prot · GI0916 · 1994-10-27 00:00:00 — Det stårnämligen fullständigt klart att inte har begärtundantag från detta utan tvärtom förbundit sig att i enanda av lojalitet arbeta för ett förverkligande avunionens politiska målsättningar.Om man inte ville detta, vore det rimligt att sägaifrån och att få ett juridiskt bindande undantag somsade att vi inte skall delta i det här.Det finns faktiskt ingen som tror på att Sverigekommer att sitta med och utforma en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik, inklusiveställningstaganden som man skall göra till konflikterrunt om i världen. I de fall man kommer fram till attvi behöver göra en militär insats - det skall ju finnasen gemensam armé, eller hur? - skall Sverigeplötsligt delta i alla diskussioner fram till dess. Meningen tror väl att man då säger: Vi tänker inte delta idet här gemensamma försvaret. Vi är gärna med ochformulerar besluten och formulerar att det skall görasen militär insats. Men vi tänker inte delta.Absolut ingen tror på allvar att det skulle gå till pådet sättet. Fredsforskare och människor som harjobbat med internationell säkerhetspolitik i tiotalseller tjugotals år säger att det naturligtvis inte går tillså, utan detta blir en enhet, en helhet.Jag saknar en intellektuell hederlighet i den härdebatten som talar om att det är detta vi skall taställning till och att vi också skall ta ställning till dethär med att lämna över beslutanderätten, att flyttabeslutanderätten i utrikes- och säkerhetspolitiken fråndenna kammare till ministerrådet i . Det finnsju de som vill det. Jag respekterar att människor haren annan uppfattning, att människor tycker att det härmed alliansfrihet och neutralitetspolitik har spelat utsin roll. Själv tycker jag inte det, utan jag tyckerfortfarande att det är viktigt att hävda alliansfriheten,en aktiv neutralitetspolitik och den egna rösten i deninternationella politiken för att hävda fred ochnedrustning samt små länders rätt tillsjälvbestämmande.Anf. 27 ():Fru talman! Det blir naturligtvis en något underligtriangel här. Vi har intagit våra positioner. Jag utgårfrån att den position som intagit ärärlig. I så fall tycker jag att respekten för andra kräveratt hon uppfattar saken på samma sätt. GudrunSchyman tillhör inte ett särskilt folkslag. Hon tillhörbara ett av de politiska partierna här i riksdagen.Ärligheten är väl, hoppas jag, någorlunda jämntfördelad mellan partierna. På den punkten vill jagalltså göra en klar markering.Det är klart att det är möjligt att göra olikatolkningar här. Men det är inte möjligt att gå så långtatt man säger att saken redan är klar. Det skulle juinnebära att besluten redan fattats. Vi från de svenskastatsmakternas sida - jag talar avsiktligt omstatsmakterna - har mycket klart deklarerat att våralliansfrihet inte är förhandlingsbar. Vi har alltså inteförhandlat där, och detta har vi anmält. Mennaturligtvis kan man ifrågasätta det helaoch fråga sig på vilket sätt man kommer att tolereravår hållning. Just det tog jag upp inledningsvis här, förjag visste att den här debatten skulle komma upp.Därför är det så viktigt att ha en nationell hållningsom har en bred förankring här hemma. Det ärsjälvklart att vi vid ett medlemskap kommer att varautsatta för en press att delta. Men att tvinga in Sverigei ett förpliktande militärt samarbete är inte möjligt. Imitt inlägg efter det att svar getts här sade jag ju attjag anser att den frågan är så stor att svenska folket idet läget, om frågan kommer upp om att fördragetändras på ett sådant sätt att t.ex. kravet på enhällighetinte längre finns kvar som en barriär för våraställningstaganden, skall avgöra den i enfolkomröstning. Jag tvekar inte på denpunkten.För mig är det här avgörande för om jag säger jaeller nej. Därför måste man ha den här hållningen iförhållande till folket. Men naturligtvis tycker jag attden frågan, förhoppningsvis, är för tidigt väckt. Jagväcker den inte i folkomröstningssammanhang, utanjag bara konstaterar