prot · GH09116 · 1994-06-02 00:00:00 — Att nu plötsligt i ord försöka bjuda överregeringen i en nyfödd välvilja mot mindre ochmedelstora högskolor tycker jag saknar alltrovärdighet, särskilt som denna välvilja inte följsupp med några konkreta förslag.Jag återkommer till den decemberdag 1992 -- dethar jag gjort här i kammaren i olikadebatter -- då vi hade att ta ställning till ett förslagfrån om att ge fasta forskningsresurser tillde mindre och medelstora högskolorna. Då gjordeSocialdemokraterna upp med , ochdär är vi nu.Att de små och medelstora högskolorna är viktiga iden regionala utvecklingen är alla ense om. Därfinns inga motsättningar. Där högskolor etablerasuttrycker sig kommunala företrädare ofta så här:Det är en injektion i regionen och en nyckel tillframtiden. Det ökar också den andel avbefolkningen och av ungdomarna som går vidaretill högre studier, och det påverkar på så sätt ocksåden sociala snedrekryteringen.Från utskottsmajoritetens sida menar vi att det intefår råda någon tvekan om att de mindre ochmedelstora högskolorna både har en nationell ochen regional roll. Oppositionen tolkar detta somnågot slags kategoriklyvning och gör ett stortnummer av det. Det talas om att vi nämner A- ochB-lag.Vi har slagit fast i den forskningspolitiskapropositionen att det handlar om frihet och kvalitetför den enskilda högskolan. Då är det väl absurtoch motsägelsefullt att tro att man med centralabeslut och centrala direktiv på någon sätt kan ändradetta genom att tala om hur man skall göra vid deolika högskoleenheterna!Centern tror på de mindre och medelstorahögskolorna, och ! Vi är övertygade om att satsningar påde högskolorna får en klart positiv effekt inte baraför regionen, som jag har nämnt, utan ocksåför vår nation.Vi vet genom undersökningar från bl.a. får de bästa utbildningsresultaten vidhögskolor som inte är så särsklit stora -- Princeton,t.ex., med 8 000--9 000 studenter. Visserligen är demindre än universiteten, men man får inte förledasav något storhetstänkande. Det finns inget klartsamband mellan storlek och kvalitet påverksamheten.När man rankar de amerikanska universiteten ochhögskolorna är flera av dem som ligger högst i toppjust små -- även om man jämför med våra små ochmedelstora högskolor.I ett system utan hämmande regelverk förmår ävenrelativt små högskolor att hävda sig väl i en hårdnationell konkurrens.Det har inträffat flera viktiga principgenombrottför de mindre och medelstora högskolorna. Jagtänker först på rätten att utfärda magisterexamenefter kvalitetsprövning av kanslersämbetet. Man ärberoende av precis samma kriterier och precissamma prövning som de stora universiteten ochhögskolorna. Det har visat sig att kvaliteten harvarit hög när det har gjorts efterforskningar för attutröna om den studerande varit behörig förmagisterexamen.De första reaktionerna på regeringens förslag tillresursfördelning, som är grundat på högskolornaskvalitetsprogram, tyder på att de storauniversiteten kan ha svårt att få grepp om sinaomfattande verksamheter. De mindre skolorna harminst lika goda förutsättningar att utveckla ochgenomföra starka kvalitetsprogram.Det har inte bara skett en kvalitetshöjning utanockså en ökad resurstilldelning. Jag nämnde nyssutökningen av antalet studerandeplatser, ochdessutom har forskningsresurserna förstärkts. Allasom sitter här i kammaren känner till storleken påde resurserna, men jag vill nämna det somhastigast, för jag skall göra en jämförelse med vadSocialdemokraterna åstadkom : Vi ger100 miljoner i den forskningspolitiskapropositionen utöver tidigare anslag.I tisdags beslutade vi om en engångssatsning på 150miljoner i den regionalpolitiska betänkandet. I dendebatt vi för slår man dessutom fast demedelstora högskolornas roll i utbildnings- ochforskningspolitiken. Man skiftar ut medel ur Fond92--94 för att ytterligare stödja forskning isamarbete med näringslivet.Vi skall jämföra detta med de medel som kom tillunder de år då man kan tycka att det satsades på såmånga onyttiga