prot · GH0968 · 1994-03-02 00:00:00 — Det visar att det går att förändra någotäven om man börjar i ett läge som är ganska kärvt.Men jag förstår inte riktigt varför man har avslagitmitt ena yrkande. Jag vill ställa en fråga, och detblir väl som får svara. AnserRinaldo som företrädare för majoritetenatt regeringen med det här förslaget uppfyllerriksdagens begäran om att likställa alkohol ochtobak? Är de exempel som jag anfört att sälla tillkategorin förtäckt tobaksreklam?Anf. 178 ()replik:Herr talman! Det står i betänkandet att utskottetvidhåller sin tidigare inställning att ett förbud motdirekt reklam för tobaksvaror bör införas itobakslagen. Men detta är inte fulländat förrän vihar täckt upp detta med smygreklamen. Härkommer det att uppstå gråa zoner. Vimåste ta upp hela problemet. Det är därför vikräver att regeringen skall återkomma medett förslag till hur vi skall ta hand omsmygreklamen. Det är klart att det är stor skillnadmellan detta och alkoholen så länge vi inte har täcktupp problemet med smygreklamen.Anf. 179 ()replik:Herr talman! Då tolkar jag så att de exempel på det jag kallardirektreklam som jag gav anser kategorin smygreklam. Då kan jag kännamig nöjd. Då kommer det att regleras om vi får enmajoritet för det utskottsbetänkande somföreligger i dag.Anf. 180 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja uttrycka sammaförvåning som över att man harbegränsat sig till annonser i skrifter. Jag tycker inteheller att det riktigt täcker upp det som riksdagenbegärde.Jag skulle också vilja ge en utmaning. Jagvar faktiskt inne på det när vi hade frågan uppetidigare, men det blev inte riktigt tid för det då. Jagtycker att detta är en kvinnofråga i mycket storutsträckning. Jag skulle vilja utmana allakvinnoförbund som finns representerade iriksdagen att riktigt ordentligt ta tag i den härfrågan.Det säger jag därför att det gäller en så stor gruppunga kvinnor. De är de allra mest utsatta i detta fall,och jag tycker att vi som kvinnor verkligen skallvärna speciellt om dem. Det är en särskildutmaning för kvinnoförbunden att se till att vi fårmajoritet för att driva denna fråga vidare.Anf. 181 ()replik:Herr talman! Jag antar gärna den utmaningen, ochjag har mitt kvinnoförbund bakom mig i detställningstagande som jag har gjort under dessa tioår.Vi säger att detta är en kvinnofråga. Det stämmertill viss del. Men vi skall också komma ihåg att detär en klassfråga. Flera talare har här framhållit attde är de unga lågutbildade kvinnorna som börjarröka och som har svårt att sluta. Då är det väldigtlätt att moralisera, och det tycker jag är mycketfarligt.Dessa unga lågutbildade kvinnor lever ofta i enarbetssituation som är tung och stressande. Det ärkanske inte så konstigt att de då försöker attkomma ifrån och vila sig genom attgå och ta en cigarrett.Jag vill till m.fl. återsända frågan:Vad händer när man skär ned inom vård ochomsorg och ökar belastningen på dessa kvinnor?Det är mest inom vård och omsorg som detförekommer att människor fortsätter att ellerbörjar att röka. Vad händer när utslagningen iarbetslivet ökar och när otryggheten ökar? Ja, inteblir man mer mottaglig för upplysning och slutar attröka i den situationen.Det finns en tendens i debatten att moralisera. Detfinns också en tendens att tro att man kan lösa dessaproblem genom upplysning och genom att reglera ilagstiftningen. Men det finns en ytterligaredimension, och det är ett klassperspektiv. Denfrågan har den borgerliga majoriteten inget intresseav att lösa. Det tycker jag är synd, eftersom det göratt det blir svårare att komma till rätta medproblemet.Anf. 182 () replik:Herr talman! Det är bra att utmaningen, och jag hoppas att det skall fåresultat.Jag håller med om att det är fråga om en viss typ avunga flickor som har lägre utbildning och somkanske på olika sätt är pressade. Jag tycker att detär väldigt viktigt att ha med också detta iberäkningen. Däremot tror jag att väldigt många avdem har börjat att röka långt innan de kommer in ivården.De har börjat röka redan