klart kyligt intellektuellt att det ärså frågan måste hanteras, om nu någon försökertvinga oss och fördraget ändras på ett sätt som vi intekan acceptera.Anf. 28 Utrikesminister ():Fru talman! , vi är faktisktvälkomna in i EU med vår alliansfrihet i behåll. Vihar inte behövt förhandla om den. Vi har inte, somGudrun säger, behövt de här undantagen,utan vi är accepterade med vår alliansfrihet.Det är väl inte heller så konstigt, eftersom EU haralliansfria stater som medlemmar ochkommer att få det också med de nya medlemmar somnu är på väg in. Att det också finns alliansfria staterinom EU tycker jag är någonting som man inte kanifrågasätta, eftersom verkligheten faktiskt ser ut så.Som med all tolkning av fördrag kan mannaturligtvis dra åt olika håll. ärduktig på att dra i väg åt ena hållet på ett sätt som göratt jag nästan inte känner igen grunddokumenten,även om hon läser högt ur dem. sertill att det glöms bort att vi faktiskt harmöjligheter att säga nej, att vi faktiskt har en vetorätt.Utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU är av detslaget.Framför allt gäller det naturligtvis de frågor sominterpellationen i grunden handlade om, nämligen attingå i en försvarsgemenskap. Där är våra möjligheteratt både säga nej och direkt stå utanför om andraländer vill gå vidare i detta så genomdiskuterat att viinte borde vara oeniga i den delen.Jag tycker att det visar på en väldigt statisk syn påEU när man bara är rädd i de här delarna. Man kan juockså - om vi går över till den andra sidan - se EUsom ett fantastiskt fredsprojekt. Det gör jag. Dethandlar ju om att vi, genom att folk, nationer ochstater sammanflätas, skapar en helt annan säkerhet -en gemensam säkerhet - där människorna finns icentrum. Det är det som långsiktigt borde varasäkerhetspolitiken.Det finns många organ inom som arbetarpå det sättet. Men EU är ändå det mest långtgående.För gemensam säkerhet i , men också för osssvenskar, tror jag att det här är någonting synnerligenpositivt.Anf. 29 ():Fru talman! Den här sista debatten är ju en heltannan debatt, . Är EU ettfredsprojekt eller inte? Jag har en helt annanuppfattning där också, men jag hinner inte reda ut detpå . Jag kan bara konstatera att jag harväldigt många av utrikesministerns partikamrater medmig när jag säger att detta inte är ett fredsprojekt.Men vi kan ha en särskild interpellationsdebatt omden frågan.När det gäller den andra frågan sade att vi är välkomna med vår alliansfrihet. Ja,det är vi så länge som vi klart och tydligt säger att viställer oss bakom detta, dvs. vi kommer inte attprotestera mot att EU utvecklar sin gemensammautrikes-, säkerhets- och försvarspolitik. Det är välointressant för EU vad det heter här, så länge som viförbinder oss att följa , så längesom vi förbinder oss att medverka aktivt i en anda avlojalitet när det gäller att bygga upp dennagemensamma utrikes- och försvarspolitik.Det är inte ett problem för EU. Det är ett problemför oss, eller hur? För EU spelar det ingen roll. Det ärju vi som definierar vår alliansfrihet. Om vi definierarden som att vi kan samarbeta i en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik och, , i ett gemensamtförsvar är ju det okej för EU. Vi kan kalla detalliansfrihet eller någonting annat. Det är vårtproblem. Det är här som vi gör den distinktionen. Vi definierar den ju själva.Om den svenska speciella alliansfriheten innebäratt vi kan gå in i militära allianser är det klart att EUsäger att det är okej. Det är ju vi som diskuterar detta.Det är för oss som det är ett problem och inte för EUså länge som vi förbinder oss att följa detta fördrag.Det är den stora skillnaden. Det är därför som vimåste tala klarspråk i de här frågorna, i detta land, iden politiska debatten, innan vi går tillfolkomröstning.Det är därför som jag efterlyser en hederlighet iden här debatten. Jag efterlyser inte vad man tror påeller inte, utan att man skall kunna läsa de härtexterna innantill, se vad som står och