prot · GH0994 · 1994-04-22 00:00:00 — Det var som ett hån atti dag i kammaren lyssna till Ny demokratisrepresentanter som i sina krav på nedskärningar ibiståndet hänvisar till dåliga ekonomi.Trots ett växande behov av en mer rättvisfördelning av jordens resurser tycker Ny demokratiatt vi inte ens skall dela med oss av smulorna frånvårt rika bord.I samband med frågan om katastrofbiståndet villjag uttala min undran över utskottsmajoritetensbetänkande och biståndsministerns anförande här , där man påpekar att det frånkatastrofbiståndet behövs och kommer att behövasstora insatser till Bosnien när den fruktansvärdamardrömmen där är slut. Hur kan man med dennainsikt skära ned katastrofbiståndet med10 ? Skall de övriga länderna, somnu har fått del av katastrofbistånd, betalaför denna snålhet?Mycket av vårt katastrofbistånd har ju gått genomFN. Även om man vet att FN:s styrka, effektivitetoch handlingskraft är just så stor som FN:smedlemsländer medger, kan vi nu bevittna FN:ssvagheter i samband med händelserna i Gorazde,där det gäller att få slut på människoslakten.Man kan också konstatera att katastrofhjälp genomFN inte alltid har fungerat så väl. FN:s bistånd tillkurderna i är ett talande exempel. En väldigtstor del av det bistånd som var menat för kurdernahar kommit till del.Jag kan förstå problemet med att vara ett land somdels vill stärka FN:s roll och därmed bidra till FN-organens olika arbetsområden, dels försöker se tillatt biståndet blir så effektivt som möjligt.Jag har varit aktiv i organisationen för kurdernas mänskliga rättigheter ocharbetat med dess biståndsprogram. Det är med sorgi hjärtat som jag konstaterar att om alla de miljoneri bistånd som har bidragit med genom FN,som var avsedda för kurderna i den skyddadezonen, verkligen hade kommit fram till kurderna,då hade många fler hus kunnat byggas, många flermunnar hade kunnat mättas och många flermänniskor hade kunnat få sjukvård än vad som nublev fallet. Jag välkomnar att mer avkatastrofbiståndet går genom enskildaorganisationer.Minor är ett stort problem i många länder. Minordödar och lemlästar människor långt efter att krigetär slut. Förekomsten av minor innebär en storbelastning på sjukvården, de dödar böndernasboskap och ockuperar stora arealer av jordbruks-och betesmarker. har katastrofala effekterpå alla nivåer i ett samhälle; för individen, för bynoch för hela landets ekonomi.Utskottet skriver i betänkandet ungefär attminröjning är en för stor uppgift för ett land, ochhänvisar till FN. Jag tycker att det är en något föruppgiven skrivning. Det som FN har gjort iden skyddade zonen i norra , i , är attsätta ut varningsflaggor och skyltar vid olikaminfält. Det som behövs i ett land med minor är ensystematisk minröjningsverksamhet av en inhemskorganisation som kan verka planmässigt,kontinuerligt och på lång sikt.Vad nu behöver är hjälp till självhjälp.Det behövs hjälp att utbilda minröjare och attorganisera en minröjning. Den basen skulle ävenett enskilt land kunna bidra till.Sedan till frågan om bistånd fördemokratiutveckling. Trots vårt uttalade mål attstödja demokratiutveckling genom biståndet hardet varit omöjligt att få regeringens välsignelse närdet gäller demokratistöd till den sköra, av folketvalda lokala administrationen i den skyddadezonen i . När man läser betänkandet kan manförledas att tro att det är SIDA som har till uppgiftoch alltid kan bestämma om ett sådant stöd, vilketinte är fallet.I januari besökte en delegation för den samladeoppositionsfronten i . Efter att jag hadeerfarit regeringens motvilja mot att stödjademokratiutvecklingen i i ställde jagmotionskravet att undersöka hur man skulle kunnastödja den samlade irakiska oppositionen.Utskottet hänvisar till en utredning som pågår omhur ett sådant bistånd eventuellt skall kunnakanaliseras. Vi har inte begärt någonmeningsyttring på den här punkten, men jag villändå påpeka att reglerna för SIDA enligt minmening bör ändras så att det blir möjligt att stödjaoch främja framväxten av ett fungerandedemokratiskt