prot · GH0967 · 1994-03-01 00:00:00 — Önskemålet var också att stimulera ett ökattillvaratagande av naturtillgångar. Gäller det skäletfortfarande, vilket jag anser att det gör, bör manlåta beloppet följa inflationen. Man justerar detalltså då och då, när det är befogat.Man bör beakta att den som plockar bären faktiskthar kostnader för att komma till plockplatsen. Manhar kostnader för att frakta bären till den som villköpa dem. Om inte beloppet justeras upp tror jagatt läget blir sådant att den som börjar närma siggränsen för det skattefria beloppet inte plockar merbär. Man vill inte vara skattefifflare, somman tycker att det är besvärligt att hålla reda på ochredovisa kostnaderna för den här inkomstensförvärvande. Därför menar jag att ett återställandeav värdet skulle medverka till att vi bättre tar tillvara våra naturresurser i folkhushållet, som tankenvar när man införde bestämmelsen.Anf. 27 Statsrådet ():Fru talman! Först och främst vill jag understrykadet själv sade i slutet av sitt anförande.Kostnaderna är avdragsgilla om man skall beskattainkomsten. Det är inte ett större överskott sombeskattas. Vi har dessutom sänkt skattesatsen. Detvar därför som man i samband med skattereformenövervägde om man skulle slopa den undantagsregelsom kom till 1981 och som utvidgades vid etttillfälle.Men här är det en konflikt. Man kan fundera övervarför det skall vara skattefritt attplocka bär och svamp, men om man jobbar mednågot annat skall det vara skatteplikt från förstakronan. Det är de facto ett problem för oss alla. Jagvet att när jag och andra hanterade den här frågani skatteutskottet var vi överens om att dettaegentligen var mycket tveksamt, men att det fannsvissa skäl som tog över.Både de fördelar som gjorde att vi införde reglernaoch de stora nackdelar som faktiskt finns gör att vifår hantera detta försiktigt. Men som jag sade: Detkan finnas anledning att fundera kringfrågeställningen i samband med att vi tittar påövriga delar av den privata tjänstesektorn och servad som ger sysselsättning i de sektorerna.Anf. 28 ():Fru talman! Jag är tacksam för statsrådets svar påden sista delen av frågan. Jag tolkar det så att mankommer att överväga detta i positiv anda när mangör översynen. Vi får därför glädje av detta såsmåningom.Man bör alltså beakta att han eller hon som väljeratt vara företagare också tar på sig bekymret medatt hålla ordning på kvitton och avdrag. Men i dethär fallet är det fråga om människor som intenormalt sysslar med sådant. De får alltsåbekymmer med detta. Då plockar de kanske ingabär. Därför vore det bra om man hade en generellbestämmelse om skattefrihet. Det är som sagt ingenbruttoskattefrihet, utan man har kostnader somman inte gör avdrag för.Jag tolkar svaret positivt. Vi kanske får se enhöjning så småningom.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1993/94:374 om återbetalningav skatt på villaoljaAnf. 29 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omskattemyndigheten kommer att för återbetalning avdieseloljeskatt få en formell och ekonomiskmöjlighet till kontroll av ansökningarnas riktighet.Regeringens beslut innebär attmöjligheten att använda ofärgad olja och iefterhand få tillbaka den dieseloljeskatt sombelastat produkten utvidgas till att omfatta ocksåolja som används för uppvärmningsändamål.Härvid bör i likhet med vad som gäller föroljeförbrukning i skogsmaskiner och dylikt ettkompensationssystem användas.Rimliga kontrollmöjligheter måste finnas i deregler som skall gälla för kompensationen för dendieseloljeskatt som rätteligen inte skall utgå föruppvärmningsolja. En avvägning bör dock görasmed hänsyn till de berörda villaägarnas önskemålatt så snabbt som möjligt få tillbaka betald skatt förden omärkta oljan. En proposition är underutarbetande i och kommerinom kort att lämnas till riksdagen.Anf. 30 ():Fru talman! Jag får tacka statsrådet svaret.När man skall dela ut från statensskattemedel är det mycket viktigt att man vet att dekommer till rätt ställe och att de