prot · GH09105 · 1994-05-17 00:00:00 — Jag tolkar det som attskatteministern också tycker att vi måste hållaögonen på denna nya form av skatteplanering.Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker inte att det är omoraliskt omman väljer den ena eller andra ersättningsformen sålänge de bara beskattas på ett riktigt sätt. Jag skallförsöka se till att det blir så.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1993/94:497 om barnsasylskälAnf. 24 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att barnsasylskäl i fortsättningen även i praktiken skalltillmätas samma tyngd som vuxnas.Liksom anser jag att det är mycketviktigt att barns asylskäl kommer fram och beaktasi asylutredningar. I förarbetena till den nu gällandeutlänningslagen är det klart uttryckt att barn måsteuppmärksammas som individer i asylärenden ochatt de kan ha egna individuella skäl. De får såledesinte bara betraktas som ett bihang till föräldrarna.I ett asylärende skall vårdnadshavaren alltidtillfrågas om medföljande barns förhållanden. Dettar då sikte på barnets fysiska och psykiska tillståndmen också på om barnet har egna asylskäl.Av Invandrarverkets interna anvisningar framgåratt en självständig muntlig utredning skall görasmed barn , att barn skall hörastillsammans med föräldrarna efter det attföräldrarna har hörts och att barn kanhöras om det framgår av föräldrarnas berättelse attbarnet har egna upplevelser som kan vara avbetydelse i asylärendet.Förutom asylskälen måste man naturligtvis ocksåbeakta och ta stor hänsyn till de humanitära skälsom talar för att ett barn skall få rätt att stanna iSverige. Regeringen har under den senaste tidenfattat en rad beslut som särskilt fokuserar barnenssituation. När regeringen prövade ett antal ärendensom rörde barn med svåra sjukdomar lades en mergenerös praxis än tidigare fast. Regeringen haräven fattat beslut om en förordning som innebär attbarn och barnfamiljer som kommit till föreden skulle få stanna här om intesärskilda skäl talade emot det. 940517 Pass 7+8 AlgAnf. 25 ():Fru talman! Först vill jag tacka statsrådet svaret på min fråga. Det är inte första gången vidiskuterar barns asylskäl. Jag har tidigare tagit uppdet förhållandet att riktlinjerna i sig ochutlänningslagen egentligen ger asylsökande barndet skydd som krävs, medan däremot praktiken pådetta område har släpat efter ordentligt. Jag tyckerdärför att en del av de beslut som regeringen harfattat är av godo och gör att asylsökande barnssituation har förbättrats. Däremot tycker jag inteatt det är nog och att man tillräckligt beaktar justbarns asylskäl.Det sägs i svaret att barn ''kan höras'',men detta ger inte tillräckligt skydd för barn att geen självständig beskrivning. Det är då upp till demsom förhör föräldrarna att avgöra om barns asylskälär tillräckligt tunga för att ha betydelse iasylärendet. När en familj anländer, borde det varaen självklarhet att barnen får en självständigbedömning. På det sättet kan man visa att derasasylskäl väger lika tungt i sammanhanget.Av utredningen om praxis i asylärenden framgår attbarn med medicinska handikapp i störreutsträckning kan få stanna. Men sägs detatt restriktiva riktlinjer fortfarande skall gälla. Närdet gäller psykiska skäl är i stort sett självmordsriskdet enda som kan ha betydelse. Jag menar attregeringen har långt kvar att gå för att tillgodosebarns rättsskydd.Anf. 26 Kulturminister ():Fru talman! Jag är tacksam för att att en del förändringar har gjorts som ändå ärtill fördel för barnen. har ocksåmedverkat till beslut och har t.ex. lättat uppreglerna för barn i förvar, även om vissa av osskanske hade önskat att vi hade kunnat gå längre.Dessutom skall asylsökande barn fr.o.m. den 1 julifå samma sjukvård som svenska barn. Man har tagitbort den tidigare bestämmelsen om att endastakutsjukvård kan ges. Det visar ändå regeringenssträvan att på olika sätt se till barnens bästa underden naturligtvis ofta påfrestande process som detinnebär att flytta från sitt eget land för att