prot · GH0992 · 1994-04-20 00:00:00 — Och tala om attdet är ord och handslag som gäller! Min politik harvarit att ett givet ord som bekräftats med etthandslag skall gälla. Men så är icke fallet i fråganom husläkarna. Där har ni i Ny demokrati brutitupp. Det tänker jag inte tveka att tala om och inteheller att höja rösten om.Jag tycker att skall ta del av defakta som har framkommit när det gälleråtgärderna med anledning av husläkarreformen.De talar ett annat språk än vad härger uttryck för. Men jag förstår att det är mycketgenerande för ett politiskt parti att uppträda på detsätt som Ny demokrati har gjort.Anf. 23 ():Herr talman! har ett högt anseende ivärlden när det gäller välfärdspolitiken, som vi tillmycket stora delar har byggt upp i bred enighet.När vi träffar representanter från andra länder ärdet inte med så litet stolthet vi visar upp ochberättar vad vi har åstadkommit på området. Ändåmåste vi vara ärliga nog att erkänna att våra systemför tryggheten och omsorgen inte varit och inte ärtillräckligt robusta för att klara påfrestningar påekonomin och inte minst att motsvara deförväntningar som skapats. Under de gångna årennär en rejäl årlig tillväxt betraktades som självklargjorde man sig inte så stora bekymmer om varifrånpengarna skulle tas. De fanns där. Jag vågar påståatt man ganska rutinmässigt byggdepå de olika delarna utan att på allvar fundera överom man kunde göra på ett annat sätt som var likabra eller bättre och som var mer kostnadseffektivt.Om vi skall kunna behålla en god välfärdspolitikmåste vi återfå en tillväxt i ekonomin. Det finns numånga tecken på att vi passerat svackan ilågkonjunkturen. Antalet företagskonkurserliksom utfärdade varsel har minskat mycketkraftigt, och arbetslöshetskurvan är på väg att saktavända neråt osv. Det finns en ny optimism som manmöter i många sammanhang, även omSocialdemokraterna och gör sittbästa för att vidmakthålla en pessimism fram tillvalet.Det ekonomiska läget innebär inte att vi omgåendekan ta på oss spenderbyxorna och låtsas som om viingenting lärt och ingenting förstått. Det ärnödvändigt att vi ser över formerna för olikaverksamheter, att vi ser över försäkringssystemenoch att vi gör en medveten prioritering, så att desom bäst behöver samhällets stöd också kanpåräkna det nu och i framtiden.I arbetar vi för en större grundtrygghet iförsäkringssystemen. Vi menar att det skall finnasen garanterad del som alla, oavsett inkomst, får delav och som betalas via statsbudgeten. Därutöverskall finnas en obligatorisk försäkring som täckerinkomstbortfall upp till en normallön i stället för dehögre nivåer som gäller . För en högreersättning får man, enligt vår mening, ta ett störrepersonligt ansvar. Detta hör inte till utskottetsansvarsområde. Men det hör till helheten i vår synpå välfärdspolitiken, där grundtryggheten ocksåges ett vidare perspektiv.I detta sammanhang använder man i blandbegreppen en smula slarvigt. Jag har märkt att mant.ex. sätter en generell välfärd i motsatsställning tillgrundtrygghet. Men det blir i vart fall med våraförslag helt fel. Trots att det heter att vi har engenerell välfärd ställs människor många gångerutan stöd eller får ett helt otillräckligt sådant. Detkan vara människor som av olika anledningarsaknat eller haft för låg inkomst. Centernsgrundtrygghet innebär däremot att alla skallomfattas. Därför blir den i den meningen generell.Jag vill om möjligt påkalla Bo Holmbergsuppmärksamhet. Han gjorde vad han kunde för attgöra ett bokslut för regeringen, som han sade. Dethade varit betydligt mer intressant om han hadegjort ett bokslut för det största oppositionspartiet.Det kan vara något enklare, eftersom det myckethar handlat om att vara emot nödvändigasaneringsåtgärder utan att i egentlig meningpresentera några alternativ. gjordeän mindre några försöka att presentera ettkommande eventuellt regeringsalternativ ellernågon form av visioner.Herr talman! Det verkliga problemet kan uppståom Socialdemokraterna återkommer iregeringsställning. Hur skall man kunna leva