styrelseskick i nya demokratier.Tonvikten i ett sådant demokratibistånd skulle varakunskapsöverföring, ledarskap, folkbildning,erfarenhetsutbyte och rådgivning, men kanskeäven engångsinsatser för tekniska hjälpmedel somkan behövas för t.ex folkbildning. När det gällermotionskravet om att stödja justoppositionsfronten i vill jag hänvisa till detstöd som vi har gett och ger till PLO ochANC. Jag anser att det finns en viss likhet.Herr talman! Med detta ställer jag mig bakomBertil Måbrinks anförande och yrkanden.Anf. 60 ():Herr talman! Jag skall först ta upp frågan om Tibet.I flera omgångar har Tibetkommittémotionerat till förmån för . Vi har motioneratom stöd till fredsplan, stöd till arbetepå MR-området och vi har hävdat att i olikasammanhang bör ta upp och uttala kritik mot dekinesiska övergreppen som förekommer i Tibet.Vi har också motionerat om biståndsinsatser tillTibet men också till de tibetanska flyktingläger somfinns i . Mot bakgrund av detta är åretsbiståndsbetänkande en framgång för riksdagensTibetkommitté. har man nu tagitupp och behandlat frågan om biståndet ibiståndsbetänkandet. har det klumpatsihop med MR-betänkandet. finns det alltså somett särskilt biståndsbetänkande, och det är viväldigt glada för.Man kan se att det faktiskt händer något. SIDA harbörjat stödja den svensk-tibetanska skolföreningensom nu håller på att bygga upp en skola undermycket svåra omständigheter. Betänkandetredovisar också de svårigheter som finns för atthitta svenska kanaler för biståndsinsatserna i Tibet.I det sammanhanget vill jag peka på att Médecinssans frontières är verksamma i och mycket välkan stå som mottagare för svenska humanitärainsatser.Man redovisar också att man nu undersökermöjligheten att på olika sätt hittasamarbetspartner. I det sammanhanget vill jagnämna det schweiziska Röda korset som redan ärverksamt i och har möjlighet att verka där. Ibetänkandet sägs också att man från kinesisk sidaär positiv till utökade svenska biståndsinsatser iTibet. Jag tycker att det är viktigt att man tar tillvara den här inställningen därför att behovet avbistånd är oändligt. Det är viktigt att se upp så attbiståndsinsatserna inte bara medverkar till att gefler arbetstillfällen åt de allt fler kineser som vällerin över gränser.SIDA skulle t.ex. kunna bli mer aktivtinitiativtagande när det gäller biståndsinsatser iTibet. Det gäller utbildning, hälsa och miljö.Helt nyligen deltog jag i en stor parlamentariskkonferens i New Dehli för . Inte mindre änungefär 30 parlament var representerade på denhär konferensen. Där lade vi fast etttiopunktsprogram för hur vi på olika sätt skallkunna stödja och tibetanerna genompåverkan i våra egna parlament.En viktig punkt i det programmet ärmiljöinsatserna. I pågår en kinesiskskogsskövling och dumpning av radioaktivt avfall,s.k. Allt det här bidrar till att man intebara förstör utan också underminerarmöjligheterna för vår egen överlevnad. I det härsammanhanget skulle jag önska en mera aktiv linjefrån SIDA.Efter ett initiativ från Tibetgrupp harockså en grupp jurister och samhällsvetare nubesökt både och för att studera framförallt de mänskliga rättigheterna. Det är positivt har åstadkommit detta. Men med tanke på denfullständigt formidabla tystnad som har omgett denhär gruppens besök är det alldeles uppenbart att dekrav som vi ställde på att också parlamentarikerskulle ingå i den här gruppen borde hatillmötesgåtts. Parlamentariker brukar det inte varaså lätt att tysta. Vi pratar när vi kommer hem, ochdet är det som behövs. Vi behöver alltså sprida merinformation om förhållandena i , om denbristande respekten för mänskliga rättigheter ochom det oändliga behovet av biståndsinsatser.Här finns det alltså utrymme för ett stort antalinsatser i fortsättningen. Jag vill ändå säga att jag ärmycket glad över denna början, som faktisktinnebär att nu tydligt placerar påbiståndskartan.Det andra området som jag skulle vilja tala om ärIndonesien. Jag tycker att det är mycket positivt attregering och riksdag nu öppnar