bet · GI01LU33 · 1995-03-28 00:00:00 — :Enligt 1 § i den nuvarande lagen om fastighetsmäklare avsesmed fastighetsmäklare i lagens mening en fysisk person somförmedlar bl.a. fastigheter. Regeringen föreslår ingen ändringdärvidlag. Med begreppet förmedling kan inte vara avsett annatän mäklarverksamhet i traditionell mening, dvs. det arbete somgår ut på att sammanföra uppdragsgivaren med en motpart som ärlämplig att ingå avtal med. Denna traditionella mäklarroll måstei princip anses oförenlig med uppdraget att ensidigt företrädaena partens intresse.Den mäklare som åtar sig att ombesörja enfastighetsförsäljning för säljarens räkning eller att köpa enfastighet för köparens räkning, kan alltså inte anses ha ingåttett förmedlingsavtal. Mäklaren har i det fallet i stället åtagitsig ett försäljnings- eller köpuppdrag, för vilketfastighetsmäklarlagen inte gäller. När mäklaren utför ettsådant uppdrag är han, till följd av ombudssituationen, skyldigatt lojalt ta till vara sin huvudmans intresse. På motsvarandesätt kan ett förmedlingsavtal bringas att upphöra genom attmäklaren får uppdragsgivarens fullmakt att slutföra enförsäljning eller ett köp.Att mäklarlagen sätts ur spel därför att mäklaren blir ombudför sin uppdragsgivare är naturligtvis olyckligt. Framför alltdrabbas uppdragsgivarens motpart. Denne har i allmänhet inteanledning att räkna med annat än att mäklare i all yrkesmässigverksamhet omfattas av mäklarlagens bestämmelser. I den månmäklaren handlar med stöd av fullmakt från sin uppdragsgivare ärhan dock inte skyldig att iaktta mäklarlagens handlingsreglergentemot uppdragsgivarens motpart. Dessutom kan lagensskadeståndsregler inte åberopas mot en sådan mäklare. Förmotparten är det inte lätt att avgöra när mäklarens uppdragfaller utanför mäklarlagens tillämpningsområde.Utskottet kan för sin del inte dela den uppfattning om lagensinnebörd som sålunda redovisas i propositionen. Utskottet gör istället följande bedömning.Enligt 1 § i nuvarande lag gäller lagen för fastighetsmäklaresom yrkesmässigt förmedlar fastigheter m.m. Bestämmelsen, somenligt förslaget oförändrad förs över till den nya lagen, kanenligt utskottets mening inte rimligen ges annan innebörd än attlagen är avsedd att omfatta yrkesverksamma mäklaresyrkesverksamhet utan någon begränsning. Varken i lagen eller idess förarbeten finns stöd för uppfattningen att lagen skullesättas ur spel därför att mäklaren i något hänseende handlar istrid med uttryckliga lagregler eller god mäklarsed.Däremot kan konstateras att den föreslagna lagen innehållerbestämmelser som ger klart besked om att det är det motsattaförhållandet som gäller. Av 20 §, som anger omfattningen avmäklares skadeståndsansvar, följer att mäklaren kan åläggasskadeståndsansvar enligt lagen bl.a. för det fall hanåsidosätter den föreslagna regeln i 15 §, enligt vilken han ärförhindrad att uppträda som ombud för köpare eller säljare.Vidare skall, enligt den föreslagna 8 §, Fastighetsmäklarnämndenkunna återkalla registreringen eller meddela varning beträffandeden fastighetsmäklare som handlar i strid mot sina skyldigheterenligt lagen. Även denna regel skall kunna tillämpas när enfastighetsmäklare har handlat i strid med 15 §.Under hänvisning till det sagda har utskottet den bestämdauppfattningen att den nya lagen skall tillämpas utan hinder avatt mäklaren agerar med stöd av fullmakt. En av lagensviktigaste funktioner är just att tillhandahålla skyddsreglerför att lindra effekterna för enskilda av att mäklare handlar istrid med lagens uttryckliga regler eller godfastighetsmäklarsed.Utskottet kan i så måtto dela propositionens uppfattning, attett ombudsuppdrag som en mäklare åtar sig inte kan anses som ettförmedlingsuppdrag. Som framgår av det anförda för detemellertid för långt att på den grunden från mäklarlagenstillämpningsområde skilja ut uppdrag som fullgörs med stöd avfullmakt. Denna bedömning innebär bl.a. att det inte finns någotutrymme för mäklare att i illojalt syfte sätta mäklarlagensregler ur spel genom