skattemyndighetersom får hantera den här frågan verkligen har enformell möjlighet att kontrollera att så sker.Jag ser också att statsrådet avser att lägga fram enproposition . Det är också positivt, bådemed hänsyn till att allmänheten vill ha ett svar fortoch för att de som skall hantera frågan vill veta vadde har att utgå från.Jag tycker ändå att det förefaller som om man harbyggt upp en byråkrati och en pappershantering avsällan skådat slag. Det handlar om att utbilda människor för det här uppdraget.Man skall skaffa lokaler, man skall skaffaterminaler och man skall kunna ge information tillallmänheten. Det handlar mycket om resurser. Jagundrar om statsrådet kan ge någon liten upplysningom vilka ekonomiska resurser som skattekontoret iLudvika kan komma att få med hänsyn till den storauppgift man åläggs.Anf. 31 Statsrådet ():Fru talman! Först och främst är jag personligenövertygad om att de färgmedel som har använts iden lågbeskattade oljan inte har den skadlighet somenskilda människor har bedömt. Jag är övertygadom att de problemen inte finns.Däremot finns en så stor oro att regeringen harbestämt att man skall få använda den ofärgadeoljan och få restitution. Orsaken till att vi väljerrestitution som förfarande är just att det är litetknepigare att skicka in en ansökan om någontingsom är totalt felaktigt. Det ligger ett inbyggtkontrollelement i att jag på heder och samvete skallintyga att detta är något som jag faktiskt har köptför uppvärmningsändamål och inte för attexempelvis driva min dieselbil med. I detta liggeren kontrollfunktion.Vi får avväga hur man skall gå till väga och vilkaresurser som ges till i det här avseendet.Det återkommer vi naturligtvis till senare.Propositionen är ännu inte färdig och inte lämnadtill riksdagen.Anf. 32 ():Fru talman! Det är mycket positivt att regeringenhar tagit människors oro både för sin egen hälsa ochför miljön på allvar och tagit itu med de härfrågorna. Men jag tror att det behövsinformation till allmänheten. Skattekontoret iLudvika är nerringt av människor som vill haupplysningar och blanketter.Jag förstår att statsrådet inte kan säga något omdetta . Men avser statsrådet att genågon information, i TV t.ex., så att det kommerut till den breda allmänheten? Det här gäller helalandet. Det gäller 600 000 villaägare, som ligger påtelefonen nästan allihop och vill ha svar.Anf. 33 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror faktiskt inte att det är såmånga. Jag tror att många egentligen inte kommeratt välja möjligheten till restitution. På samma sättvisade det sig vara när det gällde förfrågningar hosoljebolagen om skogsmaskiner och annat där detfinns möjlighet till restitution. Man valde trots alltden färgade oljan, vilket kanske kan ge en antydanom hur stora problem det egentligen skulle kunnafinnas.Men vi kan bortse från den frågan. Jag tänker integå in och tala om vilka informationsinsatser sommåste göras. Det är ochskattemyndigheterna som får hantera detta. Jag harnaturligtvis ingenting att erinra mot att de gör eninformationsinsats. Men det får bli derasbedömning, om man behöver lätta på det tryck somkan finnas.Anf. 34 ():Fru talman! Vi får se till att skattemyndighetenhemma i sätter i gång att snabbt föra utinformation så fort vi har fått en proposition så vet vad man skall informera om.Jag måste också i det här sammanhanget säga attdet som är positivt, utöver hälsa och miljö, är att vihar fått arbetstillfällen i den här regionen som ärhårt drabbad. Regeringen har inte varit alltförduktig med den saken tidigare. Vi ser mycketpositivt på att framför allt kvinnor, kanske 50stycken, får arbete . Jag fårtacka för svaret.Anf. 35 Statsrådet ():Fru talman! Risken är att vi får ensysselsättningspolitisk debatt. Den tar jag gärna.Det finns nog andra åtgärder vi skall vidta för attförsöka förbättra sysselsättningen. Bland det allrabästa som skulle kunna ske, och som snabbt skullekunna förbättra förutsättningarna, vore om IngerHestviks parti var berett att acceptera att vi inteskall överbeskatta just de pengar som behövs för attbygga upp nya och riktiga jobb på lång sikt i detprivata näringslivet.