prot · GI0910 · 1994-10-18 00:00:00 — Jag har gott hopp om attde skall vara klara . Jag harambitionen att försöka konstruera ett förslag som kansamla en bred majoritet för att ge den stabilitet åt denkommunala ekonomin som är erforderlig.Anf. 298 ():Herr talman! Jag var uppenbarligen otydlig,eftersom finansministern fick ett intryck av att jag varbesviken över uteblivet besked om ökade statsbidrag.Jag har icke förväntat mig något sådant. Däremotrefererade jag till dem inom finansministerns egetparti som har haft sådana förväntningar.Vad jag var besviken över var att det iregeringsförklaringen inte finns någon som helstantydan vare sig om bedömningar eller om ambitionerfrån den sittande regeringens sida när det gäller en såviktig sektor i samhällslivet som den kommunalasektorn. Jag skulle värdesätta om finansministern nuville lätta litet på förlåten när det gäller dessabedömningar och ambitioner.Anf. 299 Finansminister ():Herr talman! Jag är naturligtvis frestad att ge RolfKenneryd en information som skulle göra honomlättare till sinnes. Tyvärr måste jag görariksdagsledamoten besviken. Det finns ingenmöjlighet att , innan man har knytit ihop helabudgetarbetet, säga i vilken utsträckning vi kommeratt ha utrymme för den ena eller den andrakostnadsposten.Statsbidraget till kommunerna, det har vi sagt, ärnågot som vi skall hålla intakt in i det längsta. Det ären politisk målsättning och ett besked givet ivalrörelsen.Nu skall jag försöka leda det budgetarbete somsyftar till att sanera bl.a. efter en regering som RolfKenneryd aktivt har stött och arbetat för. Klarar viinte av det, då är vi utomordentligt illa ute. Någralöften om nya pengar eller några för tidigt utställdabesked om ekonomi kommer alltså icke attges här i kväll.Anf. 300 ():Herr talman! Jag har självfallet den största respektför att det , efter drygt en arbetsvecka förfinansministern, icke kan ges några detaljeradebesked. Men att det skulle kunna ges någraövergripande besked inom denna för vår välfärd såviktiga sektor tycker jag är ett ganska så hemult krav.Jag utgår från att vi också framöver skall haanledning att återkomma och växla några ord i justdessa frågor.Överläggningen var härmed avslutad.66 § Svar på fråga 1994/95:43 om EU-omröstningens påverkan på statsfinansernaAnf. 301 Finansminister ():Herr talman! har frågat migom har gjort alternativaberäkningar för utfallet på statsfinanserna vid ett jarespektive ett nej i EU-omröstningen.Ett medlemskap i kommer naturligtvis attpåverka statsbudgeten i flera avseenden på bådeinkomst- och utgiftssidan. Betalningsansvaret föravgiften till EU-budgeten har redan tidigare utförligtredovisats för i den förra regeringensproposition om medlemskap. Regeringen har föravsikt att i en särskild proposition återkomma med debudgetmässiga konsekvenserna av ett medlemskapsamt principerna för hur detta bör finansieras. Arbetetmed denna proposition pågår iFinansdepartementet.När det gäller konsekvenserna för statsfinansernaefter ett nej i folkomröstningen vill jag anföraföljande:Ingen kan med säkerhet bedöma hur hushållen ochdet övriga ekonomiska livets aktörer kommer attreagera vid ett nej. Det vi kan bedöma, det är att inte är en lika stabil och lika utvecklingsbarform för förbindelser med våra viktigastemarknader som ett EU-medlemskap skulle vara. Det kan sättas ur spel pårelevanta områden om man inte kommer överens omnya regler. Det ger ingen del i EU-samarbetet på nyaområden. Och det innebär att har ettväsentligt mindre inflytande över den lagstiftning somberör rörligheten för kapital, arbete, varor ochtjänster.Ur demokratisk synvinkel är detta mycketotillfredsställande. Det tror jag att de flesta kan varaöverens om. Om, och i så fall hur mycket, detkommer att påverka räntan, investeringarna,migrationen, arbetslösheten och tillväxten, det vet vidäremot inte. Vi kan naturligtvis inomFinansdepartementet göra känslighetsanalyser: Vadbetyder 1, 2 eller högre ränta? Hur mycket slår högre arbetslöshet? Men prognoserna och de