prot · GH0982 · 1994-03-29 00:00:00 — Det är avbetydelse för att vägleda de svenskainstitutionernas agerande när de skall ta ställningtill olika projektansökningar.Jag ser på talarlistan att skall gåupp i talarstolen litet . Det vore intressant atthöra henne kommentera de mycket mycket kritiskasynpunkter som framförs i motion. Dettaär ytterligare ett stöd för den kritik som vi genomåren har riktat mot hanteringen av dessabiståndsinsatser.Eftersom yrkade bifall till samtligaNy demokratis reservationer vill jag, för att ingakomplikationer skall uppstå, avsluta med att yrkabifall till alla socialdemokratiska reservationer.Lars Moquist inkluderade även ensocialdemokratisk reservation i sitt yrkande. Jagyrkar alltså bifall till samtliga socialdemokratiskareservationer.Anf. 81 ():Herr talman! Enligt regeringens proposition ochutskottsmajoritetens text i betänkandet är det fyramål som ligger till grund för det svenskaöstbiståndet. Det är att stödja och stärkademokratin, att stödja införandet avmarknadsekonomi, att förbättra miljön, särskilt iÖstersjön, och att bistå staterna i att befästanationell suveränitet.När jag lyssnar på debatten här förvånas jaglitet över den något hårda tonen. Man borde kunnavara litet mer eniga om tagen när det gälleröstbiståndet och även när det gäller de mål som jagnyss läste upp.Den kritik som Socialdemokraterna riktar motöstbiståndet, som vi har hört en hel del av här ,är enligt mitt förmenande ganska överdriven. Detvar förvisso inte någon större ordning på detsamarbete som bedrevs före regeringsskiftet 1991.I och med att den nya regeringen tillträddetredubblades också östbiståndet, och samarbetetmed har sedan regeringsskiftetutvecklats starkt.Det finns också en del motsägelser i s-kritiken. I ensocialdemokratisk motion anklagas t.ex.regeringen dels för att inte ha några mål medsamarbetet, dels för att de mål som redovisas ipropositionen inte är förankrade. Vi har två olika,delvis sammanfallande men också delvis skiljaktigamål. De här förslagen förs nu fram i , ochriksdagen har att ställa sig bakom. Detta gäller i årprecis som förra året.De socialdemokratiska synpunkterna på vilkageografiska områden som skall prioriteras är litetförvirrande. Regeringen är klar och tydlig. Detfinns ett prioriterat område -- , ochnordvästra -- där vi skall bedrivabilaterala insatser och ett mindre prioriteratområde, där det huvudsakligen handlar om attstödja multilaterala insatser.Mot detta ställer Socialdemokraterna i reservation1 ett logiskt sammelsurium, där man inte vet riktigtvad som prioriteras. vad gäller landprioriteringar ''att samarbetetmed , och bör ges högstaprioritet''. Vidare sägs det att det är ''av största viktatt ett ordentligt samarbete också äger rum medRyssland och med , särskilt S:tPetersburgsområdet ochNordkalotten/''. Man blir ju interiktigt klok över den prioriteringen och vadreservanterna egentligen menar.Det vore onekligen mer konstruktivt omSocialdemokraterna slog in på en annan väg i denhär debatten. Det borde enligt mitt förmenandefinnas grund för ett brett samförstånd mellanregeringen och Socialdemokraterna, ett brettparlamentariskt samförstånd som vi exempelvis hari fråga om det traditionella u-landsbiståndet. När vinu skall gå in i en diskussion om det fortsattaöstsamarbetet är det min förhoppning attSocialdemokraterna skall slå in på en merkonstruktiv och samarbetsvillig väg. Jag kännerinte riktigt igen den debatt som förs i fråga omöstbiståndet -- den liknar inte den debatt som förs iu-landssammanhang. Målen är ju ändå ganska lika.Med tanke på hur östbiståndet bedrevs underSocialdemokraternas tid i regeringsställning voredet klädsamt med litet större ödmjukhet när detkommer till förverkligandet av ett bra och effektivtöstbistånd. Bistånd är, antingen det gäller u-landsbistånd eller östbistånd, svårt.Ny demokrati har en hel del pengar att fördela närdet gäller östbiståndet, och man hämtar depengarna genom kraftiga prutningar på annat håll,bl.a. genom en halvering av det traditionella