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1993/94:375 om folkbokföringav biståndsarbetareAnf. 36 Statsrådet ():Fru talman! har frågatcivilminister om hon kommer att tanågot initiativ för att biståndsarbetare ochmissionärer skall kunna vara folkbokförda i Sverigeunder sin utlandstid och därmed likställas med UD-och SIDA-personal.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Vid utflyttning från gäller att den som avseratt regelmässigt tillbringa sin dygnsvila utom landetunder skall avregistreras frånfolkbokföringen. Från denna regel har ett undantaggjorts för UD- och SIDA-personal och andra somär utsända i svenska statens tjänst. Detta är ettavsteg från principen att folkbokföringen skallgrundas på den faktiska bosättningen. Denpersonkrets som avses har emellertid ensärställning i förhållande till andrautlandstjänstgörande personer. Personerna ärexempelvis skattskyldiga här för all sin inkomst.Bestämmelserna om folkbokföring bör innehålla såfå undantagsregler som möjligt. Det undantag somgjorts för bl.a. UD- och SIDA-personal är befogatav de skäl jag angett. När det gällerbiståndsarbetare inom enskilda organisationer ochmissionärer är det svårt att finna skäl som motiveraratt dessa skall behandlas annorlunda än andrautlandstjänstgörande personer. Jag kan därför intepå grundval av fråga se att detfinns anledning för mig att vidta någon åtgärd.Anf. 37 ():Fru talman! Jag tackar med ett beklagande försvaret. De biståndsarbetare som detta handlar omhar mycket svårt att förstå den här jämförelsen.Varför skall inte undantaget gälla även dem när detgäller UD- och SIDA-personal?Detta handlar om ungefär 1 800 biståndsarbetareinom enskilda ideella organisationer. Röda korset, Rädda barnen och kyrkorna.Den här gruppen råkar ut för mycket negativakonsekvenser på grund av att undantaget inte gälleräven dem. Jag tycker det är mycket svårt att förstådet här. När jag läser i budgetpropositionen underdet avsnitt som handlar om utvecklingssamarbetetalar regeringen med mycket vackra ord ochmycket lovvärt om den verksamhet sombiståndsarbetarna utför. Vi kan kalla dem förvolontärer.Jag kan citera ur budgetpropositionen. Där står detså här: ''I detta sammanhang vill regeringen ävenunderstryka vikten av de enskildaorganisationernas volontärverksamhet.Volontärverksamheten är den i särklass störstapersonalresursen inom svenskt bistånd. ''Jag kan hålla med om detta. Dessabiståndsarbetare utgör en mycket viktig del av vårtbiståndssamarbete. Men de upplever det somsynnerligen orättvist att inte samma regler gäller fördem som för SIDA-personalen när det gällerfolkbokföringen.Anf. 38 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först säga att jag är heltöverens med biståndsministern och regeringen iövrigt i fråga om vikten av de insatser som görs avenskilda organisationers biståndsarbetare ochmissionärer. Det är jag inte minst på grundval avdet jag fått lära mig av vår tidigare kollega här iriksdagen, . Han har ju varit djuptengagerad i . Jag har förstått, ochäven sett konkret, vilka fina insatser de gör.Men jag noterar att säger i sinfråga att det vore önskvärt med en enhetlig ochkonsekvent lagstiftning på det här området. Det ärdär problemet finns, som jag säger i svaret. UD-och SIDA-personal har en särställning inte bara närdet gäller folkbokföringen utan också när det gällerskattelagstiftningen. De betalar full skatt i Sverigeför sina ersättningar.De är folkbokförda i därför att derepresenterar den svenska staten utomlands. Dehar sin anställning i och blir folkbokförda iSverige. Motsvarande skatteregler gäller inte för debiståndsarbetare som vi talar om i det härsammanhanget. Skall vi ha konsekventa reglergäller de regler som vi talar om. Andrakonsekvenser skulle följa av en förändring. Jag ärinte säker på att det skulle vara önskvärt.Anf. 39 ():Fru talman! Jag skulle vilja säga att det handlar