merpreciserade beräkningarna, dem kan vi inte göraförrän folket sagt sitt och det faktiska beslutet därmedär taget.Vad var och en måste ta ställning till, det är hurstora dessa risker är och om vi är beredda att betalaEU-medlemskapets försäkringspremie, dvs.medlemsavgifter, för att undvika dem.Anf. 302 ():Herr talman! Jag vill tacka finansministern försvaret på min fråga och börjar med att instämma i allade lyckönskningar som har riktats till finansministern.Läget i landet är sådant att de lyckönskningarnabehövs.Frågan om kostnaden för ett medlemskap i ju en central del av den debatt som förs införfolkomröstningen. Speciellt vill naturligtvis nej-sidantala om kostnaden. Man vill ha det som ett argumentför att vi inte skall gå med i EU.När det gäller medlemsavgiften och den kostnadenslår Socialdemokraterna fast i sinriksdagsmotion med anledning av EU-propositionenatt EU-medlemsavgiften fullt ut måste finansieras ochbetalas med hjälp av produktionen.Ja, avgiften kommer att kosta vissa grupperkanske ganska mycket. Detta kommer naturligtvis attkosta skattebetalarna något. Men vad kostar ettutanförskap? Det är också något som man bör veta.Om det nu kostar stat, samhälle och individer medett utanförskap, vill jag säga att jag tillhör dem somtycker att man bör ha så bra information som möjligtom det inför folkomröstningen.Alla beslutsfattare behöver bästa möjligabeslutsunderlag. är vi i den unikasituationen att alla myndiga svenskar är beslutsfattare.Nu tycks det i finnas en högberedskap inför ett ja. Det arbetas också på enproposition om de budgetmässiga konsekvenserna.Hur är det med beredskapen på departementet om detblir ett nej?Anf. 303 Finansminister ():Herr talman! En sådan beredskap finns naturligtvisockså, och då bedömer jag den samhällsekonomiskautvecklingen som mindre gynnsam. Det innebär att viriskerar en hög ränta. Vi riskerar att den tillväxt somvi nu så väl behöver i ekonomin inte blir så stor somden annars skulle ha kunnat bli. Det i sin tur innebäratt vi inte kan pressa tillbaka arbetslösheten på det sättsom vi hade hoppats.Till detta skall läggas att vårt land naturligtvislångsiktigt blir mindre attraktivt som investeringsland.Det råder alltså inget tvivel om att ett nej har ettmycket, mycket högt pris. Att däremot försökaprissätta det i kronor på samma sätt som man kanprissätta medlemsavgiften är naturligtvis väldigtmycket svårare. Därav den konstiga situationen idebatten att det verkar som om de som är motståndaretill ett medlemskap är mest försiktiga med deoffentliga finanserna. Det är inte sant. Jag bedömerutvecklingen som klart mycket sämre om det blir ettnej.Jag har dock varit försiktig i mitt resonemangkring medlemskapsfrågan när det gäller att hänga uppargumentationen för mycket på kalkylresonemang ochden ekonomiska utvecklingen. För mig är det störrefrågor än dessa, även om de här är stora, som avgör.Det handlar om möjligheten att vara med och påverkaden europeiska framtiden. Att ha en plats vid bordetoch att gör sin röst hörd är för mig detutslagsgivande. Att det dessutom, som jag ser saken,innebär en förmånligare ekonomisk utveckling görinte saken sämre.Anf. 304 ():Herr talman! Jag kan hålla med om väldigt mycketav det som sägs i svar. somjag också tycker att demokratifrågorna är väldigtviktiga och att vi skall vara med och ha rösträtt iEuropa måste jag säga att jag tycker att deekonomiska frågorna är otroligt viktiga. Det är jufråga om huruvida vi skall klara sysselsättningen ochvälfärden . Då blir de här sakerna likaviktiga för mig - de blir för mig jämförbara storheter.Jag tycker att det är litet synd att detta intekommer fram som det borde göra i debatten och inte på ett enkelt sätt försöker göra ett slagssamlad bedömning av vad ett utanförskap faktisktkostar.Anf. 305 Finansminister ():Herr talman! Det finns i och för sig i deekonomiska konsekvensutredningar och studier somgjordes en del idéer om vilka fördelar medlemskapetinnebär. Man kan ganska lätt räkna baklänges i denkalkylen och se vilka