tala omnågonting som ännu inte är färdigt och ännu inte överlämnat tilluppdragsgivaren.Jag kommer därför inte att redovisa de mer exakta bedömningaroch förslag som presenteras i LU 95, utan jag skall försökatala om dessa frågor ur perspektiv, som jagförsökte formulera det när jag talade med utskottets kanslichef.När vi gör försöker vi dra nytta av denstörre kompetens som finns utanför vårt eget kontor. Det betyderatt och har skrivit en utmärktbilaga till utredningen. Eftersom kommer att ha ordetsenare skall jag försöka avhålla mig så mycket som möjligtfrån det som han tar upp.Det jag skulle vilja säga om arbetslösheten ocharbetsmarknadssituationen är att det är viktigt att alla görklart för sig att den arbetslöshet som vi skall hantera i dagoch mycket väl kan visa sig vara någonting heltannat än den arbetslöshet som vi hade att hantera , vilken de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaen gång kom till för. Detta är skillnaden mellan det somekonomerna kallar för konjunkturell och strukturellarbetslöshet. Jag har sett att det brukar höra tillvarje sådan här utfrågning att man tar in någon av professorernasom förklarar skillnaden mellan konjunkturell och strukturellarbetslöshet, och sedan struntar man i det i fortsättningen ochdiskuterar arbetsmarknadspolitiska åtgärder på det sätt som vialltid har diskuterat arbetsmarknadspolitiska åtgärder i det härlandet.Detta är mycket centralt. Vi har tidigare haft en arbetslöshetsom har kunnat uppgå till 6--sammanlagt när man räknar ihopöppen arbetslöshet och folk i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Den går sedan tillbaka mot ett mera, som vi haruppfattat det, normalt läge efter 1 à . Vi har utformat enarbetsmarknadspolitik som tar sikte på att hjälpa till attpåskynda dessa nedgångar, och sedan drar vi oss tillbaka frånarbetsmarknaden under de goda åren och kommer igen närkonjunkturen börjar försämras igen. Det är mönstret för hur vihar velat använda arbetsmarknadspolitiken. De instrument vi harvalt har präglats av detta.Det stora bekymret för oss är att vi inte vet om detta mönsteri arbetslöshetens utveckling kommer att stå sig framöver, när vihar varit uppe på en nivå av sammanlagd arbetslöshet --åtgärder och öppen arbetslöshet -- under ett par års tid. Attsäga att vi inte vet är den bästa beskrivning som vi har kunnatfinna av det nuvarande läget.Det finns de som är optimister. Det finns de som säger att vihar kvar samma mekanismer på den svenska arbetsmarknaden som vihade , och att vi har kvar sammaambitiösa arbetsmarknadspolitik som då. Därför skulle vi kunnahoppas på en snabb nedgång i arbetslösheten under de närmasteåren. Det är möjligt att det förhåller sig på det viset. Menrisken att det är på ett annat sätt har i alla fall vi bedömtvara mycket stor.När man gör körningar, vilket har gjort iden preliminära nationalbudget som överlämnades till riksdagenför , ser man att det inte verkar särskiltsannolikt att vi skulle klara av att komma ned mot mer än kanske9 eller sammanlagd arbetslöshet . Detbetyder i sin tur att vi skulle vara inne iett läge där man över konjunkturcykeln -- också under de bästaåren i konjunkturen -- ligger kvar på en arbetslöshetsnivå somär högre än vad vi historiskt är vana vid och än vad jag troratt de flesta i är beredda att acceptera.Vad är det då som gör att vi är oroliga för att det skullevara så illa ställt? Den viktigaste faran ligger i vad somhänder med gruppen arbetslösa, med den gruppens sammansättningoch med de människor som går ut i arbetslöshet. Faran av attvara arbetslös har socialmedicinare och andrabelyst tidigare. Det skall jag inte uppehålla mig vid särskiltlänge. Vi vet att arbetslösheten sliter hårt på de människor somär arbetslösa länge, och de riskerar att skapa oss storakostnader på andra håll i systemet.Men det som gör att vi är bekymrade för hur snabbt återgångenkommer att kunna gå handlar mycket om sammansättningen avgruppen arbetslösa. Det som bekymrar oss är den utveckling vihar kunnat se i det övriga Västeuropa.Vad som hände vid denna konjunkturnedgång -- det som var enskillnad mot -- var att arbetslösheten slog mycketjämnare än tidigare över alla sektorer och över alla kategoriermänniskor i arbetslivet. Det är visserligen fortfarande så attden