prot · GI0928 · 1994-11-23 00:00:00 — Det är trots allt enganska stor summa, och det finns, som också utskottetuttalar, risk för missbruk.Jag har själv arbetat som överförmyndare,och detta är ett område som jag väl känner till. Jag hardessvärre alltför ofta blivit besviken över människorssätt att missbruka det ansvar som de har fått för andramänniskors pengar.En av mina tidigare medarbetare har sagt att detinte framför allt är förmögenheterna över åttabasbelopp som är viktiga, utan att det många gångersnarare är de relativt små förmögenheterna sombehöver ett större skydd.Det finns också ett par andra punkter i förslagetsom man kan känna viss skepsis inför.Överförmyndarna skall få utfärda vite gentemot depersoner som de sedan förutsätts samarbeta med.Fram till har vitesföreläggande utfärdats avtingsrätten, och överförmyndarna har då i en annanatmosfär kunnat genomföra samarbetet med dem somblivit vitesförelagda. Var och en kan inse att om manå ena sidan skall hota och andra sidan samarbeta, blirdet inte särskilt mycket bevänt med samarbetet.Det görs och skall även i fortsättningen göras enhel del legala bedömningar med stöd av tingsrätten,men det föreslås nu att granskningen avhandläggningen skall genomföras av länsstyrelsen.Det innebär att ett månghundraårigt samarbete mellanå ena sidan överförmyndarna och andra somhandlägger denna typ av frågor, å andra sidan denlokala rätten, där de senare har stött de förra, som jagser det kommer att störas.Det är också uppenbart att man inomdepartementet har hyst tveksamheter innan man ladefram denna proposition. Den baserar sig på enutredning, SOU 1988:40, som jag själv yttrade migöver . Jag hyser nu sammaskepsis som vi hyste då. Man har låtit ärendet ligga ettbra tag i en låda. Det har framförts en hel del kritiskasynpunkter mot förslagen, och man har därför intevelat driva fram ärendet. Även om jag tycker att detligger en del i principen att domstolarna i första handskall bedriva dömande verksamhet, finns det en riskför att man genom att rensa upp på detta område gördet gamla felet att kasta ut barnet med badvattnet.Herr talman! Det finns alltså ett par punkter i dethär ärendet som kan ifrågasättas. Jag har dock intekommit fram till att jag borde ha motionerat i dettaläge, men liksom utskottet utgår jag från och villstarkt understryka att det på de tveksamma punkternaär mycket viktigt att vi har en uppföljning och att densker ganska snabbt. Om det visar sig att förslagen intefyller kraven på skydd för de underåriga, deförståndshandikappade och de andra vilkas medelman förvaltar, bör vi snabbt kunna göra en sådanförändring att problemen kan undanröjas.11 § Stimulansbidrag till kommunerFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande1994/95:SfU4 Stimulansbidrag till kommuner (prop.1994/95:26).Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 15 §.) 12 § Redogörelse för avregleringsarbetetFöredrogsnäringsutskottets betänkande1994/95:NU1 Redogörelse för avregleringsarbetet(skr. 1994/95:22).Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 15 §. )13 § Tillsyn av djurskydd m.m.Föredrogsjordbruksutskottets betänkande1994/95:JoU1 Tillsyn av djurskydd m.m. (försl.1993/94:RR8).Anf. 84 ():Herr talman! I detta betänkande behandlas dels enöversyn av djurskyddslagen, dels ett antal motioner,av vilka jag vill kommentera några.Den översyn av djurskyddslagen som Riksdagensrevisorer har gjort är mycket bra. Revisorernakonstaterar att djurskyddet i många kommuner intebedrivs på det sätt som man skulle önska. Bakgrundenär helt enkelt den att man inte har tillräckligt medpersonal. De menar att även utbildningen bör sesöver. Inspektörernas ställning bör i mångt och mycketförstärkas för att förbättra tillämpningen avdjurskyddslagen. Det är nämligen en mycket svårt lagatt hantera.Jag kommer från en kommun där man har jobbatmycket med djurskydd. Man hamnar när man skalltillämpa djurskyddslagen alltid i situationer där det ärbesvärligt för den som drabbas av