u-landsbiståndet. Vilka konsekvenser skulle det då fåpå andra håll i världen om Ny demokratisbudgetförslag skulle gälla? T.ex. skulle ett land somBotswana inte få några pengar alls. skullefå biståndet minskat från 130 till 10 miljoner, Kenyafrån 105 till 10 miljoner. skulle inte fånågra pengar alls. För del skullebiståndet minska från 320 till 10 miljoner, förNamibias del från 90 till 10 miljoner, osv., osv.Konsekvenserna skulle alltså bli helt orimliga omNy demokratis förslag till äventyrs skulle få gehör.Dess bättre blir det ju inte så.En annan sak som Ny demokrati tar upp och somvi fick höra en hel del om av LarsMoquist är förslaget om att trähus skall tillverkas iSverige för att sedan exporteras till Baltikum.Detta bundna bistånd prisades här för en liten stundsedan. Utgångspunkten för Ny demokrati är söker åtgärda arbetslösheten i snarareän att man söker få till stånd ett effektivt bistånd tillBaltikum. Ny demokrati skriver i sin motion U216:Svensk trähusindustri befinner sig i en svår kris.Många människor riskerar att mista sin anställning.Många trähustillverkare har fått slå igenfabriksportarna -- och det är förvisso sant. Vidareskriver man: Genom att utnyttja ledigindustrikapacitet i för att producera husfrämst i skulle vi till en lågsamhällsekonomisk kostnad kunna hjälpa våragrannar på andra sidan Östersjön.Utgångspunkten är enligt mitt förmenande heltfelaktig. Man skulle givetvis kunna använda dessapengar mycket mer effektivare och på ett mycketbättre sätt om man lade dem direkt i . Detär precis som om man inte har byggt hus i dessaländer tidigare och inte kan, eller vet hur man bärsig åt, för att bygga bra hus.Vad man skulle göra med dessa pengar är givetvisatt se till att de arbetar på plats i , ,och de andra länderna. Man kan kanskehårdra det litet grand -- men det ligger någonting idet -- genom att säga följande. Genom att skära nerbiståndet till noll för de länder som jag tidigarerefererade till, går pengarna till att producerasvenska hus för export. Det är ett bundet biståndsom är mycket ineffektivt.Herr talman! Med dessa ord yrkar jag bifall tillutskottets hemställan.Anf. 82 ():Herr talman! De baltiska staterna tillhör våra näragrannar här uppe i . Våra länder gränsar tillvarandra i samma hav, , som vi har ettgemensamt intresse av att värna och skydda.Utrikesutskottet noterade i sitt betänkande1991/92:UU16 vad regeringen sagt omöstsamarbetet, nämligen att ''Samarbetet medländerna i har en särskildkaraktär.'' Och det är det ju lätt att instämma i.Utskottet sade också i samma betänkande att''Syftet är att stöjda dessa länder att byggademokratiska institutioner och att utvecklamarknadsekonomiska strukturer, för de baltiskastaterna även att bistå dessa att befästa sinnationella suveränitet. finns betydandesvenska utrikes- och säkerhetspolitiska,näringspolitiska och kommersiella intressen atttillgodose. ''Det treårsprogram som regeringen lade fast isamband med regeringsskiftet omfattarnär det gäller östsamarbetet omåret , vilket ju är ett välskänt faktum.Samordningen av det svenska östsamarbetet sker iUtrikesdepartementet. Huvuddelen av detbilaterala samarbetet kanaliseras genom Styrelsenför internationell utveckling (SIDA), Beredningenför internationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete(BITS), , ABsamt Svenska institutet.Det finns också många andra aktörer inomöstsamarbetet förutom de jag nämnt här. Andradepartement bidrar exempelvis med betydandebelopp till stöd och hjälp för de baltiska staterna.Län, landsting och kommuner engagerar sig.Folkrörelser och enskilda organisationer är viktigasamarbetspartner som hjälper till att i olika länderbygga upp demokratiskt organiseradesammanslutningar av liknande slag som den egna.Det svenska näringslivet spelar dessutom enbetydande roll när det gäller kunskapsförmedlingom marknadsekonomi, industriproduktion ochhandelsutbyte.Herr talman! finns inget samlat ansvar hos enmyndighet för detta nya samarbete som blir allt meromfattande. Som exempel vill jag också