prot · GI0932 · 1994-11-30 00:00:00 — I uppdragetingår bl.a. att undersöka möjligheterna att genomöverenskommelser med fastighetsägarorganisationeroch genom andra frivilliga åtaganden åstadkomma enökning av andelen bostäder med brandvarnare.Det finns enligt utskottets mening anledning att påolika sätt skynda på utvecklingen. Det bör därförankomma på regeringen att skyndsamt vidta de ytter-ligare åtgärder som kan erfordras. Vi förutsätter attregeringen noga följer frågan utan någon ytterligarebegäran om det.Folkpartiet har i en reservation velat göra ett till-kännagivande om förbud mot användning av återluft.Även detta är en mycket diskuterad fråga. Boverkethar i de nya byggreglerna skärpt bestämmelserna, ochdet är inte tillåtet att återföra luft till utrymmen försömn och vila. Användningen av återluft har alltsåförsetts med kraftiga restriktioner. Återföring av luftfrån kök och hygienrum får inte ske. Vi har arbetatmed de här frågorna i bostadsutskottet ochnått framgång när det gäller kontroll av ventilations-systemen. Men med det kunskapsunderlag som vi hari dag är vi inte beredda att totalt förbjuda användning-en av återluft. Vi får följa frågan vidare och eventuelltåterkomma om det skulle visa sig att ochSiw farhågor besannas.Centerpartiet har slutligen yrkat att det i byggreg-lerna skall ställas krav på alternativ uppvärmnings-möjlighet i bostäder. Det vore å ena sidan önskvärt attalla byggnader försågs med alternativa värme- ochmatlagningsmöjligheter som kan användas vid elav-brott. Men å andra sidan krävs ideligen, främst frånborgerligt håll, färre regler när det gäller byggande.Mycket av det som kräver finns påmarknaden, så möjligheterna att ordna det som krävs imotionen är goda. Utskottet menar att man bör vararestriktiv vid införande av nya byggregler, och därföravstyrks motionen.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationerna.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 27 §. )26 § Vissa frågor om naturresurslagenFöredrogsbostadsutskottets betänkande1994/95:BoU3 Vissa frågor om naturresurslagen.Anf. 114 ():Fru talman! Rätten att leva i en miljö som inte in-nebär risk för liv och hälsa är en fundamental rättig-het. Kommunerna har ett övergripande ansvar förmänniskors hälsa och för miljön i kommunen. Kom-muninnevånarnas representanter i kommunfullmäkti-ge måste därför ha rätt att bestämma om och i så fallvilka typer av miljöfarliga anläggningar och verksam-heter som skall finnas i kommunen.Den kommunala vetorätten, som innebär att enkommun har rätt att säga nej till etablering av miljö-störande anläggningar i den egna kommunen ger ensådan rätt. Den är också en av hörnstenarna i denkommunala självbestämmanderätten och en förut-sättning för en reell demokrati.Genom riksdagsbeslut under /90gjordes kraftiga inskränkningar i den kommunalavetorätten. Regeringen gavs då möjligheter att köraöver den kommunala demokratin genom att bestämmaom lokalisering av vissa typer av anläggningar i stridmed en kommuns uttalade vilja.Ett exempel på lokalisering som regeringen skallkunna tvinga en kommun att ta emot är anläggning förförvar av utbränt kärnbränsle.Den kommunala självstyrelsen är starkt förankradi vårt land. Genom en stark självstyrelseunderlättas medborgarnas möjligheter att påverka sinmiljö.Den genomförda inskränkningen i den kommunalavetorätten rycker undan grunden för en stor del av denkommunala självstyrelsen och därmed människornasmöjligheter att själva påverka sin livsmiljö.Sett ur ett EU-perspektiv är det också viktigt attstärka den lokala självstyrelsen. Den s.k. närhetsprin-cipen, som innebär att beslut skall fattas på så lokalnivå som möjligt, talar också för en förstärkning avden kommunala vetorätten.Fru talman! Jag yrkar härmed bifall till reservationnr 1.Anf. 115 ():Fru talman! Delar av och Österdalälvenbör skyddas enligt naturresurslagen.Vi kan konstatera att det finns intresse av attskydda naturen. Ett sådant intresse kan ha olika skäl.Jag avstår här från att fördjupa