prot · GI0945 · 1994-12-19 00:00:00 — 72 ():Herr talman! Det är en mycket liten del av dentotala kostnaden för vården som utgörs av ersättningtill de privata läkarna och sjukgymnasterna. I och medhusläkarlagen blev det fler etableringar. I mitt hemlänär det många av anställda distriktsläkaresom har etablerat sig. Varför har man gjort det? Jo,därför att man på det viset får en bättre möjlighet attarbeta på det sätt som man vill arbeta. Man kan ge enbättre service till patienterna än vad man hade möjlig-het att göra inom mycket reglerade ochtrånga system.Jag tycker att den biten är värd pengarna, eftersomdetta i första hand har tillfallit patienterna.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )11 § Bidrag för information om i sam-band med världsmästerskapen i friidrott i Göte-borg år 1995Föredrogskulturutskottets betänkande1994/95:KrU7 Bidrag för information om isamband med världsmästerskapen i friidrott i Gö-teborg (prop. 1994/95:110).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas .) 12 § betänkande1994/95:UbU5 Kårobligatoriet (prop. 1994/95:96).Anf. 73 ():Herr talman! Propositionen om att kårobligatorietskall bibehållas är en i raden av s.k. återställare frånregeringen. Förslaget innebär att det även i fortsätt-ningen skall vara tvingande att vara medlem i stu-dentkår eller motsvarande. tidigare beslutom kårobligatoriets upphörande skulle därmed rivasupp.Motivet sägs vara att kårobligatoriet är en förut-sättning för studenter att på oförändrad nivå utövainflytande över beslut som gäller universitetens ochhögskolornas utbildning och övrig verksamhet. Detsägs likaledes vara en förutsättning för studenterna såatt de själva kan forma sin studentsociala verksamhet.Motivet för regeringen och utskottsmajoriteten attriva upp beslutet om att avskaffa kårobligatoriet äralltså rent praktiskt. Resonemanget bygger på inställ-ningen att ett obligatoriskt medlemskap är en förut-sättning för arbetet i studentkårerna.Låt mig säga att jag inte delar denna inställning.Det är en demokratisk rättighet att slippa vara medlemi studentfackliga organisationer. I avvägningen mellanpraktiska och principiella skäl i detta fall måste deprincipiella skälen väga tyngre.Visst är det viktigt att studenterna kan utöva infly-tande och sköta sin studentsociala verksamhet, mendet kan ske även om medlemskapet är frivilligt. Det ären fråga om hur man organiserar och bygger upparbetet. Även med frivilligt medlemskapkommer det vara intressant för studenter att tillhörastudentkårer.Studentkårerna är i stor utsträckning åsiktsorgani-sationer. Detta faktum är i sig ett tillräckligt skäl föratt föreningsfriheten skall gälla på detta område.Jag yrkar därför bifall till reservationen.Anf. 74 ():Fru talman! liberalerna har vid sittlandsmöte tagit klar ställning mot kårobligatoriet. Vihar sagt att eftersom ett avskaffande får effekter bl.a.för den studiesociala servicen och verksamheten skallavvecklandet ske på ett ansvarsfullt sätt. Kårer ochnationer skall ha villkor som gör att dessa kan fullgöraviktiga funktioner gentemot studenterna.När högskolorna genom högskolelagen 1992 fickökad frihet i vad gäller studieorganisation, utbild-ningsutbud, antagning av studenter, inrättande avprofessurer m.m. blev det obligatoriska medlemskapetför studenterna i en kår något märkligt.Fru talman! Kårobligatoriet har successivt utveck-lats ur studentsammanslutningar sedan 1700-talet.Ursprungligen var de nödvändiga för att hjälpa fattigastudenter att få mat och husrum. De bidrog också tillsamhörighet mellan studenterna som var bortahemifrån för att kunna läsa i t.ex. eller Uppsala.I dag tas detta obligatorium för givet och som engarant för studentinflytande.Obligatoriet har varit aktuellt här iriksdagen. Beslut om avskaffande har fattats tidigare.Det har också tagits bort tidigare. fattadevi senast beslut om ett principiellt avskaffande. Dåfastslog principen att från den 1 juli 1995skulle det inte vara obligatoriskt att tillhöra en kår föratt få läsa vid en högskola. Tiden mellan det princip-beslutet och det praktiska genomförandet skulle ägnasåt att ge studenter, högskolor och staten rådrum för attfinna former för att behålla de positiva inslagen iarbetet.Bakgrunden till beslutet var ett värnande omföreningsfriheten, som är en av de grundläggande fri-och rättigheterna. Tillsammans med yttrandefrihetenär den inskriven i regeringsformen. Även om det haransetts att kårobligatoriet faller utanför grundlagenstillämpning kan det ifrågasättas av principiella skäl.Beslutet innebär inte att studenterna inte skall hainflytande - tvärtom. Jag anser att studenter somsjälva väljer att delta i utbildningsbevakning och so-cialt arbete på sin högskola kommer att göra det medökad legitimitet och med ökat engagemang. I dagdeltar högst av studenterna i kårvalen. På vissaorter är andelen så låg som 13 %.Det finns all anledning att starkt ifrågasätta legi-timiteten i SFS ursinniga arbete för att behålla obliga-toriet. Samtliga politiska studentförbund är överensom att obligatoriet bör avskaffas. Det gäller ocksåflera stora kårer som inte är medlemmar av SFS,främst av det skälet att SFS har tagit ställning för ettbehållande av obligatoriet.Skälen för beslut gällde alltså i huvud-sak principen