prot · GI0911 · 1994-10-19 00:00:00 — Den nya informationsteknologin hargjort det möjligt för valutaspekulanter att flyttamiljardbelopp på mikrosekunder. Den nya teknologinhar också öppnat för samtal mellan människor ijordens alla hörn på ett sätt som inga nya murar skallkunna hindra. Det ger hopp om att det skall kunna gåatt bygga demokratiska motkrafter till deninternationella storfinansen.Jag vill försäkra om attVänsterpartiet kommer att delta i det internationellaarbetet. Det är ett internationalistiskt parti.I FN och dess ekonomiska institution växer kravenpå en demokratisering, på att och de f.d.europeiska kolonialmakternas dominans skall brytas.Det senaste exemplet är hämtat från Valutafondensoch för ett par veckor sedan.Då lyckades fattigare länder driva igenom en vissnyfördelning av speciella dragningsrätter, trots ettstarkt motstånd från främst och EU menockså från och Japan.Anhängarna till ett svenskt medlemskap försökergöra EU till vår tids mest spännande projekt, till enäventyrsfärd med en farkost som vi alla kan vara medoch styra. När vi som är kritiska till medlemskapetpekar på EU:s högre murar utåt, på valutasamarbetetsstelbenta regler och på den föråldrade utrikespolitikenmed rötter i kolonialtiden och i det hävdarja-sidan att EU är ett dynamiskt projekt - OlofJohansson säger att det är ett föränderligt projekt -och att medlemskapet inte tvingar in oss i vare sigvalutaunionen eller militärsamarbetet. Det finns t.o.m.socialdemokrater som säger att EU kan förvandlas tillett socialistiskt projekt. Det skulle vara intressant atthöra tala om vad han anser om densaken.Det finns också en märklig kluvenhet i ja-sidansargumentation. Medlemskapet är inte bara dynamisktoch föränderligt. Det är också förutsägbart. Det är stabilt, säger de siffror på fler investeringar, lägre ränta,högre BNP och fler jobb i vid ett medlemskapsom ja-sidan jonglerar med bygger på abstraktaekonomiska modeller. Medlemskapet antas ge enstörre stabilitet jämfört med , som ständigtändras, gradvis eroderas och vars ettårigauppsägningstid skapar osäkerhet. Det säger alltså ja-sidan.Nu finns det tack och lov hederliga ekonomer -några av dem finns rent av på ja-sidan - som hargranskat den här sortens kalkyler och som erkänneratt motivet för att säga ja bara kan vara politiskt.Harry Flam, och i det nummer av Ekonomisk debatt som jagtror kommer ut att man över huvud taget intekan fästa något avseende vid Konsekvensutredningensberäkningar av tillväxteffekter av EU-medlemskapet.Deras kritik kan med exakt samma skärpa riktas mott.ex. siffrorna om att det blir högre ränta vid ettutanförskap, som samtliga deltagare på ja-sidan harjonglerat med i debatten.Jag vill alltså fråga er på ja-sidan hur ni vill ha det.Är EU ett föränderligt, dynamiskt och spännandeprojekt, eller är det ett förutsägbart och stabiltprojekt?För mig är det ganska klart att EU är snarare än och svårt har jag haft att förstå hurSocialdemokraterna ser på penning- ochfinanspolitiken vid ett medlemskap.I och reservation tillRiksbanksutredningen avvisades det borgerligaförslaget att lagfästa inflationsmålet som överordnatoch mer oberoende ställning medmotiveringen, att grunden för att skapa trovärdighetinte läggs genom formella lagregler utan i ställetgenom att bygga upp förtroende för den ekonomiskapolitiken och skapa en bred acceptans i samhället förbetydelsen av en låg inflation.Men, , regleringen avriksbankernas oberoende och avinflationsbekämpningens överhöghet är ju självagrundbulten i EU:s penningpolitiska samarbete. OmSverige blir medlem måste vi ju rätta oss efter dettaredan den 1 januari 1995. Det har inte med det tredjesteget i valutasamarbetet att göra. Ni kommer alltsåinte att kunna fullfölja er linje när det gäller synen påpenningpolitiken och vid ett medlemskap.Den socialdemokratiska uppfattningen omfinanspolitiken är lika oklar. talade påden socialdemokratiska partikongressen om attåterupprätta keynesianismen på EU-nivå. har talat mycket om att vi nu skall få se