att skapa ett ombudsförhållande.Skriftliga uppdragsavtalI propositionen föreslås att det i lagen införs ett krav påatt uppdragsavtal skall upprättas skriftligt. Muntliga avtal ochavtalsvillkor som inte har tagits in i det skriftliga avtaletskall enligt förslaget inte få åberopas av mäklaren, men däremotav uppdragsgivaren.Till stöd för förslaget anförs att det inte är ovanligt attden som har lämnat ett uppdrag till en mäklare inte har förståttskillnaden mellan ett uppdragsavtal som är förenat med ensamrättför mäklaren och ett avtal som inte ger mäklaren sådan rätt. Detförekommer också att uppdragsgivaren inte har förstått vilkaskyldigheter han har gentemot mäklaren vid ensamrättsavtal. Detframhålls att det är en naturlig strävan hos mäklaren attförsöka få uppdragen förenade med ensamrätt och attensamrättsavtal även för säljaren ofta är att föredra, eftersommäklaren kan förväntas lägga ner mer arbete på sådana uppdrag.Enligt regeringens mening innebär ensamrättsavtal så ingripandeskyldigheter för uppdragsgivaren att avtalet bör varaskriftligt. Även när det gäller övriga förmedlingsavtal innebärett skriftlighetskrav allmänt sett flera fördelar, bl.a.motverkas bevisproblem liksom risken för framtida tvister mellanmäklaren och hans uppdragsgivare. I lagen bör därför införas enregel om att alla uppdragsavtal skall vara skriftliga.I motion L5 av () vänder sig motionären motden föreslagna regeln som innebär att uppdragsgivaren skallkunna åberopa muntliga uppdragsavtal och avtalsvillkor som intehar tagits in i det skriftliga avtalet men att motsvarande inteskall gälla för fastighetsmäklaren. En sådan avtalskonstruktionstrider enligt motionären mot vedertagen juridisk praxis, ochpropositionens förslag bör därför ändras i detta hänseende(yrkande 1 i denna del).Utskottet finner det värdefullt med ett skriftlighetskrav, somkommer att vara obligatoriskt i konsumentförhållanden, ochutskottet kan för egen del instämma i vad som i propositionenframhålls om behovet av en sådan regel. Det måste enligtutskottet vidare anses som uppenbart att den nya regeln börförenas med en påföljd för att den skall kunna upprätthållas påett effektivt sätt. Den från konsumentskyddssynpunkt lämpligastepåföljden måste vara att mäklaren, men inte uppdragsgivaren,blir bunden av det som endast har avtalats muntligt. Därigenomläggs nämligen ansvaret för att skriftlighetskravet upprätthållspå mäklaren och mäklaren tvingas se till att allauppdragsgivarens förpliktelser preciseras i det skriftligaavtalet. Det bör därtill framhållas att det ikonsumentförhållanden är mäklaren som besitter sakkunskapen påområdet, och denne kan utan särskilda svårigheter försäkra sigom att alla avtalsvillkor tas in i det skriftliga avtalet. Detkan vidare anmärkas att den i motionen kritiserade regeln inteär unik. En liknande bestämmelse finns i 9 §konsumentkreditlagen (1992:830). Till följd av det anfördatillstyrker utskottet propositionen i nu behandlad del ochavstyrker bifall till motion L5 yrkande 1 i denna del.HandpenningEnligt propositionens förslag skall i lagen tas in enuttrycklig regel som innebär att mäklaren skall vara skyldig attlämna över en handpenning till säljaren, om inte annat haröverenskommits i särskild ordning.I motion L5 av () framhålls att detföreslagna förfaringssättet kan vara till nackdel för köparen.Om säljaren är på obestånd eller av något annat skäl kanförmodas vara oförmögen att handha handpenningen riskerarköparen -- om affären inte kan fullföljas -- att handpenningenär förverkad. Köparen har i den situationen mycket småmöjligheter att få ersättning för den uppkomna förlusten.Propositionens förslag bör på grund av det anförda avslås(yrkande 1 i denna del).Utskottet kan konstatera att handpenningen erläggs i etträttsförhållande som mäklaren inte är part i och mäklaren kandärför, såsom framhålls i propositionen, inte göra gällandenågon som helst självständig rätt till handpenningen. Mäklarenär därför skyldig att utan vidare dröjsmål vidarebefordra enmottagen