i skolan. Jag kanverkligen vidimera att det även där i väldigt storutsträckning rör sig om dessa flickor. Det är de somkanske inte orkar att ta skolan riktigt på allvar. Detskulle vara mig fjärran att moralisera över detta.Det jag vill åstadkomma är att de får allt det stödoch all den hjälp de kan få för att icke börja rökaoch för att sluta röka. Det är naturligtvis viktigt attderas arbetssituation är så bra som möjligt.Anf. 183 ()replik:Herr talman! Det är säkert så att väldigt mångaflickor börjar röka innan de kommer ut iarbetslivet. Men undersökningar visar också att detjust är gruppen vård- och omsorgspersonal som harmycket svårt att sluta -- och det är kvinnor som hartunga jobb.När säger att hon värnar om att dehar en bra arbetssituation stämmer det inte särskiltväl med den politik som ni i övrigt bedriver. Dengår nämligen ut på att dra in pengar för dessaområden. Det går i sin tur ut över de kvinnor somvi nu samfällt tycks vara så måna om att värna.Jag menar att man inte kan å ena sidan värna omdessa grupper och sedan en annan dag i en annandebatt som rör ett annat ämne göra tvärtom.Anf. 184 ():Herr talman! Liksom har jaghaft förmånen att få väcka motioner i den härfrågan under drygt ett tiotal år. Jag vill också här enpassant påpeka för att när detvar votering här var det ett tiotalmedlemmar från Moderata samlingspartiet somockså ställde upp. Nämner man andra partier skallman inte utesluta ett. Jag hoppas att det var ettmisstag och att det inte gjordes med avsikt.Jag har en känsla av att det håller på att ske enattitydförändring hos många människor, tyvärr intetillräckligt mycket hos unga rökare. När IngridNäslund säger att hon utmanar detsocialdemokratiska kvinnoförbundet att göra dettatill en kvinnofråga kan jag inte hänga med. Jagtycker nämligen att detta är en mänsklig fråga.Alla dessa barn har fäder, bröder, osv. Det måstevara en mänsklig fråga. Jag är rädd för att om manskulle begränsa frågan och göra så att allmänhetenuppfattade den som en kvinnofråga, skulle frågantyvärr kunna förlora i vikt för den storaallmänheten, och det vill jag inte medverka till.Jag tror nu inte att det var därför som IngridNäslund uttryckte sig på detta sätt, och det var intedärför som svarade som hongjorde. Men jag vill varna för att göra detta till enkvinnofråga.När jag säger att jag tycker att det börjar bli enannan inställning till dessa frågor, vill jag påminnaom några enskilda framträdanden i pressen somförekommit . Eftersomdessa människor har gjort detta med öppna ögontror jag inte att de har någonting emot att jagnämner dem här.Jag vet inte hur många av er som såg PeterHimmelstrand på en helsida i i går. Hantalade där om vad mångårigt rökande hadeåstadkommit med hans lungor, som inte längrefungerade. Han var förtvivlad, och han var arg föratt han inte tidigare fått veta vad som kunde drabbahonom.För några veckor sedan var det en ung man itrettioårsåldern som hade förlorat sin sambo ilungcancer. Hon var inte fyllda. Det är såvittjag förstår mycket ovanligt att det kommer så fort.Han var naturligtvis förtvivlad. Han var ocksåmycket upprörd över att de inte hade fått en bättreinformation. De hade båda börjat röka när de . är hon borta, men han är ännu frisk. Nuhar han slutat, och han hoppades att det skulle gåbra.Det tredje fallet var en ung kvinna somfotograferades med sin lilla flicka på armen. Honsåg väldigt glad ut. Men hon talade också om atthon för ett drygt år sedan eller kanske två hadeförlorat en tidigare liten dotter i plötsligspädbarnsdöd.Jag har motionerat om bl.a. plötsligspädbarnsdöd. Jag vet att vi då fick till svar attinformation går ut via BB osv. Men när jag har hörtefter har det visat sig att det inte har slagit igenomtill personalen. lär det göra det. har allaförstått hur viktigt det är. Det finns också enförening som arbetar för detta. Det är föräldrarsom har drabbats som arbetar tillsammans medforskare.Jag tror inte att det är någon som misstror mig närjag säger att jag tycker att detta är oerhörtväsentligt. Men