kommahit och söka skydd -- och ibland få avslag på sinansökan.Det är riktigt att pekar på att detnär det gäller humanitära skäl och fysisk-medicinsksjukdom inte har skett någon skärpning av praxis.Man framhåller också att regeringen har fattatbeslut som för framtiden kan lätta upp praxis. Mendet har uppenbarligen skett en skärpning när detgäller psykiska skäl. Jag har överlämnatPraxisutredningen både till och de skall reagera och talaom hur de vill åtgärda de eventuella brister sompåpekas av Praxisutredningen.Anf. 27 ():Fru talman! Det är mycket bra att vidare med dessa frågor. Det behövs i högstagrad. Jag vill då komma tillbaka till frågan om attgöra en grundläggande utredning av varje barn, attse ett barn såsom en självständig individ som kanha egna skäl för asyl även om det är under 12 år.En annan utredning, som har initierats avregeringen och som gäller gömda flyktingbarn, ärEn rapport om gömda barn i , där PBU-läkaren redogör för hur få barnsom har blivit utredda och i vilken litenutsträckning det har skett på myndigheternasinitiativ. Han skriver: ''Jag kan tycka att det ärhäpnadsväckande att barn inte existerar imyndigheternas ögon. De blir ett slags bagage. ''Menar att det kommer att ske enförändring även på den punkten ?Anf. 28 Kulturminister ():Fru talman! Bakgrunden till egnaanvisningar för hur man skall höra barn iasylärenden är naturligtvis att barn under 12 åribland inte själva kan höras. Vårdnadshavaren ellerden som har ansvaret för barnet måste kunna delta iavgörandet av huruvida man skall höra barnet ellerinte. Jag tror att den avvägning som är gjord medolika åldersgränser nog har en del som talar för sig.Givetvis kan självt göraförändringar i dessa anvisningar, om behov skulleuppstå.När det gäller de gömda barnen kan man beklagaatt det i utredningen inte förekommer någonobjektiv värdering av hur dessa barn har det och inte har kommit med några förslag. Meneftersom också är inblandat, är jagövertygad om att verket självt tar åt sig deberättelser som finns i denna utredning.Anf. 29 ():Fru talman! Någon objektiv bedömning tror jag ärväldigt svår att åstadkomma. Däremotframkommer en rad olika fall, där det väldigttydligt framgår hur illa barn har farit genom flyktenoch under den tidigare vistelsen i sitt hemland menockså genom att de varit gömda i och levtunder onormala förhållanden. Det finns alltsåväldigt mycket att hämta i denna utredning.Erling tar bl.a. upp frågan ombarnkonventionen, som beklagligtvis intehar helt inkorporerat i svensk lagstiftning. Detskulle ha varit vägledande i dessa frågor. Jag undrardärför om är beredd att fullföljafrågan om för att på det visetsätta barnen i centrum -- då även flyktingbarnensrättsintressen.Anf. 30 Kulturminister ():Fru talman! Det har förts mångadiskussioner också om barnkonventionensställning. Huvudregeln i är att vi, när viskriver under en konvention, också ser till att viändrar vår lagstiftning så att den överensstämmermed konventionen. Man har i olika sammanhanggranskat hur vi i har följt uppbarnkonventionen. När det gäller flyktingar ochbarn till flyktingar har vi inte fått någonanmärkning på oss annat än i ett visst avseende,nämligen då det handlar om att ta barn i förvar. EvaZetterberg känner till lika bra som jag attregeringen faktiskt har föreslagit att detskulle införas ett förbud mot att ta barn i förvar.Skulle det visa sig att vi i några andra avseendeninte följer upp , är regeringennaturligtvis beredd att vidta åtgärder för att så skallske.Anf. 31 ():Fru talman! Just det faktum att man inte utgår frånbarnens egna berättelser anser jag är ett brott motbarnkonventionen. Det som tarfasta på och lyfter fram är just attbarnkonventionen inte följs i detta avseende.Birgit kanske missförstod mig eller ocksåuttryckte jag mig otydligt tidigare. Jag menar inteatt man skall förhöra ett enskilt 5- eller 6-årigt barnensamt utan vårdnadshavarens närvaro. Självklartskall det ske tillsammans med vårdnadshavaren. AvBirgit svar framgår väldigt tydligt att detinte är föräldrarna eller familjen som avgör ombarnet skall höras om sina egna erfarenheter, utandet står att barnet ''kan höras''. Det tolkar jag somatt det är förhörsledaren själv som avgör ombarnets egen berättelse skall komma fram.