offentliga sektorn har varit betydligt mycket mer skyddad änden privata, och arbetslösheten har slagit hårdare motlågutbildade än mot högutbildade. Men vi påpekade redan i LU 92att arbetslösheten, när den slog så hårt och gick upp till såhöga siffror, blev mycket jämnare fördelad. Det var många flertjänstemän som blev arbetslösa. Det var betydligt fler yngre ochvälutbildade som också fick gå ut i arbetslöshet.Det var i och för sig någonting som ingav ett visst hopp mitti all dysterhet. Dessa människor borde rimligtvis ha lättare attkomma tillbaka till jobb. Finge vi en stark utveckling skulleman ha kunnat hoppas att många lättare kom tillbaka i arbete.När vi nu har börjat se konjunkturuppgången märker vi att desseffekter på arbetslösheten inte blev så starka. Då måste vi selitet grand till vad det var som hände i under1980-talet.Vad som hände i många länder var att den jämna fördelning avarbetslösheten som fanns vid krisens inbrott efter handförbyttes mot en omgruppering mellan dem som hade arbete och demsom var arbetslösa. De som var yngre och välutbildade komtillbaka i arbete, medan de som var äldre och lågutbildadefortsatte att strömma ut i arbetslöshet. Efter hand hade man ensammansättning av gruppen arbetslösa som var mycket besvärligareän när man gick in i situationen.Vi vet inte ordentligt om samma sak är på väg att hända iSverige , men vi bedömer att faran är stor. Vi håller påatt få en successiv uppgång av andelen långtidsarbetslösa, avandelen lågutbildade och av andelen äldre i den grupp som ärarbetslös. Det betyder, sammantaget med att vi inte kan räknamed att arbetslösheten sjunker tillbaka under den högkonjunktursom vi förhoppningsvis är på väg in i, att vi står inför problemsom den svenska arbetsmarknadspolitiken tidigare inte har haft.Detta tror jag är det viktigaste jag skulle vilja säga här . Det räcker inte att konstatera att arbetsmarknadens ocharbetsmarknadspolitikens mekanismer är oförändrade sedan70- och 80-talet. Dessa oförändrade mekanismer skall hanteraett problem som i allra högsta grad riskerar att ha blivitförändrat. Bara det är anledning nog att fundera över vad det ärför mekanismer vi skall använda i fortsättningen.Man kan göra ett antal randanmärkningar till de mekanismer ochförslag som debatteras just . Den första randanmärkningen ärkanske den viktigaste.Det finns en tendens att man diskuterar arbetsmarknadsläget itermer av arbetsmarknadspolitik allena. Det är begripligtframför allt i ett utskott som har i uppdrag att syssla medarbetsmarknadspolitiken. Men jag skulle ändå vilja säga att detinte bara handlar om att få arbetsmarknaden att fungera bättrenär vi diskuterar möjligheten att pressa ned den strukturellaarbetslösheten, utan då handlar det om hela den svenskaekonomin. Hur skall vi få den tillväxt i den svenska ekonominsom innebär att det skapas nya jobb i andra sektorer än i demsom många människor har lämnat? Hur skall den ekonomiska politikse ut som underlättar denna återhämtning?Den andra viktiga randanmärkning som jag skulle vilja göra ärföljande: finns gatlyktssyndromet i den svenska debatten.Man letar efter nyckeln där ljuset faller och inte på någotannat ställe. Just när det gäller arbetsmarknadspolitiken trorjag att det är väldigt farligt. När man diskuterararbetsmarknaden skall man ha klart för sig att det finns tvåarbetsmarknader. Det finns en extern arbetsmarknad där människorlämnar eller tvingas lämna olika företag eller förvaltningar ochgå ut på marknaden och söka jobb i ett nytt företag eller en nyförvaltning. Men det finns en annan arbetsmarknad som är väl såväsentlig, och det är den interna arbetsmarknaden inomföretagen, där människor som har jobbat inom ett område där maninte längre har lika stort behov av insatser skolas om ochvidareutvecklas och får ett nytt jobb någon annanstans inomföretaget.Skall vi klara arbetsmarknadssituationen framöver är detegentligen lika viktigt att vi grejar den externaarbetsmarknaden som att de interna arbetsmarknaderna i företagenfungerar väl och tar folk vidare.Detta är speciellt viktigt i ett avseende, vilket vi försöktepåpeka redan i LU 92. När man är bekymrad över hela den svenskaekonomins framtidsutsikter talar man egentligen om två saker.Man talar om produktivitet, och man