jag tänker ändå stödjareservationen. som jag har ett mycketstarkt engagemang i frågan -- jag kan parentetisktsäga att jag arbetat i Cancerfonden under ett tiotalår, och jag gör det fortfarande -- har jag respekt fördetta med yttrandefrihet.Jag läser reservationen på ett sådant sätt, attavsikten är att man skall fortsätta det arbete somregeringen har påbörjat i denna fråga. Jag räknarmed att man kommer att göra det. Jag kommerockså att fortsätta att se efter vad som händer ochom möjligt ställa min eventuella kunskap tillförfogande.Jag vet att detta är svåra saker. Jag anser att det ärväldigt fint att vi har en yttrandefrihetslag somkanske är den allra bästa i . Men samtidigtvill jag se hur man skall kunna komma åt detta medsmygreklamen, dvs. den förtäckta reklamen.Det är som här säger:Tobaksindustrin i måste varje veckarekrytera 600 nya brukare för att hålla sinaförsäljningssiffror. Om så inte sker, börjar siffrornagå ned. Varför skulle man, som någon annan sade,lägga ned eller mer på reklam,om man inte visste att man fick igen pengarna?Ingen av oss tror att man skulle göra det av någonannan anledning än att de ger ett återflöde.Jag går så långt att jag kritiserar tobaksindustrin,helt enkelt därför att den inte ''kör med raka rör''.Det har jag sagt tidigare, och det kommer jag attupprepa.Någon lämnade uppgiften att rökningen ökade närman i fick ett förbud. Låt mig, herr talman,avslutningsvis tala om att man i samband med fick detta förbud började registrera bruk avrulltobak, vilket man inte hade gjort tidigare. Detvar därför som siffrorna steg som de gjorde. Det varalltså helt enkelt falsk statistik som gjorde att detkunde påstås att bruket hade ökat.Anf. 185 ()replik:Herr talman! Om hade lyssnatpå vad jag sade, hade hon hört att jag räknade uppde partier som till fullo eller med något litet spillhade stött fjolårets förslag. Jag sade också att ävenenskilda moderater och nydemokrater stödde dettaförslag. Jag hade alltså inte glömt Moderatasamlingspartiet.Det är litet märkligt, med tanke på det arbete somElisabeth har utfört , att honinte kan stödja utskottsmajoritetens förslag. Vi harmånga gånger gjort detta arbete tillsammans. Bl.a.stod vi och tog emot blommor tillsammans förravåren, när strupcanceropererade var så glada överatt förslaget skulle förändras. Det var till stor delvi som stod bakom den förändringen. Det är litetmärkligt att inte fortsätter attstå framme vid frontlinjen i denna fråga.Det är också märkligt att både tidigare också medhänvisning till yttrandefriheten inte kan gå med påatt skynda på regeringens utredning. I andrasammanhang gäller tydligen inte denna finayttrandefrihet.Jag tänker på alla de anställda i kommuner ochlandsting som är så rädda för att kritiserakommunal- och landstingsråd, oftast moderatasådana, att de i stället håller tyst eller viddemonstrationer tar på sig en huva på huvudet. Devågar inte visa vilka de är. De törs alltså inteutnyttja sin yttrandefrihet.När moderata kommunal- och landstingsråd uttalarsig i anslutning till detta säger de att personalengärna får tycka privat men inte när den är påarbetet. Men de anställda vågar inte ens tyckaprivat utan klär ut sig och gömmer sig bakommasker. Då står ni inte upp för yttrandefriheten.Det är mycket konstigt att det nu passar att krypabakom yttrandefriheten, men inte i andrasammanhang.Anf. 186 ()replik:Herr talman! Jag blev faktiskt litet förvånad. Jagtrodde inte att replik skulle fåen sådan här vändning i en fråga där det är fulltklart vad jag tycker. Jag är nämligen övertygad omatt om vi får en riktig lagstiftning, som är rättformulerad och grundad på de lagar som i daggäller, blir den mer effektiv än något som vi skyndarpå för mycket. Därmed hoppas jag också att detskall gå fort och att vi skall komma fram till ett braresultat. Jag tror inte att någon hyser tvivel om minmålsättning.Att sedan tala om yttrandefriheten för anställda inågra kommuner och landsting, utan någon somhelst antydan om vilka eller vad som avses, ochanvända det som debattargument