prot · GH0978 · 1994-03-23 00:00:00 — Men med det statsfinansiella lägesom vi nu befinner oss i finns det inte möjlighetertill annat än mycket små marginella förändringar avåtgärdspaketet.Ett sådant problem har i sin motion A233. Det gällerhandikappade skolungdomars deltagande iAf/Ami-vägledningsveckor inför studie- ochyrkesval. Det är fråga om små resekostnader.Utskottet anser att man i ett tillkännagivande börge regeringen i uppdrag att undersöka hur manskall ta fram pengar för dessa ungdomar. Det berörfrämst åttonde- och niondeklassare.Slutligen några ord om . Koncernen harnu lagt fram sin första redovisning som aktiebolag.Av alla tecken att döma har bolagiseringen lyckatsbra, och de uppställda kraven har infriats. Ett av detuffare kraven som ställdes på koncernen gäller des.k. övergångarna till arbete på den reguljäraarbetsmarknaden. Jag tycker att det förtjänaruppmärksammas att under det lyckades nå en siffra somär bättre än den som krävde. Riksdagenkrävde , och har uppnått . Nuställer vi återigen ett krav på inför detkommande budgetåret. Vi har hopp om att det skallinfrias. Jag tycker att det är mycket bra gjort avSamhall.Herr talman! Jag skall inte säga mera. Med detanförda vill jag än en gång yrka bifall till utskottetshemställan i betänkandet AU12.Anf. 85 ():Herr talman! motiverar att manaccepterar regeringens resonemang om att fråganom företagshälsovården bäst löses genom avtal.Det är över huvud taget en underlig argumenteringfrån borgerligt håll. I andra sammanhang brukar deborgerliga ledamöterna tala om att det inte är tillfyllest att man löser viktiga problem som berör allamedborgare och alla anställda på arbetsplatsernagenom kollektivavtal eller andra avtal utan att mani stället skall driva igenom lagstiftning på området.Jag kan nämna provanställningar som exempel.När det gäller lagstiftning i denna och andra frågorär motiveringen precis den motsatta. Då skall manha lagstiftning, men här skall det alltså vara avtal.I frågan om företagshälsovården är det, HaraldBergström, faktiskt motiverat med lagstiftning,eftersom många företag inte ens binds av ettcentralt avtal mellan LO och SAF eller mellan TCOoch SAF. Alla de företag som inte har några avtalkommer att stå utanför avtalet omföretagshälsovården. Därför är lagstiftning fulltmotiverat i den frågan om företagshälsovård.Så till lagen om sociala avgifter 4 kap. 8 §. Det sägsatt det är ytterst angeläget med en förenkling.Texten i det här avsnittet i lagstiftningen är faktisktinte längre, , än att jag skullehinna läsa upp den under en replik här i kammaren.Det kan inte finnas något större behov av enförenkling. När man börjar titta på vad som stårunder de olika punkterna, så börjar man förstå vaddet handlar om. Det gäller utbildning ochinformation beträffande arbetarskydd, kostnaderför forskning och utveckling samt utbildning ochinformation beträffande medbestämmande iarbetslivet och arbetslivsfrågor i övrigt, kostnaderför skyddsarbete som utförs av regionalaskyddsombud, kostnader för utbildning avstyrelserepresentanter för de anställda, kostnaderför arbetstagarorganisationens forskningsinitieradeverksamhet. Detta är i stort sett hela texten.Regeringen behöver inte ha fullmakt att ändradetta. I andra sammanhang bedriver manarbetslivsarbetet med samma hastighet som lusenrör sig på en tjärad sticka. Därför räcker det medatt man har möjlighet att komma till riksdagenåtminstone om man villnågonting i den här frågan. Vad man vill ha ärfullmakt att rasera i dessa frågor utan att överhuvud taget behöva vända sig till riksdagen.Anf. 86 ()replik:Herr talman! Först vill jag ta upp frågan omlagregleringen av företagshälsovård. Jag anser attdet var dåligt att jämföra med förhållandet vid enprovanställning. Jag kanske skall friska upp minnetlitet för . Det var fråga om attnollställa ett avtal . Det var inte frågaom att ett antal avtal skulle finnas kvar angåendeprovanställning. När nollställningen är gjord kanman använda dispositiviteten i lagen när det