mig i naturskyddetsbetydelse för turismen, biologisk mångfald, osv.Det finns också intresse av produktion av elektriskenergi. Båda dessa intressen är berättigade, men enavvägning måste göras. För mig som liberal känns detnaturligt att naturskyddsintresset får väga tyngst ochatt vi i det här fallet beslutar att skydda dessa tvåälvsträckor i enlighet med naturresurslagen.Det finns också ett starkt lokalt stöd för detta hosberörda länsstyrelser, kommuner och ortsbefolkning,och det gäller både och . Närdet gäller har t.o.m. en folkomröstninggjorts . av dem som rösta-de var emot en utbyggnad. Därför yrkar jag bifall tillreservationerna 2 och 3.Anf. 116 ():Fru talman! stöder Centerpartietsmotion när det gäller att återupprätta tidigare lagstift-ning om det kommunala vetot.När vi i satte i gång en energiteknik sombevisligen skapar farliga restprodukter kände sigSveriges riksdag tvingad att frånta människor i kom-munerna deras självklara rätt att säga ifrån och nekaatt ta emot kärnavfall. En kärnavfallsanläggning skallnaturligtvis förläggas dit där det finns bäst förutsätt-ningar att placera den. Det får aldrig bli en fråga därman kompromissar för att t.ex. någon kommun avsysselsättningsskäl vill få anläggningen till sig. Denenda bedömningsgrund som är giltig är naturligtvissäkerhetsaspekten.Avfallsanläggningens placering måste ha en folk-lig acceptans. Därför är vetorätten ett viktigt instru-ment för att människorna skall känna trygghet i sinnärmiljö.Vänsterpartiet anser dock att vi naturligtvis skallta hand om vårt eget avfall. Om det då uppstår pro-blem om var slutförvaret skall placeras får väl riksda-gen ta en ny diskussion om hur lagstiftningen skalländras och se ut. Jag yrkar därför bifall till reservation1 i Bou:s betänkande 3.Fru talman! Så till frågan om skydd mot utbygg-nad av . Att bygga ut flera älvsträckor iSverige är inte förenligt med en långsiktig ekologiskhushållning med våra naturresurser. Därför tror ochhoppas vi vänsterpartister att den här aktuella pröv-ningen av utbyggnaden av mellan Gam-melby och inte blir av.Eftersom Socialdemokraterna i opposition underden förra mandatperioden röstade för att älvsträckanskulle skyddas, borde man med en logisk inställningkomma till samma slutsats också.I utskottsbehandlingen fanns en majoritet för attGideälven skulle skyddas. Tyvärr avslog riksdagendetta med en rösts övervikt. Eftersom regeringen harfri prövningsrätt i ärendet kan ett beslut i riksdagenförhoppningsvis bli vägledande för ärendets fortsattahantering. Jag yrkar även bifall till reservation 2 omGideälven.Jag yrkar även bifall till reservation 3 om skyddför Österdalälven.Anf. 117 PER ():Fru talman! När nu har beslutat sig för attingå i den europeiska unionen - med detta svällandeoch ur demokratisk synpunkt minst sagt otympligadetaljregelverk - är det än viktigare att vi hävdar denregionala och lokala självbestämmanderätten.Ett centralt inslag i den gröna ideologin är decent-raliserat beslutsfattande. Huvudprincipen i allt sam-hälleligt arbete skall vara att besluten fattas så näradem som är berörda av besluten som möjligt. I ochmed att införde undantag i denkommunala vetorätten, bl.a. när det gäller anlägg-ningar för slutförvaring av kärnavfall, rycktes engrundläggande del av den kommunala självstyrelsenundan.Jag kan ta Kynnefjällsfrågan som exempel. De treinblandade kommunerna har sagt nej till att förvandla berget till en av-fallstipp för utbränt högaktivt kärnbränsle. Men var-ken SKB, , ellerregeringen har kunnat ge ett klart besked om huruvidaKynnefjäll blir aktuellt eller inte för provborrning.Traktens befolkning vågar inte lita på politikernaseller, för den delen, kraftföretagens vaga löften -särskilt inte efter införandet av undantag i den kom-munala vetorätten. Befolkningen har snart vaktatsitt berg dygnet runt i 15 år.Det redan producerade svenska kärnavfallet skallgivetvis tas omhand i . Men det skall ske efternoggranna överväganden och nationella, regionalaoch lokala diskussioner om