kunna läsa detavtal som förhandlare har skrivit under därdet står att vi förplikar oss att följa detta.Sedan kan man naturligtvis, som ,säga att det här inte är förhandlingsbart och att vidärför inte har förhandlat om det. Det var likadantmed debatten om offentlighetsprincipen, som var denförsta interpellationsdebatten . Det är inteförhandlingsbart. Därför har vi inte förhandlat om det.Därför begär vi inget undantag. Så kan vi hålla på attsäga, men det är inte särskilt juridiskt bindande omdet skulle komma till en prövning. Det är ensdigadeklarationer som vi kan stå här och uttala. Men viden juridisk prövning och när man sätter politisk presspå dessa frågor är det inte särskilt gångbart. Så är detju.Jag tror inte alls att någon behöver tvinga oss in,som säger. Det är ingen som kantvinga oss till ett försvarssamarbete. Nej, det kommerinte att behövas, eftersom vi redan har sagt ja! Det ärju bara att peka på det. Det är enkelt! Men vi skall taställning där innan folkomröstningen.Anf. 30 Utrikesminister ():Fru talman! har fel i dengrundläggande frågan, nämligen när det gäller attingen kan tvinga oss att överge alliansfriheten. Det ärvi själva som beslutar om den. Om det skall vi ha enbred politisk enighet i riksdag. Inte hellerkan EU tvinga någon annan stat till det.Om man skall ha en gemensam försvarspolitik pådet här sättet kräver det ett nytt fördrag. Ett nyttfördrag kräver att staterna som skall ingå i detfördraget säger ja till det. De här leden hoppar GudrunSchyman över. Hon bara slår samman dem och sägeratt , i och med att vi har accepteratMaastrichtfördraget, har vi också accepteratnågonting som kanske kommer som ettnytt fördrag. Så kan man alltså inte resonera. Manmåste faktiskt ta ett steg i taget och se vad det är somvi faktiskt har förbundit oss.Hela den här diskussionen om säkerhetspolitikenger många öppningar som borde kunna varaspännande för en internationalist. Men det är klart också kan vara rädd för allting och bara säga nej,nej, nej och se mörkt på det som andra vill utnyttja.Jag vill som internationalist vara med i den härsamverkan och tro att vi har mycket att ge när detgäller utrikespolitik och säkerhetspolitik. EU är en braplattform för att vara med och påverka och vi kangöra det. Då kan också EU vara ett fredsprojekt påsikt även för , hoppas jag.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1994/95:4 omasylsökande som byter kommunAnf. 31 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att medverka till för att lösakommunernas problem som uppstår då asylsökandebyter kommun. Av frågan framgår att personer som beviljats uppehållstillstånd. Underden tid asylansökan behandlas är det Invandrarverketsom svarar för ekonomiskt bistånd och mottagandet iövrigt.Den svenska invandrarpolitiken syftar till likarättigheter och möjligheter för invandrare iförhållande till den övriga befolkningen i landet.Statens invandrarverk träffar överenskommelsermed kommunerna om att ta emot flyktingar förbosättning och introduktion i det svenska samhället.Det är vanligt att flyktingar inledningsvis fårsocialbidrag enligt socialtjänstlagen (1980:620) ellerintroduktionsersättning enligt lagen (1992:1068)omintroduktionsersättning. För dagen har ca 50kommuner infört introduktionsersättning.Det är naturligtvis viktigt att kommunerna görstora ansträngningar att introducera flyktingen i detsvenska samhället , så att rimligaförutsättningar ges för att erhålla arbete och egenförsörjning. Kommunerna förutsätts att inom ramenför det kommunala flyktingmottagandet göra upp enplan för den enskilde flyktingens introduktion.Introduktionsplanen innehåller vanligtvissvenskundervisning och annan utbildning,arbetsplatspraktik o.d. som bedöms som viktigt förden enskildes behov.Jag är införstådd med att det i vissa fall kan skapaproblem för enskilda kommuner om flyktingar efterkommunplacering på eget initiativ flyttar till en annankommun. Det innebär bl.a. attintroduktionsprogrammet avbryts. Särskilt