prot · GH09104 · 1994-05-16 00:00:00 — Bilden bekräftas ocksåav de mer djupgående intervjuer somKommunförbundet nu genomför inom sammaprojekt om den kommunala bostadspolitiken.Vidare visar en inventering som genomfört att det i mångakommuner redan finns eller pågår diskussioner omsamarbete för att lösa bostadsfrågan såväl för svagagrupper som för flyktingar.Det brev från chefen för som till visar för övrigt attfastighetsägarorganisationerna nu ställer upp ienlighet med gjorda utfästelser om att man skallmedverka till att lediga lägenheter kommer attställas till kommunernas förfogande för dettaändamål under förutsättning att rimligaekonomiska och andra garantier lämnas avkommunerna.Jag har också erfarit att ingen av de myndigheteroch organisationer som är företrädda iarbetsgruppen, dvs. , ,, , anser att förhållandenaefter avregleringen blivit sådana att det ärmotiverat med någon form av statligtvångsreglering för att klara bostadsförsörjningenför de svaga hushållen. Jag gör därför bedömningenatt kommunerna under de förhållanden som nuråder kan klara anskaffningen av bostäder till desvaga grupperna och bemästra de problem som kanförekomma utan statliga ingripanden.Jag vill tillägga att det allra bästa, inte minst för deberörda hushållen, måste vara att eftersträvafrivilliga överenskommelser och lösningar som äranpassade efter lokala förhållanden ochförutsättningar. Att nu gå in med en reglerandegenerell tvångslagstiftning skulle vara helt fel. Detskulle inte förbättra situationen för de berördahushållen. Det skulle bara äventyra den positivautveckling mot frivilliga lösningar som redan är pågång. Jag noterar också att det i interpellationen,liksom i tidigare sammanhang, inte anförs ett endasakskäl som talar för att tvångslagstiftning skulleinnebära att fler lediga lägenheter skulle komma desvaga hushållen till del eller förhindra segregation.Anf. 127 ():Fru talman! Jag tackar för svaret på mininterpellation. Jag har här ett sammandrag av denenkätundersökning som hargjort och jag skulle önska att jag kunde göra sammatolkning som statsrådet gör, nämligen att den härenkäten visar att det inte finns anledning att varaorolig.Det är sant att det framgår att man i flertaletkommuner löser problemen i den meningen att detgår att få tak över huvudet även för dem som i dagär utsatta. Däremot kan man inte, såvitt jag förstår,dra slutsatsen att skillnaderna inte har blivit störreoch att segregationen inte har ökat.Jag skall läsa direkt ur enkäten. Så härsammanfattar utredarna: har pekat på attbetalningssvaga grupper, t.ex. arbetslösa och ALU-anställda, har särskilt svårt att hävda sig påbostadsmarknaden, eftersom mångabostadsföretag inte vill ta emot dem. Det är i mångakommuner problem med att få fastighetsägarna attacceptera såväl ekonomiskt svaga som socialtbelastade hushåll.Detta är några av de slutsatser som man drar efteratt ha gjort de här enkäterna. För övrigt är detdenna bild, som också förmedlas i brevet frånFastighetsägarna i , som föranledde mininterpellation.Vad jag är orolig för är inte -- i alla fall inte i ett kortperspektiv -- att någon i det här landet, inte ens desom är allra mest utsatta, blir utslängd på gatan.Däremot tycker jag att det finns många tecken somtyder på att både utslagningen från den reguljärabostadsmarknaden och skillnaderna ökar.Jag har sett det i min egen trappuppgång, där dethar varit en omsättning. Jag tror inte att denomsättningen har lett till att skillnaderna minskatnär det gäller boendestandarden. Jag har setttydliga tecken i min hemkommun påatt segregationen har ökat. Jag ser det i Boverketsstatistik. När konstaterar att nästan400 000 människor har flyttat,drar man inte slutsatsen att de har flyttat av andraskäl än just av att de har tvingats att minska sinaboendeytor och hitta billigare alternativ. Det harinneburit på sina håll en ökad segregation.I förlängningen ser jag -- inte bara jag utan ocksåmånga andra -- en uppenbar risk för attkommunerna tvingas hitta