för ett samarbetemed . Mycket kan kritiseras iIndonesien, men det finns faktiskt ocksåljuspunkter att peka på. Jag vill då särskiltframhålla två. Den ena ärfattigdomsbekämpningen, och den andra ärfamiljeplaneringen.Jag gjorde ett besök i och skullegärna vilja dela med mig av mina erfarenheterdärifrån och av den information som jag fick. Jagträffade dels ansvariga på myndighetsnivå, delsMR-aktivister och dels biståndsansvariga inomflera biståndsverksamma organisationer.Den som i har varit ansvarig författigdomsbekämpningen är professorMubyarto från . Det här arbetethar varit mycket framgångsrikt. harandelen fattiga, enligt kriterier,minskat från till av befolkningen.Samtidigt har indonesierna blivit 70 miljoner fler.Det här har skett genom en mycket medvetensatsning på jordbruksbefolkningen, på införandetav en sexårig obligatorisk grundskola och påhälsovården.Samtidigt har programmet författigdomsbekämpning också innefattat en mycketeffektiv familjeplanering. Man har då uppenbartundvikit de mycket brutala inslag som sådanainsatser brukar kännetecknas av i tredje världen.Familjeplaneringen stöds helhjärtat av den till 90 %muslimska befolkningen och har inneburit attIndonesien nu har en födelsesiffra på för 90-talet -- dvs. I ärmotsvarande siffra nu 2,1 %.För nästa kommerfattigdomsbekämpningen att inriktas mindre påekonomisk utveckling och mera på en förstärkningav grundutbildningen och hälsovården ute pålandsbygden. Målet för utbildningen är nioåriggrundskola för alla. På dessa områden skulleSverige kunna göra mycket goda insatser med deerfarenheter som vi har från framgångsrika sådanainsatser i andra delar av tredje världen.En av de MR-aktivister som jag träffade är advokatMulia Lubis. Han är en internationellt erkändadvokat, som har haft ett mycket begränsataktivitetsutrymme men som har fått störrerörelsefrihet. Mulia Lubis har startat etträttshjälpscenter för personer som har blivit offerför det korrupta rättssystemet. Det här centret fårnumera verka ganska fritt, dock under mycketknappa ekonomiska omständigheter. Man får alltsåhelt klara sig på stöd utifrån. Bl.a. stöder SvenskaAdvokatsamfundet det här centret.Advokat försöker nu starta ett center förmänskliga rättigheter, där arbetet för att stärkarespekten för de mänskliga rättigheterna skullekunna drivas mera systematiskt och med ett tydligtansikte utåt.Advokat anser att situationen på det härområdet har blivit lugnare liksom attyttrandefriheten har vidgats något. Ingaarresteringar har t.ex. skett på underdet , och möjligheten att i pressenkritisera regeringen har vidgats. Advokat flera tillfällen ganska frispråkigt kunnatkritisera regeringen på första plats i tidningen kyrkan har varit verksam på . Man driver ett stortkollektivjordbruk med hundra familjer och fleraprojekt på hälso- och sjukvårdsområdet. Maninstämmer i synpunkten att situationen för MR harblivit något bättre och att yttrandefriheten på ÖstraTimor och i i övrigt har vidgats något.Herr talman! Gemensamt för dessa båda, och ävenandra, kritiker var att de ansåg att skullekunna göra en mycket god insats för att förbättraMR-situationen och respekten för demokratiskafri- och rättigheter. Men, som man sade, detförutsätter att upphör med sin bojkott avIndonesien och engagerar sig här.Herr talman! Avslutningsvis: Förhållandena iIndonesien kan kritiseras på många punkter när detgäller demokratiska fri- och rättigheter ochmänskliga rättigheter. Den indonesiska ledningenär inte okänslig för kritik. Men kritik och påverkansker bäst på plats. Jag instämmer därför i MR-aktivisternas och hjälparbetarnas åsikt att Sverigebör verka i för att förstärka deras arbeteför utvecklingen både av de demokratiska fri- ochrättigheterna och av respekten för de mänskligarättigheterna.Jag yrkar bifall till hemställan i betänkandet.Anf. 61 () replik:Herr talman! Jag är också en av dem som deltar iTibetkommitténs arbete, och jag kan instämma iYlva kommentarer om vad som ärviktigt att göra för Tibet.Det skall vara en aktiv linje , säger . sitter med i BITSstyrelse, och jag utgår från att hon har reserverat signär det gäller biståndspengar till , för annars ärdet fråga om en dubbelmoral från som är oacceptabel. Jag vill ha ett svar på denpunkten.När det gäller är det intressant att höraregimens försvarsadvokat helt plötsligt stå här iriksdagens talarstol.Har varit på och talatmed biskop -- ja eller nej?Har träffat prinsen, denne kämpeför mänskliga rättigheter i ?Har träffat de advokater som ärorganiserade i LBH och som aktivt driver frågornaom mänskliga rättigheter och talat med dem?Har hört talas om att man sköt ihjäl en facklig demonstrant påSumatra? Arbetarna demonstrerade för rätten attbilda fria oberoende fackföreningar.Har hört talas om att för ett parmånader sedan slog regimen till i ochspärrade in 20 fackliga ledare för att de ocksåkrävde rätten att organisera sig i friafackföreningar?Anf. 62 () replik:Herr talman! Jag bestrider bestämt att jag skulle ståhär som någon regimens företrädare, vilket BertilMåbrink vill pådyvla mig.Som jag sade i mitt anförande finns det väldigtmycket att kritisera. Jag sticker inte alls under stolmed det. Här finns mängder av saker attkritisera, och vi kan hjälpa MR-aktivisterna iIndonesien och på så att de får ett meraktivt stöd. Det är det jag talar för.Jag har träffat företrädare både för katolska kyrkanoch för MR-aktivisterna samt rättskämpar fördemokratiska fri- och rättigheter. Derasgemensamma bedömning är att vi skall vara där ochpåverka. Det är min bestämda uppfattning att omde som är i och arbetar för en bättresituation för mänskliga rättigheter, en bättresituation för möjligheten att organisera sig fackligthar åsikten att vi skall vara där och påverka, dåskall vi självfallet vara det. Det tycker jag är ett sättatt samarbeta aktivt med de MR-aktivister somfinns i landet.Jag tycker inte heller att det finns anledning att intesäga något om det har skett förbättringar i ett land.Jag tycker t.ex. att fattigdomsbekämpningen iIndonesien är värd respekt. Inget annat land itredje världen har faktiskt lyckats så väl medfattigdomsbekämpning för vida delar avbefolkningen.Men, som jag sade, det finns mängder av saker attkritisera. Men det gör vi bäst där. Vi kan hjälpa tillatt stödja och utveckla de delar av befolkningensom fortfarande hör till de allra fattigaste.Anf. 63 () replik:Herr talman! Det är självklart att det finns mycketatt kritisera. Det skall vi hjälpas åt att göra. Mendet står här i talarstolen ochförsöker säga är att det har blivit bättre i Indonesienoch på . Det är precis vad regimensäger att det har blivit. Diktaturregimer brukaribland släppa litet grand på sitt tryck, för att i nästaandetag slå till ännu hårdare mot dem som slåss fördemokratiska fri- och rättigheter.Jag frågade vilka representanterför mänskliga rättigheter hon har träffat, och jagräknade upp ett antal namn. Jag frågar: Har YlvaAnnerstedt varit på , som Hans GöranFranck och bl.a. var i septemberförra året? De har lämnat en rapport som inte allsstämmer överens med det nuförsöker säga här, när hon liksom förskönarregimen, militärerna, i Indonesien.Biskop , kyrkans överhuvud på ,som bäst känner till förhållandena, säger att ÖstraTimor är ett fängelse där man har skrämtmänniskorna till tystnad. mördademan 200 östtimoreser för att de demonstrerade försin rätt att få säga sin mening. Men man inte baramördade dem. Man såg också till att de försvann.Ylva säger att yttrandefriheten ävendär har blivit större.Ylva svarar inte på frågan: Har YlvaAnnerstedt varit med i och beviljatbiståndspengar till den kinesiska regimen, sommördar, fängslar och förföljer oliktänkande? Inteminst har man kuvat och förtryckt det tibetanskafolket.Anf. 64 () replik:Herr talman! Jag vänder mig definitivt emot att jagskulle stå här och försköna regimen på något sätt.Jag gör inte det.Jag har vid ett flertal tillfällen sagt att vi skallkritisera de övergrepp som sker. Det finns ettkorrupt rättssystem. Det är mycket storasvårigheter att engagera sig fackligt och hävda