gällerförhandlingar om provanställningstider.I en utredning finns redovisat en uppfattning omföretagshälsovården som stämmer överens medmin uppfattning, nämligen att företagshälsovårdenblir bäst genom att avtal förhandlas fram.Regeringen har dröjt längre med att ta itu medfrågan än vad som egentligen avsågs. Vi får väl se.Om inte arbetsmarknadens parter kommer tillskott med ett avtal, , får ett lagförslagläggas fram.När det gäller Arbetsmiljöfonden vill jag barareplikera mycket kort: Jag tror att regeringenklarar den biffen.Anf. 87 () replik:Herr talman! Det tror naturligtvis HaraldBergström, och det tror jag också. Jag tror attregeringen ville ha denna lagändring för att frittkunna plocka och riva i de villkor som vi här iriksdagen har lagt fast. Jag tycker att det äroanständigt av utskottsmajoriteten att ställa upp påatt avskaffa regeln om att det är som skallbesluta i dessa frågor. Det är vi i denna kammaresom har beslutat om att inrätta denna regel, och viborde hålla fast vid det beslutet.Vidare har vi frågan om företagshälsovården. Jaghar hört arbetsmarknadsministern uttrycka i dennakammare denna vädjan till parterna, och jag harhört också. Det har kommit ettsvar från den privata marknadens arbetsgivare ochderas starkaste organisation, . Svaret var, som jaguppfattade det, närmast som en örfil. SAF sade upparbetsmiljöavtalet. Det var svaret på önskemåletfrån departementet om att teckna avtal omföretagshälsovård.Vidare var det frågan om det lämpliga i att jämföramed provanställning. Jo, det är det sannolikt. Detbeslut som fattades om lagstiftning om LAS ochprovanställning ledde faktiskt fram till att här finnsen anmälan till för brott mot de konventionersom har ingått på området. finns det allaskäl att anta att inte längre följerkonventionen om företagshälsovård. Det är väl atthoppas att regeringen slipper en anmälan till ILOäven på den punkten. Men osvuret är nog bäst.Anf. 88 HANS ():Herr talman! Låt mig först ansluta mig till vad StenÖstlund sade om Arbetsmiljöfonden. Det är andragången vi har en diskussion om vad riksdagenskall ha för befogenheter och vilka befogenhetersom skall lämnas över till regeringen. Jag tycker attriksdagen skall försvara sin beslutskraft på deområden som rår över och inte i onödanlägga över frågorna på regeringen.När det gäller rehabilitering måste väl ändå HaraldBergström ha noterat de utomordentligasvårigheter som föreligger. Det hänger ihop medden stora ökningen av antalet förtidspensioneradede . Det är fråga om ren utslagningfrån arbetsmarknaden. Visst tycker jag att det finnsett ointresse och ett slags likgiltighet frånregeringspartiernas sida.Vidare har vi frågan om företagshälsovården.Medan gräset gror, dör kon. I en skrift frånföreningen Svensk företagshälsovård framgår detatt ungefär 2 000 anställda i företagshälsovårdenhar försvunnit . Vidare har ungefär 200arbetsställen inom företagshälsovården försvunnit.Det pågår en kompetens- och kapitalförlust inombranschen skriver föreningen i sin rapport. Detta syns också påArbetsmiljöinstitutets verksamhet. Utbildningarnahar praktiskt taget ställts in. Detta är till mycketstort men för det lokala arbetsmiljöarbetet påföretagen. Det drabbar faktiskt de anställda.Vidare ser vi hur mängden allergiproblem ökar. Viser också att när Arbetarskyddsstyrelsen skallupprätthålla sin auktoritet med hjälp avförelägganden, att samtligaarbetsgivarorganisationer säger att de inte vill hadessa förelägganden. Arbetsgivarorganisationernaanser att föreläggandena inte platsar i den nyaekonomiska situationen.Generellt sett menar jag att arbetslivsområdet blirallt trängre. Det finns ett mycket svagt intresse förde frågorna från regeringens sida.Volvo och ökar med hjälp av förändradproduktionsorganisation kvaliteten ochgenomströmningen av bilar -- så bra. Antaletarbetsplatsolyckor minskar -- desto bättre. Men detär inget som regeringen kan gottskriva sig.Tvärtom! Det uppstår nya problem påarbetsplatserna. Regeringen gör ingenting åt det.Anf. 89 ():Herr