densvenska synen på finans- och arbetsmarknadspolitikgå segrande fram i EU.Men i från december1993 talades det om ökade löneskillnader ochflexibilitet på arbetsmarknaden, inte om en samordnadfinans- och arbetsmarknadspolitik. vredförslagen ytterligare ett steg åt höger. Det är ingenslump att och helhjärtat kanansluta sig till de principer som vägleder EU:s syn påsåväl finans- som penningpolitik. Jag förstår interiktigt den socialdemokratiska optimismen på dennapunkt.Medlemskapet betyder för jordbruket och teko enåtergång till den gamla regleringspolitiken. Ja-sidanförsäkrar att det handlar om tillfälliga reträtter. Jagpåminns litet grand om linje 2 ikärnkraftsomröstningen. Det är tydligen fråga om attavveckla spannmåls- och fläskbergen med förnuft.Tror verkligen ja-sidan att det är lättare att besegrafranska bönder och portugisiska skjortfabrikanter änvad det var att besegra kärnkraftslobbyn här iSverige?Vi har blivit anklagade på nej-sidan för att visaknar både alternativa förslag och förståelse förekonomisk realism. Också där påminner argumentenom kärnkraftsdebatten. Men jag tror inte att vi på nej-sidan kommer att underskatta plånboksfrågornas,ekonomins, genomslagskraft den här gången. Efter attha varit ute på ganska många möten i EU-frågan anserjag att förståelsen på nej-sidan för att det kommer attkrävas en mycket kärv budgetsanering, oavsett hur detgår , är god.Herr talman! I boken till , som brukade talaom som både civilisationens och den kristnatrons och etikens vagga. talade omutanförskapet och som en del av en restpostbland randstaterna.Det var den sortens Europakaxighet som mingeneration reagerade så starkt emot. Vi läste GöransPalms orättvisa betraktelse och förfärades över detvästerländska storhetsvansinnet och kolonialismensilldåd. Vi slog för långt över åt andra hållet och troddeatt mycket som det svenska etablissemanget sade omdiktaturerna i öst var lögn. Där hade vi fel.Men jag är också stolt över mycket av vad minvänstergeneration tyckte och ville. Vi trodde pårättvisan och solidariteten. Jag tror vi bidrog till denaktiva svenska neutralitetspolitiken och till att göraSverige känt i tredje världens länder. När ni reser i , eller märker niatt har ett gott rykte som en självständignation som inte står på de rika ländernas sida.Herr talman! Svenska folket skall rösta den 13november. Om det blir ett ja, kommer vivänsterpartister att rösta ja här i . Jag räknarmed att ni som vill ha ett ja kommer att rösta nej omsvenska folket säger nej . Jag villsluta med att fråga följande. För attskapa klarhet läggs väl propositionen fram även vidett nej? Då skall vi väl här i rösta nej tillEU-propositionen? Det finns en osäkerhet hossvenska folket om ja-sidan verkligen kommer att rättasig efter ett nej om svenska folket i god demokratiskordning röstar nej. Jag har ganska gott hopp om attsvenska folket kommer att vara så klokt att man röstarnej.Anf. 5 ():Herr talman! Det är fascinerande att sitta ochlyssna på herrarna som har talat för ett ja tillmedlemskap. Jag undrar ibland var jag befinner mignär jag hör tala om att vi måste finnas medi . Jag har alltid uppfattat att jag lever och bor iEuropa, och jag är stolt över det. Frågan i avtalet ärvilket inflytande vi kommer att ha över den politik viskall föra här hemma och det internationellainflytande som vi kommer att få i framtiden.Olof talar om att vi behöver mersamarbete. Ja visst behöver vi det. Men då skall viinte låsa in oss och bara samarbeta med några fåländer. talar om freden och miljön,men han har helt andra utgångsvyer än vad jag har närjag talar om fred och miljö.Det finns för mig och mitt parti tre tunga skäl tillatt rösta nej till medlemskap i den europeiska unionenoch det framförhandlade avtalet. Det är avtalet viskall rösta om, dvs. demokratin, miljön och detinternationella samarbetet.Demokrati bygger på att människor kan varaaktiva och har möjlighet att påverka. Vi har i Sverigehaft den s.k. folkrörelsedemokratin. Det är den modellsom har byggt på