derättigheter i arbetslivet som vi tar för självklara. Jagförskönar inte det, inte . Men jagtycker att vi skall vara där och hjälpa dem somkämpar för fackliga rättigheter och för mänskligarättigheter både i och i . Jagtycker att vi skall vara där.Jag har inte träffat den biskop som vid namn, däremot hans närmaste man,som är ansvarig för biståndsverksamheten. Bådehan och övriga MR-aktivister och företrädare förNJO som jag har träffat är eniga. Det har blivitnågot lugnare. Var här och hjälp oss! Det är derasbudskap till oss. Då tycker jag att vi skallefterkomma det och vara där och hjälpa dem påplats.Anf. 65 ():Herr talman! Jag skulle vilja börja mitt anförandemed att beklaga att det svenska biståndet inteuppgår till , som vi har beslutat här i riksdagenatt det skall göra. Det kommer inte att göra detnästa budgetår heller om vi fattar beslut enligt detförslag som har förelagts . Det ärverkligen beklagansvärt. En ljuspunkt är attregeringen har ökat biståndet med 400 miljoner ochsäger att man successivt skall återgå tillenprocentsmålet. Det finns en motion från tvåfolkpartister som jag instämmer i. Jag tycker redan nästa budgetår borde kunna komma upptill enprocentsmålet.I övrigt skulle jag vilja ägna mitt anförande åtdemokrati och mänskliga rättigheter. Glädjandenog pågår en demokratisering i en mängd ländervärlden över , inte minst på grund av denupplösning som har skett av . Mendemokrati kan inte bara införas genom att maninför ett flerpartisystem och att människor får rättatt rösta på många olika partier. Det måste ocksåtill att de här partierna utvecklas i demokratiskriktning och att de står för olika synpunkter ochrepresenterar olika grupper i samhället.Här ser jag att svenska partier har en mycket viktiguppgift att fylla. Vi kan stödja ett utvecklande avolika politiska partier i andra länder. Därför tyckerjag att det är märkligt att SIDA har avslagit enansökan om att få stödja partier i en gryendedemokrati på det här viset. Man gör en hänvisningoch säger att man inte kan ge partistöd till partieri andra länder. Men det är inte fråga om att ge ettekonomiskt stöd till de här partierna. Man germöjlighet för svenska partier att i samarbetediskutera och hjälpa till att utveckla partier även iländer där man inte alls har de här traditionerna.Regeringen har tagit ett initiativ och tillsatt enenmansutredning med , som skall seöver frågan om att ge bistånd till en demokratiskutveckling. Detta skall kanaliseras via de politiskapartierna. Det tycker jag är mycket positivt, och jagser fram emot utredningen som kommer någongång under våren.Nyligen var jag och några andra riksdagsledamöteri och diskuterade demokrati ochmänskliga rättigheter i en kommande palestinskstat. Det är mycket positivt att regeringen harreagerat så snabbt efter handslaget mellan Israeloch PLO att man är beredd att ge bistånd till Ghazaoch och att man skall bidra till dendemokratiska utvecklingen där. Ett problem somman särskilt tog upp i de diskussioner vi hade medpalestinierna var att man behöver pengar till depoliser som behövs för att kontrollera säkerhetenoch ordningen i området. Det är ju svårt att få inpoliserna i den ekonomiska utvecklingen, men debehövs. Jag hoppas att svenska staten kan hjälpa tilläven på det området.Biståndet skall ju kopplas till mänskliga rättigheter.Det finns en hel del fläckar på den svenskabiståndspolitiken. Jag tänker då framför allt påKina. Man kan ju inte påstå att det där sker någondemokratisk utveckling, eller att förhållandena närdet gäller mänskliga rättigheter har gjort sådanaframsteg att man kan ge bistånd. Jag delar inte denuppfattningen. Genom att man har gett bistånd tillKina har man sänkt ribban, tycker jag. Det ärdärför svårt att säga vilka länder man inte skallkunna ge bistånd eller U-krediter till.Ylva talade om , som jaginte heller tycker kvalificerar sig när det gällersvenskt bistånd eller U-krediter. Det råder ingenrespekt för mänskliga rättigheter i Indonesien.Jag reagerade starkt på det togupp eftersom jag själv