omett enhetligt och konsekvent undantag. Det handlarju om ett undantag för UD- och SIDA-personalen.Jag tycker att det vore önskvärt att man tittar pådetta. Jag kan förstå det dilemma som statsrådetbeskriver här. Men poängen är att man skall titta pådetta och hitta en lösning som underlättar för dengrupp av biståndsarbetare som jag talar om.Anf. 40 Statsrådet ():Fru talman! Vi skall inte förlänga debatten här. Vikanske kan lösa det på annat sätt. talar både i frågan och i debatten här omflera negativa konsekvenser utan att utveckla det.Det är den ena frågeställningen.Den andra är att om man skall göra ett undantagskall man också införa skatteplikt för inkomsternahär i med de konsekvenser det innebär närdet gäller sociala kostnader och annat. Det är såvittjag förstår inget som man eftersträvar. Man vill haundantaget när det gäller folkbokföringen men iövrigt skall reglerna vara utformade som de ser utnu.Anf. 41 ():Fru talman! Jag kan visst konkretisera de negativakonsekvenserna. Det kan t.ex. gälla när manansöker om pass. Det kan man inte göra när manär i eftersom man inte är folkbokförd här.Man får i stället ansöka om pass utomlands. Detkan gälla barn till biståndsarbetare som födsutomlands. De kan inte folkbokföras i . Detkan gälla folkpensionen. Den blir reducerad pågrund av att man inte är folkbokförd i . Detkan även gälla sådana saker som att man faller bortur olika kösystem, t.ex. när det gäller barnomsorg,tomtkö osv.Det kan innebära att man förlorar möjligheten attrösta i kommunal- och landstingsval eftersom manskall anmäla sig för att komma med iröstlängden. Detta kan man alltså gå miste om pådet här sättet. Sedan kan det också bli problem närman flyttar hem.Det finns alltså en mängd argument för detta. Jagvädjar till statsrådet att visa en god vilja att finnanågon form av lösning på detta.Anf. 42 Statsrådet ():Fru talman! Det finns ju alltid möjligheter förorganisationer att t.ex. uppvakta och redovisa dettamer konkret. Men några av problemen somredovisades, t.ex. att man inte kan få pass i ,borde ju gå att ordna på annat sätt, såvitt jagbedömer. Men det är inte mitt beredningsarbete.Sedan gällde det detta att man inte får folkpensionfullt ut. Folkpension får man ju rimligen somsvensk medborgare. Jag vet inte om det finns någrareduktionsregler nu med anledning av EES-avtaletoch annat. Det beror ju i så fall på att man intebetalar de sociala avgifterna i . Vi får se vaddet nya pensionssystemet ger där.Detta är väl egentligen problem som inte direktföljer av folkbokföringen som sådan. De bordekunna hanteras. Jag har självfallet ingen annanambition än att skapa bra förutsättningar för debiståndsarbetare och missionärer som finns. Jagskall gärna lyssna på ytterligare argument i denfrågan.Anf. 43 ():Fru talman! Det tackar jag för. Det kommer enuppvaktning i den här frågan. Det känns som omdet finns en öppning och att vi skall kunna lösa depraktiska problemen. Det är dessa det handlar om.Det gäller att undanröja dem så att den här gruppenkänner att de har samma status som SIDA- ochUD-personalen har. Jag tror att det är mycketviktigt ute på fältet.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1993/94:382 om reglerna ombosättning i folkbokföringslagenAnf. 44 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jag ärberedd att vidta några ändringar i reglerna omfolkbokföring av riksdagsledamöter för att görafolkbokföringslagen tydligare.Bakgrunden till frågan är att skattemyndigheten inågra fall beslutat folkbokföra riksdagsledamöter iStockholm. Skälet har angetts vara att dessaledamöter inte vistats i enbart på grundav sitt uppdrag i utan på grund avfamiljeskäl.Utgångspunkten för folkbokföringen är att enperson skall anses bosatt där han faktiskt vistas.Därmed avses i första hand den plats där personenregelmässigt tillbringar sin dygnsvila.I den nya folkbokföringslagen har man strävat efteratt utforma bosättningsreglerna så att familjen istörre utsträckning än tidigare hålls samman ifolkbokföringssammanhang, även