att våra folkrörelser ochmedlemmarna har haft möjlighet att påverka bl.a.genom att i en mängd frågor vara remissinstanser.Detta har inneburit att man i ett tidigt stadium harkommit in i beslutsprocessen och kunnat komma medsynpunkter och påverka.I den pågående EU-debatten har frågan vänts. var färdigförhandlat gavs det möjligheter förremissinstanser att ha synpunkter. Det var synpunktersom då inte kunde beaktas eftersom avtalet redan varpåskrivet.Detta tycker jag med all tydlighet visar påproblemet med demokratin vid ett medlemskap. Detförväntas inte längre att det skall finnas aktivasamhällsmedborgare. Den lilla grupp som är med ochstyr inom EU har redan bestämt sig innan folket gesmöjlighet att påverka.På samma sätt gäller detta beslutsprocessen inommiljöområdet. Miljöbesluten inom EU är litet av enkatastrof. Framför allt är det EU:s inre marknad ochstruktur som leder till ökad miljöbelastning. Men detär inte det enda problemet med miljön inom EU.Jordbrukspolitiken kan ur miljösynvinkel närmastbetraktas som en katastrof. Den jordbrukspolitikentvingas nu att anamma.På kemikalieområdet går det att se en stor mängddiffusa utsläpp av diverse slag, bl.a. på varusidan.Sverige har inte fått ett enda permanent undantag iavtalet för de bättre regler som finns här.Det är kanske just det avtal som svenska folketskall rösta om som vi bör föra betydligt mer debattkring. Och det var precis det som Per togupp. Men påpekade att Per Gahrtongick in på detaljer. Men ett avtal är alltid fyllt avdetaljer, och det är dessa man naturligtvis skall taställning till när man skall rösta. Den tredje viktigafrågan är den internationella solidariteten. På denpunkten känner jag en extra stor oro över att Sverigesröst kommer att försvinna i de internationellaorganen. I avtalet står det nämligen att vi skall ha engemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Men Sverigehar inte begärt några undantag från den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken, som ocksåskulle kunna leda till en gemensam försvarspolitik.I bl.a. tal står att läsa: Vi inser att detgemensamma målet är en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik som kan leda till ettgemensamt försvar. Vi tänker inte motsätta oss detta.Men därmed har ju lovat att följa det somstår i . Under Artikel J står att läsaatt man skall samordna sin utrikespolitik så att dennationella politiken är i överensstämmelse med degemensamma ståndpunkterna.I internationella forum och på internationellakonferenser skall man hävda den gemensammaståndpunkten. Därmed försvinner Sverigesmöjligheter att i t.ex. FN ha en egen politisk åsikt.Naturligtvis kommer detta att drabba tredje världen.Herr talman! När öppnade gladdes vikvinnor åt att vi hade fått ökat inflytande i riksdagen.Vi hade ökat antalet kvinnor, och vi var stolta över attvi i var bäst i världen när det gällerkvinnorepresentationen. Men vi var inte bara ute efteratt vara många kvinnor, utan vi var också ute efter attfå ökat inflytande och makt. Det känns därför extraupprörande att man nu försöker flytta makten frånriksdagen till regeringen och EU. Den lagstiftandemakten kommer inte längre att vara hos oss folkvaldai riksdag.Det var därför en grundlagsändring klubbadesigenom , en grundlagsändring som innebär attEU:s lagar står över lagar, om svenska folketmot förmodan skulle rösta ja till avtalet och därmedmedlemskapet i den europeiska unionen. Då kommervi att få ca 80 000 sidor ny lagtext som skall gälla,detta utan att vare sig eller den svenskafolkrörelsen haft möjlighet att påverka innehållet ilagarna.För att över huvud taget skall få insyn ibesluten står det i propositionen att man måsteupprätta ett . Dit skall EU:s representantervara skyldiga att rapportera vad som är på gång.Kanske var det inte så konstigt att det var betydligtlättare att få in fler kvinnor i den härvalomgången; makten skall ju ändå inte ligga härlängre. Kvotering är inte heller något som EU värnarom i sin jämställdhetspolitik.Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga attsvenska folket behöver en tydlig bild av vad innehåller. Det är ju det man skall rösta om.Hur blir det med EU-avgiften? Vem skall betaladen? Summan är stor i enekonomi som , som den ser ut . Om mandessutom läser regeringens egnakonsekvensutredningar vad gäller ekonomin, finnerman i bilaga 6 att endast utgör endel av kostnaden. Man räknar dessutom med enskatteanpassning på 20-30 miljarder kronorytterligare.Apropå vinsten sägs det att de vinster som Sverigegör med ett medlemskap görs redan med hjälp avEES-avtalet. Påståenden om att skullevara en så stor katastrof stämmer inte med deekonomiska utredningar som regeringen själv gjort.Jag förväntar mig att vi från Socialdemokraterna fårlitet mer svar på varifrån avgiften skall tas.Vad gäller alliansfriheten kan jag inte förstå hurman i avtal kan skriva in att man skall vara alliansfri ien union som skall ha gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik, gemensam ekonomisk politik,gemensamt medborgarskap och gemensamma yttregränser. Jag har talat med många människor om detta.Framför allt de som inte är svenskar har mycket svårtatt förstå hur man kan mena att skulle kunnaförhålla sig alliansfritt.Frågan om drogpolitiken kräver också sitt svar. ISverige har vi en aktiv kamp mot narkotikan för attbekämpa den. Men hur skall vi klara att ha en aktivdrogpolitik i om skall ha öppnagränser? Vi får inte längre någon möjlighet att stoppaflödet vid gränsen. Det är klart att det finns skillnadermellan ett medlemskap och ett icke-medlemskap,framför allt när det gäller våra möjligheter att fattavåra egna beslut, att ha en egen ekonomisk politik ochatt ha en aktiv internationell politik.Anf. 6 ():Herr talman! Under en valrörelse hör det till söker det som skiljer och inte det som förenar.Det är demokratins väsen att vi sedan naturligtvisdebatterar om det som vi har olika åsikter om. Jag troremellertid att det också i en EU-debatt kunde vararimligt att något söka det som förenar och som vi hargemensam uppfattning om. Medlemskap eller intemedlemskap handlar ju inte om, som BengtWesterberg uttryckte det, himmel eller helvete. Närman lyssnar till får man helatiden höra att det handlar om en katastrof om det blirett medlemskap för del. Jag tror att när det idebatten jagas fram den typen av stämningar är intedebatten sann; man försöker ju nästan påstå att denena sidan har monopol på all klarsyn och allt förnuftsamt på en framtid i välfärd.Herr talman! Precis som det sagts harEuropaidén sina rötter i den verklighet som fannsefter två fasansfulla världskrig. Vi får inte glömmadet allt för snabbt. Absolut ingenting tedde sig mersjälvklart för de tre , fransmannenRobert , tysken ochitalienaren , än att efter världskrigenfundera över vad de samfällt skulle kunna göra för attundanröja riskerna för ett nytt krig. Det hade väl varitbrottsligt om inte kungstanken efter två världskrighade varit hur man skulle främja freden för att bevaraden. Den ledande tanken efter kriget varnaturligtvis vad man kunde göra för att värna freden,vad man kunde göra för att förvalta fred och frihet,för att dika ur de träskmarker i vilka misstänksamhetoch våld, hat och vanvett jäser - fattas bara annat.Kristdemokrater nere på den europeiskakontinenten har gång på gång till mig uttalat en vissbesvikelse över att vi i inte riktigt anammarsjälva EU- idén, samförstånds- och fredsidén. Vi vetatt historia är full av gränskonflikter. Enhistorisk atlas kan entydigt visa oss hur gränserförskjutits efter krig, hur gränsbommar skapatfrämlingsskap och hur maktgalna furstar såttmisstänksamhet och revanschlusta runt mer ellermindre artificiella nationsgränser.Vi vet från en mängd skilda områden attkontakter, umgänge, möjlighet att mötas och levatillsammans är den bästa förutsättningen för att främjarespekt och förståelse människor emellan. Det var judärför inte ett uns egendomligt att Europafäderna villeföra människor närmare varandra genom att lyftagränsbommar och sudda ut gränser.Ett