talar om utbudet avarbetskraft. När man jämför med andra länder ser man attdet finns tre saker som skiljer från andra länder. Vihar haft en sämre produktivitetsutveckling under ganska långtid, men vi har delvis kompenserat den sämreproduktivitetsutvecklingen genom att klara av att mobilisera enstörre del av arbetskraften. Det är framför allt i två avseendensom vi skilt oss från andra . Vi har en högrekvinnlig förvärvsfrekvens, och vi har en högre förvärvsfrekvensbland dem som finns i åldern 55--. Det är dessa saker somhar gjort att vi har kunnat bära de bördor som ändå ligger i desystem som vi har byggt upp -- inte minst inom det offentligasram.När man funderar över förändringar är det viktigt att man intevidtar förändringar som innebär att vår nackdel när det gällerproduktivitetsutvecklingen förstärks och blir ännu värre. Mendet är också viktigt att fundera över hur man skall bibehålladen höga förvärvsfrekvensen inte minst bland de äldre. Det är idet perspektivet som man måste fundera över hur man läggerpressen på den interna arbetsmarknaden så att företag ochförvaltningar tar hand om den äldre arbetskraften och ser tillatt den fungerar vidare.Den sista randanmärkning jag skulle vilja göra är att manmåste vara medveten om i vilken konjunktur vi diskuterar dessafrågor. Jag hör till dem som är rätt bekymrade över att detalltid finns en mental eftersläpning i den svenska debatten påungefär 1 à . Just nu finns det en baksmälla från krisen somgör att vi diskuterar allting som om vi fortfarande befann oss ikrisen, som om det gällde att elda på alla tänkbara brasor föratt få upp värmen igen. Men faktum är att det pyr under stolarnapå oss. Konjunkturen är i gång, och vi måste diskutera hur viskall hitta åtgärder på arbetsmarknaden som accepterar attkonjunkturen är på väg in i en bättre fas och som inte ställertill det för den goda konjunkturen på det sättet som man börjarkunna vara orolig för. "Sysselsättningsskapande åtgärder" är enövertalningsdefinition. Vad det handlar om rent tekniskt ärlönesubventionerande åtgärder. Användningen av dem måste ske medstor urskillning. Om de används mot för breda grupper påarbetsmarknaden riskerar vi att de lönesubventionerandeåtgärderna går in i enskilda branscher och förryckerkonkurrenssituationen i dessa branscher på ett sätt som blirfarligt för den tillväxt på som är förutsättningenför att vi skall pressa den strukturella arbetslösheten.Å andra sidan skall man vara varse att man inte bara kandiskutera arbetmarknadspolitiken i termer avundanträngningseffekter. kan det vara rimligt attacceptera också åtgärder med undanträngningseffekter om de ärriktade mot speciellt utsatta grupper.I har man prövat sådana här åtgärder under ett bratag. Som min australiensiske kollega sade när vi diskuteradedetta blir effekten visserligen bara att man skyfflar runtarbetslösheten, men om man klarar av att skyffla inlångtidsarbetslösa eller handikappade i arbetskraften har detett värde i sig, även om undanträngningseffekten ärproblematisk.Johnny : Jag vill tacka fördenna inledning. Jag släpper först ordet fritt till utskottetsledamöter, om det är någon som har några frågor eller synpunkterpå detta inlägg.Per : Jag vill fråga om jagförstod honom rätt. Jag lägger ihop det sista med det första. Viriskerar att inte komma ned längre än till 8--ibekämpningen av arbetslösheten. Menar du att vi inte kommerlängre ned med tillämpande av rimligt traditionellaarbetsmarknadsåtgärder, och att det är andra strukturellainsatser i ekonomin som är nödvändiga för att komma under dennivån? Är det slutsatsen av det du säger?Gunnar : Vad jag säger är att det finns enpåtaglig risk för att det är så. Det finns ingen som kan sägaatt det är på det viset. Det har vi inte underlag för. Menrisken är påtaglig. Jag tror att man måste ta hänsyn till denrisken.Jag hoppas att optimisterna har rätt. Men om vi följeroptimisterna och de har fel står vi i en situation som det om5--blir mycket svårt att göra någonting åt.I detta läge är risken så stor att det är risken man skalldiskutera och fundera över hur man kan minimera.Elver : Jag vill ställa en kort fråga. GunnarWetterberg talade om i vilken konjunktur vi hanterar frågornaoch om eftersläpning. Jag vet inte om du speciellt avsåg