saker. Det var inte mer än en litenrännil om man jämför med vad den här regeringenhar satsat på forskning vid de mindre ochmedelstora högskolorna. Anslaget ökade med 8miljoner till sammanlagt 45 miljoner i sambandmed forskningspolitiska proposition.Kraftfullare än så var alltså inte de ökningar somSocialdemokraterna lämnade efter sig underrekordåren på 80-talet.Jag vill upprepa vad jag har sagt om Centernsinställning till mindre och medelstora högskolor:De är viktiga i ett nationellt högskolesystem. Det ärviktigt att alla högskolor får samma möjligheter attutvecklas och ge studenterna samma kvalitativautbildning oavsett var dessa bedriver sina studier.De mindre och medelstora högskolorna har fleraroller. De har dels en nationell roll förgrundutbildning, fort- och vidareutbildning ochforskning, dels rollen som kompetensförsörjningför det lokala och regionala näringslivet. Som RuneRydén anförde från talarstolen har de ocksåberoende av profil en roll på andra områden. I detsammanhanget kan man söka medel urstatsbudgeten, ur stiftelser osv.Slutligen, herr talman, vill jag bara säga attutmaningen för oss inte ligger i att skapa lösningarför ett fåtal medborgare i några regioner. Vi måsteta hänsyn till att hela befolkningen och hela landetskall komma in i kunskapssamhället. Då motverkassegregering och den uppdelning i A- och B-lag somoppositionen talar om. Då kan man undvika justsådana djupa klyftor. Kunskap innebär makt -- detvet vi -- men ansvaret måste delas och spridas tillalla i en fungerande demokrati. Därför är detnaturligt för oss i att tala om deladkunskap. Vi menar att alla skall ta del av kunskapoch kompetensutveckling oberoende av bakgrund.Till slut, herr talman, ber jag att få instämma å dethjärtligaste med när hon tackarvårt förträffliga kansli.Anf. 148 () replik:Herr talman! Jag har med intresse lyssnat påMarianne . Hon uppehöll sighuvudsakligen vid betydelsen av en utveckling närdet gäller de små och medelstora högskolorna. Detvar som att höra sedan.I mitt replikskifte med sade han att viinte kan splittra upp forskningsresurserna. Hurreagerar på ett sådantuttalande? Är inte det oroande?Anf. 149 ()replik:Herr talman! Jag försökte från talarstolen geexempel på hur mycket regeringen har satsat påforskningsstödjande medel till de mindre ochmedelstora högskolorna. Efter de förslag som vi nudebatterar och förhoppningsvis beslutar om är summan uppe i en halv miljard. Det ären enorm satsning om man jämför med den lillarännil som den socialdemokratiska regeringensatsade på forskning.Vi är inne i en treårsperiod. Denforskningspolitiska propositionen skall återigenförnyas efter en treårsperiod. Vi går undernätverksstruktur just . Det kan mycket väl händaatt det finns andra lösningar när det gäller attbedriva forskning. Jag är som sagt inte alls oroadför den kvalitet man presterar. Undersökningar ochresultat har redan visat att den är god.Anf. 150 () replik:Herr talman! Till vill jag säga attjag inte har prisat den tidigare socialdemokratiskaregeringspolitiken när det har gällt de medelstorahögskolorna. har haft reservationeri just detta avseende. Men jag kan konstatera attSocialdemokraterna har svängt i frågan.Därför är det så viktigt, , att vikan återupprätta en bred politisk majoritet och attockså ställer upp, ger rätt signaler och ärtydliga i sin politik när det gäller de små ochmedelstora högskolorna.Den tydliga och rätta signal från denna kammaresom högskolorna behöver är att vi säger följande:Ni är så kompenta. Vi gör den bedömningen att nihar en stor nationell betydelse inomforskningspolitiken. Därför skall ni ha fastaforskningsresurser. Något annat har inte detta landråd med.Anf. 151 ()replik:Herr talman! Jag upprepar vad jag har sagt. Vi ärinne i en treårscykel. Vi har fått betydligt utökaderesurser till forskning och forskningsstödjandeåtgärder. Vi har fått ett kvalitetskrav på oss. Just nuär vi inne i en cykel där vi har som emblem: frihetoch kvalitet.Jag är inte ett dugg oroad för att man inte skall