hur, var och när. kankommuner i praktiken köras över. Detta är, fru tal-man, enligt min uppfattning en grundläggande demo-kratisk fråga.För övrigt lär det inte finnas en enda miljökon-sekvensbeskrivning i världen vad gäller kärnkraftenoch dess avfall. Det visar vad det kanske egentligenhandlar om. Det visar också hur viktigt det är att vigenast börjar med avvecklingen av kärnkraften i Sve-rige och hur viktigt det lokala folkliga inflytandet är -den lokala vetorätten.Med det anförda yrkar jag bifall till reservation 1och stöder i övrigt reservationerna 2 och 3.Anf. 118 ():Fru talman! Jag skall koncentrera mig litet påärendet om , och jag börjar med att yrkabifall till reservation 3, som är föranledd av en kds-motion.Motionen har fått ett fint stöd. , , och stöder motionen ien gemensam reservation.En utbyggnad av vid Brunnsberg iÄlvdalens kommun har diskuterats i bygden underlång tid. har alla tänkbara argumentbåde för och emot en utbyggnad upprört känslorna ibygden. Försök att skydda den här älvsträckan hargjorts. Frågan har också prövats enligt naturresursla-gen - senast . Då beslutade manhär i kammaren att göra ytterligare överväganden ochfortsätta med en inventering av övriga tänkbaraskyddsvärda sträckor i landet.I en promemoria skisserade man ochbeskrev på ett mycket fint sätt de värden som börskyddas när det gäller . Det handladeom sportfiske, rara floror och faunor som behöverskyddas och inte minst möjligheter för turismen. Detgäller alltså det rörliga friluftslivet. Detta är ett riksin-tresse. Av det skälet borde vi låta och därige-nom hela få behålla något av ur-sprungliga forna glans genom att just bevara ström-sträckan vid Brunnsberg.Så sent som för sedan har dettaockså bekräftats av en bred majoritet i en folkom-röstning då sade nej till en framtidautbyggnad. Det är beklagligt att socialdemokraternainte är beredda att ställa sig bakom det mycket starkafolkliga stödet i bygden.Jag har en fråga, om nu vill be-svara den: Vad krävs egentligen ytterligare för attskydda enligt naturresurslagen? Allttalar för ett skydd. 119 ():Fru talman! I det här betänkandet är det två punk-ter vi inte är överens om, vilket har framgått av deföregående talarna.För det första är det fråga om det kommunala ve-tot. Vi har olika åsikter i sak. Den frågan återkommerjag till. För det andra gäller det frågan om vilka älv-sträckor i vårt avlånga land som skall få ett förstärktskydd mot vattenkraftsutbyggnad o. dyl. I det falletgäller oenigheten mera formalia. Jag börjar med denfrågan.Jag tror att vi är helt överens i sak när det gällerbehovet av ökat skydd av och den berördasträckan av . Som flera av talarna tidiga-re har påpekat finns det starka natur- och fritidsintres-sen för att dessa sträckor skall skyddas. De är värde-fulla ur natursynpunkt och för fritidsfiskarna. Jag ärvisserligen fiskallergiker, men t.o.m. jag kan förstå attälvarna har ett oerhört värde.Dessutom finns det i båda dessa fall en mycketstark lokal opinion, vilket jag tror att det var LennartFremling som påpekade. Det är självfallet också oer-hört viktigt.Som påpekade var vi oense ävennär den här frågan behandlades för ungefär ett och etthalvt år sedan. Även då ville den dåvarande opposi-tionen, dvs., jag och övriga socialdemokrater, gålängre än regeringen medan regeringspartierna där-emot inte ville gå lika långt. Så här skulle vi kunnahålla på. Jag skulle nu kunna bolla frågan vidare tillUlf och undra varför kds miljöintresseninte var lika starka somnu när kds är i opposition. Har någonting hänt? Nej,det har det naturligtvis inte.Jag skulle vilja höja ett varningens finger här. Jagtror inte att det är bra för vår trovärdighet om vi ärmera generösa och mera öppna för miljösynpunkternär vi sitter i opposition än när vi har majoritet. Visocialdemokrater har inte ändrat uppfattning. Vårutgångspunkt är fortfarande, precis som tidigare, attbåda dessa älvsträckor skall skyddas.Däremot menar vi att man ändå måste ha en vissrespekt för de beslut som fattas i denna