handpenning till säljaren, om han inte har fåttparternas uppdrag att förvalta den. Självfallet kan det mångagånger ligga i både köparens och säljarens intresse atthandpenningen tas om hand av mäklaren i avvaktan på att den, närett bindande köpeavtal föreligger, kan överlämnas till köparen.Det åligger därför mäklaren att i enlighet med godfastighetsmäklarsed i köparens intresse verka för att endeponering kommer till stånd genom att informera om den risk somdet kan innebära att säljaren får möjlighet att disponera överhandpenningen innan ett bindande köpeavtal föreligger.Enligt propositionen råder det en relativt utbreddmissuppfattning att mäklaren utan någon särskild överenskommelseom saken skulle ha rätt att ta hand om handpenningen. Med hänsyntill den oklarhet som tycks råda i denna fråga, finner utskottetdet vara värdefullt med en uttrycklig reglering. Utskottettillstyrker propositionens förslag i nu behandlad del ochavstyrker således bifall till motion L5 yrkande 1 i denna del.Förmedling av vissa bostadsrättsupplåtelserI den gällande lagen anges i 2 § andra stycket att lagen intetillämpas på den som förmedlar enbart bostadsrätter som upplåtsav en bostadsrättsförening som är ansluten till enriksorganisation eller till en regional organisation förbostadsrättsföreningar. Undantaget tillkom vidriksdagsbehandlingen av proposition 1983/84:16 omfastighetsmäklare (bet. 1983/84:LU10) och det avsågursprungligen endast den som förmedlade bostadsrätter upplåtnaav en bostadsrättsförening ansluten till en"folkrörelsekooperativ riksorganisation eller en regional sådanorganisation av bostadsrättsföreningar". Frågan om undantagetväcktes av och i en skrivelse tilllagutskottet. Sedan motioner med krav på att undantaget skulleutvidgas till att omfatta även upplåtelser av bostadsrätter i enbostadsrättsförening ansluten till Sverigesbostadsrättsföreningars centralorganisation (SBC) under flera århade avslagits, tillstyrkte utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande 1990/91:LU8 att SBC, såvitt gälldeundantaget i 2 § andra stycket mäklarlagen, skulle jämställasmed HSB och . framhöll vid det tillfälletatt undantaget endast skulle gälla HSB och samt SBCoch SBC BO och att det inte skulle omfatta förmedling avöverlåtelser av bostadsrätter som upplåtits av en föreningansluten till dessa organisationer.Regeringen föreslår nu att undantaget tas bort.I motion L4 av och ()kritiseras propositionens förslag om slopande avundantagsregeln. Motionärerna anser att förslaget är illaunderbyggt och att skälen är svaga.Motionärerna framhåller att det är vanligt att det inom de nuaktuella organisationerna bildas bostadsrättsföreningar i vilkatjänstemän och förtroendevalda till en början utgör styrelse ochfirmatecknare till dess bostadsrätterna är upplåtna tillbostadsrättsinnehavare. Om en person som är anställd i enorganisation är såväl förmedlare av en bostadsrätt somfirmatecknare i den bostadsrättsförening i vilken upplåtelsensker, är mäklarlagen inte tillämplig. Om han däremot enbart äranställd och förmedlar lägenheter träffas han av mäklarlagensbestämmelser. För en köpare av en nyproducerad bostadsrättskapar förslaget ökad osäkerhet somförmedlingskostnaderna för säljare och köpare torde bli högre.I motionen anförs vidare att de gränsdragningsproblem som ettavskaffande av undantagsregeln orsakar skall hanteras av denFastighetsmäklarnämnd som enligt propositionen kommer attinrättas. Detsamma gäller frågan huruvida mäklarlagensbestämmelser skall vara tillämpliga när det gäller s.k.förhandsavtal enligt 5 kap. bostadsrättslagen.Ett slopande av undantagsbestämmelsen skulle enligt motioneninnebära en lagstiftningsåtgärd som har hastats fram på ettofullständigt underlag eftersom någon närmare utredning ochanalys av frågan inte har skett. Såväl frågan om konsekvensernaav ett slopande av undantagsbestämmelsen som frågan omförhandsavtalens rättsliga karaktär i förhållande tillmäklarlagens utformning bör utredas närmare. Mot denna bakgrundyrkar motionärerna