levaupp till det på högskolorna. Centrala direktiv ochbeslut är ju helt utan relevans i det sammanhanget.Vi har gett högskolorna frihet för kvalitet.Anf. 152 SKÅNBERG (kds):Herr talman! Läget för vårt land är allvarligt omman ser till den växande statsskulden ochbudgetunderskottet. En del av problemet ärkonjunkturellt, men det allvarliga problemet är detstrukturella budgetunderskottet. Så långt jag kanöverblicka är vårt problem i ett nötskal att Sverigeinte ens under de bästa åren av en högkonjunkturförmått att börja återhämta sig. Statens inkomsterkommer att behöva förstärkas och statens utgifterbehöver utsättas för ytterligare besparingar för attinte statsskulden ohjälpligt skall växa oss överhuvudet.I det läget är det inte svårt för mig somkristdemokrat att känna sympati för oppositionensförslag att låta löntagarfondsmedlen gå tillpensionärerna alternativt till enbudgetförstärkning. Vid ett hastigt påseende kandet förefalla som om oppositionen står för enansvarsfull förvaltning med sina förslag om att låtadessa miljarder gå till en budgetförstärkning på etteller annat sätt.Trots att jag är mycket medveten om allvaret i denfinansiella situationen, menar jag att det är ännubättre att använda de pengar som vi talar om till denya forskningsstiftelserna som vi debatterar i dag.Sverige är ett litet land och globalt sett avlägsetbeläget. Vi har ett mycket begränsat språkområdeoch en liten befolkning. Vi unnar oss högre lön,längre semester och högre socialt välstånd än deflesta av våra konkurrenter. Vad skall vi dåkonkurrera med? Hur skall våra ungdomar mötaframtidens utmaningar i en värld som blir alltmerinternationell?En avvägning av löner och arbetsvillkor kommersäkert att bli nödvändig. Men kommeraldrig att kunna konkurrera genom att ha lägrelöner än folkmassor eller Östeuropasarbetskraft. Skall vi klara konkurrensen måste viförsvara vår levnadsstandard genom att vara bättre.De tjänster och produkter som vårt landproducerar måste hålla högre kvalitet än varjeannat lands för att de höga priser vi sätter på demskall vara försvarbara.I stället för den här, till synes välbehövliga,budgetförstärkning väljer regeringen, medkristdemokraternas medverkan, att investerapengarna på ett sätt som man hoppas skall ge ännubättre utdelning än vad andraplaceringsmöjligheter kan ge. Den väljer attinvestera i forskning och forskningsutbildning.För ett år sedan avsattes till trestiftelser, en för strategisk forskning, en förmiljöstrategisk forskning och en förkulturvetenskaplig forskning. I och med dagensbeslut instiftas ytterligare sju forskningsstiftelserför sammanlagt 8,4 miljarder kronorDet är en stiftelse för forskarutbildning ochprofilforskning vid mindre och medelstorahögskolor med inriktning på informationsteknologioch näringsliv, en stiftelse för forskning ochforskarutbildning vid en ny universitetsstruktur isödra , en stiftelse för förstärktvårdforskning, ett internationellt miljöuniversitet iLund, en stiftelse för vidgad internationellsamverkan och en stiftelse för kvalitetsinriktadekulturprojekt. Det tillkommer ytterligare en tiondestiftelse för att främja innovationer.Denna satsning på tio forskningsstiftelser får enmycket stor tyngd. Låt mig få göra en jämförelse,herr talman. Avkastningen av dessa miljarderkronor blir lika stor som hela budgeten för ett avvåra större universitet.All forskning är inte lika meningsfull. Om vi ser tillden forskning som just den här mixen ger är denmycket tillfredsställande och löftesrik för Sverigeoch ekonomi ur ett kristdemokratisktperspektiv.Tiden medger inte att jag utvecklar min glädje överden forskning och forskarutbildning som skall skeinom miljö, informationsteknologi, kultur,internationell samverkan eller förstärkningen avforskning vid mindre och medelstora högskolor.Herr talman! Tro mig, ochBjörn ! Jag skulle kunna utveckla miglika vältaligt om vilken som helst av dessa stiftelser.De är angelägna, och vi känner stor glädje infördem. Jag vill lyfta fram en av stiftelserna som jagkänner