talman! nämnderehabilitering, utslagning och förtidspensionering.Enligt den senaste informationen jag har fått fannsdet i fråga om förtidspensionering ett slagsuppdämt behov. Antalet förtidspensioneringar stegsnabbt när de nya reglerna om att företagen skulleinrätta rehabiliteringsplaner trädde i kraft. Mensista kvartalet 1993 sjönk de återigen ned till ennivå som motsvarar genomsnittet för 80-talet -- omjag är rätt underrättad.Vi kan alltså se en puckel när det gällerförtidspensioneringar. Jag är inte så rädd förfortsättningen på den punkten.Vidare var det frågan om företagshälsovården ochutslagningen. Det är nog riktigt att det försvinneren del arbetstillfällen. Men jag kommer väl ihåg enbild som en av föredragandena i utskottet visadeom hur de olika bidragssystemen inomarbetsmarknadspolitiken fungerade. Där beskrevsföretagshälsovården som en kossa som var såövergödd att den inte kunde stå på sina ben längre.Företagshälsovården fick så mycket pengar att detinte gick att göra av med dem. En undersökningvisade att så var fallet.Nu har kossan fått banta litet. Jag räknar med attden situation vi vill ha med ett eller flera avtal skulleresultera i en resursanpassad storlek påföretagshälsovården och därmed få den effektiv istället för övergödd. Jag emotser den närmasteframtiden och vad som sker påförhandlingsområdet.Anf. 90 HANS ():Herr talman! Jag vet inte vad det var för någonkossa. Jag undrar om inte minnsfel. Men låt oss lägga det åt sidan.Företagshälsovården bör drivas rationellt -- somallting annat. Den bör förändras -- som alltingannat. Jag vet att det har pågått ettförändringsarbete under . Men samtligaintressenter, vare sig det är stora företag,, personalen ochfackföreningarna, eller de allmänna föreningarnaför anställda, är alla lika rädda. Det gäller ävenArbetarskyddsstyrelsen, ochArbetsmiljöfonden. Företagshälsovården förfaller.Det är sant att om vi tittar på kvartalsstatistiken kanvi se att antalet förtidspensioneringar gick nedunder de två sista kvartalen 1993 jämfört med 1992.Men den totala utslagningen var oerhörd underbåde 1992 och 1993. Det är ett misslyckande att såmånga människor har definierats bort frånarbetsmarknaden av s.k. medicinska skäl. Det hadefunnits helt andra möjligheter.Låt mig slutligen säga: Vi kan inte vänta närdet gäller företagshälsovårdsområdet. Regeringen hänvisar till avtal.Arbetsmiljöavtalet sades upp, precis som StenÖstlund sade. SAF vill alltså inte. Och regeringenväntar.Regeringen tar alltså parti för den part i dennakonflikt -- som det i själva verket handlar om -- somhar makten att inte göra något. Men under tidendrabbas de anställda av sämre förebyggandehälsovård. Det kommer inte heller att dröja lång tidinnan det blir en ytterligare uppgång i antaletarbetsskador. Därmed blir det ytterligareutförsäkringar, förtidspensioneringar, lidanden ochkostnader för samhället. En sådan hållning är attvisa ett mycket svagt intresse för dessa frågor,. Jag ser praktiskt taget intenågon reform eller något initivativ på det härområdet. Och det är inte bara jag som inte gör det.Det är en samfälld uppfattning bland samtligaparter som representerar arbetstagarna i Sverige.Anf. 91 ():Herr talman! Med de goda kontakter som HansAndersson har inom exempelvisfackföreningsvärlden, förutsätter jag att hantrycker på så mycket som möjligt för att få fram ettavtal. Jag kan försäkra att det trycks på från detandra hållet, på arbetsgivarna. Men jag håller medom, , att det är brådskande. Jagskall lova en sak: det lilla som jag kan göra för attfå något att hända skall jag göra.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas efter 7 §. )6 § konvention nr 173 ochrekommendation nr 180Föredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1993/94:AU14 konvention nr 173 ochrekommendation nr 180 (skr. 1993/94:128).