emot mig tyckerjag helt enkelt inte fordrar något svar. Det hör intehit.Jag håller med om att vi inte skallgöra skillnaderna mellan oss så stora att vi integynnar de mål som vi har, nämligen färre rökareoch färre fall av sjukdomar av alla slag. Vi måstehålla en sådan balans i informationen och ilagstiftningen att vi har målet klart föross.Anf. 187 ()replik:Herr talman! Om vill att detskall gå fort, och det sade hon alldeles , vill jagpeka på att det går snabbast om vi stödjerutskottsmajoritetens förslag. här litet grand med dubbla tungor.Jag tar här upp det som händer i kommuner ochlandsting i anslutning till tryck- ochyttrandefriheten, något som jag har läst om itidningen. På samma sätt tog fall som hon hade läst om i tidningen. Det ärinte konstigare att jag refererar till dessa fall. Detkan inte ha undgått att detförekommer att folk inte vågar visa sina ansiktennär de demonstrerar mot nedskärningspolitiken ikommuner och landsting. Detsamma gäller derasrädsla för att mista sina jobb genom den senasteförändringen i arbetsrätten. Den innebär att maninte längre behöver ta den sist anställde utan kanplocka ut två ur turordningskretsen. Det är konstigtatt inte ser denna koppling.Jag förstår vidare att inte villatt vi skall göra skillnaden så stor. Det ärnaturligtvis litet pinsamt att inte kunna ställasig bakom majoritetsförslaget, med tanke på attElisabeth har varit duktig idessa frågor.Anf. 188 ()replik:Herr talman! Jag föredrar effektivitet framförhastighet, . Det är därför somjag tyder formuleringen i reservationen som uttryckför den målsättning som jag ansluter mig till. Det ärfullt klart.Det är vidare lätt att slänga ur sig en anklagelse omtal med dubbla tungor i en debatt. Jag har aldrigtalat med dubbla tungor i dessa frågor. Jag tror inteheller att jag har gjort det i någon annan fråga, ochdefinitivt inte här. Jag har haft en klar målsättningsedan början på 80-talet. Det är inte det minstapinsamt för mig att stå här. Jag vet precis vad jagtycker och vilket mål jag har, och det arbetar jagför.Anf. 189 () replik:Herr talman! Jag tycker att härhar framhållit flera viktiga saker, bl.a. omgränsdragningen mellan direkt och indirekttobaksreklam. vill jag upprepa vad jagsade medan , om jag inte tar fel,inte var här.Anf. 190 TREDJE VICE TALMANNEN:Repliken gäller . 191 () replik:Herr talman! Detta gäller både . Jag har suttit här bara tvåoch , men jag tycker fortfarande, trotsmin bristande erfarenhet, att denna fråga intelämpar sig för politisering.Herr talman! Till slut vill jag säga att flera harciterat långa stycken ur Folkhälsogruppensyttrande i detta ärende och även urNorgeundersökningen. Jag var ordförande i dengrupp som utarbetade de två rapporterna, och jagvill bara peka på att Folkhälsogruppens slutsatsentydigt var att förbud mot eller begränsning avtobaksreklam, oavsett om den är direkt ellerindirekt, har effekt på tobakskonsumtionen.Anf. 192 () replik:Herr talman! Jag tycker att tydligt att hon förstod vad jag menar. Jag villinte göra detta till en kvinnofråga på det sättet attjag placerar den i ett fack där vissa män inte ärintresserade av att driva den. Så till vida är vi heltöverens. Däremot tycker jag att detta är en frågasom alldeles särskilt borde intresserakvinnoförbunden, av det skälet att av delågutbildade kvinnorna röker.Kvinnoförbunden ömmar naturligtvis på ett särskiltsätt för de frågor som rör kvinnor. Det rör sig ju idet här fallet om en speciell grupp av kvinnor på ettalldeles särskilt sätt.Jag är medveten om faran i att en del män helt ochhållet förlorar intresset när vi förklarar att något ären kvinnofråga. Det vore ju ytterst olyckligt i dethär fallet. Detta är naturligtvis i första hand enmänniskofråga. Det tycker jag egentligen att allakvinnosaksfrågor är.Anf. 193 ()replik:Herr talman! Efter det som nu sadekan jag säga att jag håller med henne om att allafrågor är mänskliga frågor. Min varning var bara attvi inte skall försöka feminisera den här frågan. Jagtror inte att det skulle vara en lycklig väg