särskilda lösningar fördem som är allra mest utsatta. Då finns risken att vifår en typ av socialbostäder.Orsakerna till detta är flera. Den viktigaste ärnaturligtvis höjda boendekostnader, som gör att desom redan lever på marginalen får det kämpigt. Enannan viktig förklaring är de förändradespelreglerna för allmännyttan, som speglas i svarenpå enkät. De allmännyttigaföretagen anser sig inte längre kunna ta ett störresocialt ansvar än vad övriga fastighetsägare gör. Demenar, med hänvisning till konkurrensvillkoren, attde måste ha samma tuffa attityd gentemot dem somhar ekonomiska eller sociala problem.En annan anledning kan vara -- jag tror att den ärdet -- att de instrument som kommunerna tidigarehar haft för att utöva påtryckning påfastighetsägarna har försvunnit, åtminstone delvis.Statsrådet säger i sitt svar att det inte finnsnågonting som tyder på att instrumenten skulle ledatill minskad segregation. Nej, men den iakktagelsesom jag gör är att det finns tydliga tecken på attsegregationen ökar. Det om något borde varatankeväckande. Därmed inte sagt att vi skallåterinföra exakt de regler som vi hade tidigare, mendet finns ändå skäl att fråga sig om den utvecklingsom vi är inne i faktiskt leder tillnågra förbättringar. Snarare borde man kunna draslutsatsen att det tyvärr är tvärtom.Nu finns det ytterligare förslag som förändrarvillkoren. Där är jag nyfiken på vad statsrådetsäger. Det är inte så att regeringen ligger still ochavvaktar utvecklingen, utan det föreslås ytterligareåtgärder framöver som riskerar att leda till att det,tyvärr, blir ännu tuffare för dem som redan har dettufft.Vi skall behandla ett förslag häri om att ha en i praktiken frihyressättning för tomma lägenheter. Det leder inteheller till att utsatta grupper kastas ut pågatan. Det tror inte jag, inte alls, särskilt inte närdet finns så många tomma lägenheter i dag.Däremot är det ytterligare en åtgärd som riskeraratt leda till att det blir ännu svårare för dem redanär utsatta att komma in i det reguljära beståndet,som gör det lättare för oss som har det bra ställt attvälja först vilka bostäder vi vill ha och somytterligare minskar valfriheten för dem som har detsvårt.Min fråga blir: När det ändå finns en del tecken påatt utvecklingen går åt fel håll, finns det då inteanledning att åtminstone låta bli att vidtaytterligare åtgärder som kan förvärra utvecklingen?Anf. 128 Statsrådet ():Fru talman! Det är tvärtom så att det finnsanledning att vidta sådana åtgärder som gör att vikan ha en fungerande bostadsmarknad. Allerfarenhet visar att reglering av det slag som LarsStjernkvist och hans parti har stått för, ochfortfarande står för, leder i fel riktning. Låt oss taexemplet tvångslagstiftning -- om man nu skullekunna tänka sig detta -- vad gäller bostäder förgrupper som har det socialt och ekonomiskt svårt.En sådan tvångslagstiftning kan verkligenmotarbeta sitt eget syfte. Det kommer att upplevassom ett tvång. Ingen vill frivilligt hjälpa till. Vi fåren verklig utslagning och utpekning av de personerdet kan vara fråga om. Det är mycket, mycketbättre med ett system där man strävar efter att setill att fastighetsägare av olika slag löser de härproblemen tillsammans med kommunerna. Somjag sade pekar artikeln och brevet på att det härfungerar och på att man är beredd att ta ansvar.Med de restriktioner som finns är det inte fråga omen helt fri hyressättning. En fri hyressättning ärdock något som i grunden sannolikt mest gynnar dehushåll som har stora besvär. Det är i sigbättre att åstadkomma en större rörlighet påbostadsmarknaden med mindre inlåsningseffekter.Vad som däremot är mest positivt för de individeroch hushåll som har problem är att vi harbörjat se en vändning uppåt efter den djupasvackan i den ekonomiska utvecklingen. Jag ärledsen, , över att är här och kan replikera på sedvanligt sätt. Vikommer dock tillbaka till vad som har inträffattidigare. Den ekonomiska politik som fördes ochledde till en svacka i tillväxten så att