lagensbestämmelser att döma till djurets fördel i stället förtill människans fördel. Man kommer ofta in på fall avtypen hunduppfödare som haft djur under hela sitt livmen som plötsligt skall bli fråntagna sina djur.Mycket av känslor blir inblandade.Det som gör det extra besvärligt att tillämpa dennalag är att i vissa fall när man griper in hårt,omhändertar djuren och ibland även avlivar dem, blirdjurägaren vid en rättslig prövning friad. Detförhållandet att djurinspektörerna vet att synen inte ärgemensam i hela rättsapparaten gör att man inte vågartillämpa djurskyddslagen. I och med detta förlorarlagen en del av sin betydelse.Jag kan redogöra för ett exempel, som ligger mignära eftersom det är en bekant som berörs.En kvinna hade haft hundar i hela sitt liv. Det skallerkännas att det började bli litet många hundar och attvissa hundar fanns i en ladugård utan belysning. Detluktade dessutom kiss i huset. Kvinnan gick dockflitigt på hundutställningar, hon jagade med sinahundar och såg till att de kontinuerligt undersöktes avveterinär, i detta fall av en distriktsveterinär. Honhade mycket gott anseende i hundsammanhang.En djuruppsyningsman i hennes hemkommun fickupp ögonen för hennes verksamhet. Mycket pappersändes fram och tillbaka utan att egentligen någonderaparten förstod vad den andra ville säga. Jag ärövertygad om att man hade kunnat komma till rättamed det hela om det hade visats en större förståelsefrån båda sidor. Slutligen omhändertog man hundarna.Man har enligt djurskyddslagen rätt att avlivadjuren, om man inte kan placera dem, och i detta fallavlivades bl.a. en hanhund som var importerad fördyra pengar från ett annat europeiskt land. Också endräktig tik avlivades. Man kan säga att detavelsmaterial som hundägaren hadebyggt upp i stort sett spolierades. Vid den rättsligaprövningen friades hon och återfick två av sinahundar.Det här fallet visar att vi måste ha en samsynmellan djurskyddsinspektörerna, polisen, som oftafinns med i handläggningen, och jurister för att sådanthär inte skall inträffa. Hundägarens ochbekantskapskretsens uppskattning av djurskyddslagenförbättrades inte precis. Man ansåg att denna lag kananvändas på ett mycket underligt sätt.Jag anser att sådana här saker inte får ske. Jag villdärför att det som anförs i revisorerspromemoria om utbildning också borde innefattapoliser och jurister. Då kan vi få till stånd en samsyn,så att djurskyddslagen kan användas på ett riktigt sätt.Det borde egentligen vara så att ett omhändertagetdjur får avlivas bara om så är av nöden på grund av attdjuret är vanvårdat eller mår dåligt. Det borde varadjurets hälsostatus som avgör om djuret skall avlivas,eftersom dagens rättsprövning i vissa fall intestämmer överens med den bedömning somdjurskyddsinspektörerna gör.I betänkandet förs också diskussioner om 2 och 4§§ i djurskyddslagen, vilka handlar om försöksdjur. I2 § föreskrivs att djurskyddslagen gäller för alla djurutom försöksdjur. Man har på många håll ansett, äveni samband med lagens införande, att försöksdjur bordeomfattas av djurskyddslagen. Så tycker ävenMiljöpartiet, och jag har avgivit en reservationbeträffande dessa frågor.I den gamla skrivningen inbegreps försöksdjurengenom att det stadgades att djur skall behandlas väloch skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. År1991 lade man till en föreskrift innebärande att djursom används för ändamål som avses i 19 § förstastycket inte skall anses vara utsatta för onödigtlidande eller sjukdom, om användningen tillstyrkts aven djurförsöksetisk nämnd. Det är därvidförsöksdjuren som avses.Detta innebär att djurskyddsinspektörerna ikommuner med försöksdjursverksamhet egentligeninte kan använda djurskyddslagen. De vågar inte göratillsyn, eftersom de känner att denna verksamhetkolliderar med de bedömningar som dendjurskyddsetiska nämnden har gjort. I praktikenfungerar alltså inte denna lag. Dessa djur fåregentligen ingen tillsyn alls. Miljö- ochhälsoskyddsnämnderna vågar inte undersöka