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 7 §. )7 § Övergripande kulturfrågorFöredrogskulturutskottets betänkande1993/94:KrU18 Övergripande kulturfrågor.Anf. 92 ():Herr talman! I detta betänkande råder det mellansåväl regeringspartierna som oppositionen en totalenighet på den punkt som jag särskilt villunderstryka. Det handlar om det omfattandeutredningsarbete som pågår inomkulturområdet. I enighet säger utskottet:''Eftersom beslut om utredningsarbetet ochformerna för detta i allt väsenligt skett enligtönskemål som kulturutskottet framfört, -- -- --finns starka skäl som talar för att utskottet i frågorsom omfattas av utredningsarbetet inte skall görauttalanden som i vart fall kan uppfattas som attutskottet föregriper detta arbete. ''Vidare sägs det: ''Även i frågor där det i sak råderolika uppfattningar om den lämpligaste lösningenhar utskottet således kunnat enas om en gemensammotivering. ''I regeringens direktiv till ,direktiv som innebar att man fick följa det somutskottet skrivit och som hade beslutatom, framgår det att utredningen har fria händer attaktualisera de frågor som utredningen anser varamest angelägna, utöver vad som framgår avdirektiven. Regeringen har dock tillfört enbegränsning. Regeringen har nämligen förbjuditKulturutredningen och de andra utredningarna attkomma med förslag till kostnadsökningar.Kulturutredningen arbetar nu mycket snabbt ochskall vara klar till nyår.Herr talman! Mot denna bakgrund, med ett utskottsom enhälligt gjort denna skrivning och med enenhällig riksdag, förutsätter jag att regeringenavstår från att ändra på väsentliga delar ikulturpolitiken under den korta tid som är kvartill höstens val, exempelvis vad gäller att skapa nyaeller annorlunda strukturer eller att bygga upp nyafonder. Det kan möjligen vice ordförande bekräftasenare i samband med sitt inlägg. Utskottetsmajoritet har för egen del en mycket stark skrivningpå denna punkt. Det skulle, för min del, varaintressant att få bekräftat att regeringen inte avseratt komma med sådana förslag. Några sådanaförslag är ju inte heller anmälda till riksdagen.Med tanke på vad som står i betänkandet måsteregeringspartierna avvisa eventuella förslag i ensådan riktning, oavsett om förslagen skulle dykaupp i en oanmäld särproposition eller i anslutningtill kompletteringspropositionen. I densocialdemokratiska motionen diskuterarsocialdemokraterna frågan om att bilda ennationell fond för kulturinvesteringar. De säger attKulturutredningen bör få i uppdrag att särskiltstudera detta. Vad gäller denna motion skriverutskottets majoritet att enligt den information somutskottet inhämtat kommer betydandebelopp av de medel som anvisat tillarbetsmarknadsinsatser att avdelas tillkulturmiljövård av sysselsättningsskäl. Det vet vi;det har fattat beslut om. Vidare sägerutskottets majoritet att utskottet vill, liksom för tvåår sedan, hänvisa till arbete.Detta markerar ytterligare att det som har att ta ställning till gäller för nästa budgetår,ingenting annat.Till uppgifter hör bl.a. attutvärdera uppfyllelsen av de kulturpolitiska målen.Jag vill här, herr talman, göra ett par markeringar.Dagens samhälle har naturligtvis på många sättändrat sig sedan målen fastställdes för exakt 20 årsedan. har vi bl.a. på ett helt annat sätt äntidigare ett kraftigt och ökande flöde av idéer ochkonstarter mellan länder och människor. Det är ihuvudsak både positivt och berikande för detsvenska kulturlivet. har denangloamerikanska dominansen blivit alltmermarkant inom stora delar av kultursektorn. Det fårman ägna speciell uppmärksamhet, menar jag.I dag är kanske var tionde person som lever iSverige född i ett annat land och har därmed enannan bakgrund. Det faktum att vi i hög grad leveri ett mångkulturellt samhälle måste klart avspeglasvid utformandet av kulturpolitiken; det säger sigsjälvt. Det tror jag förtjänar att betonas ordentligti en framtida kulturpolitik.Dessutom måste mediefrågorna framöver lyftas inordentligt i ett kulturpolitiskt perspektiv. När manfastställde kulturpolitiska mål var detnästan förbjudet att tala om det. Radio, menframför allt TV, spelar en betydligt mer central rollfrån kulturell synpunkt än . Det finnsbetydligt fler