om enfamiljemedlem av något skäl delvis tillbringar sindygnsvila på en annan plats. Bestämmelserna omdubbel bosättning, dvs. när en person regelmässigthar sin dygnsvila på mer än en plats har utformatsi enlighet med detta. Regelmässig dygnsvila ansesföreligga på den fastighet där en person under sinnormala livsföring tillbringar dygnsvilan minst engång eller i samma omfattning men meden annan förläggning i tiden. Den som har dubbelbosättning skall anses bosatt där han har gemensambostad med sin familj eller där han med hänsyn tillövriga omständigheter får anses ha sitt egentligahemvist. När det gäller ensamstående personer ochfamiljer som gemensamt har en dubbel bosättningskall liksom tidigare arbetsförhållandena varautslagsgivande för bedömningen av bosättningsort.Enligt 10 § folkbokföringslagen skall en vistelsesom enbart föranleds av bl.a. uppdrag somriksdagsledamot inte leda till ändrad bosättning.Syftet med denna bestämmelse måste vara attunderlätta rekryteringen och verksamheten förriksdagsledamöter.När det gäller riksdagsledamöter med familj bosattutom kommer, redan med stöd avhuvudregeln, familjens hemvist att varautslagsgivande för vilken plats som skall anses varabosättningsort. Bestämmelsen i 10 §folkbokföringslagen har därför sin största betydelseför ensamstående som enbart på grund av ettriksdagsuppdrag vistas borta från sin ordinariebostad. För att ändra folkbokföringsort för enensamstående person som flyttat till föratt fullgöra ett uppdrag som riksdagsledamot måstekonstateras att han flyttat dit av annan anledning änuppdraget som riksdagsledamot. Regeln måsteemellertid även påverka bedömningen i de fallledamoten har sin familj i . Vistelsen försåväl ledamoten som hans familj kan ju varaföranledd enbart av uppdraget.För en riksdagsledamot som flyttar till Stockholmmed sin familj eller som bildar familj i Stockholmfår en bedömning göras i varje enskilt fall omvistelsen i kan anses föranledd enbart avuppdraget som riksdagsledamot.Det är av väsentlig betydelse att människor frånolika delar av landet har möjlighet att ställa sig tillförfogande som riksdagsledamot bl.a. genom entillfredsställande social situation. Det ligger isakens natur att de valda ledamöterna förutövandet av sitt uppdrag måste tillbringa avsevärdtid i . Den riksdagsledamot som enbartpå grund av detta uppdrag vistas i skallnaturligtvis inte anses vara bosatt där.Det kan finnas situationer då dagens lagstiftning fårett otillfredsställande resultat. Frågan är emellertidkomplicerad. Jag avser därför att ta initiativ till enöversyn, varefter det får avgöras om någon ändringi folkbokföringslagen bör ske.Anf. 45 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Jagtycker att svaret är klargörande. Vidare är jag gladför att det kommer ett initiativ till en översyn för attse om det finns behov av någon förändring ifolkbokföringslagen.Jag har följt de med jämnamellanrum uppdykande frågorna om var offentligapersoner skall anses vara mantalsskrivna. Vi harunder åren haft statstjänstemän medtjänstebostadstvång som varit bosatta inom sittverksamhetsområde, men som trots detta mot sinvilja har tvångsskrivits i tjänstebostaden. Vi har fåttuppleva ett motsatt behandlingssätt -- tjänstemänsom har velat bli skrivna i tjänstebostaden har intefått det.När det gäller riksdagsledamöter finns det en delolustiga inslag i debatten. Oklarheter ibestämmelserna nyttjas som slagträ i pågåendenomineringsprocesser. Representanter för dentredje statsmakten har karakteriseratfolkbokföringsbeslut som märkliga eller har funnitdet naturligt att en riksdagsledamot vill varaskriven i den valkrets som han representerar.Vi kan naturligtvis inte komma ifrån konflikter pådetta område. Lagstiftningen bör dock vara klartformulerad. Det kräver bl.a. rättssäkerheten. Menjag förstår att man ibland kan hamna i lägen då detblir oklart -- med diktens ord:f413 > Det vara i dagdet vara i nattdet vägde mellan båda.I de fallen tycker jag att den enskildepersonens åsikt