en särskild samhörighet med. Jag vill göradet mot bakgrund av att göra sak av att han skulle vara förvånad,eller inte förvånad, över hur de fyraregeringspartierna har förhållit sig till den fördautbildningspolitiken under dessa tre år.Jag läser in en viss syrlighet och besvikelse över attdet faktiskt höll med fyra partier som inte hade engemensam historia. Då tänker jag i synnerhet påkds som inte har varit med i . Det gick faktiskt att hålla ihop dessa grupper,. Det är mer än vad BengtSilfverstrand har lyckats med. Om jag inte är felunderrättad får vi gå tillbaka ända till förra krigetför att finna en koalitionsregering där BengtSilfverstrands parti deltog. Då var man tvingad tilldet av ett världskrig. och hansparti har inte en historia som lyfter framsamförstånd, åtminstone inte vad jag kunnat finna.Skulle man nu kunna häckla kds för att vi inte harvarit trogna mot vad vi har sagt i ?Det går naturligtvis inte av det enkla skälet att viinte har varit i . Vi har också haft enpolitik, men vi har inte haft förmånen att fåframföra den från den här talarstolen. Det gåralldeles utmärkt att se vad våra politiska programför grundskola, gymnasium, högskola ochforskning har att säga och hur väl det stämmer medden förda politiken . Jag skallpersonligen tillhandahålla dem om BengtSilfverstrand så önskar. Om inte BengtSilfverstrand tror mig kan han personligen höra migutveckla detta i så småningom.Kds har inte i alla detaljer kunnat utmejsla sinpolitik utanför . Men när det gäller en avdessa stiftelser känner vi en stor glädje. Det ärstiftelsen för förstärkt vårdforskning.Inför valet föreslog vi att medel urlöntagarfonderna skulle tillföras vården, isynnerhet för strategiska satsningar som inköp avteknisk utrustning. Den kommer många patientertill del, men är dyrbar.Det är därför med glädje jag noterar att ipropositionen avsätts av de ca 8,4miljarderna till denna stiftelse vars avkastning skallgå till forskning och forskarutbildning påvårdområdet samt till forskning med inriktning påallergier och annan överkänslighet.Forskningstraditionen vad gäller omsorg och vårdär relativt ung och har tvärvetenskaplig karaktär.Jag tror därför att denna kraftiga satsning påforskning och forskarutbildning inom vård ochomsorg kommer att ge metoder för bättre vård somsnabbt kommer patienterna till godo. I och med detminskas den enskildes lidande och resurser frigörstill annan vård och omsorg.Det är vidare ett stort folkhälsoproblem attallergier och annan överkänslighet ökar.Potentialen för att hjälpa många som är drabbadeav allergi är stor. Det skulle medföra vinster i formav minskat lidande och minskadesjukvårdskostnader. sedandeklarerade det växandebehovet av forskning just kring detta medicinskaproblem, och det har inte blivit mindre.Sammanfattningsvis menar jag att denna stiftelse ärett gott exempel, liksom de övriga nio stiftelserna,på att dessa stiftelsebildningar har allaförutsättningar att vara samhällsekonomisktlönsamma i högre grad än andrapenningplaceringar. Dessutom stärker de landetskonkurrenskraft.Herr talman! några ord omstudiefinansieringen i forskarutbildningen. Dengoda tanken att överföra utbildningsbidrag tilldoktorandtjänster fick den negativa konsekvensenatt det blev färre doktorander. Ekonomin medgavinte att tillföra ytterligare medel, ochdoktorandtjänster är avsevärt dyrare änutbildningsbidrag. I propositionen säger regeringenatt man bör överväga att införa enstudiefinansieringstrappa där doktorandernasuccessivt får bättre ekonomiska villkor som forskarutbildningen omfattar.Det är en mycket rimlig hållning, eftersomforskarstudierna ändrar karaktär underutbildningens gång, från att i början i stort settenbart vara egna litteraturstudier till att mot slutetbli allt mer reglerade och tjänstelika. De allra flestaläser dessutom litteraturkursen parallellt mednågon annan sysselsättning, som förvärvsarbete påhel- eller deltid.Utskottet skriver här att det redan nu är möjligt föruniversitet och högskolor att i de avtal som