prot · GI0944 · 1994-12-16 00:00:00 — Jag vet inte om det var det StenÖstlund syftade på när han talade om en annan politik.Det handlar om att skapa de grundläggande förutsätt-ningarna för företagen och därmed för jobben. Det vi diskuterar är en del i detta. Jag pekar på riskernaför att det kan minska möjligheterna till nya jobb ochatt det kan öka riskerna för att flera blir arbetslösa omman ger sig på möjligheten till undantag i turord-ningskretsen.Sten svarade på frågan om huruvida hanskulle ändra sig om vi kunde fylla kammaren medsynbara bevis på att människor har fått arbete medhjälp av den förändrade arbetsrättslagstiftningen. Hansäger att han skulle ändra sig om han övertygades omatt det är rätt väg.Varför kan man då inte göra en ordentlig utvärde-ring och ta reda på hur verkligheten ser ut ute i företa-gen och hur många som verkligen har fått möjligheteninnan man avbryter det hela och ser till att undandradenna möjlighet? Ni har ju inte velat se bevisen! Nitar inte reda på verkligheten. Ni tar inte reda på fakta.Det fattas nu ett beslut som gör att vi minskar möjlig-heten att få fler i arbete. Det är det allvarliga.Man får väl ändå tolka svaret positivt på någotsätt. Det är rätt dystert här i övrigt. Jag tror ungefärsom att det är till dessatt vi får se att man har tänkt om på detta område. Jagtar detta besked som ett löfte. Övertygas ni om att deåtgärder den borgerliga regeringen vidtog var riktigaskall vi också kunna fatta beslut om att förändra t.ex.provanställningarna tillbaka till det läge som råderfram till årsskiftet.Anf. 37 () replik:Fru talman! Arbetslösheten är mellan och 8 %efter tre års borgerlig politik. Vi är på det fjärde året.Det är fortfarande den borgerliga regeringens politiksom i allt väsentligt är bestämmande för förhållande-na både på arbetsmarknaden och i samhället i övrigt.Vi har börjat fatta beslut , och de kanträda i kraft tidigast . Vi får se hurutvecklingen blir då.Jag är alldeles övertygad om att det hade behövtföras en annan politik under de gångna tre åren om viskulle haft ett bättre läge på arbetsmarknaden. Menjag tror inte att jag kan komma överens med DanEricsson om hur den borde ha sett ut, eftersom hanhar ingått i det borgerliga regeringsunderlaget.När det gäller synbara bevis på förra regeringenspolitik och vilka lokaler man behöver fylla för att jagskall bli övertygad vill jag säga följande: Så mycketvet jag, , att större delen av dem som nufår nya arbeten på arbetsmarknaden får tillfälligaarbeten. Det gäller visstidsanställning och inte tillsvi-dareanställning. Är det en bra utveckling? Det bordevi nog utvärdera. Det är mycket möjligt och troligt attden borgerliga regeringens lagstiftning på detta områ-de har bidragit till att det är på det sättet.Jag är inte övertygad om att det är en utvecklingdär allt fler jobbar i tillfälliga anställningar och alltfärre får fast anknytning till arbetsmarknaden som vivill ha. Kan den arbetsrättsliga lagstiftningen bidra tillbättre ordning på det området tvekar jag inte att läggafram förslag. Det får som sagt var utredas vidare.Anf. 38 () replik:Fru talman! Jag måste börja denna replik med attyrka bifall till reservationer i betän-kandet. Jag avser reservation nr 3, 10, 13 och 15. Detgör jag eftersom jag inte fick med alla i mitt yrkandefrån talarstolen.När det gäller inlägg från talarsto-len och det betänkande vi har att behandla tänker jaginte ta upp den del som rör återställandet, för där ärSten och jag rörande eniga. Det gläder mig.Jag vill i stället titta litet framåt på den framtidsom skisseras i betänkandet och som har berört. Det gäller den delen där man skri-ver att arbetsrätten skall utvecklas genom avtal. Det ärväl gott och väl. Avtal är bra. Då har man kommitnågonstans. Men min fråga blir följande: Hur skallman genom avtal kunna säkra yttrandefriheten?Jag tror att vet vad jag talar om. Dethar funnits väldigt många exempel under de senasteåren på att människor har fått gå just på grund av attde har yttrat sig fritt. Hur skall man