upptill de utfästelser man har gjort? Är det meningenatt man skall låtsas som om ingenting har hänt ochåtergå låtgåpolitik? ju att stoppa denna politik utan att lyckas.Därför avgick han -- som jag betraktar det -- iförtid. Om låtgåpolitiken får fortsätta hamnarmedborgarna, inklusive barnfamiljerna, i ensituation som måste beklagas. Den kan tvinga framdrastiska åtgärder. Jag kan hålla med om attbesparingarna i en del fall har lett till att åtgärdernahar blivit alltför drastiska, vilket mest har kommittill uttryck i storstäderna. Vad vi nu behöver är enlugnare utveckling, där vi på olika politiska nivåertar ett långsiktigt ansvar också för framtiden.Från sida har vi aldrig dömt utverksamhet som bedrivs i offentlig regi. Men vidömer ut synsättet att den skulle vara det endagivna. Vi vill se offentliga och privata vårdgivarearbeta sida vid sida, så att vars och ens starka sidorkan komma till uttryck. På det sättet kan enstimulerande konkurrens skapas som driverutvecklingen framåt, både verksamhetsmässigt ochi ekonomiskt hänseende.Vi måste bli bättre på att mäta kvalitet ocheffektivitet. Det blir en alltmer tydlig uppgift närdet gäller omsorgs- och vårdverksamhet. I denmåttstocken, som det gäller att hitta, måste denenskildes behov vara mer avgörande än denekonomiska faktorn.Centern var pådrivande när det gällde ett nyttstatsbidrag till kommunerna. Stora delar av denstatliga detaljstyrningen försvann. Vi tror attkommunpolitiker i allmänhet har både kompetensoch omdöme att göra riktiga prioriteringar, om deges ett rimligt ekonomiskt utrymme. Enförutsättning är naturligtvis att det finns enfungerande demokrati, att det finnspolitiker som har praktiska möjligheter att sätta sigin i frågorna så att de kan göra de riktiga ochnödvändiga prioriteringarna och politiker som mankan ställa krav på, vilka kan ställas till svars införett val. Då duger det inte med en så hårt nedbantadförtroendemannaorganisation att de uppdrag somfinns kvar blir så omfattande att de blir nästintillövermäktiga för fritidspolitiker att greppa. I så fallblir man hänvisad till de uppgifter och åsikter somtjänstemännen har. Dessa kan man inte ställa tillsvars på samma sätt.Det har framkommit uppgifter om att barn far illai tider då familjerna utsätts för påfrestningar genomarbetslöshet och vad därav följer. Detta äregentligen inget att förvånas över men naturligtvisinte desto mindre oroande. Visst har vi frånsamhällets sida anledning att uppmärksammadetta. Det vet jag att regeringen också gör. Jag ärsäker på att senare kommer attkommentera den frågan.Regeringen har som sin målsättning angett att allabarn och ungdomar skall få växa upp under tryggaförhållanden och med god omsorg. I utskottet sägervi att huvudansvaret för vård och fostran måsteligga på föräldrarna, medan statens ochkommunernas insatser i första hand skall varastödjande och kompletterande samt bygga på ettnära samarbete med föräldrarna. Det är mot dennabakgrund regeringens och de borgerliga partiernasfamiljepolitik skall ses, där vid sidan ombarnomsorgen också ett förslag till vårdnadsbidraghar lagts fram.Även om det i kommunerna har gjortsneddragningar av resurserna också tillbarnomsorgen, som i en del fall inte varit heltlyckade, står det samlade stödet till barnfamiljernainternationellt sett i särsklass.Jag har läst Socialdemokraternas motion ombarnens situation. Där citerar man om barns rättigheter. Man hänvisartill 4:e artikeln, där det står: ''I fråga omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter skallkonventionsstaterna vidta sådana åtgärder medutnyttjande till det yttersta av sina tillgängligaresurser -- -- --. ''Efter vad jag förstår av denna motion drarSocialdemokraterna den förenklade slutsatsen attdet helt och hållet handlar om ett ökat offentligtansvar. Det står t.ex. inte ett enda ord om attföräldrarna och familjerna måste ha detgrundläggande ansvaret. Det skulle möjligenkunna vara ett förbiseende, men jag tror inte att detär det. Jag tror att det har sin utgångspunkt i