osspolitiker, men jag tror att konstaterandet ändå kan varariktigt. Du sade däremot inte hur vi skall komma rätt i vårbedömning, så att vi inte ligger det där året efter. Har dunågot recept från din utredning?Gunnar : Nej, det kan jag inte påstå. LU kommerväl att göra sina försök att ge en bedömning. Det ärnaturligtvis så att återhämtningen på vissa punkter är skakigoch skör. Det finns en annan mental bild som också ärproblematisk, och det är att många människor ser enhögkonjunktur efter en lågkonjunktur som en nationell rättighet.Vi vet att den inte är det. Det finns gott om exempel från80-talet på att länder lyckats hoppa över högkonjunkturen ochlegat och slirat på botten ett bra tag.Vi befinner oss i ett läge där osäkerheterna är stora. Den somär klok försöker å ena sidan vårda konjunkturuppgången ochakta sig för sådant som kan störa den, men ser å andra sidantill att bygga upp det som krävs för att vi skall kunna hanteraen långvarig arbetslöshet för att pressa ned den till denivåer vi kan tycka är acceptabla.Hans Andersson: Först vill jag bara göra en kommentar. Jagtror att t.o.m. politiker i arbetsmarknadsutskottet delaruppfattningen -- de har uttryckt den ofta -- attarbetsmarknadspolitik inte löser problem och attarbetsmarknadspolitiken har burit en för tung börda. Vad detinnebär -- vilka som skulle ha burit bördorna annars -- brukarförorsaka en animerad politisk debatt. Jag skall avstå från attlägga fram förslag där.Gunnar berör den strukturella arbetslösheten. Jagvill peka på några punkter där vi redan har sett den och där vikan förvänta oss att den ökar. Förtidspensionerna har ökat oanat-- 30 000--50 000 -- ibland beroende på regeländringar,men också enligt min mening på en strukturell brist där framförallt industrin inte har tagit ansvar för hur man har exploateratarbetskraft. Man har producerat arbetsskador och ett utanförskapsom samhället har fått ta hand om i ett försäkringssystem sominte var tänkt för de volymerna eller för de orsakerna.I dag är det svårt med rekryteringen av äldre, som du nämnde.Det är till stor del enligt min uppfattning ett kompetensproblemdär arbetslivet -- företag -- icke har tagit det ansvar som vorerimligt. När man har utnyttjat arbetskraft har arbetskrafteninte fått bli delaktig i kompetensutvecklingen. Då blir denobsolet och svårplacerad.Även om vi får en stark tillväxt kan människor inte flytta. Vihar en ny förvärvsstruktur i familjerna. Kvinnorna kräver sinrätt osv. Om vi skall ha en regional utveckling skapar det ocksårestriktioner. Det kan bli faktorer av strukturell art.Vi har fått en mycket stor invandring av människor medutomordentligt stora problem, också av strukturell art. Det ärspråkligt, det är kulturellt och det kan vara kompetensartat.Det skulle vara intressant att få kommentarer på den här typenav strukturella faktorer.Gunnar : Jag kan inte gå in i den animeradepolitiska debatt som du själv talade om. När jag säger att manmåste söka lösningar också utanför arbetsmarknadspolitiken ärjag inte riktigt säker på att allt behöver vara såkontroversiellt. Jag tror att det delvis handlar om att enförbättring på arbetsmarknaden måste få stöd av åtgärder påandra politikområden.Vi måste inse att med en hög strukturell arbetslöshet atthantera, kommer inte den typ av arbetsmarknadspolitiskainstrument som vi har att förslå för att åtgärdaproblemen. Vi måste i stället fundera över vad som t.ex. kangöras inom det reguljära utbildningsväsendet. Människor har fåttlämna jobb, och jag tror inte att de alltid kommer att kunna fånya jobb inom dessa sektorer, utan de måste få den utbildningsom behövs för att de skall kunna ta sig över till nya sektorer.Då är jag inte säker på att arbetsmarknadsutbildningen i dessnuvarande former kommer att räcka till, utan jag tror attanspråken på det ordinarie utbildningsväsendet kommer att växakvantitativt men också kvalitativt, eftersom man inom detordinarie utbildningsväsendet inte är van att ta hand om vuxnamänniskor och hjälpa dem vidare.Jag tror i och för sig också att det finns anledning attskärskåda hur de nuvarande instrumenten används. Jag tror attdet är viktigt att fundera över hur praxis tillämpas. Hurtillämpas de regler och föreskrifter som finns ? Vilkenuppföljning av regeltillämpningen sker?