vi t.o.m. ficken negativ produktionsutveckling är förklaringentill de ekonomiska och sociala problem som väldigtmånga människor har.Nu gäller det att fullfölja det arbete som inletts ochden grund som har lagts för att få en ekonomiskuppgång, ökad sysselsättning och färre arbetslösa.Detta är det allra viktigaste. Om man baradiskuterar tvångsåtgärder av olika slag ochstelbenta hyresregleringslagstiftningar går man felväg. Det är en väg som i längden skulle missgynnade grupper som faktisktinterpellerade om.Anf. 129 ():Fru talman! Låt mig säga att jag blir litet trött närstatsrådet idisslar om 1980-talets bekymmer. Jagtycker att vi kan lämna den diskussionen därhän.Om vi jämför med alla andra länder vågar jag påståatt vi hade en av världens mestjämnt fördelade bostadsstandarder, även om detfanns problem och brister bl.a. i form av högakostnader för samhället. De som bodde sämst i vårtland med våra mått mätt, bodde jämförelsevisändock ganska bra. De sociala problemen i vårtland var ändå förhållandevis väl spridda. All erfarenhet pekar på att i ett samhälledär problemen koncentreras och där människormed problem hänvisas till vissa områden förvärrasproblemen. Jag hoppas att vi kan vara överens omatt det är en olycklig utveckling. När man jämförvår bostadspolitik och bostadsmarknad med andraländers vågar jag påstå att vi ändå lyckadesförhindra segregation bättre än andra länder. Detinnebär inte att vi var perfekta men vi hade lyckatsbättre.Nu har regeringen avreglerat . Jagsäger inte att varje sådant enskilt beslut har varit avondo. Det finns en del åtgärder som har varit bra.Men den sammantagna effekten är att 400 000människor har tvingats sänka sin boendestandard.Det var inte de som i utgångsläget bodde allra bäst.Mycket tyder på att det var de som förmodligen,enligt våra mått mätt, knappast hade någonöverstandard som fick sänka sin boendestandard.Det är det här som är bakgrunden. Dennautveckling har ägt rum under de senaste två åren.Det skedde inte , utan det har skettnu.Min fråga är om det inte är värt att nu stanna uppett ögonblick. Statsrådet tillmäter enkäten frånKommunförbundet stor betydelse. Där står att närdet gäller de som är psykiskt störda, människormed sociala problem, arbetslösa och människormed ekonomiska problem finns det tecken somtyder på att deras frihet har minskat. Man uttryckersig försiktigt. Men den här enkäten bekräftar tyvärrockså utvecklingen.Jag begär inte att statsrådet skall riva upp alla debeslut som har fattats . Jagvill dock att han åtminstone skall vara beredd attstanna upp för och säga att man inteskall genomföra ytterligare avregleringar ellerförändringar som riskerar att förändra spelreglernaoch försämra villkoren för dem som har det sämstställt. Det gäller att nu vara beredd att stanna uppoch studera om inte de beslut som har fattatshar lett utvecklingen åt fel håll.Anf. 130 Statsrådet ():Fru talman! De åtgärder som vi har vidtagit ochföreslagit leder till att vi förbättrar för demänniskor som har det svårt.Det är alldeles uppenbart för de flesta att om mansom individ råkar ut för en sjukdom somförorsakats av exempelvis miljöproblem, så är detnågonting som orsakats av saker som ibland kanskeligger ganska långt tillbaka i tiden. Men plötsligtkommer man över gränsen och får problem.Det är precis samma sak när man för en dålig politikvad gäller den ekonomiska miljön. Då får man ettsådant våldsamt fall utför i ekonomin som vi fickfrån 1989 och framåt.Alla måste instämma i konstaterandet att dettanaturligtvis påverkar hushållensbetalningsförmåga, ekonomiska standard ochmöjligheter att betala för de bostäder som byggdesalltför dyrt. På den punkten är ochjag överens. Det fanns inte en möjlighet att fullföljade åtaganden som gjordes av den tidigareregeringen. Det hade varit fullkomligt ohållbart.Detta är bra att ha som bakgrund till den diskussionsom vi för.Man kan inte dra slutsatsen att alla de 400 000 somflyttar, flyttar till en sämre standard. Det somhänder , när