nämnaregeringens framlagda förslag omkommunal biståndsversamhet, med föreslagen rättför kommuner och landsting att lämnainternationell katastrofhjälp och annat bistånd.Men förslaget innebär bl.a. att tillstånd för ettsådant bistånd måste ges av regeringen.Med alla dessa många biståndsgivare, vilket i sig ärmycket positivt, medföljer ändå vissa svårigheteratt exempelvis få veta vart man både sombiståndsgivare och mottagare skall vända sig medfrågor om olika samarbetsprojekt. Ärenden kanvandra runt mellan olika instanser. Många har fåttvänta på besked om det exempelvis funnitsnågot bidrag att få till ett projekt som man anserangeläget.Alla inblandade vill göra ett bra arbete, mensplittringen på flera myndigheter skapar osäkerhetoch ger kanske också en ofördelaktig bild av svenskbyråkrati. Vi kristdemokrater har därförmotionerat om behovet av att inrätta enorganisation för samordning av östsamarbetet.Trots att det pågår översyn avöstsamarbetet anser jag att hela hanteringen avöstbiståndet redan nu skall överflyttas tillUtrikesdepartementets biståndsavdelning, där denbästa kompetensen på departementsnivå finns närdet gäller bistånd och samarbete med olikaorganisationer.Självfallet finns det en viss fördel i att hållabiståndet åtskiljt från det övriga biståndet. Trotsallt är det ändå en gradskillnad mellan fattigdomoch fattigdom.Men de gemensamma beröringspunkterna ärmånga. Målet med att skapa ett systemskifte är likaaktuellt för öst som för . Oavsett vemsom avses finns behov av stöd för att skapa enmodell där demokrati, marknadsekonomi,mänskliga rättigheter och fungerandesamhällsinstitutioner ingår. Många hartidigare haft planekonomiska modeller som grund,precis som , och både ochländer i behöver suveränitetsstöd.Dessutom skall alla stater som får bistånd uppfattadet som en temporär lösning.Herr talman! Jag hade förmånen att vara med på ens.k. utskottsresa , dvs. Resanför den grupp jag deltog i gick till och S:tPetersburg. Avsikten var bl.a. att vi ville studera påort och ställe hur relationerna fungerade mellanester och ryssar i och vad man ansåg omEstland och övriga i Ryssland.Situationen i framför allt Narvaregionen var ganskaspänd. I är flertalet invånare ryssar ochrysktalande. Man hade på ömse håll inte särskiltvänliga uppfattningar om varandra. Det ärförståeligt om folk som utsatts för ockupation av endiktatorisk härskare och hans folk under en så långtid som folken i de baltiska staterna har både hatoch andra starka känslor mot allt vad den härskarenoch makten representerar. Men finns detockså Estlandsfödda ryssar som inte vet av någotannat hemland än just Estland.Det som skiljer den ryska befolkningen frånframför allt den estniska är att ryssarna i storutsträckning inte behärskar det estniska språket,vilket mer eller mindre är ett krav för att esternaskall någotsånär kunna acceptera dem och för attde själva skall bli fullvärdiga samarbetspartner ochmedlemmar i samhället.Herr talman! Jag tror inte att syftet med Sverigesinsatser att bl.a. bygga demokratiska institutioner ide baltiska staterna kan uppfyllas om det inte ocksåi demokratiseringsarbetet ingår att lyfta fram ocherbjuda hjälp till utbildning av den ryskabefolkningen i de baltiska ländernas språk.Herr talman! I tidigare debatter om samarbetetmed bl.a. har hemsändandet av de ryskatrupperna behandlats och diskuterats. Glädjandenog verkar den frågan gå mot sin lösning genomolika avtal mellan och de baltiskastaterna. Under detta år, 1994, skall trupperna hadragit sig tillbaka till sitt ursprungsland, ellerrättare sagt till sina ursprungsländer.Jag anser att det är oerhört viktigt, vilket ocksåpoängteras i betänkandet, att regeringen fortsätteratt uppmärksamt följa förhandlingarna om ochgenomförandet av det ryskatrupptillbakadragandet från och Lettlandur både demokrati- och biståndssynpunkt. Det ärviktigt att både de baltiska staterna och Rysslandhar helt klart för sig att vi med stor uppmärksamhetföljer denna fråga från svensk sida.Herr talman! Jag har inget annat yrkande än