bör varautslagsgivande.Anf. 46 Statsrådet ():Fru talman! Först kan vi, som HarryStaaf gjorde, konstatera att detproblem som vi talar om också kan gällaandra grupper än riksdagsledamöter.Men om vi utgår frånriksdagsledamöternas situation måste vinaturligtvis, när det gäller utformandetav en lagstiftning och tillämpningen av enlagstiftning, utgå från den situation sområder.I det moderna kan det inte varanågon som har uppfattningen att enriksdagsledamot på grund av sittledamotskap inte skall ha möjlighet attumgås med sin familj under ordnadeformer. En riksdagsledamot sitter inte barai kammaren och i utskotten utan görmycket annat. Riksdagsledamöter harfaktiskt en stor del av sin tid förlagd tillStockholm. Att umgås med sin familj är ensocial rättighet för de allra flestamänniskor och kan som sagt även gällaandra grupper än riksdagsledamöter. Detgäller naturligtvis att se till att vi får enlagstiftning som uppfyller de krav somdet moderna samhället ställer. Den rimligagemenskap mellan människor som vitycker skall finnas i familjen skallkunna upprätthållas också när man här typen av uppdrag.Anf. 47 ():Fru talman! Jag vill understryka det somstatsrådet sade. Jag har varitriksdagsledamot nu.Jag har upptäckt att om man bor långt frånStockholm innebär det att hustrun, i mittfall, får ta ett mycket stort ansvar förfamiljen.Det är alltså inte möjligt att leva upp tillde önskemål som man har om att ansvaretför familjen skall delas lika. Denhemmavarande får bära ett tungt ansvarför det hela. Om det då finns möjlighetatt ordna det på ett bättre sätt förfamiljen och om man har en bostad i sinvalkrets och hade den när man invaldesbör man beakta detta ifolkbokföringsbeslutet.Anf. 48 Statsrådet ():Fru talman! Det går att ge mångaexempel på situationer som visar att manmåste göra en bedömning av hursamhället ser ut. Jag tror att det skulle vållastor upprördhet i kammareom vi, bortsett från riksdagsledamöter,skulle införa en lagstiftning som gjordeatt det var svårt för småbarnsföräldrar attumgås med sina barn. Hela vårdiskussion om familjepolitik ägnas åtfrågan om hur vi skall låta föräldrar få enchans att umgås med sina barn, främstför barnens skull.Detta är en faktor som måste påverkamöjligheterna om man utgår från attparlamentet i ett land skall varasammansatt av personer som inte harpasserat den ålder då man har små barnoch ha en bra representativitet. Då måsteman också skapa möjlighet tillacceptabla levnadsvillkor.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1993/94:376 ominformationen till InvandrarverketAnf. 49 Kulturminister ():Fru talman! har frågatmig vilka åtgärder regeringen är beredd attvidta för att i framtidensnabbt skall få kännedom omriksdagsbeslut som har betydelse förverkets arbete.Bakgrunden till fråga ärden tid som förflutit mellan riksdagensbeslut att anta regeringens propositionom en utökad flyktingkvot med upp till6 000 personer och regeringens beslutmed instruktioner till Invandrarverketför hur kvoten skall användas. Iriksdagens beslut ingick bl.a. att en vidaregrupp av anhöriga än vad som annars äraktuellt skulle komma i fråga föröverföring till Sverige.Jag skall börja med att redogöra förregeringens agerande när det gällerflyktingkvoten för innevarandebudgetår. I budgetpropositionen 1992/93angav regeringen att minst 1 250 och upptill ca 1 800 personer skulle överföras /94.Den 21 juni 1993 fattade regeringen ettprincipbeslut angående asylsökandefrån i ett ärendesom överlämnats från . Beslutet innebär underrådande läge att skyddsbehövandebosnier som sökt asyl i efterprövning i de enskilda ärendenakommer att beviljas permanentuppehållstillstånd. Det rör sig om drygt40 000 bosnier som befinner sig i Sverige.Statens invandrarverk räknar med attbeslut avseende nästan alla dessapersoner skall vara fattade under våren1994. Flera av de bosnier som befinnersig i har anhöriga kvar i f.d.Jugoslavien. Enligt Invandrarverket harca 12 000 ansökningar omfamiljeåterföring kommit in och av dessahar hälften avgjorts.