genom avtal kun-na undanröja effekterna av 39 § i LAS? Hur skall mangenom avtal kunna se till att den lönediskrimineringmellan män och kvinnor som sker på arbetsmarkna-den undanröjs, när parterna har haft denna mål-sättning efter årtionden och när vi vet attkollektivavtal inte täcker hela arbetsmarknaden? Hurskall man genom avtal kunna komma till rätta medt.ex. de uthyrningsfirmor som refereradetill i en av sina tidigare repliker? Hur skall man ge-nom avtal komma åt det förhållandet att arbetstagar-begreppet blir alltmer omöjligt att använda somredskap, eftersom arbetsmarknaden har förändrats såkraftigt?Eller tycker inte och socialdemokra-tin att det är viktiga frågor?Anf. 39 () replik:Fru talman! Visst är det viktiga frågor, men jagtror ändå att vi skall ha respekt för avtalsinstrumentet.Fram till mitten av 70-talet fanns det egentligen ingenannan lagstiftning i än den lag som utgjorde. Det rådde inte total rättslöshet isamhället för den sakens skull.Jag tror å andra sidan inte att vi kommer ifrån attvi också måste ha lagstiftning på det ar-betsrättsliga området. Om inte annat måste vi för-modligen ha det för att vi annars får betydande svå-righeter att leva upp till de åtaganden vi är skyldigaatt göra enligt EU:s direktiv och bestämmelser. Vihåller just på att diskutera ett sådant direktiv.Jag känner mycket för möjligheten att lösa mångaav problemen och situationerna på arbetsmarknadenmed avtal, . Det skall vara avtal därbåda parterna tar ett gemensamt ansvar och där deinte kan gå till den lagstiftande församlingen - nämli-gen till oss - och i varje läge kräva förändringar. Defår mötas och bryta sina ståndpunkter över förhand-lingsbordet. Det har många fördelar.Det som påtalas om att det finns en viss lönedis-kriminering är väl riktigt. Jag vågar ändå påstå att denförmodligen är mindre än i något annat land tack vareparterna och tack vare fackets arbete i . Vi kannaturligtvis stifta lag om att man inte får lönediskri-minera. Men vi som har jobbat ute i verk-städer och på fabriker och olika arbetsplatser vet ju attdet är oerhört svårt att komma åt vissa delar i värde-ringssystemen - arbetsvärderingssystem, meritvärde-ringssystem eller vad det nu är man använder sig avför att avväga vad som skall vara rättvisa.Jag avundas inte dem som skall döma i sådanafrågor.Jag har själv det intrycket att vi har en bra yttran-defrihet i . Men i hårda tider med hög arbets-löshet och oro för anställningen, med de uppluckring-ar som skedde på arbetsrättens område osv. pressadesde anställda i vissa lägen, utöver vad man hade rätttill, att hålla tyst eller att gömma sig bakom papper-spåsar när de demonstrerade.Anf. 40 () replik:Fru talman! Jag delar syn på avtaletsom ett mycket bra redskap att komma framåt. Det ärinte där vi möjligen skiljer oss åt.Enligt min och mening räcker detinte bara med att parterna ges möjlighet att träffa avtal- en möjlighet som de alltid har haft, och en möjlighetsom vi skall värna och utveckla. Det räcker inte för attlösa de ganska avgörande problemen i det här samhäl-let. Jag har presenterat anledningarna till det.En anledning är att kollektivavtalen inte täckerhela arbetsmarknaden. Det ser dess värre ut att gå moten utveckling där det uppstår en mycket stor arbets-marknad vid sidan av. har själv pekat påen del av detta, nämligen uthyrningsfirmor. Hur skallvi hantera det? Där hyr ett företag ut löntagare till ettannat, och de har inget inflytande på den nya arbets-platsen.Det är klart att vi som lagstiftande församlingmåste hitta en teknik för öka inflytandet här. Hur skallen sådan förhandling se ut? Det finns också konsult-firmor och entreprenörsverksamhet. Vi ser en annanarbetsmarknad där jag inte tror att kollektivavtalenkommer att kunna klara de grundläggande problemen.Det handlar också om lönediskriminering, som jag harsagt tidigare.Parterna och kollektivavtalen har visat att lönek-lyftorna mellan män och kvinnor i stället för att mins-ka de facto växer. Och detta trots att parterna harjobbat årtionde efter