bifalltill hemställan i betänkande UU16Anf. 83 ():Herr talman! Jag inser att jag bereder en viss besvikelse genom att nu äntratalarstolen i stället för . Men jaghoppas att han skall bära detta med ett erforderligthjältemod.Såsom flera andra talare har framhållit är givetvisöstbiståndet en mycket viktig del av Sverigesutrikespolitik. Det är en ny del av vårutrikespolitik, och den är central.Det handlar om vårt ansvar för att hjälpa grannartill en bättre tillvaro -- det handlar kort sagt omsolidaritet. Men det handlar också om åtgärder föratt förbättra situationen i det närområde som visjälva tillhör. Vi har ett betydande egenintresseäven i östbiståndet.Bland det viktigaste vi kan göra för miljöns skull äratt hjälpa våra grannar att få ner sina utsläpp. Detär utsläpp som drabbar oss i form avluftföroreningar och i form avvattenföroreningar.Vi har ett starkt intresse av att de nyademokratierna i vårt grannskap skall kunnakonsolideras, bli stabila och utvecklas på ettfredligt, stabilt och demokratiskt sätt.Det förutsätter också att man kan komma över destora ekonomiska och ekologiska problem somman har fått i arv av det gamla kommunistiskasystemet. Om detta kan ske på ett bra sätt gynnardet också oss. Dessutom är det naturligtvis så attom våra grannstater i öster och söder så småningomblir ekonomiskt starkare, blir de också allt bättresamarbetspartner för oss på det ekonomiskaområdet när det gäller handel, investeringar osv.Detta är en verksamhet som vi har all anledning attbedriva med full kraft. Därför tycker jag, herrtalman, att vi med glädje borde notera attöstbiståndet efter regeringsskiftet kraftigtprioriterats, att vi för innevarandeverksamhetsperiod har så stora resurseratt använda till östbiståndet som under dentidigare.Man skulle ha trott, herr talman, att desocialdemokratiska talarna skulle ha ägnat sin tid italarstolen framför allt åt att uttrycka sin glädjeöver att vi nu kan göra en så mycket kraftfullaresatsning på östpolitiken än vad man kunde göra påden tid då socialdemokraterna hadebudgetansvaret. Tyvärr är det inte så. I stället harvi fått höra långa klagovisor över de administrativaproblem som naturligtvis också finns i en sådan härverksamhet.Det är självklart att en verksamhet som vuxit såkraftfullt på så inte har funnit sina slutligaadministrativa former. Det har betygats av fleratalare. Det har också framförts synpunkter på dettai motioner från flera håll, både frånoppositionspartier och från regeringspartier. Det ärett viktigt arbete att finna de rätta organisatoriskaformerna. Sedan kan meningarna vara delade. Vihar i debatten hört styrelseledamoten i BITS argumentera för att BITS skall hahuvudansvaret. Vi har hört ,vars partiledare är biståndsminister, argumenteraför att biståndsavdelningskall ha huvudansvaret. Man har naturligtviskunnat tänka sig andra. Som styrelseledamot iSIDA borde jag förmodligen dra en lans för SIDAom huvudansvarig för det här biståndet. Det skalljag inte göra. Jag vill bara på detta sätt illustrera attdet här är en viktig debatt att föra, att vi säkertmåste fortsätta att föra den ett tag innan vi funnitde långsiktigt hållbara organisatoriska formerna.Detta får inte undanskymma det som är verkligtviktigt, nämligen att vi är beredda att kraftfulltsatsa på östbiståndet, inte genom att med någotslags omvänd ta de resursersom vi skulle använda för dem som är ännufattigare, i , och , och istället ge dem till de något mindre fattiga i Central-och . Den typen av cynisk politik tror jagenbart Ny demokrati kan stå för. Vi måstenaturligtvis vara beredda att göra egnauppoffringar för att göra det här biståndet möjligt.Det andra som måste vara centralt är att diskuterahur vi bäst använder biståndet. Jag tror att detligger en poäng i att det är fördelat på mångahänder. Vi har litet dåliga erfarenheter från vårttraditionella u-landsbistånd, som i väldigt storutsträckning varit ett bistånd från stat till stat ochdärmed också uppmuntrat en ganskacentralplanerad ekonomi i våra mottagarländer.Jag tror att