den nyakommunen ställs inför besvärliga planeringsproblem ioch med att ytterligare personer utöver vad som redanhar planerats skall tas emot i ett i vissa fall redanöverbelastat mottagningssystem.I den schabloniserade engångsersättningen tillkommunerna för flyktingmottagningen ingår ävenersättning för ekonomiskt bistånd. Ersättningen räknasupp med hänsyn till bl.a.kostnadsutvecklingen. Vid utbetalning av ersättningentas särskild hänsyn till flyttningar som sker efter det första mottagandet i en kommun.Som jag redan inledningsvis har konstaterat syftarden svenska invandrarpolitiken till att invandrare, iförhållande till övriga invånare i , skall halikvärdiga förutsättningar att bo, leva och verka här.Att införa en särbestämmelse i socialtjänstlagen sominnebär att invandrare med uppehålls- ocharbetstillstånd inte ges samma rättigheter som svenskamedborgare skulle stå i motsättning till de uttalademålen för invandrarpolitiken.Att flyktingar och invandrare såväl som svenskardrabbas av arbetslöshet och därmed i vissa fall kanbehöva socialbidrag beror inte i första hand på att deflyttat till en annan kommun. Arbetslöshet är ettproblem som måste lösas i annan ordning än genomflyttningsförbud för flyktingar. Invandrarpolitiken ärför närvarande föremål för översyn av enparlamentarisk kommitté. Inom regeringskanslietpågår arbete med nya direktiv för denna översyn. Idirektiven kommer bl.a. att anges att kommittén skallbehandla frågor som gäller flyktingarnas flyttningarunder den i och koncentrationenav invandrare till vissa kommuner ochbostadsområden.Huruvida det kan finnas skäl att genomföraförändringar av socialtjänstlagen, statsbidragen ellerorganisationen för flyktingmottagandet får regeringenta ställning till när utredningen redovisat sitt arbete.Anf. 32 ():Herr talman! Jag tackar för svaret påmin interpellation.Asylpolitiken är som den är. Det vore ett mycketstort understatement att påstå att den är förankrad hosvåra uppdragsgivare utanför det här huset. Tingensordning är som den är. Det får vi acceptera och levamed tills en ändring sker.Herr talman! har tagit ett stort ansvar närdet gäller den asylpolitik som har fattatbeslut om. I har man tecknat omfattande avtal,och det har kostat mycket. Man har visserligen delvisfått ersättning, men det har ändå kostat kommunenstora summor. Det har skapat problem medkapaciteten i kommunen. Det här har en mycketstor omfattning. verkar man i varaöverens över de politiska gränserna, såvitt jag kanbedöma, om att man framöver kommer att varamycket restriktiv när det gäller nya avtal medInvandrarverket.I förbigående vill jag också ha sagt att jag är litetledsen över den debatt som ibland förs i idessa frågor. I medierna kan vi se att ett kommunalrådi en liten kommun eller stad säger att man har tagitsitt ansvar, eftersom man har tagit emot 40-60personer . I en del fall är dessa kommunalrådväl medvetna om att de aldrig har sett de personersom har beviljats asyl. De har bara sett checkarna frånStatens invandrarverk. Det är storstäderna, t.ex.Malmö, och , som i praktiken harfått betala.Malmö har drabbats i så måtto att man har tvingatsta emot ett betydligt större antal personer som harbeviljats asyl än vad man tecknat avtal för medInvandrarverket. fick vi t.ex. iMalmö ta emot ett antal iranier, som trots den tidenshögkonjunktur inte kunde erhålla arbete. ärsituationen exakt densamma när det gäller andrafolkgrupper. Mot bakgrund av den konjunktur vi har hoppas jag att alla inser att det kommer att blimycket svårt att lösa det här problemet på ett sätt somgynnar alla.Statsrådet säger att hon inser problemet men atthon inte vill ändra lagstiftningen. Det är ändå en vissöppning när hon säger att det finns en tillsattkommitté som skall se över dessa frågor.Herr talman! Vad handlar då min interpellationegentligen om? Jo, det gäller t.ex. personer som harbeviljats asyl och som sitter på förläggningar. De harförst accepterat att bli placerade i en viss