hur det irealiteten ser ut.Om vi får bort det sista stycket, som undantarförsöksdjuren från djurskyddslagen kan undersöka hur det ser ut därförsöksdjuren finns. Djurskyddslagen kommer dåockså att innefatta försöksdjuren. Det borde vara deträtta.I 4 § står det att djur som föds upp eller hålls förproduktion av livsmedel, ull, skinn eller päls skallhållas och skötas i en god djurmiljö på ett sådant sättatt det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet attbete sig naturligt. Detta borde innefatta försöksdjuren.Det gör det inte , i och med att det i 2 § står attförsöksdjuren är undantagna från djurskyddslagen.Jag skulle inte vilja återfödas som ett försöksdjur,om det nu finns ett liv efter detta. Miljön förförsöksdjuren är ofta mycket torftig. Det borde varaen självklarhet att djuren skall ha möjlighet att betesig naturligt, i alla fall mellan försöksserierna, men såär det inte i . Det är sterila och kalamiljöer som ofta inte ger någon som helst möjlighetför djuren att bete sig naturligt. Om vi får till stånd enändring av 2 och 4 §§ kan djurskyddslagen äventillämpas på försöksdjur.För räkning yrkar jag bifall till minreservation avseende mom. 2 och 4.Det finns även annat i detta betänkande som jagskall ta upp.En motion om varroainfektioner hos binbehandlas.Varroa är ett kvalster som angriper bin och somhar kommit in i . Det är en sjukdom somborde bekämpas. Kvalstret kom till 1987.Sedan 1991 finns det i . ser det utsom om det sprider sig ganska snabbt.Det skulle finnas en möjlighet att komma till rättamed varroainfektionen om vi vidtog åtgärder . Jaganser att det har funnits en feghet i hanteringen.Egentligen tror jag att denna feghet beror på attbiodlarna inte är överens. Det finns en skillnad i synenpå detta mellan dem som producerar honungprofessionellt i stor skala och dem som äramatörodlare.Man kan bekämpa varroainfektionen medkemikalier, men för dem som säljer honung i en litenburk och vill att det skall vara en absolut rennaturprodukt känns det inte speciellt positivt attanvända kemikalier för att hålla dessa varroakvalster ischack.Storproducenterna säljer däremot ofta tillkosmetika- och livsmedelsindustrin och har kanskeinte samma absoluta krav på att kemikalier inte skallanvändas i bihanteringen. Det är inte lika viktigt fördem.Det finns alltså olika synsätt hos olika biodlare.Detta skulle vi kunna komma till rätta med om vi sågtill att klassa bin som husdjur. Då skulle nämligen bininnefattas av samma lagar som övriga husdjurinnefattas av. Då vore det givet att den här sjukdomenskulle bekämpas som andra sjukdomar på husdjur.I den reservation som finns från ,och vissa delar av har visagt att syftet skall vara att utrota varroakvalster. Menjag anser för räkning att det hade varitbättre om vi hade lagt till att vi anser att bin skall varahusdjur. Jag yrkar i alla fall bifall till den reservationsom finns i det ärendet.I betänkandet behandlas också en fråga angåendesaxfångst av djur.I en motion från står det att Sverigenaturligtvis bör gå före i det här fallet och inteimportera päls från länder som fortfarande bedriverfångst av djur med sax.Man tycker att det borde vara självklart att Sverigesom har ett anseende när det gäller djurskydd skall gåföre på den här punkten. Tyvärr är det inte så . Vilutar oss tillbaka mot EU och hoppas att EU skallinföra sådana regler för hela unionen att vi intebehöver gå före. Jag måste från sidasäga att det är beklämmande.Man kan undra om vi människor verkligen måstegå klädda i andras pälsar, men eftersom modetfortfarande ibland så föreskriver skulle jag i alla fallvilja att inte importerar pälsar från länder somfortfarande använder bensax. Det är ett fruktansvärtplågsamt sätt att fånga djur på.Jag yrkar alltså bifall till de reservationer som jagjust har talat om.Anf. 85 ANN-KRISTINEJOHANSSON (s):Fru talman! I betänkandet behandlas riksdagensrevisorers förslag angående tillsynen av djurskyddsamt några motionsyrkanden från den allmännamotionstiden.Våren 