det är bra att vi, när vi utvecklar vårtsamarbete med , mer tarlärdom av våra erfarenheter av nordiskt samarbete,som har byggt på att skapa nätverk mellaninstitutioner, verksamheter och organisationer, ettpluralistiskt sätt att utveckla samarbetet. Det finnsstora fördelar i det.Inte minst är det viktigt att se till att det härbiståndet verkligen inriktas på att lösa de centralaproblemen i vårt grannskap: miljöproblemen,uppbyggnad av demokratiska institutioner ochverksamheter, uppbyggnad av pluralistiskaekonomier och pluralistiska demokratiskasamhällen.Jag tycker, herr talman, att vi har lagt en grogrundtill detta. Det här är någonting som den nuvaranderegeringen ger en mycket hög prioritet. Vi skallnotera det med tillfredsställelse, och vi skall arbetavidare för att göra östbiståndet ännu mera effektivt,ändamålsenligt och också finna deslutliga organisatoriska formerna för det.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i desshelhet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § Statsbudgeten för /95,betänkande1993/94:JoU13 Statsbudgeten för budgetåret1994/95 () (prop.1993/94:100 delvis).Anf. 84 ():Herr talman! Det här är den sista budgetdebattenpå jordbrukets område före valet. Det finns, tyckerjag, anledning att summera de tre årens fördajordbrukspolitik. Den kan summeras med tre ord:inkonsekvent, kostsam och svår att överblicka.Den enighet som vi hade vid beslut harförbytts i politisk strid. Vi fattade beslut om en mermarknadsorienterad politik, men den har ersatts aven mer centralstyrd politik. Det är att politiker istörre utsträckning nu bestämmer vad som skallodlas och produceras och till vilket pris.1990 var fem av sex partier överens i denhistoriska kompromissen. av regleringaroch subventioner beslutade fem av sexpartier 1990 att man skulle förändra den gamlacentralstyrda politiken. Man var överens om enneddragning av det spannmålsöverskott, som vihade lidit av under stora delar av 70- och 80-talet.Man skulle få balans mellan produktion ochkonsumtion. Den kemikalisering som hade blivitalltmer intensifierad skulle minskas.Man var också överens om ett fortsatt stöd tilljordbruket i norra var att fem av sex partier stodbakom kompromissen. Det betydde att det här varnågonting som bönderna kunde lita på, nu skulledet bli si och så. Vi var alla medvetna om att detåret därpå skulle vara val. Ingen visste hur detskulle gå i valet. Därför var vi angelägna om attprata oss samman och få en bred bas föruppgörelsen för att lantbrukarna, oavsett majoriteti den kommande , skulle veta hur detskulle bli inom en överskådlig tid.Så kom valet. Vi fick en ny regering. Tre av de fempartier som hade varit överens bytte politik.Neddragningen av spannmålsöverskottet vändestill det motsatta genom inlösenpris och arealstöd.Neddragningen av kemikalie- ochhandelsgödselanvändning stoppades. Stödet tilljordbruket i norra försvagades.Centern och följdes åt i den jordbrukspolitiska debatten. Ingenville släppa den andra. De såg nog en chans att medjordbruksministern tillika lantbrukaren åter få skattebetalarna att öppna sinaplånböcker för ett meningslöst överskott.Folkpartisterna agerade stödtrupp, väl medvetnaom att en dumpning av överskottet drabbade tredjevärldens landsbygdsutveckling -- en fråga somFolkpartiet i andra sammanhang har månat väldigtmycket om.Kds piper till med jämna mellanrum och ser till attmotioner om ekologisk odling från det egna partietfår en värdig begravning. Men i sak röstar man bortkraven.Regeringens proposition är i detta fall bådeofullständig och svårgenomtränglig. Ipropositionen saknas frågan om trädgård, fisket,jordbrukets ställning i norra ,socialförsäkringssystemet och högre utbildning påhästområdet. Detta är områden som berörs ibudgetpropositionen, men där man som vanligtsäger att regeringen avser att återkomma till dettasenare. Det är en otillständig metod för politisktarbete. Det fragmentiserar politiken och gör detomöjligt att göra en politisk och ekonomiskhelhetsbedömning. Detta medför vidare att