prot · GH09113 · 1994-05-30 00:00:00 — Konkurrensen äregentligen inte särskilt hård, eftersom enstorstadslokalisering mer sällan konkurreras ut aven landsbygdslokalisering. Snarare konkurrerarstorstad med storstad, oftast i andra regioner ochi andra länder, och landsbygd med landsbygd. Dethandlar inte om ett nollsummespel. Tvärtom kantvå och två ofta bli mer än fyra, om det utvecklasrätt samarbete mellan olika typer av regioner. Härkommer EU att öppna stora möjligheter.Det bör vara utskottets uppgift att i möjligaste månöverbrygga den konflikt och de spänningar somibland kan skönjas här i huset när det gäller storstadoch landsbygd och stimulera till att blicken lyftsöver regionala gränser så att chanserna kan gripas.Det viktigaste, oavsett om man ser påregionalpolitiken ur ett storstads- eller ettlandsbygsperspektiv, är att se möjligheterna,utvecklingen, inte enbart koncentrera sig påproblem och bekymmer -- ett tyvärr litet välutvecklat nordiskt drag.Alla fel kan inte alltid rättas till omedelbart.Däremot kan satsningar på nya idéer leda till attgamla problem blir mindre utrerade. Det gäller attsatsa på skaparkraften och se till att den utvecklas,både på landsbygd och i storstäder. Levandestorstäder behöver levande landsbygd. Stockholmhar ett utvecklat samarbete med Bergslagsområdet,det s.k. , som tycks utfalla vältill bådas fördel och som har bidragit till en hel delnya internationella lokaliseringar.Den här debatten borde inte i första hand handlaom fördelningen av bidrag utan fastmer om hurSverige skall finna sina olika roller i den nyainternationaliserade värld som vi lever i. Det blir enöverlevnadsfråga. Det kan handla om samarbeteöver stora avstånd.Trots att betänkandet innehåller en hel delreservationer finns det ändå ett ganska ansenligtsamförstånd i svensk regionalpolitik. Det är entillgång från europeisk synpunkt att vårt land ärjämförelsevis homogent.Var tredje svensk bor i en storstad. Det är en gruppsom inte kan negligeras. Utskottet har också vid ettantal tillfällen markerat betydelsen av storstädernasom motorer för utvecklingen, inte minst ur ettinternationellt perspektiv, i . Det finns ettklart samband mellan en balanserad utveckling isärskilt och utvecklingen ihela landet, i varje ännu så . Ju längre EU-samarbetet går, desto svårare är det att förutsehuruvida utvecklingen kommer att bestå. Sannoliktkommer vissa regioner att få ett försvagat sambandmed storstadsregionerna, medan andra kommer attmera utveckla samarbetet med storstadsområdena.Medvetenheten om storstadsproblemens specifikasärdrag och svårigheter har ökat . Det handlar om brottslighet, droger, socialaproblem, kostnader för missbrukarvård, polis,kollektivtrafik, högre miljö- och boendekostnader.Allt detta belastar strostädernas ekonomi i storutsträckning.Samtidigt skall man komma ihåg att många av deregionalpolitiska satsningarna behandlas i andrautskott -- investeringar i infrastruktur av olika slag,telekommunikationer, vägar, järnvägar, flyg,utbildning, sociala insatser, brottsförebyggandeåtgärder och kulturliv. Många av de faktorer sompåverkar den regionalpolitiska utvecklingen liggerutanför politikernas händer, som idéer,lönekostnader, produktivitet. Det gäller att nåbalans men också att åstadkomma såhögproduktiva enheter som möjligt. Det möjliggörju högre lönenivåer. Därför ärutbildningsinvesteringar A och O.Det näringslivsvänliga klimat som åstadkommitsunder denna regerings tid är också en viktiggrogrund till att få människor intresserade av attstarta nya företag. Utan morötter är det svårt att fåbra resultat. Då måste avkastningen på insatsenvara tillräckligt attraktiv. Det är en faktor somnegligerats tidigare i vårt land. Detmåste helt enkelt löna sig att satsa, investera,utbilda sig, starta nytt, jobba hårt och våga att tarisker. Gör det inte det, står vi oss inte ikonkurrensen.Det måste löna sig för både kvinnor och män, bådei industriproduktion och inom servicesektor, istorstad och på landsbygd. Att varna för tillväxt,något som