kammare. Vifick klart för oss att ma-joriteten här i kammaren ville avvakta den översynsom nu pågår. När det gäller pågår detdessutom en rättslig process som alldeles snart kom-mer att vara avklarad. Genom voteringen som ettmaktmedel blev vi övertygade om att vi skulle avvak-ta. Vi tycker att anständigheten kräver att vi faktisktavvaktar till dess att den här översynen är klar och attvi därefter får göra en ny prövning. Men, som sagt,vår utgångspunkt är fortfarande precis densamma somför - det krävs ett ökatskydd. Vi föreslår ett avslag på de kraven på rentformella grunder.Så till frågan om den kommunala vetorätten. Den-na fråga, liksom de flesta andra frågor i detta land, ärjust nu föremål för översyn och utredning. Här finnsockså, och övriga motionärer, me-ningsskiljaktigheter i sak. Vi socialdemokrater tyckersjälvfallet att vetorätten är viktig. Det är en oerhörtväsentlig byggsten i vår kommunala självstyrelse attkommunerna har rätt att säga nej till vissa typer avanläggningar. Vi får dock inte överdriva vetorättensbetydelse. Den innebär bara en möjlighet att säga nej.Höjden av inflytande måste ändå vara att man harhela makten och ansvaret.Man måste ha möjlighet att säga nej om manogillar någonting men också ett ansvar att peka ut vadsom är ett bättre alternativ. I den meningen är vetorät-ten inte fullständig. Den ger kommunerna en rätt attsäga nej, men den har den tydliga begränsningen attkommunerna för den skull inte har ansvaret att pekaut en bättre lösning. Det finns en risk med detta. Dettasagt med all respekt för de kommunpolitiker vi har ilandet. Om statsmakten bestämmer sig för att vi måsteha anläggningar som utgör ett hot mot miljön och detdessutom finns en vetorätt, finns det na-turligtvis en risk för att det inte blir den kommun somur miljösynpunkt är mest lämpad som tar emot an-läggningen. Det finns en risk för att med vetorättensom vapen blir det i stället den kommun som av t.ex.ekonomiska eller sysselsättningsskäl inte anser sig haråd eller möjlighet att säga nej som får anläggningen.Även om vetorätten är värdefull och skall finnastycker jag att det måste finnas en ventil. Den skall intefinnas därför att vi misstror kommunpolitikerna utandärför att vi måste se till att det finns en garanti, så attvi kan fatta de beslut som sett ur nationell synpunkt ärde miljömässigt absolut bästa.Detta är ett skäl till att vi avvisar förslaget om atttäppa till den här ventilen i vetorätten.Jag tror att Per sätter tummen på det somden här frågan egentligen handlar om. Vetorättenanvänds för att, som Per sade, förhindra slut-förvaring av kärnavfall. I första hand tror jag att dethandlar om att vi har olika uppfattning om kärnkraf-ten. Jag har all respekt för att miljöpartister, vänter-partister och många socialdemokrater känner en oer-hörd osäkerhet inför kärnkraften, men jag tror inte skall bekämpa kärnkraften med juridiken somvapen.Det finns en risk för att vi i den här kammarenbygger instrument med vetorätt och annat - dvs. an-vänder juridiken - för att stoppa någonting som vitycker är dåligt i stället för att använda argumentens,politikens, makt.Om detta i grunden handlar om att vi har olikauppfattningar om kärnkraften skall vi naturligtvisdiskutera och avgöra den frågan. Vi skall egentligeninte diskutera formerna för den kommunala självsty-relsen. Det är en annan fråga, även om det självfalletfinns kopplingar.Av dessa skäl - som delvis är formella men ocksåsakligt motiverade - yrkar jag avslag på samtligaförslag som har kommit upp här och bifall till ut-skottsmajoritetens förslag.Anf. 120 () replik:Fru talman! säger att vi i sak äröverens och att oppositionen och majoriteten håller påatt byta ståndpunkt. Det är alldeles riktigt. Egentligenär det som helt plötsligt har ändratställningstagande.Utredningsmannen har när det gäller Gideälvenoch framför allt sagt att ett skydd enligtplan- och bygglagen i första hand borde övervägas.Det skulle kunna ske lokalt. Detta är naturligtvis enväg att komma fram. Men