årtionde med detta. Jag tror attjag kan göra mig till taleskvinna för många av Sveri-ges kvinnor som säger att det nu är dags att ingripaoch lagstifta för vi är trötta på att bli lönediskrimine-rade.När det gäller yttrandefriheten är det sant somSten säger att den hotas extra mycket närtiderna är svåra. Men det gäller ju att inte bara konsta-tera det. Vi saknar en garanti för människors rättatt yttra sig fritt i arbetslivet och på arbetsplatsen utanatt de därför hotas av uppsägning. Det finns mångaexempel på detta. Det finns ett gäng busschaufförer iUppsala. Det finns skolrektorer. Vi har Kjell-ErikKarlsson på , som kanske är det mest kändaexemplet. Hur skall man lösa detta avtalsvägen? Ellerbortser man från problemet?Jag menar att vi måste kombinera goda och brasamförståndslösningar genom avtal med en lagstift-ning i botten. Jag tycker att det är tråkigt om social-demokraterna inte har samma ambition.Anf. 41 () replik:Fru talman! Jag skall bara ta upp detta med 39 §när det gäller att köpa ut. Det kan nästa vara litet avett svar på de andra frågeställningarna också. Detta äringa enkla frågor.Jag har haft många debatter om utköpsmöjlighetenmed företrädare i arbetsrättsliga frå-gor, inte minst . Jag kan, liksomutskottet, inte finna annat än att det motionsförslagsom Vänstern har lagt fram inte kommer att lösaproblemet. Principförbud att neka återtagande av denanställde som bara får brytas igenom om det förelig-ger särskilda skäl skulle inte lösa problemen på dethär området.Det är nog tyvärr bara att konstatera att det finnsförhållanden i arbetslivet som inte kan regleras närinte lag och ilagakraftvunnen dom respekteras. Iblandingriper då den allmänna opinionen så till den mildagrad att stora och starka företag också måste backa.Men annars gäller ju skadestånden som alternativ.I det fallet tror jag inte heller att vi kan komma sär-skilt mycket lägre om vi inte är beredda att omprövaprincipen om att lagen skall gälla alla arbetsgivarelika - stora som små, rika som fattiga - och det kan-ske vi skall göra. Men det vill jag inte uttala mig om idag.Jag tror nämligen att skadestånden enligt 39 § äroerhört kraftfulla när det gäller småföretagarna, somjag har talat mycket om med de andra partierna.Jag kan t.o.m. tänka mig att det skulle knäcka ensmåföretagare att bli ådömd skadestånd fullt ut enligt39 §. Däremot finns det stora möjligheter för VäröBruk, och andra företag att köpa ut med depengar som behövs. I så fall måste vi ompröva lik-ställigheten på arbetsmarknaden. Det har vi hittillsinte varit beredda att göra. Det är möjligt att vi fårgöra det om det uppstår ytterligare avarter.Jag avundas inte dem som skall lagstifta om likalön för att undvika lönediskriminering. Det gäller attskaffa skickliga propositionsskrivare på Arbetsmark-nadsdepartementet den dag då vi har bestämt att dettaskall göras. Den lagstiftningen vill jag se.Tack för debatten!Anf. 42 ():Fru talman! Jag har anmält mig till denna debattdärför att jag ville fästa särskild uppmärksamhet på ettinslag i det återställarpaket som de borgerliga partier-na tar upp i ett till betänkandet fogat särskilt yttrande.Det gäller den fackliga vetorätten.I propositionen föreslår den socialdemokratiskaregeringen en återgång rakt upp och ner till vad somgällde före . Det är uppseendeväck-ande att regeringen därvid helt förtiger det förhållan-det att en sådan återgång förmodligen skulle kommaatt stå i strid mot upphandlingslagen. Den bygger i sintur på ett EG-direktiv om offentlig tjänsteupphand-ling.Denna komplikation aktualiserades emellertid i ut-skottet som beslutade att remittera frågan till Lagrå-det.Fru talman! Jag kan försäkra att det utbröt storförstämning i det socialdemokratiska lägret den dagLagrådets yttrande förelåg. Lagrådet säger nämligen:Stopp och belägg, vetoreglerna är icke förenliga medvissa regler i upphandlingslagen.Förutsättningarna för att kunna ställa krav på enleverantör är nämligen olika i 39 § MBL respektive 1kap 17 § upphandlingslagen, särskilt vad avser