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på frågorna 1993/94:516, 517 och 518om bedömningen i asylärendenAnf. 32 Kulturminister ():Fru talman! har i tre skilda frågorefterhört vilka åtgärder jag avser att vidta medanledning av Invandrarverkets ochUtlänningsnämndens tillämpning av asylpraxisavseende betydelsen av partitillhörighet vidbedömningen i asylärenden, tortyrskada somasylgrund samt betydelsen av trovärdigheten hosden asylsökande.Jag har valt att besvara dessa tre frågor i ettsammanhang.Beslut i enskilda asylärenden bygger, så gott somundantagslöst, på en samlad bedömning av flerabakomliggande omständigheter, i första handnaturligtvis de uppgifter som åberopas av densökande och vad som är känt om sökandenshemland.Att verka för ett illegalt parti är generellt settnaturligtvis mer allvarligt än att verka för ett legalt.Detta utesluter inte att den asylsökande som verkarför ett legalt parti kan vara i behov av skydd. I defall som den asylsökande uppger sig ha utsatts förtortyr måste dessa uppgifter sättas i samband övrigaåberopade skäl.I juni 1993 tillsatte regeringen en utredning för attse över hur praxis i asylärenden har utvecklats efterUtlänningsnämndens tillkomst, den s.k.Praxisutredningen. Utredningen presenterade sittbetänkande och kommenteradedå bl.a. hantering avtrovärdighetsfrågor i asylärenden.Det skall betonas att det finns skäl för bådeUtlänningsnämnden och att seöver utformningen av sina beslut. Av motiveringenbör tydligt framgå vilka resonemang ochöverväganden som myndigheten har gjort införbeslutet, oavsett om det är positivt eller negativt.Detta gäller särskilt då det är fråga om entrovärdighetsbedömning.Praxisutredningen har i sitt betänkandeframhållit att beslutsmotiveringarna iutlänningsärendena generellt har blivit bättre sedanUtlänningsnämnden kom till. Utredningen harockså påpekat behovet av ökat inslag av muntlighandläggning i asylhanteringen. Det är något somjag utgår ifrån att kommer attta fasta på.I samband med upphävandet av det s.k.13 december-beslutet den 19 december 1991modifierade den nuvarande regeringen den tidigareregeringens praxis såvitt rör dokumentlöshet ochdess betydelse för trovärdigheten av övrigaåberopade skäl.I detta praxisbeslut av den nuvarande regeringenklargjordes att först sedan en annan anledningfunnits att ifrågasätta trovärdigheten kundedokumentlösheten vägas in. Trots detta anserPraxisutredningen att en alltför onyanseradinställning till frågan om dokumentlöshet harfortsatt att gälla i asylprövningen.Jag vill dock framhålla att den asylsökande, enligtUNHCR, har att medverka till en fullständigutredning och inte undanhålla uppgifter ellerdokumentation av betydelse. Först när så har skettkan han eller hon få vad som kallas the benefit ofthe doubt för det fall att någon länk i beviskedjanskulle fattas.De problemställningar som tarupp i sina frågor har behandlats avPraxisutredningen. Jag har överlämnatutredningens betänkande till och bett dem yttra sig överutredningens slutsatser samt efterhört om de tänkervidta några åtgärder med anledning av desynpunkter som har framförts av utredningen.Efter detta får regeringen ta ställning till vad nästasteg skall bli.Praxisutredningen visar att praxis har blivit merenhetlig i än den tidigare varhos regeringen och att rättssäkerheten därmed harstärkts. Över huvud taget tycksUtlänningsnämnden har fungerat bra.Det finns dock flera skäl att se över regeringens rolli praxisbildningen. Regeringen avser därför atttillsätta en särskild utredare med uppdrag att läggafram ett förslag om vilka styrmedel regeringen börha till sitt förfogande för att kunna styrarättstillämpningen i asylärenden.Anf. 33 ():Fru talman! Jag tackar kulturministern för svaren.Jag är nöjd med dem, och jag är också nöjd