vi ser ekonomin förbättras, ärnaturligtvis att vi får en möjlighet till enkostnadspress på bostäder som deverkliga kostnaderna visas. Människorna fårfaktiskt en chans att på ett bättre sätt sekostnaderna och välja bostad för egen del. Detta ärett stort problem, som alltså har med ekonomin idess helhet att göra.När det gäller frågeställningen som sådankonstaterar jag att enkäten inte visar att det finnssådana problem att ens medlemmarna avarbetsgruppen tycker att man skall vidta någrastatliga tvångsåtgärder.Mot den bakgrunden finns det inte heller, enligtmin uppfattning, någon anledning att vidta någrasådana, inte minst därför att tvångsåtgärder i dettaspeciella fall sannolikt skulle leda till sämreförutsättningar för att lösa problemen på både kortoch litet längre sikt.Anf. 131 ():Fru talman! Det är alltid beklagligt när politiskadebatter egentligen inte handlar om de olikameningarna utan om de olikaverklighetsuppfattningarna. I det här fallet är detså -- återigen. Vi har tidigare haft anledning attkonstatera att vi har olika syn på hur verklighetenfaktiskt ser ut.Jag tycker att det är beklagligt och anmärkningsvärtnär statsrådet säger att de åtgärder som regeringenhar vidtagit förbättrar för dem som har det svårt.Jag hoppas att det är ren okunnighet, så att det inteär någonting annat.För första gången på mycket ökar faktiskttrångboddheten i landet, många slår larm om attdet är besvärligt och boendekostnaderna inyproduktionen galopperar i väg. Att i det lägetsäga att de åtgärder som regeringen vidtar leder tillförbättringar för dem som har det svårt är oerhörtcyniskt. Det är beklagligt att inte statsrådet förmårse vad som faktiskt händer ute i verkligheten.Kommunförbundets enkät visar att det fortfarandegår att ordna tak över huvudet. Det är inte såkonstigt, med 50 000 tomma lägenheter --förmodligen är det många fler. Det voreanmärkningsvärt om det inte gick att ordna enbostad även för dem som har det svårt. Men det ärinte det min fråga handlar om, och det är inte detsom min oro gäller.Min oro gäller att de som har det svårt i allt störreutsträckning blir tvingade att bosätta sig i särskildaområden. Tyvärr tyder alla tecken på att en sådanutveckling är på gång. Min fråga gällde om intestatsrådet i detta avseende är beredd att vidtaåtgärder. Jag har fått ett klart och tydligt nej på denfrågan. Däremot har jag ännu inte fått svar påfrågan om statsrådet ändå inte är beredd att avståifrån ytterligare åtgärder som skulle förvärra dennautveckling.Nog är det väl så att detta förslag om att tillåta en ipraktiken fri hyressättning på tomma lägenheterinte förändrar situationen för dem som har det braställt. Tvärtom kan det i någon mening bli bättregenom att de får större möjligheter att medplånbokens hjälp välja den lägenhet som de vill ha.Men inte kan väl statsrådet med gott samvete hävdaatt en sådan åtgärd förbättrar villkoren för dem somredan har en utsatt ställning på bostadsmarknaden?Anf. 132 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att det var som engång sade att verkligheten var socialdemokratinsvärsta fiende. Det var i alla fall någonting åt dethållet. När jag lyssnar på förstårjag varför. Jag skulle också vilja leva i en värld därplanerna och idéerna motsvarade hur verklighetensåg ut. Men så är det ju inte.När talar om attbostadskostnaderna för nyproduktionen rusar iväg, så vet han att produktionskostnaderna ochräntorna faktiskt har gått ned. Det är det som avgörbostadskostnaderna. I ett läge med ett underskottpå 170 000 miljoner i de offentliga finanserna gårdet naturligtvis inte att tro att man kan fortsättamed den låt-gå-politik och med denverklighetsfrämmande politik som den förraregeringen förde. Det är fullkomligt omöjligt.Den enda möjligheten att hjälpa de människor iSverige som har det svårt är att våga se verklighetensom den är och våga vidta de åtgärder som gör attvi kan få en fungerande bostadsmarknad efter demånga experiment som har lett till så stora ochgrava