rek-visitet i 39 § att åtgärden "annars strider mot vad somär allmänt godtaget inom parternas avtalsområde".Detta ger utrymme för att ställa krav som går vä-sentligt utöver vad upphandlingslagen medger. Detleder till den absurda situationen att den upphandlandeenheten eller arbetsgivaren riskerar skadeståndsskyl-dighet vilken väg han än väljer, dvs. antingen han gårtill facket på grund av MBL eller till den tilltänkteentreprenören på grund av upphandlingslagen.Enligt Lagrådet finns det bara två tänkbara lös-ningar på problemet. Antingen kan man helt undantaupphandlingslagen från tillämpningen av reglerna omfackligt veto eller också kan man skriva att ett förbudenligt 39 § MBL vid offentlig upphandling inte får ståi strid mot aktuell regel i upphandlingslagen. Tertiumnon datur - ett tredje alternativ gives icke.Men social-demokraterna måste finna ett tredje alternativ. Förman hade ju utlovat återställare i valrörelsen, ochfacket väntar nu otåligt på leverans. När jag har suttithär har det känts litet patetiskt attlyssna till socialdemokraternas indignation över be-ställningsverk. Vad är detta om inte ett beställnings-verk, låt vara från en annan part på arbetsmarknaden.Efter en - som jag föreställer mig - febril aktivitetpå departementet presenteras sedan i utskottet detförslag som majoriteten nu har förelagt kammaren.Innebörden av förslagen är i korthet följande.I 39 § MBL slås det fast att om arbetstagarorgani-sation förklarar att den tilltänkta åtgärden kan antasmedföra att lag eller kollektivavtal för arbetet åsido-sätts eller att åtgärden annars strider mot vad som ärallmänt godtaget inom avtalsområdet så får åtgärdeninte beslutas eller verkställas av arbetsgivaren. Vidoffentlig upphandling får dock en sådan förklaringgöras endast om den grundar sig på omständighetersom sägs i 1 kap 17 § eller 6 kap 9-11 §§ upphand-lingslagen.I 40 § sägs sedan att förbud enligt 39 § inte inträ-der om arbetstagarorganisationen saknar fog för sinståndpunkt. Därefter flaggar man för att sådana för-klaringar, som enligt 39 § inte får förekomma därföratt de strider mot upphandlingslagen ändå kan tänkasförekomma. För sådana situationer tänker sig utskot-tet, enligt skrivningarna på sidorna 24 och 25 i betän-kandet, att vi skall ha en helt ny tolkningav begreppet "saknat fog".Enligt Arbetsdomstolens hittillsvarande praxisskall ett oriktigt veto föranleda skadeståndsskyldighetendast om det varit fråga om rent ovidkommandesyften med vetot eller om arbetstagarorganisationenhar gjort sig skyldig till en kvalificerad missbedöm-ning av föreliggande omständigheter. Redan häriligger ett betydande spelrum för den fackliga organi-sationen att agera utan att behöva riskera skadestånds-skyldighet. vill utskottsmajoriteten gå ännu längre.Man säger "En vetoförklaring som är felaktig därföratt den går utöver upphandlingslagen är inte direktjämförbar med andra felaktiga vetoförklaringar." Påsidan 25 skriver man vidare: "Enligt utskottets me-ning måste den fackliga organisationen utan att drabbas av skadeståndsansvar.Att en vetoförklaring saknar rättsverkan därför att denär grundad på andra omständigheter än som sägs i deangivna lagrummen i upphandlingslagen behöveralltså inte vara liktydigt med att organisationen enligt57 § MBL skall anses ha saknat fog för sin förkla-ring. "Det kan tyckas vara en elegant lösning på proble-met. Formellt har man infört förhinder mot veto somstår i strid mot upphandlingslagen. Den reella inne-börden är att man säger till facket att det är ganskafritt fram att lägga veton litet hur som helst även ifortsättningen. Någon skadeståndskyldighet skall ni iprincip inte behöva riskera.Andra talare här har före mig talat om hurskadliga dessa "återställare", inte minst vetoreglerna,är för företagsamheten och därmed för samhällseko-nomin. Jag skall inte upprepa argumenten utan villbara instämma. Med mitt inlägg ville jag dock påvisaatt den socialdemokratiska politiken inte bara är sam-hällsskadlig och otidsenlig utan dessutom omoralisk,såtillvida att den innefattar ett medvetet brott emot lagoch internationella överenskommelser.Det klingar något falskt när samma utskottsmajori-tet på sidan 36, under rubriken för Sve-rige att uppfylla EG-direktiven m m., skriver att enallmän utgångspunkt bör vara att det inte skall rådanågon tvekan om att uppfyller sina åtaganden.Med en sådan utgångspunkt, , hur kansocialdemokraterna på det här området trumfa igenomen lag som ni redan före tillblivelsen kan förutsekommer att föranleda anmälan till EU-domstolen.