kanaler att titta på och lyssna till. Attdet är viktigt att lyfta in kulturella aspekter merbestämt och konsekvent illustreras främst av attregeringen låtit delar av yttrandefriheten gå påauktion. Man auktionerar alltså ut delar av detfrämsta kulturpolitiska målet, nämligen vidgandetav yttrandemöjligheterna. Jag syftar naturligtvis påauktionsförfarandet vid etableringen av dekommersiella radiokanalerna. Här kördes alltsåyttrandefrihetsmålet bryskt över av nyliberalerna iregeringen.Själv menar jag att en viktig grund i en demokratiär att principen om yttrandefrihet hävdas så starktatt den har företräde när den kommer i konfliktmed näringsfriheten. Med en lätt omskrivning kanman möjligen med ordsäga: Det är en skam, det är fläck på Sverigesbaner, att yttrandefrihet heter pengar.Om jag har förstått det rätt, verkar nu BirgitFriggebo vilja fortsätta på samma linje. vill kulturministern denna gångsälja ut P 3 inom . Den enda icke-kommersiella kanal som ungdomar lyssnar på skallalltså kommersialiseras. Om man påKulturdepartementet inte tror på att detta är denenda icke-kommersiella kanal som ungdomarlyssnar på, kan man låta någon utreda dettanärmare. Jag har sett att det just iKulturdepartementet är populärt att anlitakonsultbolag, och då kan man ju anlita JKL, somuppmärksammades i TV-programmet . Detta konsultbolag kommer säkert att moten fet ersättning kunna kontrollera detta.Herr talman! Erfarenheterna visar också att fråganom kulturell jämlikhet måste lyftas fram merbestämt. De klasskillnader och de geografiskaskillnader som fanns leverfortfarande i stor utsträckning kvar vad gällerkulturdeltagandet. Detta visar bl.a. Kulturrådetsutredning om vidgat deltagande, liksomundersökningar gjorda av . En i någon väsentligmening ambitiös kulturpolitik måste ta fasta pådetta faktum och söka medverka till enförändring -- inte för förändringens egen skull, utanjust därför att en förändring skapar förutsättningarför förbättringar.Särskilt viktigt är det att medvetet stödja barn- ochungdomskultur -- detta speciellt i då begreppsom ''kultur i skolan'' håller på att försvinna.Flickorna och pojkarna i skolan förvägras att se enteaterföreställning och att möta en konstnär elleren författare, därför att skolan inte tycker att det ärnågonting att lägga pengar på.Jag tror att det är speciellt viktigt att staten i någonmening försöker ange riktlinjer. De kulturpolitiskamålen är just avsedda att vara riktlinjer också närkommuner och landsting fastställer sinakulturpolitiska mål. Detta är en punkt som jagsärskilt vill lyfta fram.I en av de socialdemokratiska reservationerna tar viupp frågan om ett handlingsprogram för dehandikappades deltagande i kulturlivet. Ett av dekulturpolitiska målen är just att kulturpolitikenskall utformas med hänsyn till eftersatta grupperserfarenheter och behov. Även omKulturutredningen nu skall titta på detta kan detvara värdefullt att , för att spara tid ochför att få större effekt, redan nu får i uppdrag attta initiativ och göra en systematisk genomgång somleder till en förbättring av de handikappadesmöjligheter att delta i kulturlivet.Det stod ingenting om en bibliotekslag i direktiventill , trots att det hänvisades tillden frågan i förra årets budgetproposition. Frånsocialdemokratisk sida har vi från och med detförsta sammanträdet drivit denna fråga, och denutreds nu.Jag vill för min del säga att det är klart attKulturutredningen kan utreda frågan om detbehövs en bibliotekslag, och om svaret blir ja kanden också lägga fram ett förslag till hur den skallutformas.Jag vill här och deklarera att vi frånsocialdemokratiskt håll anser att det behövs enbibliotekslag. Också här berör vi det som ärgrunden i en demokrati, nämligen justyttrandefriheten, alla människors möjlighet till fritillgång till det tryckta ordet. En sådan lag börinnehålla riktlinjer, som innebär att det slås fast attboklån skall vara avgiftsfria. Oavsett var man bor ilandet skall man ha möjlighet att låna en bok. Detskall vara någorlunda hygglig