att avslår förslaget att slopaundantagsbestämmelsen i 2 § andra stycket mäklarlagen (yrkande1) samt att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförs om behovet av utredningar i denna ochangränsande frågor (yrkande 2).Som skäl för förslaget att nu slopa undantagsregeln anförs ipropositionen bl.a. att förhållandena på bostadsmarknaden närundantaget infördes var väsentligt annorlunda än de är i dag.Exempelvis ansågs de ekonomiska riskerna vidförvärv av en nyproducerad bostadsrätt som närmast obefintliga.Förhållandena på bostadsmarknaden har förändrats igrunden. Det förekommer att den som förvärvar en bostadsrättgenom upplåtelse från en nybildad bostadsrättsförening harklagat på ofullständig och inkorrekt information i olikahänseenden. Det kan röra sig om att informationen om dennybildade föreningens ekonomi varit bristfällig eller attpresenterade boendekalkyler visat sig vara orealistiska.Informationen kan ha lämnats direkt från föreningen, från enbostadsrättsorganisation eller från ett byggföretag som haruppfört hus för en bostadsrättsförenings räkning. Kritik har iolika hänseenden riktats både mot enskildabostadsrättsföreningar och mot bostadsrättsorganisationer ivilka föreningarna varit medlemmar.I propositionen understryks att den lag som föreslås syftartill att ställa upp sådana villkor för den yrkesmässigafastighetsförmedlingen som behövs för att enskilda personerskall få ett tillfredsställande skydd och känna trygghet när deanlitar en mäklares tjänster. För att tillgodose det syftet görsi propositionen bedömningen att undantaget i 2 § andra stycket iden nuvarande lagen inte bör föras över till den nyamäklarlagen, om inte starka skäl talar för att den skallbehållas.Den genomgång som görs i propositionen av de närmarekonsekvenserna av ett upphävande av undantagsbestämmelsen leder,mot bakgrund av de förhållanden som råder påbostadsmarknaden, till att regeringen inte anser sig kunna finnanågra vägande skäl som talar mot att undantagsbestämmelsenupphävs.Utskottet kan för egen del instämma i den bedömning som görs ipropositionen. Utgångspunkten för överväganden i hithörandefrågor måste enligt utskottet vara att mäklarlagenskonsumentskyddsregler skall gälla i så stor omfattning sommöjligt. Att undantagsregeln upphävs medför naturligtvis en delproblem för de organisationer som berörs, huvudsakligen avövergående natur. Dessa bör inte överdrivas. När det gällerfrågorna om lagens tillämpning på förhandsavtal ochgränsdragningsproblem av annat slag är dessa enligt utskottetsmening exempel på det slags spörsmål för vilka lagstiftaren inteen gång för alla bör ange en lösning. Dessa frågor bör, såsomanvisas i propositionen, lösas av den föreslagnaFastighetsmäklarnämnden, vid dess praktiska tillämpning avlagen.Till följd av det anförda tillstyrker utskottet propositionensförslag i nu behandlad del samt avstyrker bifall till motion L4.Registrering och tillsynDet arbete med registrering och tillsyn som sköts avlänsstyrelserna skall enligt propositionens förslag föras övertill en ny myndighet, . Enligtpropositionen skall utgöra en egenmyndighet, men dess kansligöromål skall skötas avKammarkollegiet, som också skall tillhandahålla den personal somskall bereda och föredra ärendena inför nämnden. Regeringenavser att i en förordning närmare reglera nämndenssammansättning och arbetsformer.I motion L6 av och () anförsatt vid /har byggts upp landets endahögskoleutbildning för fastighetsmäklare. Detta har skett medstöd av den kompetens som finns vid förfastighetsdata (CFD) och (). Utbildningenger studier såväl teoretiska som praktiskakunskaper som kommer att krävas för ett kvalificeratmäklararbete . Vidare finns i kompetens inombyggnads-, fastighets- och miljösektorn vid de tvåforskningsenheterna, vid KTH iGävle samt . De samladeresurserna vid /innefattar enligtmotionärerna kompetens beträffande såväl personal som teknikinom fastighetssektorn som saknar motstycke i landet. Det tersig därför naturligt att en ny myndighet somFastighetsmäklarnämnden lokaliseras till . Till följd avdet anförda yrkas i motionen att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs omlokaliseringen av till Gävle.