reglerarlönerna för doktorandtjänster skriva in en sådanförändring av villkoren som propositionen tar upp.Jag tror att detta vore en mycket lycklig lösning,som beredde fler forskarstuderande möjlighet att fåin en fot i systemet. Det är självklart bättre att överhuvud taget komma in, med successivaförbättringar, än att genomföraforskarutbildningen helt på egen bekostnad, somnu blir enda alternativet för många i den hårdakonkurrensen om doktorandtjänsterna. Även urlandets synvinkel är det naturligtvis bättre attbereda fler möjlighet att disputera och därmedbidra till att vi når målet med en fördubbling avantalet disputerade till sekelskiftet.Herr talman! Jag vill yrka bifall tillutbildningsutskottets hemställan i betänkandeUbU12.Jag vill också instämma i det tack som så gott somalla tidigare talare har sagt till kansliet. Jag villspeciellt tacka för den hjälp som vi nykomlingar haråtnjutit. Det har inte varit lätt att komma in i allavindlingar, men kansliet har varit oss till god hjälp.Tack för det!Anf. 153 ():Herr talman! Jag tror att jag måste börja med attberömma utbildningsministern. Berömmet gällerbåde propositionen om ''Utbildning och forskning''och ett antal andra aktstycken somutbildningsministern har lämnat ifrån sig undermandatperioden.Det måste ju vara stort A, berömligt, för en tidigarepartisekreterare att så konsekvent lyckasgenomföra sitt eget partis politik, trots att det finnstre partier till i regeringen.Vi som har suttit i utbildningsutskottet ett tag ochhar minnen av tidigare debatter och moderatareservationer från oppositionstiden ser nu hurdessa reservationer konsekvent blirregeringspolitik.Moderaterna gillade aldrig 1977 årshögskolereform -- det har ocksåutbildningsministern intygat här -- trots att detdå var en borgerlig regering som hade ansvaret.Den reformen byggde ju på en socialdemokratiskprincipproposition . Det var den somgjorde det möjligt att etablera en rad nya högskoloroch ge självständig status åt tidigareuniversitetsfilialer.De mindre och medelstora högskolorna eller denyare högskolorna, om man så vill, kom till för attlätta på studerandetrycket vid universitetsorternaoch för att göra det möjligt för fler att skaffa sighögskoleutbildning, fler studenter med olika socialbakgrund.Hela tanken från början var att de nya högskolornaskulle ha samma kvalitet i sin utbildning och sammastatus i högskolesystemet. En examen från Växjöskulle vara lika mycket värd som en från Uppsala.Både studenter och näringsliv skulle kunna bedömade nya högskolorna och deras utbildningar somfullvärdiga alternativ till universiteten ochutbildningarna där.Så har nog i stor utsträckning blivit fallet, menModeraterna accepterade aldrig denna inriktningoch har upprepat dokumenterat sittmotstånd mot den här likvärdigheten. Längreakademiska utbildningar och forskning skulleförbehållas universiteten och fackhögskolorna,medan de nya högskolorna till nöds kunde få sysslamed kortare utbildningar och mera yrkesinriktadsådan.Den proposition vi nu behandlar är genomsyrad avModeraternas strävanden att skapa två parallellasystem för högre utbildning. Längre akademiskagrundutbildningar, forskarutbildning och bredforskning skall koncentreras till universiteten. Denyare högskolorna skall ägna sig åt kortareutbildningar, mera yrkesinriktad sådan, och åtprofilforskning i nischer, beroende av det lokalanäringslivets behov och intressen, dessutomberoende av det lokala näringslivets finansiering.Den kategoriklyvning mellan nyare högskolor åena sidan och universitet och fackhögskolor å andrasidan som nu vill genomföra kommeratt få förödande konsekvenser för det svenskasystemet för högre utbildning. Vi socialdemokratertar bestämt avstånd från det här, och det gör vi påideologisk grund.Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 16.I stället för att kategoriuppdela högskolorna vill visocialdemokrater satsa på och ta ansvar för de nyahögskolorna. De behöver få fler utbildningsplatser,och de behöver få möjligheter till ett bredare ochdjupare utbud av grundutbildningar.I stället för att göra de nya högskolorna beroendeav det lokala näringslivets villighet och förmåga attställa upp med pengar för forskning vill vi attsamhället skall ta ett ökat ansvar för forskningendär. De nya högskolorna är enligt vår uppfattningen nödvändig basresurs för rekrytering av detökade antal forskarstuderande som vi så innerligtväl behöver i Sverige.Självfallet tycker vi att det är bra, om det lokalanäringslivet på olika sätt är berett att samverka medhögskolorna, men forskningsfinansieringen kaninte få bli beroende av att det finns ettframgångsrikt och framsynt företag på en ort därdet dessutom råkar finnas en högskola.Många nya högskolor har kommit att bli intressantasamverkanspartners för högskolor och universitet iandra länder. En nedgradering av dem skulleförsvåra och kanske rent av förhindra en önskadutveckling mot ökade internationella kontakter.Den lovvärda utvecklingen med samarbete omcivilingenjörsutbildning mellan tekniska högskoloroch mindre högskolor skulle brytas. De tekniskahögskolorna skulle få alibi för att koncentrera sigpå civilingenjörsutbildning och överlåta de kortareingenjörsutbildningarna på de nya högskolorna.Jag menar att de behöver finnas på samma ställe.Nu är kategoriklyvning något vill, ochdärför är det förstås konsekvent att propositionenhar den inriktningen. Det är inget särskilt märkligtmed det.Det märkliga är beteende. 40-talet har och Socialdemokraterna ståttbakom de viktiga utbildningsreformerna.Tillsammans har vi stått för mer utbildning åt fler.Vi har ridit spärr mot elitistisk utbildningssyn påannat håll. Även om tog i närhon var i talarstolen, har ändå tystnat ochköpt högskolepolitik. Man kanundra över den sinnesändringen.1987 tog avstånd från alla tankar på attgöra de nya högskolorna till ett slags collegeskolor,helt inriktade på korta utbildningar inom teknik,ekonomi och vård. Under riksmöten därefter harCentern krävt fasta forskningsresurser till de nyahögskolorna. Men har tystnat, och vifår inte något utbildningspolitiskt stöd.Det måste innebära att står bakom denavlövning och kategoriklyvning vi talar om. Sedanhar jag sett att i tidningar haruttalat sig om att man inte är helt överens. är juutbildningsministern här, så ni kanske kunde redaut hur det egentligen är mellan er i synen påutbildningspolitik. Men i dagens dokument finnsinget annat manifesterat än enighet.Herr talman! Vi socialdemokrater delarregeringens allmänna bedömning att denkvalificerade yrkesutbildningen behöver stärkas.Näringslivet behöver bättre utbildad arbetskraft föratt kunna stå sig i konkurrensen. Olikayrkesutövare behöver tillgång till nya ochfördjupade kunskaper för att klara ett föränderligtarbetsliv.Vi menar också att nuvarande utbildningssystemkanske inte till fullo motsvarar behoven, även omvi för vår del anser att t.ex. YTH är ett bra ochutvecklingsbart instrument. vill regeringentillsätta en särskild utredare, som skall få till uppgiftatt fixa till en kvalificerad yrkesutbildning. Detoffentliga utbildningsväsendet närmast döms utsom obrukbart för den uppgiften.Att skapa en ny utbildningsform är ett grannlagaoch viktigt arbete. Mängder av frågor behöverfinna sina svar. Och samhället måste ta ansvaret fördetta och tillvarata erfarenheter från befintligautbildningar.Vi säger inte nej till att näringslivet skall få varamed och påverka utbildningens utformning, men visäger nej till att lägga över ansvaret på näringslivet.Vi säger nej till regeringens snabbfixande ochprivatisering. Vi säger ja till en grundlig översyn avområdet ''kvalificerad yrkesutbildning''. Och vi villse ett förslg till riksdagen.Jag yrkar bifall till reservation 18.Regeringen återkommer med förslag om enkvalitetsdel i resurstilldelningssystemet, som vi harsnuddat vid tidigare. Frågan har stötts och blötts entid utan att ha fått någon särskilt imponerandelösning.Det är alldeles nödvändigt att högskolorna inom sigarbetar med kvalitetsfrågor och gör det brett ochsystematiskt.