annat påstående som vi säkert från både ja- ochnej-sidan också kan enas om är att människovärdet äruniversellt. Varje individ är unik och har ett ochsamma värde. Uttryckt med andra ord: det existeraringa geografiska eller nationella gränser, ingaavstånd, inga språkliga barriärer som kan gradera ellerrelativisera människovärdet. Det är således heltomöjligt att göra gällande att vi inte skulle se sammamänniskovärde i belgaren eller italienaren som i våregen granne. Detsamma gäller givetvis vår relation tilltanzaniern och innevånaren i . Därmed har jaggivetvis inte sagt att alla sammanhang, allasammanslutningar, unioner och föreningar är någotsom man bör finnas med i. Men jag vill haunderstruket att vårt ansvar för medmänniskor inte ärnationellt begränsat, att vi inte har rätt att placera osspå åskådarläktarna när vi kan vara med och påverka.Låt oss då fråga oss: Ger ett medlemskap i ossstörre chans att bry oss om medmänniskor på ettpositivt sätt än vad ett utanförskap ger? Har vi någotsom vi tror är värt att förmedla till människor nere påden europeiska kontinenten? Om så är fallet,förmedlar vi detta bättre genom att vara medlemmar iEU än att stå utanför? Finns det rent utav något i EUsom vi borde kunna tillägna oss, lära oss, ta till oss?Det vore ju förfärligt om inte också den fråganställdes. Kan det rent av vara så att vi svenskar kan fåstöd och styrka från folk nere på kontinenten när detgäller människosynen, när det gäller värderingar.Måste vi alltid se folken på kontinenten som en gruppfolk som skall beröva oss, ta ifrån oss någonting - dekan kanske ge oss någonting. Om så är fallet, skerdetta bäst och mest genom ett medlemskap eller viaett samarbete över EU-gränsen.Hur kan vi vara med och påverka i ochglobalt? Detta tycker jag är en av de viktigastefrågorna. Jag tycker inte att frågan 1994 hur vi mestkan tänka på oss själva och isolera oss är särskiltrimlig.Kan vi månne bättre som medlemmar i verkaför frihandel än vad vi kan utanför? En sak är juovedersäglig, att när EU sänker sina tullmurar såbetyder det mer för de fattiga länderna än om en litennation som ensamt gör det.Men hur går det med vår rätt att bestämma öveross själva? Det är den vanliga frågan, och det harmänniskor frågat ända sedan stamhövdingarna skulleslå ihop sina påsar, sedan landskapsrikena skulleförenas, sedan kommuner i slogs samman.Risken finns alltid att byråkrater och politikerförsöker att samla makt på sig. vet vi attmånga frågor kräver gemensamma europeiska ochinternationella lösningar. De gäller de storamiljöfrågorna, flyktingfrågorna, arbetslösheten,biståndet till osv. Det blir alltså nödvändigtatt fatta beslut på olika nivåer. Men vi måste ha en braprincip för att se till att besluten fattas på rätt nivå.Och det har vi. Det är subsidiaritetsprincipen.Det betyder att varje beslut skall fattas på den nivåsom är så nära dem som berörs av besluten sommöjligt. Och ofta kan individer eller små naturligagemenskaper eller kommuner vara de som skall fattabesluten, men de saknar resurser. Därför behövs stöd,eller subsidier, i någon form. Stödet kan vara pengar,lagstiftning, råd, minoritetsskydd och mycket annat.Herr talman! Jag är övertygad om att vi inom EUkommer att finna att en del frågor kommer attbeslutas i större kretsar, på högre nivå än vad vi ärvana vid. kommer andra beslut att kommanärmare kommuner, arbetsplatser, familjer ochindivider.Låt mig erinra om en del frågor som regering,riksdag, landsting, kommuner och arbetsmarknadensparter kommer att besluta om i . Och detgäller oavsett om blir EU-medlem ellerbehåller EES-avtalet.Vård och omsorg, barnomsorg, sjukvård ochäldreomsorg bestämmer vi själva över. Det ingårvarken i eller i EU-medlemskapet. Så deviktigaste frågorna finns fortfarande inom landetsgränser. Den socialdemokratiska regeringen är enligtmitt sätt att se farligare för vårdnadsbidraget,friskolorna, skolpengen och valfriheten inom vårdenän vad ministerrådet i är.Hur stor pension, hur stor sjukpenning, hur stortbarnbidrag