det medför mycket uppsli-tande och onödiga diskussioner och upprörda känslor ibygden som faktiskt kan undvikas om det i stället blirett skydd enligt naturresurslagen. Allt talar ju för attdet egentligen är det bästa i det här sammanhanget.Det har faktiskt hänt en annan sak också. Det harvarit en folkomröstning som har visat på ett mycketstarkt stöd för ett skydd av . Man måstefaktiskt våga någonting om man har en bestämd upp-fattning.Jag noterar att säger att vi i sak äröverens. Det måste innebära att han menar att , och kanske också , skallskyddas enligt naturresurslagen. Sedan får vi se vaddet ytterligare inventeringsarbete som pågår kom-mer att föranleda.När det gäller är allt arbete förbe-rett. Allt är klart. Ingenting nytt kan tillföras. Dess-utom hindras mycket planarbete, vägdragningar osv. ibygden, eftersom något beslut i den här frågan aldrigkommer till stånd. måste man äntligen våga, LarsStjernkvist.Anf. 121 () replik:Fru talman! Det är synd att är såmodig och stursk nu när han är i opposition. Tänk omvi hade fått se litet av den här geisten när han satt iregeringsställning! Då kanske det här landet hade settannorlunda ut.Jag skall inte bråka om det som jag tror att vi igrunden är ganska överens om. Jag vill bara återigenge min syn på tågordningen. Vi beslutade för ett ochett halvt år sedan i denna kammare om att skyddetskulle ökas för, om jag minns rätt, 15-20 vattendrag.Vi socialdemokrater ville då gå längre. Vi tyckte attbl.a. borde ges ett ökat skydd. Vi blevdå nedröstade, med motiveringen att det skulle görasen översyn som skulle vara färdig undervåren 1995.Vi tycker att det finns anledning att återigen ta uppden här frågan och då pröva vilka vattendrag som viskall gå vidare med.Jag tror inte att det vore bra om vi i denna kamma-re betade av vattendrag efter vattendrag och diskute-rade om de skulle ha skydd var och en för sig. Det ärrimligt att man - precis som den förra regeringengjorde och som den nuvarande nu planerar - vid någratillfällen samlat diskuterar vilka älvar som behöver ettförstärkt skydd. Utgångspunkten från vår sida är, somsagt, att det finns ytterligare vattendrag, däriblandÖsterdalälven, som behöver ett ökat skydd.Anf. 122 () replik:Fru talman! När det gäller liggerallt material färdigt. Vi kan inte vänta år ut och år inbara för att man skall inventera alla ytterligare tusen-tals älvsträckor som finns i det här landet.Om materialet inte hade varit fullständigt skullejag hålla med . Men det handlar ju omatt inte stoppa ett planeringsarbete i bygden. Dethandlar om viktiga vägdragningar och brodragningarsom faktiskt har med den lokala planeringen i framti-den att göra. Det är inte vår uppgift att bromsa ochstoppa sådant. Vår uppgift är snarare att hjälpa till attlösa sådana problem. Därför kan man faktiskt behand-la separat. Det är faktiskt vår uppgift atthjälpa till med det här.Anf. 123 () replik:Fru talman! Det tillhör den här kammarens obe-gripligheter att vi ibland kan bli mycket oense omsådant som vi egentligen är överens om. Det kanskeär en av mekanismerna i den här församlingen.Jag tyckte faktiskt att alldeles nysssade att det förslag som utredningsmannen hade be-träffande inte var särskilt bra. Det för-slag som har lagts fram skulle egentligen behövaskärpas. Det tycker jag talar för att man skall användatiden fram till att fundera på hur denälvsträckan - och ytterligare sträckor - bäst skallskyddas.Anf. 124 PER () replik:Fru talman! Roten till det onda är just kärnkraftennär det gäller den kommunala vetorätten, LarsStjernkvist.Problemet är att man genom att frånta kommuner-na vetorätten i avfallsfrågan legaliserar möjlighetenatt köra över dem just i den här frågan.Jag tror inte att kommunerna därmed frånsäger sigsitt ansvar för avfallet. Det som redan är produceratskall vi självfallet ta hand om.Detta visar än en gång hur farlig kärnkraften är. Vibehärskar egentligen inte avfallsfrågan . Kom-munerna vill i huvudsak inte ta emot avfallet.