förekommit vid tidigare tillfällen påhembygdens dag, innebär i själva verket engrymhet mot dem som drabbas av arbetslöshet. Härgäller det i stället att satsa på tillväxt, att satsa därnågonting positivt kan spira, så att det blir enspridning i stället för en jämn utsmetning av varjekrona.Det gäller att ha gehör för tillväxten av det osäkravälståndet i stället för att tro på att det för evigt gåratt fördela ett givet välstånd.Inte minst måste kvinnors situationuppmärksammas. Mycket av det nya företagandetkan komma att ske bland kvinnor. Det är numeraalla partier medvetna om -- bara det är en politiskframgång och framför allt en framgång för kvinnorsställning på arbetsmarknaden. På området görs detockså många satsningar. har inte bara fått20 miljoner till kvinnligt företagande, utan man harockså i uppdrag att utreda hur kvinnor skall fåytterligare bättre finansieringsmöjligheter för egnaföretag samt att på olika sätt främja nyföretagande.Här finns också uppdrag till Norrlandsfonderna attbevaka kvinnors intressen och detta gäller ocksåinte minst för de regionala utvecklingsbolagen.Också jämställdhetskonsulterna kan mycket välbidra till ökat kvinnligt företagande. Nyafinansieringsmodeller inom vård och sjukvårdbidrar också till att öka det kvinnliga företagandet.Hur ofta hör man inte talas om livgivande exempel,och kanske särskilt ute i landet, på hur kvinnor harstartat det ena eller det andra företaget som gårganska bra? Mycket talar för att kvinnorna blir denya banerförarna i tillväxtutvecklingen. Vårdhemsom tar emot människor från storstadsområdenkommer i praktiken att fördela resurser frånstorstadsområden till landsbygd, och det utifrånkriterier som är ganska viktiga, nämligen att intevara bäst på att mygla till sig bidrag utan att varabäst på att producera den vård som människorefterfrågar. Sådana exempel gör samhället bådetrevligare och effektivare.Ingen ifrågasätter regionalpolitikens honnörsordvalfrihet, tillväxt och rättvisa. Det är då ocksårimligt att de nya resurser som tillförsregionalpolitiken även kommer storstäderna ochkvinnorna till del. Därför bör en rimlig andel av dei propositionen föreslagna nya regionalpolitiskaresurserna tillfalla storstadsregionerna, så att manäven där får råd att satsa på idéer som ger nya spin-off-effekter.Det gäller att få fram de rätta projekten, vilketgäller både i EU-sammanhang och vad avser denationella regionalpolitiska resurserna. Allaprojekt uppfinns inte över . Det måste varjeregion arbeta med. Det är just därför somSocialdemokraternas kritik mot EG är någotensidig. Visst beror utvecklingen avregionalpolitiken i ett EU-perspektiv på vilkaprojekt som vi får fram! Ingen förnekar det.Osäkerheten ligger i vilka projekt som vi får fram,och det avgör vi här hemma. Det gäller förregionerna att få fram bra projekt som passar in ireglerna, så att regeringen har bra projekt att sedanföra vidare, och det är en process som tar en visstid. Vi svenskar måste lära oss reglerna och få i gångprojekten. Det gäller även det kvinnligaföretagandet och våra nationella regionalpolitiskaprogram. Jag tvivlar inte en sekund på svenskarnasmöjligheter i det här avseendet. Vana som vi är vidregionalpolitik finns det en mental anpassning tillatt finna vägar att på lämpligt sätt kunnatillgodogöra sig befintliga resurser.Det finns kanske för svenskar en anledning atttillägna sig något av det latinska synsättet. I ställetför att nedvärdera och kritisera våra möjligheterborde vi pressa på, spränga litet gränser och försökatolka reglerna till vår fördel, som man gjort på såmånga andra håll. Sydligare länder hade knappastvarit betjänta av att pessimistiskt fixera problemen.Genom att se möjligheterna öppnar man ocksåögonen på sin omgivning så att den kan se varförjust bör ha rätt att tillgodogöra sig regionalabidrag och tolka reglerna så att de passar vårabehov. Ett positivt synsätt som stärker Sverigesutgångsläge är det som har givit våra förhandlare,och inte minst , framgång i EU-förhandlingarna. Vi