attSocialdemokraterna har en annan uppfattning omvad som är valfrihet. får naturligtvisrätta mig, om han tycker att jag har fel, men jag haruppfattat socialdemokratisk valfrihet som att: väljgärna bara du väljer som vi har bestämt åt dig. Jaganser att man i FN-deklarationen måste lägga in enbetydligt djupare dimension än vadSocialdemokraterna uppenbarligen gör.I sin motion hänvisar Socialdemokraterna också tillutvecklingen inom barnomsorgen och förklarar attde privata alternativen ökar. Men de drar slutsatsenatt det är svårt att hitta exempel på attprivatiseringarna har haft en god effekt påekonomin. Socialdemokraterna säger attprivatiseringarna inte har haft någon effekt i detsammanhanget. Jag kan hålla med om att det i defall det är fråga om ett företag som driververksamheten med vinstintresse inte är säkert kan visa på en god effekt på ekonomin. Men ifråga om föräldrakooperativ är det ett direktfelaktigt påstående. När föräldrar tar helaadministrationsansvaret och städansvaret, när deavlöser varandra och när de utför mindrereparationsarbeten, är det givet att kostnadernahålls nere.Man säger också i motionen att en del kommunerhar förklarat att privatiseringen och de privataalternativen inte är något som växer fram av sigsjälvt. Nej, självklart är det inte så. Under mångaår motionerade och jag om attSocialstyrelsen borde få i uppdrag att informera omhur man kunde utveckla de privata alternativen.Detta förslag mötte ett kompakt motstånd frånSocialdemokraterna. har det skett enbetydlig förbättring på detta område. Dessutomhar många kommuner avsatt särskild personal föratt lotsa föräldrarna rätt i den djungel det handlarom när man vill skapa ett eget privat alternativ.Samhällets skyldigheter mot barn och ungdomargäller förstås inte minst de handikappade. Dethandlar om ett stöd riktat direkt till de unga menockså till deras föräldrar. För rörelsehindrade barnoch ungdomar håller man på att färdigställa enrekreationsanläggning, Mättinge, som är den endai sitt slag och som jag särskilt vill nämna här.Färdigställandet av denna anläggning har ettutomordentligt stort värde. Därför noterar jag medtillfredsställelse att ett enigt utskott med sinskrivning har tydliggjort att det anslag som finns fördetta ändamål skall användas inte bara till driftenutan också till färdigställandet av sådana häranläggningar.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan medundantag av de reservationer somregeringspartierna står bakom.Anf. 24 BO () replik:Herr talman! var orolig för vad somskulle hända om Socialdemokraterna skulle vinnavalet. Det behöver inte vara. Dåkommer vi att föra en politik, som ser till att folkhar arbete och som styr in på rättvisans väg. Det ärmer än vad denna regering har lyckats med. Det ärett konststycke att ha drivit upparbetslösheten till europeisk nivå med 13--14 %arbetslösa, vilket hotar statens ekonomi ochmedför tragedier för de enskilda. Detta är ettresultat inte bara av lågkonjunkturen utan avfelbedömningar från sida i denekonomiska politiken. Så kan varaalldeles lugn. Får vi makten och möjligheten vill viskapa ett samhälle där folk befinner sig i arbete ibetydligt större utsträckning än och där manslår in på rättvisans väg.I min inledning citerade jag , somi ett tal sade så här:''Det är kanske djärvt att gissa vad kan hai tankarna, men det är inte osannolikt att hantänker ta bort det första barnbidraget, slopaflerbarnstilläggen och slopa bostadsbidragen,sänka ersättningsnivån i alla socialförsäkringar till60 %, stänga gränsen för flyktingar, slopa u-landsbiståndet och alla statsbidrg till kommunerna.Det är vad som krävs för att närma sig de 120miljarder som han tänker sig. ''Jag har inte sett någon centerpartist kliva upp påden politiska scenen och klart deklarera ettavståndstagande från de nyliberala idéerna om attköra sönder välfärdsstaten. Finns det ingencenterpartist som vågar kliva upp och stå förvälfärdsstaten på samma sätt som BengtWesterberg? Eller vill man ha in mersvångremspolitik? Jag blir inte riktigt på det