problem.Det är alldeles uppenbart att den reglering som vihar haft på hyresmarknaden har lett till både svartamarknader och inlåsningseffekter, som verkligenhar gjort att nybildade familjer harvarit hänvisade till bostäder långt från centrum.Det är en segregation som jag tror att varken LarsStjernkvist eller jag vill ha.Visst har vi olika verklighetsuppfattning, men detär det som tillsammans med vissa värderingar omkollektivistisk och individuell politik leder till att vihar olika uppfattningar. Så är det. Jag vill severkligheten som den är. vill se densom någonting han hoppas att den skall vara.Överläggningen var härmed avslutad.20 § BordläggningAnmäldes och bordladesMotionernamed anledning av prop. 1993/94:150 Förslag tillslutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret1994/95, m.m (kompletteringsproposition)1993/94:Fi30 av m.fl. (s)1993/94:Fi31 av m.fl. (nyd)1993/94:Fi32 av m.fl. (v)1993/94:Fi33 av ()1993/94:Fi34 av ()1993/94:Fi35 av och ()1993/94:Fi36 av och ()1993/94:Fi37 av ()1993/94:Fi38 av m.fl. (s)1993/94:Fi39 av m.fl. (s)1993/94:Fi40 av m.fl. (s)1993/94:Fi41 av ()1993/94:Fi42 av m.fl. (s)1993/94:Fi43 av m.fl. (s)1993/94:Fi44 av m.fl. (s)1993/94:Fi45 av m.fl. (s)1993/94:Fi46 av m.fl. (m, fp, c, kds)1993/94:Fi47 av m.fl. (s)1993/94:Fi48 av m.fl. (s)1993/94:Fi49 av m.fl. (s)1993/94:Fi50 av m.fl. (s)1993/94:Fi51 av m.fl. (fp, m, c, kds)1993/94:Fi52 av m.fl. (s)1993/94:Fi53 av m.fl. (s)1993/94:Fi54 av m.fl. (s)1993/94:Fi55 av m.fl. (s)1993/94:Fi56 av m.fl. (s)1993/94:Fi57 av och ()1993/94:Fi58 av m.fl. (fp, m)1993/94:Fi59 av m.fl. (s)1993/94:Fi60 av ()1993/94:Fi61 av m.fl. (s)1993/94:Ju40 av m.fl. (s)1993/94:Ju41 av och ()1993/94:Jo73 av och ()med anledning av prop. 1993/94:209 Den fortsattareformeringen av arbetslöshetsförsäkringen1993/94:A74 av ()1993/94:A75 av Bo Finnkvist m.fl. (s)1993/94:A76 av ()1993/94:A77 av m.fl. (v)1993/94:A78 av ()1993/94:A79 av och (nyd)1993/94:A80 av m.fl. (s)1993/94:A81 av m.fl. (fp)1993/94:A82 av m.fl. (s)med anledning av prop. 1993/94:216 Ombildning avLandshypotek1993/94:N41 av ()med anledning av prop. 1993/94:245Folkomröstning om EU-medlemskap1993/94:K75 av ()1993/94:K76 av m.fl. (v)1993/94:K77 av och Hans GöranFranck (s)med anledning av förs. 1993/94:RFK3Förvaltningskontorets förslag om Nordiska rådetssvenska delegation1993/94:K68 av och ()med anledning av förs. 1993/94:RFK4 Riksdagensförvaltningskontors förslag till ersättningslag förriksdagens ledamöter1993/94:K69 av ()1993/94:K70 av ()1993/94:K71 av och ()1993/94:K72 av och ()1993/94:K73 av m.fl. (fp, m)1993/94:K74 av (nyd)betänkande1993/94:KU44 Valperiodens längd och vissa andragrundlagsfrågor (förnyad behandling)betänkanden1993/94:SkU32 Ändrad deklarationstidpunkt m.m.1993/94:SkU41 Ändring av konventionen omförenkling av formaliteterna vid handel med varorJustitieutskottets betänkanden1993/94:JuU22 Tilläggsbudget1993/94:JuU24 Instansordningen m.m i deallmänna förvaltningsdomstolarna1993/94:JuU25 En brottsofferfond, m.m.1993/94:JuU27 Ansvarsfrihetsgrunder m.m.1993/94:JuU28 Elektronisk övervakningFörsvarsutskottets betänkande1993/94:FöU11 Tilläggsbudget inomFörsvarsdepartementets områdeSocialutskottets betänkanden1993/94:SoU21 Amalgam m.m.1993/94:SoU25 Vårdnadsbidrag1993/94:SoU29 Barnomsorg m.m.1993/94:SoU31 Vissa socialtjänstfrågorKulturutskottets betänkande1993/94:KrU34 Ytterligare anslag på tilläggsbudgettill statsbudgeten för /94, m.m.Trafikutskottets betänkande1993/94:TU31 Avveckling av betänkande1993/94:JoU26 Vissa jordbrukspolitiska frågorNäringsutskottets betänkanden1993/94:NU18 Bank- och försäkringsfrågor1993/94:NU21 Provning och kontroll1993/94:NU24 Handräckning inom ramen för konkurrensreglerArbetsmarknadsutskottets betänkanden1993/94:AU24 Lag om arbetsförmedlingsregister1993/94:AU25 revisorers förslagangående arbetsmarknadspolitikenBostadsutskottets betänkanden1993/94:BoU23 Tilläggsbudget till statsbudgetenför /94 i vad avser byggforskning1993/94:BoU24 Tilläggsbudget till