nackdelar utanförskapet innebär.Jag är ganska säker på att ju närmare vi kommerfolkomröstningsdagen, desto tyngre kommer den härdiskussionen att bli.Jag skall själv göra vad jag kan för att bidra tillden här folkupplysningen. Eftersom Rose-MarieFrebran och jag har samma uppfattning i grundfråganfår vi hjälpas åt.Beslutet om EU-medlemskapet är ett av de störstabesluten i vårt land sedan mycket lång tid tillbaka.Den ekonomiska dimensionen är naturligtvis oerhörtviktig, men jag tror att frågor om säkerhetspolitik,fred och demokrati trots allt tar över. Det innebärdock, som jag sade förut, inte att det andra är oviktigt.Därvidlag skall vi hjälpas åt att sprida enfolkupplysning.Anf. 306 ():Herr talman! Jag nämnde tidigare att det av svaretframgår att det finns en hög beredskap påFinansdepartementet vid ett ja. Man arbetar på denproposition som skall redovisa de budgetmässigakonsekvenserna av ett medlemskap.Däremot sägs det längre fram i svaret attprognoserna och de mera preciserade beräkningarnavid ett nej inte kan göras förrän folket har sagt sitt ochdet faktiska beslutet därmed är taget. Om prognoserkan göras , har jag svårt att förstå inte kan göra prognoser . Låt mig varaså frank att jag frågar rakt ut: Hur är det med derykten som faktiskt säger att tjänstemän påFinansdepartementet arbetar med en alternativ budgeti händelse av ett nej?Anf. 307 Finansminister ():Herr talman! Det sista kan jag bestämt dementera.Ett sådant arbete pågår inte. Vidare har frågorna olikakaraktär. Det är lätt att räkna ut medlemsavgiften.Politiskt kommer det att vara svårt, men det äråtminstone tekniskt lätt att beskriva hur det skallfinansieras.Det andra, som mer handlar om en långsiktigsamhällsekonomisk bedömning av ett utanförskap, ären helt annan typ av proposition och av politiskhandling, som framför allt kommer att kopplas tillbudgetpropositionen, som kommer i januari månad.Det är två situationer av olika karaktär, som ärganska svåra att jämföra men som naturligtvis ändåskall jämföras i den kommandefolkomröstningskampanjen, och i det sammanhangetskall jag bidra så gott jag kan med mitt faktaunderlag.Överläggningen var härmed avslutad.67 § Svar på fråga 1994/95:73 om den fullasysselsättningen vid en monetär unionAnf. 308 TREDJE VICE TALMANNEN:Då som framställt frågan anmält atthon är förhindrad att närvara vid sammanträdet,medger jag att får delta iöverläggningen.Anf. 309 Finansminister ():Herr talman! har frågat statsrådetMats om vad han avser göra för att i ettläge med en monetär union med en gemensamcentralbank möjligheten till full sysselsättning inteskall försämras. Arbetet inom regeringen är fördelatså att det är jag som skall svara på frågan.Maastrichtfördraget slår fast de övergripandemålen för den ekonomiska politiken i EU. Målen förden samlade ekonomiska politiken är att uppnå- harmonisk och balanserad ekonomiskutveckling,- hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som tarhänsyn till miljön,- hög grad av ekonomisk konvergens,- hög nivå i fråga om sysselsättning och socialtskydd,- ökad levnadsstandard och livskvalitet, och- ekonomisk och social sammanhållning ochsolidaritet mellan medlemsstaterna.Huvudmålet för den framtida europeiskacentralbanken skall vara prisstabiliet. Men bankenskall också, utan att åsidosätta detta mål, stödja deandra ekonomisk-politiska mål - inklusive högsysselsättning - som jag just refererade till.Det råder inte motsättning mellan prisstabilitet ochfull sysselsättning, utan tvärtom är prisstabilitet enförutsättning för långsiktigt uthållig hög tillväxt ochhög sysselsättning. Jag ser därför inte attmöjligheterna till full sysselsättning skulle försämrasmed en gemensam centralbank.I EU pågår ett omfattande samarbete med syfte attbekämpa den höga arbetslösheten. Detta samarbete ärbaserat på den s.k. om tillväxt,konkurrenskraft och sysselsättning.I regeringsförklaringen sades att om blirmedlem i EU, kommer att engagera sig iarbetet med att forma en ny, aktiv politik för tillväxtoch mot