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 2.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )5 § Förändringar i arbetslöshetsersättningenFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1994/95:AU5 Förändringar i arbetslöshetsersättningen(prop. 1994/95:99).Anf. 43 ():Fru talman! I denna proposition väljer regeringenliksom tidigare att återgå till de villkor som gälldeföre fyrpartiregeringens tid. Åter igen en återställarehelt i enlighet med fackets krav. Att låta människorvälja är inget för socialdemokraterna. Man skalltvingas in i de fackliga kassorna. Fyrpartiregeringengav alternativ.Som enskild arbetstagare kunde man välja omman ville vara med i en facklig eller i en statlig a-kassa. Vi hade en allmän arbetslöshetsförsäkring föralla som uppfyllde arbetsvillkoret. Så är situationen ide flesta . Innan den allmänna försäk-ringen genomfördes fick cirka två tredjedelar av dearbetslösa ersättning från a-kassa medan fickKAS-ersättning. Resten var hänvisade till socialbidragom de saknade egna medel för sin försörjning.Det är faktiskt genant för en välfärdsstat att rege-ringen nu vill återinföra ett system där så många ar-betslösa ställs utan skydd och där de arbetslösasställning åter försvagas. Det är ett betydande antalmänniskor som får dagpenning från de statliga arbets-löshetskassorna. Regeringen vill nu frånta dessamänniskor det komplement som de statliga arbetslös-hetskassorna utgör till de fackliga. Det är faktisktoacceptabelt.Regeringens förslag bygger naturligtvis, vilket ti-digare har sagts, på ett krav från LO om fackligt mo-nopol för arbetslöshetskassorna. Regeringen bordeinte ha sett enbart till LO:s behov. Man borde ha setttill hela folkets behov.Varför skall man tvinga in människor i facket? Jaganvänder ordet "tvinga" in människor. Vi från mode-rat sida har inget emot att människor är med i facket.Det skall kunna finnas både statliga och fackliga kas-sor. De finns människor som av olika skäl inte villvara med i facket, bl.a. kanske på grund av att facketstöder Socialdemokraterna politiskt och ekonomiskt.Varför skall dessa människor inte ha någon a-kassaefter ? Varför värnar Socialdemokraternabara om dem som är med i facket och struntar i deövriga människorna?Det finns en möjlighet att vara med i a-kassan meninte i facket. Alla känner till svårigheterna med detta.Man får inte tag på ombudsmannen. Han är kanske påsemester . Facket gör allt för att försvåraför dem som vill vara med i a-kassan utan att varamed i facket. Många har pekat på det som facket görför att försvåra för de människor som enbart vill varamed i a-kassan och inte i facket.Man visar en beklämmande nonchalans gentemotde människor som har en statlig a-kassa när manenbart utifrån ideologiska skäl tar bort denna. Det ärskamligt av socialdemokraterna att inte ha en a-kassaför hela folket utan enbart för de fackligt anslutna.Om man jämför med oss finner man att skillnaden äratt vi inte vill ta bort de fackliga a-kassorna. Vi har tillpå köpet i en reservation sagt att vi vill se över att inteadministrationsavgiften är större för de fackliga a-kassorna än för de statliga.När länsarbetsnämnden i var i utskottetsade man att facket har en för hög administrationsav-gift för sina kassor, i förhållande till de statliga kas-sorna. Facket driver alltså denna verksamhet till enhögre kostnad än vad de statliga a-kassorna har gjort.Dessutom sade man att facket ger en dålig service tilldem som enbart är med i a-kassan. Det här sade