skall inte marknadsföraSveriges utgångsläge med svansen mellan benenutan med det frimod som kan leda till bästaresultat.Till sist finns det en punkt i detta betänkande somjag finner särskilt angelägen att understryka. Det ärutskottets skrivning under rubriken . Här har utskottet i full enighetkompletterat propositionens skrivning genom attsärskilt understryka vikten av att de statliga insatsersom görs för att öka de utländska investeringarnaskall samordnas. Här finns befintligaorganisationer som professionellt handläggerdenna typ av ärenden. Det är naturligt att dessaockså får verkställa och se till att resurserna ges deneffektiva och professionella handläggning somutskottet kräver skall garanteras.Herr talman! Med det anförda vill jag yrka bifall tillden borgerliga reservationen nr 30 och i övrigt tillutskottets hemställan i betänkande AU13.Anf. 31 HANS () replik:Herr talman! Jag har inte så mycket attkommentera, men jag vill ändå ta upp några saker.Charlotte sade att man lättkoncentrerar sig på problemen. Det är litet avregionalpolitikens uppgift. Inom fixeradegeografiska regioner finner man hög arbetslöshet,låg utbildningsnivå, högt ohälsotal osv., vilket oftaär baserat på strukturella orsaker och det kan ocksåhänga samman med näringslivshistoria. Det är avyttersta vikt att vi bevarar det perspektivet. BådeNUTEK-rapporter och rapporten frånKommunförbundet ger verkligen en serie fakta somskall tas på stort allvar.Däremot håller jag med om att man inte bara skallkonstatera att det finns problem och att det behövsbidrag. När talar om EUslår det mig att det är i rollen som tiggare. Honsäger precis det till oss svenskar som jag minns attjag sade till nicaraguanerna: Bli intebidragsmottagare. Ni skall inte bara lära er attpassa in i de regelsystem sombiståndsorganisationerna har.Enligt syn verkar det varaden strategi som vi skall ha. Jag tror att det ärlivsfarligt. Helst skall vi utvecklas av egen kraft. Isjälva verket ställer EU:s regionalpolitik till med enhel del problem för , i den mån olyckanskulle vara framme och vi blir medlemmar i är det fråga om mycket små pengar tilljust de områden som har allra störst behov avtillskott.Jag skulle vilja höra vad harför syn på . Den säger mycketklart att om vi sanerar statsfinansernautan att höja skatterna, kommer detta att få enmycket kraftig regional snedfördelande effekt ochdrabba just de regioner som har det svårt.Slutligen: Varför fick inte jag stöd frånstorstadsbanerföraren närdet gällde de öronmärkta 100 miljonerna förinvandrarområden, där det finns mycket storasociala problem, arbetslöshetssproblem och andraproblem? Jag ser detta nästan som en regionalsvårighet, inte minst eftersom det av naturliga skälströmmar till många invandrare som först har varitplacerade i andra kommuner. Som jag ser det hadedet behövts extra insatser, inte minst iStockholmsområdet.Anf. 32 () replik:Herr talman! Den här debatten utmärker sigverkligen inte för att vara de politiska konflikternasdebatt. Snarare får man ta i som sjutton för attförsöka att hitta skillnaderna. Det är inte så storapolitiska skillnader mellan ochmig i det här sammanhanget.När det gäller EU har jag skrivit på mitt lilla block:EU är inte någon mjölkkossa. Det var ju precis detsom framförde. Jag delar helt denuppfattningen. Om vårt arbete gentemot EU skullegå ut på att se EU enbart som en mjölkkossa, dåhar man inte fattat vad EU-samarbetet handlar om.Det handlar just om att satsa på utveckling och attinte bara se bekymren. Men man måste givetvisutjämna -- och det håller jag med Hans Anderssonom -- på de områden där det finns problem, så attinte vissa regioner släpar efter. Jag har samma synpå regionalpolitiken inom EU som jag har när detgäller regionalpolitiken i . Men man måstesatsa på utveckling, och det är just det som EU gör.Jag misstänker att stora delar av det svenska folketockså har börjat att fundra ganska mycket på omhöjda skatter verkligen kan leda till flera riktigajobb. Det tror inte jag, och det finns också