arbetslöshet i . Målen försysselsättning och välfärd måste bli lika ambitiösasom målen för finansiell stabilitet. Detta arbete är påintet sätt avhängigt av etableringen av en europeiskcentralbank, utan det skall starta genast om Sverigeblir medlem i EU.Redan nu, som aktiv observatör, kan Sverigepåverka EU:s samarbete. Då jag deltog på mötet medEU:s ekonomi- och finansministrar ,min första arbetsdag, markerade jag starkaengagemang för samarbetet om tillväxt ochsysselsättning.Slutligen vill jag understryka att frågan avserEMU:s tredje etapp och att det är osäkert när dennakan komma till stånd. Det bör också poängteras att ettslutligt ställningstagande om ett svenskt deltagande iden tredje etappen kommer att fattas av riksdagen.Anf. 310 ():Herr talman! Även jag vill gratulerafinansministern till utnämningen. Jag beklagar attNalin av ett missförstånd inte är här för att taemot svaret på sin fråga. Jag tycker dock att svaretinte är tillfredsställande. Jag tolkar det så att det intebehöver göras något speciellt ytterligare för attkampen för den fulla sysselsättningen inte skallförsvåras, om vi få den gemensamma centralbanken.Jag delar inte den uppfattningen.Vi vet alla att socialdemokraternas gemensammaparti i har lagt fram förslag via att många av förslagen har lagts fram i vitboken.Som jag uppfattar det gick programmen dock imycket ut på sådant som inte accepterades. Det förstavar ett förslag till en målsättning att arbetslöshetenskulle sänkas till hälften , alltså från 19miljoner till 8 1/2 miljon arbetslösa. Inte ens dennaenkla målsättning ställde sig ministerrådet bakom.I vårt förslag ingick också program för sänktaräntor, stora infrastruktursatsningar, utbildning, ökadflexibilitet på arbetsmarknaden osv.Finansministerrådet sade såvitt jag vet att det inte blirnågra ränteändringar och ingen finansiering av någoninfrastruktur men ville gärna se dearbetsmarknadspolitiska förändringarna i form avflexibilitet, lägre löner och försämrade villkor förfackföreningarna. Jag är mycket bekymrad för hur detskall kunna gå att ens bevara den sysselsättning somvi har.Jag är också mycket förvånad över attfinansministern säger att det inte är någon motsättningmellan prisstabilitet och hög sysselsättning. Det hardet i varje fall varit, och vi har i varitberömda för att vi har lyckats förena kampen förjobben med låg inflation.Anf. 311 Finansminister ():Herr talman! Det var just det sista som stod isvaret, dvs. att det inte finns någon motsättningmellan låg inflation och hög sysselsättning. Det är rättviktigt att komma ihåg. Ofta förs den ekonomiskadebatten som om man antingen får acceptera en högarbetslöshet eller en hög inflation. Vi har averfarenheterna sett att många länder harfått acceptera både en hög arbetslöshet och en höginflation, och det har gjort att de gamla sambandeninte längre ser ut som . För att vi skall klara enlångsiktigt uthållig tillväxt krävs prisstabilitet. Detfinns alltså ingen sådan här motsättning.Det är först i somman kommer att ta ställning till en lång rad av defrågor som pekar på. Vi svenskar, somnumera är med som observatörer före medlemskapet,kan naturligtvis där påverka processen. Jag är inte sånaiv att jag tror att alla europeiska politiker kommeratt ha socialdemokratiska ansatser. Det pågår en kampmellan högern och vänstern i , precis som iSverige. Jag vill vara med i vänster, gå in istriden för den fulla sysselsättningen och utnyttja demöjligheter som unionen ger.Lena Klevenås och andra drar den motsattaslutsatse. De vill stå utanför och driva kampen pånationell bas. Jag tror att det är mycket störreförutsättningar att vara framgångsrik när det gäller atthävda den fulla sysselsättningen om man gör det isamarbete i Europa.Anf. 312 ():Herr talman! Problemet är ju det, finansministern,att vi inte kan föra den ekonomiska politik som vitidigare fört när kampen för jobben var mycketframgångsrik. Huruvida vi kan göra det ifortsättningen får vi sätta ett stort frågetecken för.Bedömningarna är olika.Låt mig hänvisa