att gå frammot målet. Det här är en fråga som alla måsteengagera sig i och som jag också tycker att man kanställa krav på både män och kvinnor att informerasig om och att hjälpa till med.Anf. 194 ():Herr talman! För undvikande av eventuelltmissförstånd vill jag gärna för räkningdeklarera att vi står bakom utskottsbetänkandetmed undantag av den del som gäller reservationen,som vi också står bakom.Anledningen till att vi står bakom reservationen ärinte att vi är emot reklamförbud, tvärtom. Vi ingicki den riksdagsmajoritet som tidigare av regeringenbeställde ett förbud mot direktreklam. Vid dettillfället uttalade utskottsmajoriteten att frågan omindirekt reklam behövde övervägas ytterligare,varför man inte gjorde en sådan beställning. Nukommer regeringen tillbaka och säger, precis somriksdagen den gången, att frågan fortsättningsvisskall övervägas. Det är alltså inte så att man avstårfrån att göra något bara därför att man stödjerreservationen.Jag tycker att flera talare här har försökt överträffavarandra i att beskriva tobakens skadlighet ochfarlighet. Jag vet inte riktigt vem det är manförsöker övertyga. Jag tror nämligen att alla här ikammaren, i varje fall alla som sitter isocialutskottet, är mycket mycket medvetna omdessa faror. Vad jag vet är det t.o.m. så att detnumera inte är någon enda i socialutskottet somröker.Det finns alltså inte någon skillnad i uppfattningvad gäller hur farligt det är att röka. Det som fråganegentligen gäller är vilka medel vi skall använda föratt hindra människor från att börja röka.Liksom andra talare vill gärna även jag uttryckamin respekt för stora kunskap pådet här området, som naturligtvis är mycket störreän kunskapen hos de flesta andra här i kammaren.Men vi andra har inte någon annorlundauppfattning om att det är farligt att börja röka ochatt det är farligt att röka. För min egen del skullejag inte vilja se att en enda unge började med denovanan.Däremot har vi en något annorlunda uppfattningnär det gäller skillnaden mellan att göra etttillkännagivande och att, som vi gör ireservationen, instämma i vad regeringen säger,nämligen att frågan fortsättningsvis skallövervägas. Eftersom de allra flesta av oss är eniga isakfrågan, är ett tillkännagivande inte det därriktigt historiska beslutet som man vill göra det till.Än en gång vill jag deklarera att vi i äremot rökning, vi är för ett reklamförbud, och vi sergärna att man kommer till rätta med också denindirekta reklamen. Vi utgår emellertid ifrån attregeringen klarar det här såsom man själv har sagti propositionen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )21 § Ansökningsförfarandet enligt lagen(1988:870) om vård av missbrukare i vissa fallFöredrogssocialutskottets betänkande1993/94:SoU16 Ansökningsförfarandet enligt lagen(1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall(prop. 1993/94:97).Anf. 195 ():Herr talman! Det ärende som vi nu skall behandla,om ansökningsförfarandet vid LVM-vård, har varitett tvisteämne mellan oss och de borgerligapartierna ända sedan lagen om tvångsvård avmissbrukare tillkom. Det är därför inte förvånandeatt regeringen nu har lagt fram det här förslaget, nunär vi är i slutet av mandatperioden.För oss socialdemokrater är det enrättssäkerhetsfråga att någon annan änsocialnämnden ansöker hos länsrätten omtvångsvård. Även att befrias från sinroll som motpart i LVM-målen anser vi vara väldigtviktigt. Erfarenheterna har visat att länsstyrelsenhar klarat den här uppgiften mycket bra. Genom attlänsstyrelsen gör ansökan får vi en likvärdigbedömning av ansökningarna mellan kommunernai länen.Att tvångsomhänderta någon för tvångsvård är ettallvarligt ingripande i den enskildes liv, även omvården som sådan kan vara nödvändig. Visocialdemokrater är inte emot tvångsvården, utanvi vet att den behöver tillgripas, då den kan behövasför att rädda en missbrukares liv och få honom ellerhenne att bryta ett destruktivt beteende.Länsstyrelserna har kommit att spela en viktig rollgenom sin initiativrätt i LVM-ärendena. Det hargällt