bevis föratt många av näringslivets ledare inte heller trordet. T.o.m. från ABBmarkerade att han trodde att densocialdemokratiska politiken skulle kunna bli farligför och förhindra att man tillvaratar denkonjunkturuppgång som är på gång.Det skulle förvåna mig mycket om inte också HansAndersson tror att det här landet måste satsa påutveckling. Det går inte att bara ägna sig åt att tahand om problemen där de uppstår. Satsar man intepå utveckling, då går det bakåt, och det begriperockså Hans Andersson.Anf. 33 HANS () replik:Herr talman! Det var ett mycket egendomligtinlägg. blev kanskeöverrumplad över att hon fick en replik. Hon harhelt rätt i att jag tycker att man skall satsa påutvecklingen. Det har jag sagt, det har jag skrivit imotionen, och det står jag för.Jag har en serie förslag som handlar om utvecklingi många delar av landet, bl.a. i Bergslagen och iFyrstadsregionen, och om näringspolitisk,energipolitisk och miljömässig utveckling av mångabranscher. har helt fattatgaloppen! Jag är för utveckling. Därför emotser jagett antal extraröster för mina yrkanden.EU är inte en mjölkkossa. Det är egendomligt attCharlotte såg EU som en mjölkkossanär hon i sitt anförande presenterade vad vi skullegöra inför ett medlemskap i . Vi måste lära ossatt anpassa våra projektförslag så att vi kan fåbidrag. Det uttalandet påminde mig om det sämstasom jag har sett i u-länder.Jag vill ställa ytterligare en fråga till CharlotteCederschiöld: Är det den jordbrukspolitik medjordbruksstöd som EU bedriver, som står förutveckling och som vi skall ta efter? Den står förbidragstagaranda och subvention av dåligproduktion. Den är dessutom osolidarisk iförhållande till alla andra producerande länder runtom i världen.Slutligen vill jag säga att skattefrågan inte bara ären fråga om hur mycket man får in och vem somdrabbas. Det är också en fråga om hur den slår i ettregionalt perspektiv. Jag efterlyser en litet meravancerad kommentar från när det gäller de regionalaaspekterna på statsbudgeten och skatteeffekterna.Vi har sett vad som hände med de 151 miljardersom försvann genom skattereformen och deborgerliga partiernas fortsatta skattepolitik.Skattereformen slog mycket hårt mot deregionalpolitiskt prioriterade områdena. Den gavett gott utslag åt de rika kommunerna istorstadsområdena, vilket kanske är något somligger ganska varmt omhjärtat. I så fall, , finns detmycket stora skillnader i vår regionalpolitiskauppfattning.Anf. 34 () replik:Herr talman! Det är just för att få i gångverksamheten för småföretagen som vi sänkerskatterna för dem. Det borde Hans Anderssonockså förstå.Mitt svar när det gällde EU gällde naturligtvissocialdemokraternas reservation. Det var denkritik som de framför i sin reservation som jagbemötte. Det är självklart att det tar en viss tidinnan vi får fram vilka projekt vi har. Vi måste hasamordning och överblick innan vi kan gå till EGoch tala om vilka projekt vi har. Det harSocialdemokraterna fullständigt rätt i. Men deglömmer är det tar tid att få fram projekten. Detvar naturligtvis det som jag bemötte i mittinledningsanförande.När det gäller synpunkterna på invandrarna har jagingen annan uppfattning än . Detär självklart att regeringen kommer att ta hänsyntill invandrarnas intressen när de 800 miljonernaskall fördelas. Det är jag hundraprocentigtövertygad om.Anf. 35 ():Herr talman! I kds principprogram, antaget ioktober 1993, inleds avsnittet om regionalpolitiksom följer: ''Målsättningen är att hela skallleva och att varje kommun skall vara ett fungerandesamhälle, där människor kan få sina grundläggandebehov av arbete och service tillgodosedda.'' Dettalas vidare om att regionalpolitiken skall strävamot ett differentierat och decentraliserat näringsliv,att ta till vara ny teknik, att arbetsgivaravgifternabör vara lägre i stödområdena, att regionalttransportstöd bör finnas m.m.Samma målsättning, men med något andra ord, ståruttryckt i inledningen till regeringens proposition140. Jag citerar: ''Det övergripande målet förregionalpolitiken