till något som i sin bok den svenska modellen. Hanframhåller där:1974 instiftades en lag i om bekämpningav inflationen. starkaste ekonomi hade alltsåkedjat fast sitt öde och därmed också sina grannarsöden. Arbetslösheten fördubblades under de följandeåren från 10 till 20 miljoner.Herr talman! Problemet är att om vi går med i EUbakbinds vi av den ekonomiska politik som fastläggs IMaastrichtfördraget, där de fem konvergenskravengör att vi tvingas att föra en ekonomisk politik somgör det omöjligt att göra investeringar, att satsa påutbildning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Budgetunderskottet får ju inte ökas.Anf. 313 Finansminister ():Herr talman! Att öka budgetunderskottet äringenting som en svensk politiker medsjälvbevarelsedrift bör tala för . Dekonvergenskrav som kommer till uttryck iMaastrichtfördraget är rimliga målsättningar ochrättesnören också för en svensk ekonomisk politik,dvs. lägre ränta, lägre underskott, lägre statsskuld. Detär den typen av konvergenskrav som gäller.Sverige uppfyllde de kraven . Detvar då hade en socialdemokratisk regeringsom drev en klok ekonomisk politik och klarade atthålla sysselsättningen uppe.Sedan har ekonomin förfallit och genomlidit ensvår internationell lågkonjunktur och en inhemskdepression. har vi ett annat läge. När vi regeradevid 90-talets början och 80-talets slut uppfylldeSverige konvergenskraven. Vi skall komma tillbakadit.Det är inte konvergenskraven som är problemet.Problemet är om man tror att det går att lösa deekonomiska bekymren genom att ytterligare spä påunderskotten.Anf. 314 ():Herr talman! Jag vill fråga finansministern ett parsaker angående EMU. Det påstås ibland att vi iSverige själva skall avgöra om vi skall gå med iEMU. Enligt blir Sverigeautomatiskt medlem i när uppfyllerkonvergenskraven. , tidigareordförande i finansutskottet och partikamrat till oss,har sagt detta till mig . Jag utgår från att det ärriktigt.Tycker finansministern att det är bra att Sverigeblir medlem av EMU? Är det förenligt med vårsocialdemokratiska politik att vi inte kan föra en egenekonomisk politik utan måste leva upp till de kraven?Vi kan faktiskt inte fatta nationella ekonomiskabeslut.Jag håller självfallet med om att det inte är bra attha ett stort budgetunderskott. Men att inte få beslutaom sin egen budget är att bakbinda sig när det gälleralla möjligheter att föra en självständig politik.Anf. 315 Finansminister ():Herr talman! Jag tror att gör ettmisstag som angriper konvergenskraven. De är igrunden sunda ekonomiska parametrar. Vi skall strävaefter att uppnå dem. Särskilt för en person som vill attSverige skall stå utanför unionen - som LenaKlevenås - är det av avgörande betydelse att Sverigenår konvergenskraven. Men det är inte för att de ärkonvergenskrav utan för att de är ett uttryck för ensund ekonomisk politik.Som jag sade i svaret är det kammaren som avgörom vi skall ta det tredje steget i den ekonomiskt-monetära unionen. Det råder inget tvivel på denpunkten.Anf. 316 ():Herr talman! Jag vill ändå veta om finansministerntycker att skall bli medlem i unionen och omdet är demokratiskt och bra att skall bindas avstyrelsen för denna bank. Den är inte demokratisktvald och kan inte avsättas och får inte ta råd frånfinansministern eller andra svenska politiker.Prisstabiliteten skall vara ett övergripande mål.Anf. 317 Finansminister ():Herr talman! Den europeiska målär politiskt fastlagda och har arbetats fram i endemokratisk process. Medlemsstaternascentralbankschefer kommer att ingå i den europeiskacentralbankens styrelse och kommer därmed att hainflytande över penningpolitiken i den tredje etappenav den europeiska och monetära unionen. Likasåfastställs i att ledningen för deneuropeiska på rekommendation avrådet skall, efter att ha hört , utsesgenom överenskommelse mellan medlemsstaternasregeringar på stats- eller regeringschefsnivå.Utnämningen av ledningen för banken kan såledespåverkas av enskilda medlemsstater.Jag önskar få detta fört till protokollet eftersomdenna information är viktig. sprider enbild av banken som ibland nämns i EU-debatten ochsom inte är riktig. Jag tror inte att problemet liggerhär.Problemet för del är att de nationellafinanserna är sönderkörda och att landet ligger sålångt från de konvergenskrav som är ett uttryck för ensund ekonomisk ställning.