Ännu värre kan det bli med tanke på att vi går in iEU. Hur skall det framtida miljöfarliga avfallet hante-ras? Då är det ännu viktigare att den kommunalavetorätten återtas och upprätthålls.Anf. 125 () replik:Herr talman! Jag tycker att både det som Per La-ger nu säger och det som , som harsamma uppfattning, sade förut beskriver hur oerhörtsvårt detta är.Ni talar med kraft om att den kommunala vetorät-ten är oerhört viktig, att kommunerna måste ha rätt attsäga nej till den här typen av slutförvaring av kärnav-fall. säger ni att det är självklart att Sverigesom land måste ta hand om detta avfall och att vimåste göra det på bästa sätt, sett ur miljösynpunkt.Detta är såvitt jag förstår två oförenliga ståndpunkter.Vi måste, hur besvärligt och smärtsamt det än är,tillsammans som nation bestämma var vi skall slut-förvara kärnavfallet. Det kan inte enskilda kommunergöra. Det går inte att med juridikens alla finurligheterkomma ifrån det utomordentligt svåra avgörandet.Ytterst är det vi i den här kammaren som måste göraden avvägningen.Anf. 126 PER () replik:Herr talman! Jag tror inte, , att dehär ståndpunkterna är förenliga, med tanke på det viredan har. Skulle kärnkraften få fortleva kanske detblev ohållbart med tiden.Det viktiga nu tycker jag är att det inte skall behö-va bli som i kommunerna hemma i mitt län, att män-niskor sitter och vaktar ett berg för att de aldrigfår klart besked, trots att kommunerna har sagt ettklart nej. Så mycket ryggrad bör man väl ha att mankan tala om att det blir antingen eller. Antingen är dethär berget intressant ur slutförvaringssynpunkt ellerockså är det inte det.Jag menar att kommunerna tillsammans med SKBoch regeringen skulle kunna diskutera detta. Det finnsnämligen nya idéer om hur man förvarar avfallet. Attborra djupt ned i ett berg och lägga ned avfallet ärkanske inte längre lika intressant. Det har kommit nyaidéer, vill jag påpeka.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag vill gärna understryka att denventil som finns i lagstiftningen, som gör kan göra avsteg från vetorätten, naturligtvismåste användas med mycket stor försiktighet. Ut-gångspunkten skall självfallet vara att det är kommu-nerna som suveränt fattar den här typen av beslut.Svårigheterna med kärnkraften är att vi fortfaran-de inte har en bra lösning när det gäller slutförvaring-en. Det är just det som har gjort att vi i den här för-samlingen, efter svenska folkets rekommendation, harbeslutat oss för att avveckla kärnkraften.Sedan kan vi aldrig, hur gärna vi än skulle vilja,med vetorätt eller andra juridiska finurligheter avskaf-fa tidigare försyndelser. Dem måste vi leva med. Demmåste vi ta ansvar för. Därför tycker jag att det ärmotiverat att det finns en möjlighet att ur miljösyn-punkt tvinga kommuner att ta emot avfall, så att vikan ta hand om det på ur miljösynpunkt bästa sätt.Anf. 128 () re-plik:Herr talman! Jag tror att vi till största delen äröverens i den här frågan, . Det gällervetorätten, och den har koppling till kärnavfallet.Vi vill naturligtvis också att utgångspunkten skallvara att vi skall ta hand om vårt eget avfall här hem-ma i . Men som jag ser det gäller det att vi fårfram ett så bra sätt som möjligt att förvara det ut-brända kärnbränslet på. Då försvinner rädslan hosbefolkningen ute i kommunerna. Jag tror att det gårlättare att få förståelse för det här om det blir en säkerförvaring. Det är det vi inte har i dag.Anf. 129 () replik:Herr talman! Att vände sig till kdsi den här frågan var förståeligt, eftersom man harhoppat litet fram och tillbaka, liksom socialdemokra-terna gör.Vänsterpartiet har varit konsekvent. Vi röstade förett älvskydd i utskottet vid förra tillfället. Vi kommeratt göra det nu också. Av tekniska skäl blev riksda-gens beslut tyvärr inte det som vi förväntade oss förragången. Därför tycker vi att det skulle vara viktigt omdet blev så i dag.En annan viktig sak att poängtera är att en utbygg-nad av vattenkraften i fortsättningen måste handla omatt effektivisera och bygga om befintliga anläggning-ar.