och hur hög arbetslöshetsersättning viskall ha avgör vi själva. Men EU har regler somskyddar dem som flyttar mellan länderna.Vi bestämmer själva över hur skolan skall se ut,hur man skall gå i skolan, vilket innehållutbildningen skall ha. Vi bestämmer regler förstudiebidrag och studiemedel.Och huvuddelen av arbetsmarknadspolitikenbestämmer vi själva över. EU utarbetar gemensammaförslag för att minska arbetslösheten. Men vi självabeslutar om åtgärderna i Sverige.Alla direkta skatter - inkomstskatt, kapitalskatt,fastighetsskatt och liknande - bestämmer vi svenskarsjälva över. Det har inte med EU att göra. Också detsvenska försvaret bestämmer vi över, även om vi blirmedlemmar i . Vi avgör om vi vill bli med i ettkommande försvarssamarbete.Allemansrätten har inte heller med EU att göra.Vi bestämmer själva om alkoholkonsumtionenskall minska i . Vi behåller Systembolaget,men de statliga alkoholmonopolen för tillverkning ochimport/export försvinner.Under senare år har den s.k. marknadendebatterats flitigt i . Mer eller mindrepreciserat har kritik riktats mot marknaden ochmissförhållanden har påtalats. Den som pläderat föratt marknaden skall tuktas - förstås utan att tala omhur - har i regel plockat pluspoäng. Det harexempelvis sagts att man borde hitta någon tröghetsom gör att kapitalet inte så lätt flyger övernationsgränsen. Detta eteriska önskemål tyder just påatt vår lilla svenska ekonomi lätt blir en kastboll i detinternationella kapitalets stora nävar. Därför är detsvårt att förstå att en del av dem som vill tuktakapitalet är så ängsliga för den styrka och stadga somett EU-medlemskap ger.Herr talman! Jag tycker att det är en absolutsjälvklarhet att vi skall respektera varandras åsikter iEU-debatten. Vi vet att skiljelinjen mellan ja och nejgår genom de flesta politiska partier. Det tillhördemokratisk mognad att sakligt debattera och ärligtrespektera åsikter.Men det måste vi väl alla vara överens om, attEuropa är ett helt annat än när EU-fädernabörjade grubbla över kontinentens framtid. Men förden skull hade de rätt när de satsade på fred ochfrihet.Anf. 7 Statsrådet ():Herr talman! Vi har skäl att glädja oss å det finskafolkets vägnar. Vi har också skäl att glädjas med deneuropeiska unionen. Ett finskt medlemskap i en starkare nordisk profil där hittillshar kallat sig bryggan till . Skulle också Norgeoch bli medlemmar kommer den nordiskamodellen på många sätt att åberopas inom EU när detgäller framtidslösningar.På många håll inom EU har man storaförväntningar på oss i att vi skall bidra meduppslag och initiativ för att man skall kunna ge sig ikast med de stora framtidsfrågorna, sysselsättning,arbetsmarknad, miljö och medborgarnasdelaktighet.Förra veckan hade vi en stor och viktig EU-debatthär i kammaren. Vi som är anhängare av medlemskapställde då frågor till nej-sägarna. Vilken politik skallföras om vi blir stående utanför ? Vifick inte många svar då. Och de svar som vi fick harju förlorat mycket av sin aktualitet bara under denvecka som har gått.Det finns inget nordiskt alternativ till EU närnu blir medlem och tillsammans medDanmark vill verka för det nordiska inom EU. , som nej-sidan stöder sig på, urholkas alltmerför varje land som lämnar EFTA. Med somEU-medlem och med som utanförstående,skulle gränsen mellan och den europeiskaunionen gå vid älv mellan ochTorneå.Med tanke på den debatt som fördes och deargument som framfördes förra gången kan väl ingenlängre på allvar använda sig av det som nej-sidan haranfört varje gång det har hållits en debatt. Nej-sidanhar hävdat att skulle bli en delstat som skulleförlora sin självständighet som nation. Vilket folk iEuropa är det som kanske mer än andra har slagit ochslår vakt om sin självständighet, t.o.m. under två krig?Finns det någon som verkligen på allvar vågar påståatt folk med öppna ögon skulle rösta bort sinsjälvständighet?Den allmänpolitiska debatten under dessa tredagar kommer att handla om hur vi skall klara jobbenoch möta hoten mot den svenska välfärdsstaten.