medde åtgärder som kulturministern här redovisar ochsom nu pågår eller finns i beredskap i den fortsattahanteringen.Bakgrunden till mina frågor är bl.a. den debatt omatt praxis i utlänningsärendena har blivit hårdaresom har pågått under ett par års tid. Det har jut.o.m. påpekats att det skulle ha skett medregeringens goda minne. Både Praxisutredningenoch annat har visat att så inte är fallet.Det problem som föreligger och som gör att denuppfattningen ändå finns är naturligtvis denenskilda ärendehanteringen och hur såväl juridiskabiträden som enskilda människor som engagerar sigi dessa ärenden bedömer hanteringen av enskildaärenden. Det utesluter inte alls att den storamängden asylärenden hanteras på ett godtagbartoch riktigt sätt.Jag vill peka på att man ändå måste utgå ifrån attde skäl som redovisas i Invandrarverkets ochUtlänningsnämndens beslut är de avgörande iärendet. Man måste utgå från det sommyndigheterna sätter ned i text.Men jag menar att det finns alldeles för mångaexempel, som jag också har kunnat studera, därbeslutsskälen anges i väldigt generella termer medden innebörd som jag har redovisat här. Man börjarmed att konstatera att den sökande brister itrovärdighet. Sedan går man snabbt igenom de skälsom har anförts och avfärdar dessa med hänvisningtill den sökandes bristande trovärdighet.Detta gäller också de två andra skäl som jag hartagit upp i mina frågor, nämligen hur man bedömertortyrskador och det faktum att den sökande harverkat i ett parti som i och för sig är legalt men hargjort det i ett land där detta inte är någon garantiför att man inte har asylskäl.Anf. 34 Kulturminister ():Fru talman! tar upp en väldigtviktig fråga, som handlar om tilltron tillasylprövningsprocessen.Jag tror att det är viktigt att man använder sådanametoder som skapar tilltro, såväl från de sökandeoch deras ombud som från den asylsökandesomgivning. Jag tror att t.ex. en ökad användning avmuntlig handläggning skulle vara till nytta. Då kanden sökande lägga fram sin sak på ett helt annatsätt. Dessutom har vi ofta i det vanligadomstolsväsendet en muntlig prövning, framför alltför att det gäller trovärdighetsfrågor.Det är lättare att just bedömatrovärdighetsfrågorna vid en muntlighandläggning. Det är ju ganska vanligtförekommande att de olika ärendena handlar omtilltron till den sökandes berättelse.Jag tror också att tilltron till processen skulle ökaom man hade fylliga beslutsmotiveringar. Jag är ioch för sig glad över att Praxisutredningenkonstaterar att det har skett en väsentlig förbättringnär det gäller beslutsmotiveringarna sedanUtlänningsnämnden övertog överklagandena frånregeringen. Men man konstaterar också att detfinns behov av att gå vidare och utvecklabeslutsmotiveringarna ännu mer.Det är nu min förhoppning att bådeInvandrarverket och tar fastapå detta när de skall komma in med sina svar tillregeringen och att de försöker beskriva hur manskall åstadkomma sådana förbättringar.Anf. 35 ():Fru talman! Det faktum att man iPraxisutredningen konstaterar attbeslutsmotiveringarna har blivit bättre kunde i sigge anledning till en kommentar.Men det jag tycker är viktigt att se närmare på ärhur man formulerar sig. Det sägs atträttssäkerheten har ökat, eftersombeslutsmotiveringarna är mer enhetliga. Det ärnaturligtvis en viktig rättssäkerhetseffekt, men däriligger också en risk för en mer generell bedömning,trots att varje asylärende naturligtvis skallbehandlas individuellt utifrån sina individuellautgångspunkter.I mina frågor har jag också pekat på andraexempel. Om det inte kan uteslutas att en uppgiventortyrskada även kan ha uppkommit på ett annatsätt, anförs detta i alldeles för många fall som skälför att inte fästa tilltro till det uppgivna, trots inte har kunnat visa att det inte är tortyr somligger bakom den framvisade skadan.Anf. 36 Kulturminister ():Fru talman! Avslutningsvis vill jag upprepa det somjag har sagt tidigare, nämligen att det är viktigt attbeslutsmotiveringarna tar upp alla de skäl som äravgörande för