kommun. Deåker till den kommunen. ellermöjligen lämnar de kommunen ochåker till en större stad som är mera attraktiv. Problemkan också uppstå med personer som har beviljats asylmen som inte har blivit kommunplacerade. Innanbeslut har fattats om i vilken kommun en viss personskall tas emot flyttar personen från förläggningen kommun som befinns vara attraktiv. Både privataoch, måste jag säga, kommunala bostadsbolagbedriver en verksamhet i syfte att få outhyrdalägenheter uthyrda som inte direkt gagnar ettförtroende i framtiden.Jag tror att den situation som råder kan skapamisstro och främlingsfientlighet som vi annars inteskulle behöva ha. Jag är inte för någon form avkommunarrest. En person kanske har sökt sig tillSverige för att han eller hon är desperat och behöverskydd. I ger vi personen i fråga skydd. Sedansäger vi att personen skall placeras i en viss kommun.Det innebär inte att personen måste vara kvar där.Han eller hon kan åka runt till andra kommuner ochbesöka vänner och släktingar och söka arbete.Däremot får personen inte flytta från kommunen inomt.ex. , om han eller hon inte har erhållit arbeteoch en garanterad utkomst i en annan kommun. Dettaär långt ifrån den kommunarrest som vi diskuterade iriksdagen sedan.Herr talman! Avslutningsvis skulle jag vilja ställatvå frågor till statsrådet. Vad tror statsrådet att enasylsökande hade svarat om han eller hon vid gränsenfått frågan - när han eller hon var i ett desperat behovav hjälp - om han eller hon accepterar att under någraår blir placerad var som helst i ? Tycker inteäven statsrådet att asylsökande och personer som harbeviljats asyl borde ha en skyldighet att hjälpa till litetgrand för att förbättra sin egen situation?Anf. 33 Socialminister ():Herr talman! Min utgångspunkt är en ganska sundnormal inställning, nämligen att oavsett var vikommer ifrån har vi rätt att röra oss i det land dit vihar flyttat. Detta är min utgångspunkt.Ytterligare en utgångspunkt är att vi skallunderlätta för de kommuner som får ta emot väldigtmånga personer som inte har arbete men som får enbostad i kommunen. Detta gäller inte bara Malmöutan även en del andra kommuner i landet.Under 1994 har det faktiskt skett en hel delförändringar som har underlättat för väldigt mångakommuner. För det första har man periodiserat detbidrag som går till kommunerna från tidigare två tillnumera tre perioder. Man delar upp utbetalningen såatt om en person flyttar ifrån en kommun till en annanfinns det en möjlighet att till den nya kommunen föraöver hälften av beloppet plus . Om en personskulle flytta under den tredje delen av periodenöverförs till den nya kommunen.För det andra har man förlängt perioden från tolvtill 18 månader.För personer som inte är arbetsföra - äldre, sjukaoch funktionshindrade flyktingar som inte kanförsörja sig själva - ersätts kommunerna dessutom förde faktiska kostnaderna för försörjning, vård och stödi boende och med färdtjänst.Problemet med arbetslösheten är samma för dessamänniskor som för alla andra arbetslösa. Det ärnaturligtvis kampen mot den öppna arbetslöshetensom är den viktigaste insatsen. Och det är viktigt med hjälp av olika insatser, viaarbetsmarknadspolitiken och andra stimulansåtgärder,underlättar för människor att skaffa sig en egenförsörjning.Sten och jag är helt överens om att detviktigaste man kan göra är att erbjuda alla människormöjlighet till en egen försörjning. På den punkten trorjag att vi kan komma mycket längre om StenAndersson stöder regeringens förslag framöver.Anf. 34 ():Herr talman! Hur detta förslag ser ut kan vi taställning till det blir aktualiserat ochpresenterat i den här kammaren.Jag vet inte om det är mitt skånska ursprung somgör att jag missuppfattas. Jag har aldrig diskuterat skulle begränsa rörligheten. Jag har sagt att manskall ha möjlighet att åka runt i , besöka släktoch vänner, t.o.m. titta på eller söka jobb därdet kan tänkas finnas ett ledigt arbete som passar.Detta är långt från den debatt som vi