1988 beslutade riskdagen om ett förslag ny djurskyddslag som trädde i kraft den 1 juli1988. Lagen och dess tillämpning har diskuterats idenna kammare vid flera tillfällen.Vid den senaste debatten förutsatte utskottet attregeringen skulle komma tillbaka till medförslag om ytterligare åtgärder om inte de föreslagnaförändringarna i lagen medförde att den framtidahandläggningen av dessa ärenden uppfyllde degrundläggande kraven och ambitionerna idjurskyddslagen.Av revisorernas granskning framgår att detalltjämt kvarstår problem inom tillsynsorganisationen.Bl.a. verkar tillsynen i många kommuner vara enresursmässigt lågt prioriterad uppgift.Det föreligger enligt rapporten vissa brister när detgäller t.ex. utbildning, rådgivning och fortbildning avdjurskyddsinspektörerna.Vi delar revisorernas bedömning att en nyinventering av djurskyddsarbetet skall göras. Om ensådan undersökning skulle visa att djurskyddstillsynenöver lag uppvisar de brister som revisorerna pekar påbör en omprövning ske av djurskyddstillsynensnuvarande organisation och finansiering.Utgångspunkten bör i så fall vara de nationelltuppställda målen för djurskyddsarbetet.Vi anser att kommunernas behov av vägledningför sitt tillsynsarbete och arbetsfördelningen mellanJordbruksverket och länsstyrelserna särskilt skalluppmärksammas.Som revisorerna säger kan det finnas skäl att ianslutning till en mer övergripande översyn avdjurskyddstillsynen pröva frågan om att i lagstiftningprecisera kraven på kompetens fördjurskyddsinspektörer.Vi föreslår att dessa frågor övervägs närmare avregeringen och att regeringen återkommer tillriksdagen med en redovisning och eventuella förslagtill erforderliga åtgärder.Fru talman! Enligt 2 § i djurskyddslagen får djurinte utsättas för onödigt lidande och sjukdom. Enligt1990 års lagändring skall försöksdjur inte anses varautsatta för onödigt lidande eller sjukdom vidanvändningen om denna tillstyrkts av endjurförsöksetisk nämnd. I samband med lagändringensade utskottet bl.a. följande:Användningen av försöksdjur skall enligtdjurskyddslagen prövas från etisk synpunkt innanförsöket påbörjas. Prövningen skall göras av särskildanämnder. Dessa etiska nämnder skall ta hänsyn till åena sidan försökets betydelse och å andra sidanlidandet för djuren.Nuvarande lydelse i 2 § förutsätter således enfungerande djurskyddstillsyn.Det är viktigt att djurskyddstillsynen kan uppfyllasäven när det gäller försöksdjuren, och enligt vadutskottet har erfarit är frågan om en eventuellutvidgning av tillämpningsområdet för 2 § föremål fören beredning inom regeringskansliet.Vi inser också att det finns vissa problem med deetiska nämndernas arbete. Det är bl.a. problem medinformationen till berörda kommunala nämnder omvilka försök som pågår, och det behövs utbildning närdet gäller försöksdjurshållningen.Vi överväger nu om frågan om en uppföljning ochutvärdering av de djurförsöksetiska nämndernasverksamhet kan aktualiseras i form av ettuppföljningsprojekt under medverkan av riksdagensrevisorer.Fru talman! vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan och avslag på samtligamotioner.Tack!Anf. 86 ()replik:Fru talman! Jag vill kommentera 2 § idjurskyddslagen. Jag anser att det, när vi stiftar lagar,är viktigt att se över hur de fungerar i praktiken.Det visar sig att 2 § inte fungerar i de kommunerdär det finns ett ambitiöst djurskyddsarbete och ocksåförsöksdjur. Det innebär att de djurförsöksetiskanämnder som gör bedömningen av om djur utsätts föronödigt lidande eller sjukdom inte har den kompetenssom man egentligen skulle önska att de hade.Framför allt utövas aldrig någon tillsyn.Tanken med lagen var att miljö- ochhälsoskyddsnämnderna skulle kunna utöva en form avtillsyn. Men man hamnar i problemet attden djurförsöksetiska nämnden har bedömt att det inteär fråga om onödigt lidande eller sjukdom. Det kan åandra sidan vara precis det somdjurskyddsinspektören anser vara onödigt lidandeeller sjukdom. Lagen fungerar alltså inte.Nu