Överläggningen var härmed avslutad.68 § Svar på frågorna 1994/95:6 och 40 omändrad praxis i vissa utvisningsärenden m.m.Anf. 318 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag kommer att ta initiativ till att ändra principerna förutvisning i de fall där kvinnor har utsatts för våld avsina män. har frågat mig omregeringen avser att vidta någon åtgärd så attasylsökande kvinnor som misshandlats av sina mäninte utvisas med hänvisning till att mannen inte harrätt att stanna i . Jag har valt att besvara dessafrågor i ett sammanhang.En grundprincip inom utlänningsrätten är att hållasamman kärnfamiljen. Om en person i en familjbedöms ha starka skäl för uppehållstillstånd, fårdärför hela familjen stanna här.På motsvarande sätt, t.ex. när det gällertillämpningen av den s.k. tidsförordningen, kan dennaprincip verka åt andra hållet. Tidsförordningeninnebär att man tack vare den tid man vistats i Sverigefår beviljas uppehållstillstånd här, om inte särskildaskäl talar däremot. Ett sådant särskilt skäl kan vara atten familjemedlem dömts för något brott och därföravvisas. I sådana fall avvisas normalt hela familjen.I de fall som blivit uppmärksammade avmassmedier, och som jag förstår att refererar till, har det just varitfråga om tillämpningen av tidsförordningen. Eftersommännen i de aktuella ärendena dömts för brott, harhela familjen avvisats.Jag är av den åsikten att om man kan påvisa enförändring i familjebilden, t.ex. genom att enäktenskapsskillnad inletts eller att någon av makarnapå annat sätt visat att sammanlevnaden har upphört,bör en annan bedömning kunna göras. I ett sådant fallutgör inte familjen längre på samma sätt en samladenhet, varför uppehållstillstånd bör kunna beviljasendast en av makarna.Avslutningsvis vill jag nämna attUtlänningsnämnden överlämnade ettantal enskilda ärenden till regeringen för vägledning ijust denna fråga. Jag räknar med att dessa ärendenavgörs inom kort.Anf. 319 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret påmin fråga.Jag vill gärna tolka det sista statsrådet sade i svaretsom att statsrådet har tagit intryck av det som har häntden . Det är riktigt att jag i min fråga harrefererat till ett aktuellt fall. Men det är inte fallet i sigsom är intressant, utan det är principerna bakom somär intressanta.Det som har hänt är orimligt. Kvinnor misshandlasav sina män. Männen döms för brotten och utvisas,och kvinnorna utvisas också. Det är klart att denförsta fråga man ställer sig är hur asylsökande,misshandlade kvinnor någonsin skall våga anmäla ettsådant brott. Detta röjer ett förhållningssätt som gerunderbetyg åt vår rättsstat. Det döljer sig en ofattbarkvinnosyn bakom detta sätt att resonera.Men jag vill gärna tolka statsrådets svar positivt.Eftersom det ligger ett antal ärenden på statsrådetsbord för avgörande, och det finns öppningar antydda isvaret, hoppas jag verkligen att dessa frågor kommeratt omprövas. Myndigheterna måste få klara direktiv idenna fråga.Jag tycker inte att det räcker med att kräva attsammanlevnaden har upphört eller attäktenskapsskillnad har inletts. Det bör räcka med attmisshandel har ägt rum. En rädsla för att bli utvisadskall inte utgöra ett hinder för en kvinna att göra enanmälan.Anf. 320 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet förhans första svar här i kammaren och hälsar honomvälkommen till de här debatterna.På kort tid har två asylärenden, som rimligtvismåste uppröra de flesta sunt tänkande människor,avgjorts av -överprövningsinstans i utlänningsärenden.I det första fallet beslutade nämnden att avvisa enkvinna från Kosovo, en kvinna som kommit tillSverige på flykt undan sin make. Maken hade sedanlång tid misshandlat henne.