skall vara att öka den enskildesmöjligheter att fritt kunna välja arbete ochbostadsort. Detta åstadkommes genom attregionalpolitiken bidrar till att utveckla livskraftigaregioner i alla delar av landet. ''I sammanfattningen i det betänkande, AU13, somvi debatterar står samma mål angivna. Om dessaråder det en bred politisk enighet. Utskottet anserockså att de ekonomiska medel som avsätts endastmarginellt kan påverka den regionala utvecklingen.Tyvärr är det så. Det krävs insater inom en radpolitikområden utöver detarbetsmarknadspolitiska för att den utveckling vieftersträvar skall komma till stånd. Vad som harkallats den lilla och den stora regionalpolitikenmåste alltså i högsta grad samverka. Vikristdemokrater har ingen annan uppfattning.Man kan arbeta med de regionala frågorna utifrånolika utgångspunkter. En utgångspunkt är att seproblemen. Och visst finns det problem. Underligtvore det väl annars i vårt avlånga land. Ta t.ex.avstånden i , både mellan de olika orternaoch till exportmarknaderna. Där kan man, ijämförelse med hemma i , i viss mån talaom ett dubbelt avståndshandikapp. Men att detfinns problem innebär ju inte att det inte finnsmöjligheter. Låt oss därför, när vi betraktar denregionala problembilden, också se möjligheterna. Ihuvudsak tycker jag att det är den infallsvinkeln,den möjlighetsinriktade, som regeringen haranvänt i sina förslag för att stödja bygders ochregioners utveckling, eller snarare fortsattautveckling.När man betraktar möjligheterna och de resursersom finns, kommer man snabbt fram till att det ärmänniskorna som är den största, den värdefullasteoch den viktigaste resursen som vi har.Konsekvensen blir då naturligtvis att vi har attstärka människornas möjligheter på en rad olikasätt.Det är i det perspektivet som jag ser helastödområdesindelningen, som med de förslag somhar lagts fram nu finputsas för att utjämna en deltröskeleffekter mellan församlingar ochkommundelar. Det är för att stärka människornasmöjligheter.Det är också i det perspektivet som vi serde satsningar som görs på att stärka eller, kanskeriktigare, locka fram egenföretagandet ochsmåföretagandet. Det föreslagna s.k. mikrostödetär ett typexempel på just inriktningen att lockafram också de riktigt små möjligheterna i ljuset.Speciellt intressant är det att denna stödform tarsikte på kvinnligt företagande -- nyföretagandeeller småföretagande. Denna stödform gernågonting som passar för just det litet försiktigarekvinnliga kynnet. Det har funnits en efterfrågan påett sådant stöd. Med ett mindre kapitaltillskott harvi nu ett förslag till detta.På samma sätt är det med de särskilda långsiktigaregionala näringspolitiska insatserna somlänsstyrelserna i landet nu får arbeta med när detgäller det tillfälliga småföretagsstödet påtillsammans . De insatser ochden utveckling som detta kommer att leda till serbra ut. Jag ser verkligen fram emot de resultat somdetta kommer att leda till. Länsstyrelsernas förslagoch inventering av projekt som har redovisat serverkligen bra ut.Bland övriga politikområden som jag vill påminnaom finns företagsbeskattningens område och delättnader på skattesidan som har beslutatom. Naturligtvis gäller det då också företagen iglesbygden.Det finns ytterligare ett område där det fortfarandefattas en del insatser när det gäller företagandet.Jag tänker då på undervisningssidan.Vi i kds har sagt att det borde finnas en gymnasialutbildning med egna program för utbildning avblivande företagare. En provverksamhet är på gångpå några håll i landet. Det verkar båda gott. Såvittjag förstår är detta med utbildning en viktigförutsättning för att de satsningar som vi gör inomregionalpolitikens område med olika stödformerutnyttjas på ett bra sätt. I och med att detta harsagts måste jag också säga att målet naturligtvis inteär att företag skall leva på bidrag. Vad det verkligenär fråga om är att bibringa kunskaper så att vi fåren sådan utveckling att företagen och företagarnablir självgående.Herr talman! Norrlandsfonden får