alltsålänsarbetsnämnden i . Det var ingen moderatsom sade detta, utan det var ett objektivt yttrande.Trots detta och trots de svårigheter som har funnitshar ett antal människor gått med i de fackliga a-kassorna. Trots att socialdemokraterna har sagt att deskall ta bort a-kassan har människor sett den som ettbra alternativ. Vi har fått en reell ökning av antaletmänniskor som har gått med i a-kassan.Man kan nu konstatera att den begränsning avmöjligheten att kvalificera sig för nya ersättningsperi-oder som den borgerliga regeringen införde skall tasbort. Vi såg också till att möjligheten för deltidsar-betslösa att fyllnadsstämpla i det oändliga begränsa-des. De förändringar som vi genomförde för att maninte ständigt skulle gå på a-kassa tar socialdemokra-terna nu bort. Man frågar sig egentligen om det intefanns någonting som var bra i det som den borgerligaregeringen genomförde. Måste allt tas bort?Vi ser nämligen att socialdemokraterna inte ens idet här fallet kan leva upp till de besparingar somregeringen föreslår när det gäller a-kassan. Den enabesparingen får man stöd för av oss moderater, menförslaget om den andra besparingen som man villgenomföra - besparingen i fråga om de deltidsarbets-lösa - tar man tillbaka. Sedan säger man att dettasammantaget skall innebära stora besparingar. Men defuttiga som det här förslagetinnebär är man alltså inte beredd att ta in.Man kan med fasa fråga sig vad det månde blivaav den socialdemokratiska politiken när man inte enskan stå pall när det gäller dessa 300 miljoner kronor.Man kunde faktiskt ha fått stöd för detta med hjälp avoss moderater, men man ville alltså inte ha detta stöd.Man ville att regeringen skulle ha något slags rätt attåterkomma med den här typen av besparingar.Från moderat sida står vi fast vid de förslag ombesparingar som regeringen framlade. Vi tycker attdet är viktigt att man gör besparingar även inom a-kassan. Det vore trevligt om även socialdemokraternaföljde regeringens förslag i det här fallet.Om man i fortsättningen enbart skall höja skatteroch därmed försämra för företagen och konsumenter-na blir det inte någon minskad arbetslöshet. Manklarar, som sagt, inte heller av att göra besparingar.Fru talman! Låt mig avslutningsvis be att få yrkabifall till reservationerna 1, 3 och 5.Tack!Anf. 44 ():Fru talman! är det för ytterligare en soci-aldemokratisk s.k. återställare. Den här gången gällerdet alltså arbetslöshetsförsäkringen och avskaffandetav den allmänna obligatoriska arbetslöshetsförsäk-ringen, som faktiskt är en mycket viktig ekonomisktrygghet för människor som har blivit eller riskerar attbli utan arbete.Jag vill först konstatera att propositionen är ettmycket dåligt genomarbetat aktstycke. Den har storabrister. Det har också visat sig i utskottets behandlingav den. Man har fått göra kraftiga förändringar på ettantal punkter. Förutom att man vill återställa vill manockså passa på att spara pengar genom att dels göradet väsentligt svårare att komma in i a-kassesystemet,dels göra kraftiga försämringar för de deltidsarbetslö-sa.Sammanfattningsvis ville man alltså i den här pro-positionen ta bort den ekonomiska tryggheten för demsom hör till, eller är på väg att höra till, det statliga a-kassesystemet, dvs. den allmänna arbetslöshetskassan.Dessutom ville man försvåra för löntagare att kommain i de fackliga a-kassorna. Man ville också att dedeltidsarbetslösa skulle kastas ur systemet snabbare.Det var alltså fråga om kraftiga försämringar för ettstort antal människor och inte förbättringar för någonenda.Jag undrar vad de drygt 10 000 arbetslösa LO-medlemmar som demonstrerade utanför närvi fattade beslut om a-kassesystemet tycker i dag.Hade de förväntat sig detta? Jag tror inte det, mendetta ryms väl också i s.k. öppnamandat. Det skall vara sämre ekonomisk trygghet fördem som är eller riskerar att bli arbetslösa.Utskottet har efter ett antal turer, som jag sade,ändrat en hel del i propositionen. Man har ändrat påreglerna kring hur man beräknar den s.k. normalar-betstiden.