klaramed på denna punkt.Rosa Östh påstod att Socialdemokraterna intemenar att föräldrarna skall ha ansvar för sina barn.Det påståendet tycker jag minst sagt är litet larvigt.Vi kommer alltid att anse att föräldrarna skall haansvar för sina barn. Jag vet inte vilken drake somRosa Östh egentligen slåss emot.Till sist, herr talman, vill jag justera våra yrkandeninför voteringen. Självfallet står vi bakom alla vårareservationer, men jag yrkar bifall tillreservationerna 1, 2, 4, 7, 8, 9 och 17.Anf. 25 () replik:Herr talman! har dess värre intelugnat mig på någon enda punkt, eftersom denpolitik som han presenterar inte på något sätt visarhur man tänker hantera den drömsituation som hansäger sig vilja uppnå. Det socialdemokratiskaalternativet till den ekonomiska politiken ger intenågra konkreta svar utan bygger i stort sett på detsom man kallar dynamiska effekter. Man tror attdet och det kommer att uppstå genom den och denåtgärden.Bo Holmberg sade att Socialdemokraterna vill haett samhälle där alla har arbete. Snälla BoHolmberg, det vill också vi i ha. Det harpå ett mycket tydligt sätt demonstrerats av vårarbetsmarknadsminister, avArbetsmarknadsdepartementet och av denborgerliga regeringen, som har satsat mycket merän någon annan regeringen har gjort för att hållaarbetslösheten nere. Det är en sak att tala i ord ochen annan sak att visa i handling vad man villåstadkomma.Lars är ett mycket eftertraktatdebattobjekt. Jag har inte någon anledning att gå iclinch med om vad harsagt. Den politik som presenterar och somvi i regeringen står för och som jag i mitt anförandegett uttryck för bekräftar vad det är för politik somvi vill föra.Bo Holmberg tycker att det är larvigt att hänvisa tillatt Socialdemokraterna sällan eller aldrig talar omföräldraansvaret. Jag skall inte betygsätta BoHolmbergs yttranden genom att säga att de ärlarviga, löjliga osv. I stället grundar jag minapåståenden på den ganska långa erfarenhet som jaghar av arbete med och mot socialdemokrater påkommunal nivå och på riksnivå. Där kommer detaldrig till uttryck att man vill ge föräldrarna ochfamiljerna ett grundläggande ansvar när det gälleratt själva göra valet och att ha möjligheter attskydda barnens situation.Anf. 26 BO () replik:Herr talman! Jag minns hur det var förramandatperioden när i socialutskottetville ha med en skrivning om att föräldrarna skulleha ansvaret för barnen. Dåvarande ordförandenDaniel Tarschys sade då: Men snälla , dethar de ju redan! Vi kan väl inte ta med så pinsammaskrivningar.Jag menar att det är larvigt att påstå attSocialdemokraterna inte skulle anse att föräldrarnaskall ha ansvaret för sina barn.Så några ord om sysselsättningen. sägeratt det inte finns någon regering som satsat mer ändenna på att minska arbetslösheten. Ja, tacka fördet! Ingen annan regering har ju underefterkrigstiden kört upp arbetslösheten så högt! Dåär det väl inte en prestation att komma dragandemed påståenden om stora insatser. Om jag intemissminner mig har ocksåarbetsmarknadsministern sagt att han minsann intetänkt administrera en arbetslöshet på över 6--7 %.Men han har suttit ganska länge nu och har dåadministrerat en arbetslöshet på omkring 14 %.Regeringen har sannerligen inte något att yvas övernär det gäller detta med hur man har lyckats medden ekonomiska politiken och sysselsättningen.Rosa Östh behöver betydligt bättre läsa på när detgäller det socialdemokratiska alternativet. Vi kangärna återkomma till detta och fördjupa oss i endiskussion.Jag har som kommunalpolitiker,landstingspolitiker och rikspolitiker träffat mångacenterpartister som har varit mycket förnuftiga ochsom har kunnat diskutera med socialdemokraterna.Det har t.o.m. hänt att de har sagt attsocialdemokraterna varit vettiga. Men tydligen haft en väldig otur. Hon har baraträffat socialdemokrater som inte haft behov av,eller som inte vågat, prata. De har tydligen varit såskotträdda att de inte ens har kunnat se ögonen eller kunnat föra en sakdiskussion. Jagbeklagar att haft en sådan himla otur häri livet. Jag