bedömningen i ärendet. Sedan blirdet naturligtvis en samlad bedömning av de olikainslagen i en berättelse som leder fram till detslutliga beslutet.Men det är bra om man bygger upp beslutet på ettsådant sätt -- i trappsteg -- så att man ser att manhar behandlat varje enskilt inslag som har betydelseför bedömningen.Anf. 37 ():Fru talman! Jag tycker att det svar somkulturministern har givit visar på att man frånregeringens sida är angelägen att fortsätta attförbättra rättssäkerheten när det gällerasylhanteringen. Jag ser fram emot den fortsattahanteringen av detta.Jag inser naturligtvis också att det är svårt förregeringen att kommentera enskildheter även i defall som gäller enskildheter som förekommerganska generellt. Men jag är förhoppningsfull infördet fortsatta arbetet från regeringens sida på dettaområde.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1993/94:515 omvapenembargot mot BosnienAnf. 38 Utrikesminister ():Fru talman! har ställt frågan omSverige nu verkar för att FN skall försvara statenBosnien-Hercegovina som vunnit folkrättsligterkännande och invalts i FN. Dessutom nämnerLennart Rohdin frågan om ett lyftande avvapenembargot mot Bosnien-Hercegovina.FN och det internationella samfundet gör och hargjort stora ansträngningar för att genomförhandlingar nå en sådan lösning att territoriella integritet kan bibehållas,och har konsekvent uttalat stöd förprincipen om ett bevarande av enhet. Utöverförhandlingsansträngningarna har FN gjortomfattande konkreta insatser i syfte att underlättaen fredlig lösning av konflikten och att lindrakrigets verkningar. En rad stater bidrar medekonomiska, militära och personella resurser föratt genomdriva FN:s resolutioner om skydd avhumanitära transporter, skydd av civilbefolkningeni fredade zoner, införande av ekonomiskasanktioner mot osv. Sverigeger omfattande bidrag till detta arbete, framför alltgenom de ca 1 300 svenska soldater som förnärvarande tjänstgör i f.d. Jugoslavien.FN:s resurser är emellertid otillräckliga för attkunna säkerställa att redan fattade beslutrespekteras fullt ut. I upprepade appeller har FNvädjat om ytterligare bidrag till Unprofor, och denordiska länderna har i gemensammadémarcher i en lång rad stater uppmanat dessa atthörsamma generalsekreterarens appeller. Trotsutfästelser om nya truppbidrag från ett antal länderhar Unprofor dock icke uppnått en tillräcklig styrkaför att till fullo kunna utföra de uppgifter manålagts.Detta är det läge som vi befinner oss i. Vi kanbeklaga att medlemsländerna inte har ställt störreresurser till FN:s förfogande, men vi kan inte bortsefrån denna realitet. antyderemellertid att FN borde gå längre än ochmilitärt försvara staten integritet. För detta skulle krävas långtstörre resurser än vad FN förfogar över, inteminst i form av omfattande marktrupp somsannolikt skulle behöva finnas kvar i området underlång tid framöver.För att FN skulle kunna intervenera skulle ocksåkrävas att FN-styrkan av säkerhetsrådet gavs enhelt annan roll än dagens: den skulle i en sådansituation strida på den bosniska regeringens sidasnarare än att vara neutral och verkaförtroendeskapande mellan parterna. De politiskaförutsättningarna för ett sådantsäkerhetsrådsbeslut är inte för handen.Vapenembargot, som Rohdin också nämner i sinfråga, infördes av i september1991 i syfte att förkorta det pågående kriget ochhindra att de väpnade striderna spred sig till nyaområden. Embargot gällde hela det geografiskaområde som ingick i . lade beslag på storar delar avden tidigare jugoslaviska arméns utrustning komembargot att missgynna den bosniskaregeringssidan i den väpnade konflikt som utbröt iBosnien-Hercegovina i april 1992.Sverige delar fortfarande den uppfattning som lågtill grund för beslutet om att införa vapenembargot,nämligen att en ökad införsel av vapen till regioneninte skulle förkorta kriget utan snarare leda till enupptrappning och kanske även spridning avstriderna. Om embargot hävdes skulle FNsannolikt bli tvunget att avbryta Unprofors