har, såvitt jag förstår, motplågsamma djurförsök återigen aktualiserat frågan.Den är på remiss i vissa kommuner. Bl.a. har miljö-och hälsoskyddsnämnden i min kommun har haftfrågan på remiss. Jag förutsätter att regeringenåterkommer med anledning av den remissrundan medförslag till ändringar av 2 § i djurskyddslagen. Dåkanske vi kan få en lydelse som gör att djurskyddetkan fungera i praktiken. Det gör det inte i dag.Försöksdjuren har rätt till samma skydd mot onödigtlidande och sjukdom och samma rätt till en vettigbehandling och möjlighet att bete sig naturligt somandra husdjur. Så måste det bli, men då måste lagenändras.Anf. 87 ():Fru talman! Vi diskuterar motioner som berör densvenska djurskyddslagen. Vi har en bra djurskyddslagi . Den trädde i kraft , och den tar storhänsyn till djurens möjligheter att leva ett bra liv.Naturligtvis finns det saker och ting som det går attändra på. En sådan sak är den fråga som hardiskuterats , nämligen 2 § i djurskyddslagen.Försöksdjuren behandlas på ett annorlunda sätt änandra djur.Centerpartiet var emot denna förändring närbeslutet fattades. Men vi har inte reserverat oss i dethär sammanhanget eftersom frågan bereds iregeringen. Regeringen kommer attkomma tillbaka med ett förslag, som förhoppningsviskommer att se ut som vi vill ha det. Skulle regeringeninte göra så, har vi då möjlighet att ta upp frågan pånytt till diskussion och lägga fram ett annorlundaförslag. Det finns alltså ingen anledning att återigenge regeringen i uppdrag att utreda något som redanhåller på att utredas.Det var naturligtvis bättre när de lokala hälso- ochmiljöskyddsnämnderna hade den direkta möjlighetenatt framföra synpunkter på behandlingen avförsöksdjuren. Det gällde inte under själva försöken,utan skötseln av djuren mellan försöken.Samma sak är det med den andra paragrafen. 4 §djurskyddslagen gäller vilka djur den ansvarigamyndigheten har rätt att utge föreskrifter om, dvs.föranstalta vilka krav som ställs för att få hålla djur.Så är det om man vill hålla sig med kor, grisar, hönsosv. Däremot gäller det inte för hobbyhästar, hundarosv. som inte används yrkesmässigt.Regeringen fick i uppdrag att seöver denna fråga och föreslå en förändring. Detbeslutet fattade vi i i samband med att viskärpte reglerna för omhändertagande av djur sominte sköts på rätt sätt. Det har också varit ettbekymmer. Den lagändringen trädde i kraft för ett parår sedan. Då togs också denna fråga upp. Men den varför stor för att vi skulle kunna fatta beslut direkt.Därför gavs regeringen i uppdrag att komma tillbakamed ett förslag. Det kommer regeringen att göraunder som 4 § ses över.Vi får avvakta dessa förslag. Vi behöver inteåterigen påpeka dessa saker för regeringen. I dessastycken yrkar jag bifall till utskottets hemställan ibetänkande 1994/95:JoU1.Jag yrkar också bifall till det förslag somframkommer i utskottets hemställan angåendetillsynen. beskrev den fråganbra, och frågan har utretts av revisorer. Detär bra och riktigt att jobba på det sätt som föreslås här.Sedan har vi frågan om varroakvalster. Varroa ärett kvalster som angriper bin. mår dåligt och dörså småningom. Detta är naturligtvis ett bekymmer förbiodlarna. Men det är även ett bekymmer för helanaturen och det biologiska systemet. Biet är ett viktigtinstrument i vår biologiska mångfald, pollinering osv.Jag tycker att man har varit litet för släpphänt isättet att hantera frågan. Kvalstret kom sent till . Möjligheterna att få bukt med dessakvalster har gått ut på att vara hård och inte tveka ibekämpningen. Det är precis som på samma sätt somvid bekämpningen av andra djursjukdomar. Vi ställerinte särskilt många frågor vid salmonella, tuberkuloseller mul- och klövsjuka. Då slår vi till och sanerarbort sjukdomarna. Så har inte skett vad gäller varroa.Jag har tillsammans med revisorergranskat hur myndigheterna har hanterat denna fråga.Det går inte att säga att myndigheterna har gjort fel.Binämnden lägger fast de regler som skall gälla, ochmyndigheterna