hoppas att det vänder, så att hon kanavsluta det politiska livet med en mera nyanseradbild av socialdemokraterna.Till skillnad från kan jag vidarekonstatera att socialdemokraterna iLandstingsförbundet stöder oss när det gällerhusläkeriet. har det betydligt jobbigare.Centerpartisterna i sägernämligen nej till husläkarlagen. Samma sak gör kdsoch Vänstern. Det blir alltså där en majoritet för attden lagen skall lyftas ut för att därmed klaraprimärvården. Även i de egna leden, ,finns det nog anledning att fundera över hur det ärställt med enigheten och slagkraften.Anf. 27 () replik:Herr talman! gör slut på mittpolitiska liv litet . Jag kommer nämligen inteatt sluta med politiskt arbete.Naturligtvis har möjlighet att visa attsocialdemokraterna står för något annat än det somjag uppfattat att de i allmänhet står för. Jag skallgärna erkänna att jag har träffat en och annansocialdemokrat som det varit möjligt att diskuteramed. Vi har kunnat dra en hel del gemensammaslutsatser. Det har faktiskt också inträffat att BoHolmberg och jag har haft samma uppfattning ivissa frågor. Det lät jag förstå när jag höll mitthuvudanförande. Men var dåupptagen med andra saker.När det gäller arbetslösheten vill jag påminna BoHolmberg om att det i regeringsdeklarationenuttryckligen står att det är arbetslinjen som skallgälla. Det är alltså en mycket medveten satsningfrån hela regeringen att försöka att hållaarbetslösheten nere. Jag skall inte ta upp allt somär orsaken till nuvarande situation. Det har redangjorts vid många tillfällen. Att socialdemokraternainte är oskyldiga i det fallet har Bo Holmbergtidigare erkänt här i kammaren.Sedan vill jag ge ett exempel på attsocialdemokraterna säger mycket som deinte visar på särskilt mycket i handling. BoHolmberg sade i sitt huvudanförande att utskottetgemensamt har tagit initiativ i form av etttillkännagivande till regeringen om att något måstegöras för uteliggarna. Men det är inte en nyföreteelse att människor inte har någonstans att booch att de ligger ute har det förekommit motioner i detavseendet, inte minst från oss i . Menunder den socialdemokratiska regeringen var detinte möjligt att få till stånd ett tillkännagivande iden här frågan. Det var först när vi fick en borgerligregering som det blev möjligt. Detta är ytterligareett bevis på att det inte räcker med enbart vackraord, ! Det behövs också handling föratt det skall bli resultat när det gäller sådant somman vill åstadkomma.Anf. 28 ():Herr talman! Vad har att ta ställningtill är ett utomordentligt viktigt område i vårtarbete. Välfärd är ett stort och vitt begrepp. Alla vifrån de olika partierna har möjlighet att utformadet arbetet och att anlägga synpunkter som vitycker är väsentliga.Många har försökt tvinga fram enäkta solidaritet och en känsla av ansvar för sinnästa. Man har utgått från att individen inte ärkompentet att själv trygga sin framtid utan attstaten måste ombesörja det. Andra har förfäktatidén att individen är stark nog att se om sitt eget husoch att individen också har praktiska möjligheteratt göra det.Sanningen är som alltid att det inte är fråga om varesig svart eller vitt utan om något mitt emellan. Jagär övertygad om att det harmoniska samhället,balansgången mellan eget ansvar och gemensamtansvar, bäst nås genom att trygga familjer byggsupp.Därför är det glädjande att 1994 är utlyst till FN:sfamiljeår. Familjen som institution kommer attsättas i centrum. Mottot för deltagande ifamiljeåret är att familjen skall fungera somgrundval för den svenska välfärdspolitiken. skall familjepolitikenmedverka till att unga människor integreras i detsvenska samhället och lär sig de demokratiskagrundvärderingarna. Respekten för människorslika värde och integritet, jämställdhet mellankönen och omsorg om utsatta grupper är också målför under familjeåret.Herr talman! Mycket pekar på att det är just bristenpå familjestabilitet och trygghet som leder till våld,rotlöshet och missbruk, särskilt bland ungdomar.Ett samhälle blir otryggt när umgänget mellan barnoch föräldrar inte fungerar.Familjen är den bästa demokrati- ochsolidaritetsskolan. Det är den viktigaste enskildafaktor som kan utveckla samhället i positivriktning. Men skrämmande statistik visar att vi ärlångt från målet att nå stabila familjer. 