insatsersåväl som den humanitära hjälpen med ett ökatlidande för den civilbefolkning som utgör krigetsoffer som följd. Dessa är de främsta orsakerna tillatt det i inte skulle finnas stödför något förslag om att upphäva embargot.Anf. 39 ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Sveriges omfattande insatser för att lindrakonsekvenserna av kriget i Bosnien är välomvittnade både i och ute i världen. Vadsom har hänt är att , somfolkrättsligt erkändes 1992 och som invaldes i FN,har angripits och utsatts för etnisk rensning ochuppdelning.Det är riktigt som utrikesministern säger att FNuppenbarligen inte anser sig ha resurser för attåterställa det läge som gällde innan kriget i Bosnienuppstod . Men jag vill påpeka att FN:ssäkerhetsrådsresolutioner i ord handlar om detförhållande som gällde innan kriget började ochvilka principer man vill slå vakt om.Det har visat sig att FN och FN:s medlemsstaterinte har varit beredda att satsa resurser eller gemandat för att genomföra de resolutioner som FN:ssäkerhetsråd utan veto från någon sida har fattatbeslut om vid ett stort antal tillfällen.När man inte har möjligheter att värna statenBosnien-Hercegovinas gränser såsom de erkändes1992 är det helt oacceptabelt och omoraliskt medett vapenembargo som det som FN har utfärdat.Det drabbar och binder offret, dvs. , och förhindrar dess rätt enligt artikel 51 att försvara sig själv.Anledningen till min fråga var att statsministern --förmodligen inte i egenskap av statsminister -- var iWashington och varnadepresident för att upphäva vapenembargot.Till min glädje kunde jag när jag var i Washingtoni torsdags konstatera att så många som 92 avsenatens 100 senatorer inte tog den varningenalltför allvarligt utan röstade för att på någotsätt skall verka för att vapenembargot upphävs.Anf. 40 Utrikesminister ():Fru talman! Som jag redovisar i mitt svar är dettaen vid det här laget ganska lång kedja av händelser,tragik och svårigheter. Det är alldeles riktigt -- därhåller jag verkligen med -- att detonekligen finns en spänning och ett avstånd mellande många resolutioner som har antagits isäkerhetsrådet och medlemsstaternas villighet attställa trupp och resurser till FN:s förfogande.Vi får åtminstone vara tillfredsställda över attSverige som en av FN:s medlemsnationer haragerat mycket lojalt och ställt upp både vad gällerhumanitärt stöd, marktrupp och även med andrainsatser, vilka vi vet är många. Vi försöker göra vadvi kan för att stötta upp FN:s ansträngningar.I det läge som vi nu befinner oss i kan jag ändå intese att det finns någon annan väg än den FN försökeråstadkomma i förhandlingsgruppen ellerkoordineringsgruppen mellan , ochEuropeiska unionen. Man måste arbeta för att fåtill stånd en förhandlingslösning. har givitsitt klara stöd för det arbetet. Jag tror att det är detvi måste göra i nuvarande situation.Anf. 41 ():Fru talman! Problemet är ju bara att det under deöver som kriget i Bosnien har pågått ständigthar sagts att man bör vara försiktig med att vidtaannorlunda eller nya åtgärder just nu med tanke påhur läget är. Det är utrikesministern väl medvetenom. Detta utnyttjas naturligtvis inte minst av debosnienserbiska trupperna som vet att omvärldenkommer att förhålla sig avvaktande.Problemet är naturligtvis detta: Även om manbekänner sig till Bosniens territoriella integritet,vilket utrikesministern gör , diskuterar man ide internationella förhandlingarna med allmänuppbackning -- även från svensk sida -- någon formav uppdelning inom de gränser som man säger sigvärna. Man talar om procentsiffror: 51--49, 58--42.Frågan är vem som kommer att kontrollera dessagränser. Är det fullt ut Bosnien-Hercegovinaserkända regering, som FN:ssäkerhetsrådsresolutioner har handlat om frånbörjan, eller sker det de facto en uppdelning efterden etniska rensning som har genomförts?Anf. 42 Utrikesminister ():Fru talman! Det är mycket tillfredsställande att deti de fem punkterna från Genèvemötet finnsmycket klart utsagt principen om att skall bestå som stat.