tillgänglighet. Detskall finnas kompetent personal. De allmännabiblioteken skall drivas i offentlig regi.Herr talman! Jag och socialdemokraterna ikulturutskottet står självfallet bakom samtliga desocialdemokratiska reservationer som är fogade tillbetänkandet, men jag vill begränsa mig till attenbart yrka bifall till reservationerna 1, 6, 7 och 8.Anf. 93 ():Herr talman! Det här betänkandet, nr 18, heterÖvergripande kulturfrågor. Jag kommer att ta fastapå just det övergripande och tala om kulturfrågorfrån ett mer ideologiskt perspektiv än vad somkanske är vanligt här i kammaren. Annars handlarju kulturdebatter mestadels om enskildafrågor -- om mer eller, som det mest ärfråga om, mindre statliga pengar till olika ändamål.För oss i är detta att det händernågot i människor i mötet med kulturyttringar ettmycket viktigt kriterium på kvalitet. Det finnsingen anledning för samhället att lägga pengar påolika verksamheter bara för att dessa skallproducera ''kultur'' för passiv konsumtion.Om olika kulturverksamheter när de når denenskilda människan inte enbart skall konsumerasav denna, om det skall hända något i människor idet mötet, uppstå en dialog, måste respondenten --jag vill hellre säga det än mottagaren -- ellerindividen ha en rimlig chans att tyda det ''språk''eller de uttrycksmedel som den konstnärligaverksamheten använder sig av.God kultur -- och använder jag begreppet iganska snäv bemärkelse -- handlar alltså omkommunikation mellan den professionellekulturskaparen och kunniga, lyhörda ochkravfyllda respondenter. Närhelst enkommunikation uppstår -- även om den inte yttrarsig på annat sätt än att mottagaren blir arg ochskåpar ut det som den professionellekulturskaparen har att erbjuda, vare sig det rör sigom en tavla eller en teaterföreställning -- då leverkulturen.Övergripande kulturfrågor borde alltså handla omhur vi skapar en sådan kultursituation att kultureninte reserveras för en liten elit i samhället och intereduceras till att vara en fråga om hur en viss vara --i det här fallet olika kulturyttringar -- distribuerastill konsumenter på effektivaste sätt.Den samhälleliga kulturpolitikens ansvar måstevara att skapa behov av kultur. Hur gör man det då?Jag medger att det inte är så enkelt.Det har ju visat sig att det inte räcker att se till attdet finns ett brett utbud av kulturaktiviteter -- ävenom det naturligtvis också är viktigt och det återstårmycket att göra på det här området.Det räcker inte heller att satsa allt på denprofessionelle kulturskaparen. Om han eller honinte har någon att kommunicera med får vi en ''l'artpour l'art''-situation; vi bygger glastorn för detkonstnärliga skapandet.Det gäller att i betydligt större utsträckning bry sigom basen i kommunikationen, den enskildamänniskan, och vad som händer i henne.Att locka fram behov av konstnärligt skapande ärnågot man gör genom att tidigt träna människorsalla sinnen, genom att lära barn fler sätt att uttryckasig än det verbala, genom att låta dem träna ochiaktta olika kroppsspråk, genom att låta demdansa, spela och sjunga själva, genom att förmedlaintryck, genom att ge barnen och ungdomarnatillgång till många böcker och mycket musik,genom att ge dem möjlighet att se och spela teater,dansa, titta och suga upp intryck från alla håll ochkanter.Om vi gjorde på detta sätt skulle det inte finnasnågra problem med vikande besökssiffror vare sigpå teatrarna, konserterna eller utställningarna --vare sig eller . Morgondagenskulturutövare och kulturdeltagare växer ju upp idag.Självfallet är det skolan som har det grundläggandeansvaret för denna del av barnens fostran.Ingen skulle komma på tanken att ge följandebudskap till en sexåring: har du papper, pennaoch lite texter. Får du bara ha det här omkring digkommer du att lära dig läsa och skriva på egenhand. Gör du det inte själv ankommer det på dinfamilj att uppmuntra ditt eventuella intresse.Vi har i stället en hel uppsättning metoder ochutmejslade, väl genomtänkta pedagogiker för barnsläs- och skrivinlärning.