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse atttillsynsfrågorna nu samlas på en hand. Att så sker tordenämligen enligt utskottets mening vara en av de viktigasteförutsättningarna för att ett effektivt tillsynsarbete skallkunna bedrivas.När det gäller lokaliseringen av Fastighetsmäklarnämndensaknar utskottet för sin del underlag för att bedöma alla deskilda omständigheter som därvid måste övervägas. Utskottetutgår emellertid från att regeringen gör en förutsättningslösbedömning av lokaliseringsfrågan och att de förhållanden sommotionärerna pekar på beaktas. Till följd av det anfördaavstyrker utskottet bifall till motion L6.FastighetshandelI propositionen föreslås en uttrycklig regel om förbud förmäklare att bedriva handel med fastigheter (14 §). Med attfastighetsmäklaren bedriver handel med fastigheter jämställsenligt paragrafens andra stycke att handeln bedrivs antingen avnågon med vilken mäklaren är gift eller som tillhör hans hushålleller en juridisk person över vars verksamhet fastighetsmäklareneller någon som han är gift med eller som tillhör hans hushållhar ett bestämmande inflytande. Enligt ett föreslaget tredjestycke får mäklaren inte heller ägna sig åt annan verksamhet somär ägnad att rubba förtroendet för honom som mäklare.Andra stycket i paragrafen, som saknade motsvarighet i såväldepartementspromemorian som lagrådsremissen, har tillkommit medanledning av påpekanden från Lagrådet.Utskottet kan konstatera att syftet med den föreslagnaförbudsregeln är att den köpare som är intresserad av ensalubjuden fastighet och som vänder sig till en mäklare som harmarknadsfört fastigheten inte skall behöva räkna med attmäklaren i själva verket är ägare till fastigheten och därförföreträder helt andra intressen än vad hans yrkesroll ger vidhanden. Enligt utskottets mening kan syftet med den föreslagnaförbudsregeln inte anses motivera ett generellt förbud förmäklarens maka eller make eller annan hushållsmedlem att bedrivafastighetshandel, särskilt som det enligt förslaget inte ensförutsätts att verksamheten bedrivs i anslutning till mäklarensverksamhet, eller ens på samma ort. Inte heller kan det enligtutskottet anses nödvändigt att i lagtexten särskiltpeka ut det fallet att fastighetshandeln bedrivs i en juridiskperson. Förbudet mot fastighetshandel skall givetvis inte kunnakringgås genom att mäklaren separerar de olika verksamhetsslagenså att förmedlingsverksamheten sker i en juridisk person ochhandeln med egna objekt i en annan.Enligt utskottets mening kan det knappast i lagtexten uttömmanderegleras alla de fall som bör jämställas med att mäklaren självbedriver handel med fastigheter. Det bör därför i stället fåankomma på den nya att med utgångspunkti principen om god fastighetsmäklarsed tillämpa förbudsregeln.Med det anförda förordar utskottet således att 14 §andra stycket utgår.Utskottet vill i detta sammanhang peka på att det ipropositionen på s. 53, i anslutning till förslaget om förbudmot fastighetshandel sägs att mäklarlagen inte är tillämplig närmäklaren är säljare, helt enkelt därför att det i de fallen inteär fråga om förmedling. Det betyder, enligt vad som sägs ipropositionen, att det skadeståndsansvar som mäklaren har enligtlagen inte kan åberopas av den som köper mäklarens egenfastighet.Utskottet vill för egen del ta avstånd från vad sålunda anförsi propositionen och peka på att den föreslagna skadeståndsregelni 20 § enligt sin lydelse innebär att den mäklare somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet att bedrivafastighetshandel skall ersätta den skada som därigenom kandrabba en köpare. I övrigt vill utskottet hänvisa till vad som idet föregående sagts om tillämpningsområdet enligt 1 § i den nugällande lagen. Där sägs att bestämmelsen, som enligt förslagetförs över oförändrad till den nya lagen, enligt utskottetsmening inte