80 000svenska barn har tappat kontakten med en avföräldrarna. av alla barn beräknas leva i enmiljö där någon av föräldrarna missbrukar. 12 av1 000 barn i storstäderna lever inte alls med sinabiologiska föräldrar utan har blivit placerade ifosterhem. Barn utnyttjas sexuellt, misshandlas ochvåldtas. Detta är avskyvärt.Sverige har ratificerat och bordeockså ta ansvar för att konventionens artiklarförverkligas. Personligen tycker jag attbarnkonventionen alltför litet har inlemmats i detsvenska rättssamhället. Hade barnkonventionenstått som riktmärke i svensk lagstiftning skulle barnha fått en helt annan rättsstatus.FN-konventionen om barnens rättigheter slår blandannat fast att konventionsstaterna särskilt skallvidta alla lämpliga nationella bilaterala ochmultilaterala åtgärder för att förhindra att ''barnutnyttjas i pornografiska framställningar och ipornografiskt material''.Även Aktionsprogrammet för förebyggande avhandel med barn, barnprostitution ochbarnpornografi, antaget av Kommissionen förmänskliga rättigheter i Resolution /74, slår fastatt länder som ännu inte har infört lagstiftning somkriminaliserar att producera, distribuera ellerinneha barnpornografiskt material anmodas göradetta.För barnens skull måste vi kriminalisera innehav avbarnpornografi. Allt annat är ett svek mot barnen.Därför är det tragiskt att vi inte partier emellan iSveriges riksdag kan vara överens om detta.Barn måsta ha en framskjuten plats i tolkningar avlagar. I varje enskilt fall där barn är inblandademåste vi först se konsekvenserna av beslutet. Barnär de mest skyddsvärda i samhället. Just därför attbarn inte har någon annan möjlighet än att förlitasig på vuxnas godhet och ansvarstagande måstebarns bästa alltid prioriteras.Herr talman! Vår välfärdspolitik syftar till att värnamedborgarnas ekonomiska trygghet vid vård ochfostran av barn, vid sjukdom och handikapp, vidarbetslöshet och . I en ekonomisktsvår situation är det emellertid viktigare ännågonsin att prioritera i välfärden. Detta är 90-talets kanske allra största utmaning.De samlade sociala utgifterna för välfärden är nuungefär . Detta motsvarar30 % av bruttonationalprodukten. En femtedel avstatens finanser finansieras med upplåning.Eftersom räntekostnaderna för statsskuldenriskerar att successivt tränga undan angelägnautgifter för vår välfärd är det nödvändigt att ocksåsanera finanserna.Det är här prioriteringarna kommer in. Det finnshelt enkelt inte hur mycket pengar som helst till vårvälfärd, även om vi ibland skulle önska det. Vi harhelt enkelt inte råd med allt som vi skulle vilja haråd till. Vi kristdemokrater anser attprioriteringarna måste göras till de svagaregruppernas fördel, de som inte är röststarka,nämligen äldre, sjuka och barn.Ur kristdemokratisk synvinkel vore det djuptoetiskt att överlämna en galopperande statsskuldmed åtföljande räntebetalningar till våra barn ochbarnbarn.Själva ordet fördelningspolitik kan leda tankarnafel. Det är alltför lätt att glömma att en godfördelningspolitik måste bestå av två delar -- delsatt den kaka som fördelas är så stor som möjligt,dels att kakan fördelas så rättvist som möjligt.Det måste givetvis även finnas förutsättningar föratt baka kakan. Tyvärr kan det på kort sikt finnasbeslutssituationer då motsättningar uppstår mellanmålen att få kakan att växa och att fördela denrättvist.Herr talman! Den viktigaste fördelningspolitiskauppgiften är att skapa förutsättningar för nyariktiga jobb. Med fler människor i arbete kommerkakan att växa som de nya jobben i sig ären mycket effektiv fördelningspolitik. Det är denena delen i fördelningspolitiken.Den andra delen är att vi, när vi sanerar finanserna,måste se till att de pengar som finns fördelas sårättvist som möjligt. På många områden har dettalyckats.