litet mer att rörasig med, både geografiskt och ekonomiskt, i ochmed det förslag som regeringen har lagt fram ochsom utskottet biträder. Det är bra. Den redovisningsom vi har fått ger vid handen att stiftelsen skötersin verksamhet på ett föredömligt sätt. Då bör denockså visas ett ökat förtroende. Det är också vaddet handlar om när nu utskottet utvidgarverksamhetsområdet.Just genom att ställa medel till förfogande lyckasman med att locka fram initiativ och kreativitet. Såkan de utlånade pengarna -- riskvilligt kapital -- i deflesta fall återbetalas för att på samma sätt somtidigare än en gång fungera i ett annat företag.Genom den här fonden är det så, som det beskrivsi ett PM, ''att grunden är lagd till en låneverksamhetdär ett högt risktagande balanseras motmålsättningen att inte förbruka fondens egetkapital''. Vad det handlade om var just att få i gången verksamhet som sedan betalar sig själv och ävenlånen.Herr talman! Jag inledde mitt anförande med attcitera ur kds principprogram, och jag vill avslutamitt korta inlägg med att minna om en av de för osskristdemokrater så viktiga grundpelarna i fråga omvår grundsyn. Det gäller då förvaltarskapet -- detansvar vi har att förvalta och, helst i förädlat skick,till kommande generationer föra vidare det vi fåttoss anförtrott. En viktig del i detta förvaltarskap äratt medverka till en regional politik som tar till varaoch utvecklar såväl de personella, mänskliga,resurser som de materiella resurser som finns i helavårt land.Med det sagda yrkar jag bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter, med undantag avmom.nr 82, där jag yrkar bifall till reservationnr 30.Anf. 36 () replik:Herr talman! sade att den lillaoch den stora regionalpolitiken måste samverka.Det ger mig anledning att fråga: Anser HaraldBergström att så är fallet nu? Finns det ensamverkan mellan den stora regionalpolitiken --alltså sektorspolitiken -- och den lillaregionalpolitiken i den här propositionen? Hurtolkar i så fall ? Jag har fått snubbor av Hans Anderssonför att vi använder i en politiskdebatt. Men vad skall den annars användas till?Vilka slutsatser drar avNUTEK-rapporten och av det trendbrott som harskett vad gällerinkomstfördelningen mellan rika och svagaregioner? Det är ju vad NUTEK-rapportenredovisar.I anslutning härtill vill jag säga följande. Denborgerliga politiken innebär på ett övergripandesätt att marknadskrafterna skall ges ett friareutrymme. Anser att det gagnarregionalpolitiken?I slutet av sitt huvudanförande uttalade sig HaraldBergström välvilligt om Norrlandsfonden. Mensituationen är den att med regeringspartiernas övrigaföreträdare har lockat med Ny demokrati på denminsta gemensamma nämnaren när det gälleranslaget till Norrlandsfonden. Med tanke påHarald välvilliga uttalande här hadedet väl varit rimligare att ansluta sig till vårt,generösare, alternativ i fråga om kapitaltillskott tillNorrlandsfonden.Anf. 37 ()replik:Herr talman! Först till frågan om samverkan. Ja,jag anser att det finns en samverkan -- men därmedinte sagt att det inte kan finnas problem ellersvårigheter. Dessutom kan det som är bra blibättre. Jag kan emellertid inte förstå att samverkanmellan den stora och den lilla regionalpolitiken varsärskilt mycket bättre under de socialdemokratiskaåren.Sedan måste jag erkänna att jag inte har lästNUTEK-rapporten. Därför vill jag intekommentera den.När det gäller den borgerliga regeringens agerandeför ett friare utrymme för marknadskrafterna villjag framhålla att jag inte har något emot attmarknadskrafterna får ett friare utrymme. Men jagär fullt medveten om -- dessutom är det enkristdemokratisk tanke -- att marknadskrafternainte kan få operera precis hur som helst. Vi i kdssitter ju, , med i en borgerligregering. Där gäller koalitionsförfarandet. Det blirett förhandlande, och jag ställer upp på det så attsäga så långt som det är när det gällermarknadskrafternas utrymme på marknaden. Vifår väl se hur utvecklingen går vidare.Norrlandsfondens arbete gäller det sedan.