att få till stånd en enhetlig rättstillämpning,vilket är nödvändigt när det gäller sådana åtgärdersom en längre tids frihetsberövande. Att praxisskiftar från kommun till kommun -- det kan t.o.m.skifta från en kommundel till en annan -- kan intevara acceptabelt. Visserligen är det länsrätten somtar det slutliga avgörandet, men om en kommuninte ansöker om LVM-vård kommer inte detta tilllänsrättens kännedom.Vi vet nu att kommunerna har ekonomiskabekymmer. Då ökar riskerna för att kommunernainte ansöker om tvångsvård, då vården är mycketkostsam. All statistik kan nu bevisa attkommunerna drar in mer och mer på den här typenav vård.Kommunerna kommer inte heller att få någonersättning från staten när de nu övertaransökningsförfarandet. Framför allt småkommuner är nu mycket mycket oroliga för den härnyordningen, då de inte har någon erfarenhet av attdriva den här typen av mål.Flera remissinstanser har också avstyrkt förslaget.Det är t.ex. Kammarrätten i ,, , , Föreningen och de olika klientorganisationerna.Det man framför allt är orolig för är att vi intelängre skall få en enhetlig rättstillämpning och attmissbrukarna inte skall få en erforderlig vård.En av fördelarna med vårt nuvarande system är atten från utomstående myndighet görbedömningen om LVM är tillämplig eller ej.Länsstyrelserna bedömer också om den frivilligavården har prövats i tillräcklig omfattning. Hänsynbehöver då inte tas till kommunernas ekonomi ellerpolitiska direktiv om att inte göra dyra placeringar,utan det måste kommunerna göra när länsrätten pålänsstyrelsens anmaning har beslutat det.Erfarenheterna visar också att tudelningen mellanlänsstyrelsen och har gett godaeffekter vid LVM-anmälningar, eftersomklienterna då har insett allvaret och underkastat sigfrivillig vård.Den sociala enheten är också en trygghet förmånga anhöriga och en garanti för att något blirgjort för missbrukaren. Anmälningarna frånkommunerna har kraftigt minskat i antal. Som jagsade tidigare sker det i vissa kommuner ingaanmälningar alls, utan de flesta anmälningarnakommer från polisen eller sjukvården.Rättssäkerhet är viktigt för alla människor i vårtsamhälle, även för dem som är mest utsatta. Därförär det olyckligt att regeringen nu vill tumma pådenna genom att lägga över ansvaret föransökningsförfarandet helt på , somhar att tillvarata dels kommunens intresse avbesparingar, dels missbrukarens intresse av att fåerforderlig vård.Herr talman! Med det anförda yrkar jag avslag påpropositionens förslag och på hemställan iutskottets betänkande samt bifall till reservationen.Anf. 196 ():Herr talman! När jag övertog detta ärende från EvaZetterberg och satte mig in i frågan var deträttssäkerhetsaspekten som för mig var det tyngstvägande skälet mot att genomföra den föreslagnaförändringen.Jag anser att det i det här fallet inte är fel att göra enjämförelse med åklagarväsendet, domstolarna ochkriminalvården. Att flytta över utredningar omingripande tvångsvård från tillsocialtjänsten kan från rättssäkerhetssynpunktjämföras med att kriminalvården skulle görautredningar före domstolsprövningen inom detsystemet.Förutsättningarna för vård enligt lagen om vård avmissbrukare är för det första att det skall finnas ettvårdbehov orsakat av ett fortgående missbruk. Fördet andra skall vårdbehovet kunna styrkas. För dettredje skall vårdbehovet inte kunna tillgodoses påannat sätt.Anmälan om behov av vård enligt LVM görs tilllänsstyrelsen, som ansvarar för att det görs enutredning. ansöker sedan hoslänsrätten om vård av person enligt LVM.Länsrätten avslår eller bifaller ansökan. Domen omLVM-vård kan överklagas till kammarrätten.Regeringsrätten kan i principiella mål beviljaprövningstillstånd och utgöra högsta instans.Anmälningsskyldighet -- och det handlar verkligenom en skyldighet -- har de myndigheter som i sinverksamhet regelmässigt kommer i kontakt medmissbrukare, alltså socialtjänst, läkare,polismyndighet och kriminalvård. Rätt att göraanmälan till har också privatpersoner,såsom t.ex. föräldrar till missbrukare.