besökte ochIndonesien . att yttrandefriheten har ökat. Det råder ingenyttrandefrihet i . Det är censur. Detfinns en självcensur bland journalisterna eftersomde vet vad som händer om de skulle kritiseraregeringen eller regimen över huvud taget. Det ären omöjlighet. När det gäller de mänskligarättigheterna hade vi långa samtal med biskop ju är den person som folket på Östtimorvänder sig till. På en direkt fråga om situationenförbättras säger han att den inte har det.Ylva säger också att skall slutabojkotta. Jag vet inte vilken bojkott hon menar.När det gäller vapenexporten finns ingen egentligbojkott, men man har beslutat sig för en restriktivvapenexport. Jag tycker inte att man över huvudtagit skall exportera några vapen till Indonesiensom ju är en militärregim.När det gäller bistånd till finns en storrisk att en ansenlig del av biståndspengarna hamnari makthavarnas egna fickor. I har maninte någon marknadsekonomi eftersom politikeroch militärer äger i stort sett hela näringslivet. Detär sagt att man skall stödja en marknadsekonomioch en utveckling i den riktningen. Jag har inte hörtatt makthavarna i är på väg att släppaifrån sig någon makt och införa enmarknadsekonomi. Det är familjer som äger storadelar av näringslivet i . Det finns mycketatt kritisera när det gäller talade om biskop närmasteman. Det är ju inte samma katolska kyrka iIndonesien som på . De är skilda åteftersom vänder sig mot Portugal.Om det var i som den kyrkans man hon talar om, är detknappast biskop närmaste man.Man får inte kritisera någonting i . Viträffade Röda korsets representant på ,och vi träffade representant iIndonesien som var på tillfälligt besök på Östtimor.De vågade inte svara på några som helst frågor omsituationen på eftersom det råder sådantotal kontroll. Det finns över huvud taget ingenmöjlighet vare sig för folket eller organisationernadär att uttala sig eftersom man då riskerar att få åkadärifrån. Att verka på plats låter för mig som enomöjlighet. Man kan naturligtvis hjälpa medbistånd, men om man kritiserar för bristanderespekt för mänskliga rättigheter får man nog packaihop och åka därifrån. Man är välkommen endastom man instämmer i den politik som bedrivs ochtalar väl om Indonesien.Jag skulle ha sagt något om ochPolisario. Men eftersom det inte finns utrymme fördet vill jag instämma i det som sade.Det stämmer helt med min uppfattning i frågan.Det är viktigt att även fortsättningsvis gerbistånd till folk.I detta anförande instämde ().Anf. 66 () replik:Herr talman! Jag konstaterar att jag inte har skilda uppfattningar när det gälleratt det finns mycket att kritisera i . Jaghar faktiskt inte sagt något annat. Men vi har olikasyn på hur man bäst är med och påverkar. Jaglyssnar på MR-aktivisterna och de kyrkligaföreträdarna. Den katolske fader jag träffade hararbetat på och känner mycket vältill förhållandena där.När man möter människor i förtryckta länder finnerman alltid olika uppfattningar om hur man bästpåverkar. En del tycker att man skall skära av allakontakter, andra tycker att man skall ökakontakterna och i dem påverka på olika sätt. Detfaktum att man nu prövar gränserna föryttrandefriheten i är ju ändå ett teckenpå att det finns vissa möjligheter att påverka. har fått en artikel av mig som visar kan vara ganska frispråkig i pressen.Det blir naturligtvis bakslag. Men jagtycker att vi skall vara på plats och stödja de modigamänniskor som vågar tänja gränserna och somvågar påverka. Jag tror att man genom samarbeteoch genom att möta människor och tala med democh ge dem tillfälle att träffa representanter fördemokratiska stater hjälper till att påverka i positivriktning när det gäller mänskliga rättigheter ochdemokratiska fri- och rättigheter.Anf. 67 ()replik:Herr talman! Om det vore så att man på plats kundetala med människor och framföra kritik skulle jagkunna hålla med , men det är juinte så. När vi var på var vi totaltomgärdade av säkerhetspolis och vanlig polis. Vihade aldrig möjlighet att röra oss fritt eller tala medvem vi ville.