statsbudgetenför /94 i vad avserfastighetsdataverksamheten1993/94:BoU25 Placering av medel som deponeratshos myndighet21 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 5 maj1993/94:503 av (nyd) tillkommunikationsministern om SJ:s prissättning påoljetransporter:SJ transporterar olja från Vänerhamnar tillGöteborg. Med tidigare erfarenheter hävdas detfrån redarhåll att SJ dumpar priserna. När sedansjöfarten är utslagen höjer SJ sina priser kraftigt.Om det skulle vara så här är det allvarligt att manmed skattemedel (via ) konkurrerar utett befintligt transportsystem.Om förhållandena är vad vissa påstår, vad ämnarministern vidtaga för åtgärder mot denna osundapriskonkurrens?1993/94:504 av () till statsrådetAlf om det svenska biståndet vid eneventuell EU-anslutning:Vid ett eventuellt EU-medlemskap kommer en delav det svenska budgetbidraget att kanaliseras tillEU:s u-landsbistånd. Enligt Finansdepartementetberäknas bidrag till EU:s bistånd för 1995uppnå till ca . När kommitur infasningsperioden torde vårt bidrag till EU:sbiståndsbudget bli betydligt högre.I biståndsdebatt den 22 april 1994berörde biståndsministern vilka konsekvenser etteventuellt medlemskap kan få för det svenskabiståndet. Statsrådet lämnade dock inga besked omvilka de ekonomiska konsekvenserna blir för vårnationella biståndsbudget.Med anledning härav vill jag därför frågabiståndsministern om vilka delar av det svenskabiståndet som kommer att påverkas av en eventuellEU-anslutning.1993/94:505 av () till statsrådetAlf om biståndet till Sydafrika:Efter de första demokratiska valen i ställsnu mycket stora förväntningar på den nyaregeringen och det internationella samfundet.Demokratin kommer att vara skör och hotas avsåväl vita extremister som orealistiskaförhoppningar från de svarta. För att nå en hållbarutveckling i måste de djupainkomstklyftorna mellan de etniska gruppernareduceras. Den dualism som präglar densydafrikanska ekonomin måste ersättas med enintegrerad ekonomi som ger alla medborgaremöjligheter till arbeten, goda bostäder, hälsovårdoch utbildning.Riksdagen har beslutat att kommeratt lämna långsiktigt utvecklingsbistånd till det nyaSydafrika.Jag vill därför fråga biståndsministern vilkaområden som kommer att prioriteras i det svenskabiståndet till Sydafrika.1993/94:506 av () tillsocialministern om omkostnader vid utövande avumgängesrätt:Det talas om vårdnadsbidrag och pappamånad, viskall bli allt mer medvetna om jämställdhet mellanmamma och pappa. Det är bra, om det går åt rätthåll, men det finns risk att inriktningen blir fel. Detär inte rättvist om ekonomin blir det endastyrmedlet, inte heller om ekonomin slår åt fel håll.Barnens rätt till båda föräldrarna är ett krav som vialdrig får tumma på. Ekomomin får heller inte varaett hinder att träffa någon av föräldrarna.Förskottsbidraget är till stor hjälp när familjensplittras.Det finns dock tillfällen när ekonomin blir orättvistrots eller kanske rent av på grund avförskottsbidraget. Det gäller oftast när mammanfår vårdnaden. Som pappa har man både rätt ochönskemål om att träffa sina barn. Men oftastdrabbar det ekonomiskt negativt. Mammanerhåller bidrag för parets gemensamma barn, mennär barnen bor hos pappan över en helg eller tvåper månad, skall pappan själv betala barnensomkostnader en andra gång.Vilka åtgärder kommer ministern att vidtaga för attundersöka det aktuella förhållandet så deekonomiska reglerna blir lika för båda föräldrarna?1993/94:507 av () till statsrådet om framtagning av mindre skadligatobaksprodukter:I en motion med anledning av proposition1993/94:98 om vissa ändringar i tobakslagenföreslogs att skulle uppmana regeringenatt överlägga med tobaksindustrin och där påtaladess ansvar för att minska hälsoriskerna för densom använder tobaksprodukter.Ett enhälligt socialutskott (1993/94:SoU17)förklarade sig dela motionärernas synpunkter omvikten av en produktutveckling av tobaksvaror ihälsofrämjande riktning, men ansåg att etttillkännagivande var obehövligt.