förde i riksdagenför en del år sedan om kurders kommunarrest.Jag medger att det under den borgerligaregeringens tid har åstadkommits en del förbättringarvad gäller kommunernas ersättning. Men jag talarframför allt om vad som händer när ersättningstidenhar löpt ut, när statliga bidrag inte längre utgår. Dådrabbas en attraktiv kommun ensidigt och får ingensom helst ersättning.Jag respekterar och vill slåss för rätten att man iprincip skall kunna bo var man vill i det här landet.Men jag tror inte att socialtjänstlagen, när den skrevs,var avsedd att tillämpas i den situation som råder.I , och säkert även i en del andra storstäder,förs det nu en diskussion om att avtalen medInvandrarverket framöver skall frysas. Det kommerinte att tecknas nya. Är statsrådet nöjd med en sådansituation och utveckling?Anf. 35 Socialminister ():Herr talman! Jag är övertygad om att man säkertkommer fram till en bra lösning när företrädare förregeringen och får möjlighet attresonera med företrädare för kommun. Då kanMalmö också fortsättningsvis, precis som mångaandra kommuner, ta sin del av ansvaret för dem somsöker skydd och har fått arbets- och uppehållstillståndi Sverige.Jag skall också ta upp det ekonomiska stödet tillkommunerna. Om flyktingarna är i behovav ett ekonomiskt stöd är det nog istort sett uteslutande arbetslösheten som är det storaproblemet. Under detta deltarflyktingarna i en introduktionsplan. De fårsvenskundervisning och möjlighet att introduceras iSverige.Min mycket bestämda uppfattning är att detväsentligaste vi kan göra är att bekämpaarbetslösheten och underlätta för invandrare attkomma in i arbetslivet under den 18 månader långaintroduktionen.På den punkten finns det all anledning att hysa enhygglig optimism, trots det svåra läget.I och med periodiseringen av bidraget har ocksåinflyttningskommunen möjligheter att få tillgång tillett ekonomiskt bidrag.Det pågår en diskussion i ,och som jag sade i mitt inledande svar ser nu enparlamentarisk kommitté, som får nya direktiv, överinvandrarpolitiken. Om man där kommer fram tillförslag om förbättringar när det gäller möjligheten attutjämna kostnaderna mellan olika kommuner har jagingen som helst anledning att säga nej till sådanaförslag. Men jag är inte alls beredd attverkställa några förslag som innebär att människorsom har fått arbets- och uppehållstillstånd i Sverigeskulle förbjudas att flytta och bosätta sig i vilkenkommun de så önskar, precis på samma sätt som allaandra medborgare i Sverige.Anf. 36 ():Herr talman! Låt mig ta det sista först. har den stora plånbok som kan gekommunerna ersättning för dem som flyttar litet hurde vill är jag tacksam. Med tanke på den debatt somägde rum precis innan valet verkade det som omSverige var vid en något sämre ekonomisk vigör.Statsrådet säger att hon tror att storstäder, somMalmö och , kommer att teckna nya avtal.Jag vet inte på vad statsrådet bygger uppfattningen attdessa kommuner, som har fått stora problem, nuskulle ändra sin åsikt. Om statsrådet har nya pengar,nya argument och kommunerna ändrar sig säger jag àla bonheure, men jag är inte säker på att så blir fallet.I mitt första anförande ställde jag två frågor tillstatsrådet. Den ena frågan gällde vad statsrådet tror attde asylsökande skulle svara om de vid gränsen skullefå följande fråga: Accepterar ni, om ni får eraansökningar beviljade, att bo på den plats i Sverigesom vi tycker att ni borde bo på?Svaret från statsrådet på den frågan uteblev ochuteblir förmodligen också.Den andra frågan gällde om man kan begära attden som har kommit till och sökt asyl därföratt han eller att hon har varit utsatt för en massaelände också skall göra sin lilla del för att detpraktiskt skall fungera så bra som möjligt.Jag noterade att statsrådet skakade på huvudet mottalmannen. Så det blir inget svar. Då är alltså frågornaobesvarade.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1994/95:13 om detnordiska samarbetet och EUAnf. 37 Statsrådet ():Herr talman!