har i stort sett följt dessa regler. Detgår att ha synpunkter på vad de har gjort i enskildaärenden. Men det finns inte någon direkt större kritiköver hur de har fullföljt intentioner.Vi i måste säga att det behövs enkursändring med en hårdare linje. Det framkommer ireservationen. Jag yrkar bifall till reservation 3, somtar upp frågan om varroakvalster.Anf. 88 ()replik:Fru talman! Det finns fortfarande en delfrågetecken när det gäller bekämpningen av varroa. Iförsta hand är det en fråga för berörd myndighet.Vad gäller att definiera bin som husdjur är enfråga om att förändra lagen. Det är svårt för sittandeutskott, för att inte säga omöjligt, att ta ställning till ensådan lagändring. Det är inte fråga om feghet, utanrespekt för den sakkunskap som finns hos de olikabiodlarna och myndigheterna. Vi förutsätter attmyndigheten och regeringen följer frågan meduppmärksamhet och vidtar de åtgärder som behövs.Anf. 89 ()replik:Fru talman! Jag har inte ställt krav på att bin skallklassas som husdjur. Vi tog bort den frågan eftersomvi tyckte att den var besvärlig. Precis som säger var det ett för stort steg att taatt baseras enbart på ett motionsyrkande. Den fråganfår behandlas på sikt.Däremot tror jag inte att vi kan vänta på att få svarpå allt innan vi bestämmer hur vi skall göra. Då hartåget gått för länge sedan. Det är viktigt att vi ärbeslutsamma och bestämda i denna fråga och därmedser till att vi stoppar spridningen av sjukdomen.Anf. 90 ()replik:Fru talman! Naturligtvis hade utskottet kunnalägga fram synpunkten att bin skall klassas somhusdjur. Utskottet hade kunnat ge till känna tillregeringen att vid arbetet med att komma till rättamed varroakvalstret vore det önskvärt att klassa binsom husdjur. Det hade naturligtvis varit en skrivningsom hade gjort att utskottet hade kunnat hantera dennafråga på ett mer stringent sätt i fortsättningen.Jag hoppas att vi kan återuppta denna fråga iutskottet. Om bin klassas som husdjur vet vi att frågankommer att hanteras som vilken sjukdom som helst påett husdjur. Då vet vi att bekämpningen sätts i gång.Precis som säger skulle vinaturligtvis reagera om husdjur fick tuberkulos.Men i det här fallet tror jag att det handlar om attmånga har svårt att inse vilken stor betydelse binfaktiskt har. Bin har stor betydelse för framför allt detekologiska systemet, för rapsodlare, fruktodlare ochgrönsaksodlare. Om bina slås ut i blir detrejäla konsekvenser. Därför bör vi direkt se till att fåett bekämpningsprogram fastslaget. Jag hoppas attregeringen har mod att återkomma i frågan eftersomman inom näringen inte är överens om hur fråganskall hanteras. Det behövs ett politiskt mod, t.ex. attklassa bin som husdjur.Anf. 91 ()replik:Fru talman! och jag är överensom hur det borde vara. Egentligen behöver vi inteträta om det.Vi tog bort frågan om bin skulle klassas somhusdjur eller inte för att det skulle vara enklare att fåfram synpunkter i anslutning tillmotionsbehandlingen. Frågan om bin skall anses somhusdjur eller inte får vi återkomma till. Det tycker jagatt vi skall göra. Det är en ganska viktig diskussionoch ett viktigt ställningstagande. Men det kan vimönstra ut just nu.Sedan säger att hon vill attregeringen skall återkomma. Det vi vill ireservationen är att regeringen skall agera, inteåterkomma till , för att få stopp på detta.Gudrun talade sjukdom. Det är i och försig en sjukdom. Men det är fråga om ett kvalster, sådet är litet annorlunda än vid en sjukdom. Det är ettkvalster som sitter på bina och som förstör dem. Endamöjligheten att få bort den är att man tar död på alladessa kvalster.Anf. 92 ():Fru talman! I jordbruksutskottets betänkande nr 1angående tillsyn av djur behandlas också en motionsom jag väckte under allmänna motionstiden i januari.Det gäller just bekämpning av varroakvalster hos bin.Mer än en tredjedel av landets bin har försvunnitden senaste femårsperioden. Detta är allvarligt då binas betydelse inteminst som pollinatörer kan uppskattas till ett värde av1,.