rimligen kan ges annan innebörd än att lagen äravsedd att omfatta yrkesverksamma mäklares yrkesverksamhet utannågon begränsning. Varken i lagen eller dess förarbeten finnsstöd för uppfattningen att lagen skulle sättas ur spel därföratt mäklaren i något hänseende handlar i strid med uttryckligalagregler eller god fastighetsmäklarsed.Skydd för titeln fastighetsmäklareI motion L5 av () yrkas att titelnfastighetsmäklare skall skyddas. Motionären framhåller attyrkesmässigt bedriven fastighetsförmedling av den som inte ärregistrerad bedöms vara en så allvarlig överträdelse att det ipropositionen föreslås en bestämmelse om fängelse i sex månaderför att beivra överträdelser. Trots det har man i lagförslagetinte tagit fasta på den viktigaste frågan för både konsumenteroch fastighetsmäklarkår, nämligen att skydda titelnfastighetsmäklare. Enligt motionären kan oseriösa aktörer även ifortsättningen kalla sig fastighetsmäklare och utan försäkring,registreringsförfarande eller annan kontroll utföraförmedlingsarbete under t.ex. täckmanteln att "hjälpa sinavänner".Den fråga som motionären tar upp behandlas inte ipropositionen. Utskottet saknar för egen del underlag för attbedöma behovet av ett sådant lagskydd för titelnfastighetsmäklare som motionären efterlyser. Utskottet kanemellertid konstatera att propositionens förslag innebär attpositionerna på ett markant sätt flyttas fram när det gällerförutsättningarna att komma till rätta med yrkesmässigfastighetsförmedling som bedrivs av någon som saknarregistrering. Dels föreslås en ny straffbestämmelse, delsföreslås en samlad tillsynsfunktion. Utskottet utgår från attregeringen uppmärksamt kommer att följa utvecklingen ocheffekterna av den nya lagen samt föreslå ytterligare åtgärder omså skulle erfordras. Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion L5 yrkande 2.UtbildningEnligt propositionen skall kunskapsprövningen i fråga om denutbildning som krävs för registrering som fastighetsmäklareskötas av en stiftelse, som också skall ha ansvar för attkunskapskraven fortlöpande omprövas och vid behov ändras.Mäklarsamfundet och har åtagit sig atttillsammans anslå medel för bildandet av en sådan stiftelse,vars främsta uppgift skall vara att självständigt ansvara förutformningen och genomförandet av prov samt att utfärda bevisöver godkända prov. De författningsändringar som aktualiseras avförslaget i denna del kan ske i förordningsform, och regeringenavser att senare besluta om de ändringar som behövs.Utskottet kan konstatera att förslaget om en friståendestiftelse som centralt organ för examination ochutbildningsfrågor lades fram i den remissbehandlade promemoriansom ligger till grund för propositionen. För att placera detförslaget i sitt sammanhang bör det erinras om att tillsyns- ochregistreringsfrågorna därvid föreslogs anordnade på ett heltannat sätt än vad som är aktuellt. I promemorianpresenterades en modell, enligt vilken branschen till stor delsjälv skulle ta ansvar för dessa uppgifter. Mot den bakgrundenframstod det som välbetänkt att låta en stiftelse självständigtta hand om examinationen och utbildningsfrågorna. Situationen äremellertid nu en helt annan. Registrerings- ochtillsynsuppgifterna skall enligt propositionens förslag handhasav en ny myndighet, . Liksom hittillsskall gälla att endast den som har tillfredsställande kunskaperskall kunna bli registrerad som fastighetsmäklare. Ytterst ärdet alltså den nya som får ansvaret förmäklarkårens kunskapsnivå. Mot den bakgrunden finns det enligtutskottets mening anledning att ifrågasätta om det ärändamålsenligt att låta examinations- och utbildningsfrågornahanteras enligt förslaget, utan att de får en närmare kopplingtill den verksamhet som skall bedriva.Det kan nämligen inte uteslutas att den föreslagna ordningen ivissa situationer kan förorsaka problem, exempelvis för det fallatt och utbildningsstiftelsen skullekomma att företräda olika uppfattningar i fråga om vilkenkunskapsnivå som skall krävas för registrering resp. godkäntprov.