densanering av statens finanser som är välbehövlig blirineffektiv.Herr talman! I ett läge då budgetunderskottet äröver 200 miljarder och statsskulden över 1 000miljarder framstår bönderna i som de storavinnarna i den förda inhemska politiken och nusenast också i förhandlingarna om ett eventuelltmedlemskap i den europeiska unionen. Regeringentillstår naturligtvis inte att bönderna är vinnare iden inhemska politiken.Regeringen låtsas i budgetpropositionen som omman sparar på jordbrukets område, men det är enskenbar besparing. Man använder nämligenregleringskassorna, som råkar vara extra fylldaefter fjolårets dåliga skörd, för att kompensera detsom man säger är en besparing. Regeringen gerhärmed en falsk bild av verkligheten. Jag måstesäga att det verkar som om man har lyckats bra frånJordbruksdepartementets och sidaatt lura finansministern på den här punkten. Meni verkligheten lyfter man faktiskt den ekonomiskanivån på jordbrukets område. Om vi intehar några pengar i kassan och inte är med i deneuropeiska unionen, kommer den här höjningen attframstå i all sin glans.Herr talman! Vi Socialdemokrater är emot enåtergång till gamla tiders centralt planeradejordbrukspolitik. Såsom den har blivit iverkligheten med borgerlig regering lett till en förskjutning av subventionsnivåernafrån norr till söder och från animalie- tillvegetabilieproduktion. Detta är helt emot vårsträvan. Därför har vi ett lägre inlösenpris. Därförvill vi också ha något som vi kallar för inkomststödi stället för regeringens arealbidrag. Vi vill ha detpå det sättet, eftersom vi med rätta tycker att enpolitik som leder till överskottsproduktion är endålig politik. Det är ganska meningslöst medöverskottsproduktion.Vårt socialdemokratiska alternativ har enmiljöprofil. Vi vill ha miljöavgifter, eftersom det ärviktigt att neddragningen av insatsvaror fortsätter.Vår alternativa miljöprofil gäller också högrelandskapsvårdsersättning. Vi vill hålla landskapetöppet och värna om den biologiskamångfalden. Vårt alternativ har enkonsumentprofil. I en mer internationaliserad världoch på en mer internationell marknad är det viktigtmed medvetna konsumenter som kan skilja på ochverkligen välja mellan svenska och importeradematvaror.Herr talman! Låt mig avslutningsvis säga några ordom förhandlingsresultatet. fick bl.a. enmjölkkvot som i stort motsvarar vår produktion, ensockerkvot som av en del uppfattas som för låg, enbasareal som inkluderar vår omställningsmark samtett stöd till jordbruket och livsmedelsindustrin inorra som med ett visst tricksande kan nånuvarande nivå. , och kanskeinte minst , då förhandlingsarbetethar pågått har jag vid mina resor runt om i landetpå gårdar och hos olika LRF-föreningar märkt attdet har skapats ett ganska optimistisktinvesteringsklimat på de olika lantbruksföretagen.Man är optimistisk, och man bygger framför allt utmjölkproduktionen. Man säger att man vill ha enhög mjölkkvot. Vid mina resor har jag försökt --och jag vill också göra det i denna debatt -- att varnaför den här optimismen. Om blir medlemi europeiska unionen kommer vi att gå in med ettöverskott av spannmål och sannolikt ett överskottav mjölk. Vi kommer då att tvingas delta i EU:sneddragning. Den dag vi tvingas dra ned kommerbäraren av den stora kostymen att få svåraproblem.I detta sammanhang tycker jag också att det finnsanledning att säga att man inte heller kan bortseifrån att det förhandlingsresultat som haråstadkommits inte blir helfinansierat från Bryssel.Ibland låter det i den mest entusiastiska debattensom om pengarna kommer ifrån , och dåkostar det ingenting. Sanningen är att många skönasvenska kronor krävs för att uppnå detförhandlingsresultat som har åstadkommits påjordbrukets område. De svenska kronorna skall insom delfinansiering. I ett fall, nämligen detnordiska stödet som vi har gemensamt med Norgeoch , har vi enbart fått lov att betala själva --svenska pengar.Den här sanningen behöver sägas, eftersom denleder till en fråga som ingen har ställt. Har vi rådatt ta emot pengar från ?