om föreningsfrihet. Den s.k. negativaföreningsfriheten är grundläggande för ett demokra-tiskt samhälle och innebär enligt regeringsformen ettskydd mot att genom tvång tillhöra politisk samman-slutning, trossamfund eller annan sammanslutning föråskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annathänseende.Riksdagen ansåg också att vissa uppgifter som kå-rerna tagit ansvar för är viktiga och att ett avskaffandeav obligatoriet inte får medföra en försämring förstudenterna. Studiebevakning, dvs. en bevakning avatt utbildningarna håller hög kvalitet, är ett områdedär studenterna har gjort stora insatser. Det kommeratt vara lika viktigt, om inte viktigare, i fortsättningen.Enligt mitt sätt att se finns det ingen motsättningmellan högskolorna och studenterna i den frågan.Båda parter är lika allvarligt engagerade. Därför ärbåda angelägna om att utbildningsbevakningen skallutvecklas. Den skall dock bygga på samverkan ochsamarbete.Riksdagen underströk också vid sitt beslut att detfinns betydande sociala och kulturhistoriska värden inationshusen i och och att de även ifortsättningen skall användas för studenternas verk-samhet. Därmed är det inte självklart att det är Uppsa-las och Lunds studenter som skall finansiera detta såatt dessa värden kan bestå. Här borde staten gå in,liksom när det gäller andra kulturhistoriska byggna-der, och stödja ägarna.Fru talman! vill jag säga att Socialdemo-kraterna delade den principiella inställningen 1993. reservation ansåg man dock att de praktiska ochekonomiska effekterna måste vara klara innan ettbeslut kan fattas. visade det sig att när principernaskall omsättas till handling får principerna vika.Jag menar att det finns fyra slutsatser att dra avdetta. Vilket beslut vi än kommer att fatta är fördet första kårobligatoriet ett ingrepp i föreningsfrihe-ten. Tvångsrekrytering leder för det andra inte tillstörsta möjliga engagemang bland studenterna. Fördet tredje är det möjligt att bedriva studentfackligtarbete med hög ambitionsnivå utan obligatorium. Fördet fjärde finns det praktiska, främst ekonomiska,svårigheter, men det kan inte tas som en anledning föratt behålla obligatoriet.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationen ochavslag på hemställan i betänkandet.Anf. 75 ():Fru talman! Man kan väl utan överdrift påstå attdet är något av en surdeg som vi debatterar iriksdagen. Frågan om studenternas obligatoriska an-slutning till studentkår, det s.k. kårobligatoriet, harstötts och blötts i utskott och kammare.Efter varje ny utredning och efter praktiskt taget varjeberedning i har slutsatsenblivit att kårobligatoriet, trots vissa principiella in-vändningar som kan resas mot detsamma, är det mestverkningsfulla instrumentet för att säkra studenternassjälvförvaltning och självbestämmande vid universitetoch högskolor.Så här resonerade t.ex. den folkpartistiske utbild-ningsministern i budgetproposi-tionen 1979, sedan han upphävt ettav fattat beslut om avveckling av kårobliga-toriet: "Ett avskaffande av det obligatoriska medlem-skapet skulle därför, oavsett vilket alternativ somväljs, medföra en betydande nedtrappning av organi-sationens verksamhet med följd att den studerande-fackliga bevakningen allvarligt försvagas och att densociala servicen kraftigt försämras. "Det var då det, . Det är faktiskt istort sett samma betänkligheter som kan anförasmot en avveckling av kårobligatoriet.Den borgerliga riksdagsmajoriteten beslutade ijuni 1993 att avskaffa obligatoriet fr.o.m. den 1 juli1995. Socialdemokraterna reserverade sig mot beslu-tet med motiveringen att först borde få taställning till en konkret plan över hur en avvecklingskulle gå till. En sådan plan borde enligt vår uppfatt-ning bl.a. innehålla förslag till hur de studerande pårättvisa och jämlika grunder skall vara representeradei olika organ inom högskolan och hur val till dessaorgan skall förrättas. Vi menade vidare att formernaför den fortsatta driften av studentbostäder och sam-lingslokaler noggrant borde analyseras och att enekonomisk kalkyl för kårobligatoriets avvecklingskulle presenteras för innan slutgiltigt be-slut fattades i frågan. Vi ansåg också att det var enskyldighet för regeringen att redovisa hur stor del avden beräknade kostnaden som staten var beredd attsvara för vad gäller studentfacklig och studiesocialverksamhet, liksom lokalförsörjning m.m.Också utbildningsutskottet förutsatte i sitt betän-kande 1992/93:UbU14 att regeringen skulle läggafram förslag till om de ekonomiska konsek-venserna av en avveckling av obligatoriet. Vi vareniga på den punkten.Kommittén för avveckling av kårobligatoriet, dens.k. , utredde på regeringens uppdragkonsekvenserna av en avveckling. Men direktivenomfattade bara utbildningsbevakningen, i snäv be-märkelse, samt val av studentrepresentation. De stu-dentfackliga och studiesociala frågorna, som MargittaEdgren talade sig varm för, lämnades helt utanförutredningen. satt med i den regeringenmen satt tydligen inte med i Utbildningsdepartemen-tet. Det har faktiskt även många andra frågor inomutbildningspolitiken visat. Att de studiesociala frågor-na lämnades utanför är ganska märkligt mot bakgrundav utbildningsministerns uttalanden i prop.1992/93:169. I den slog han klart fast att en avveck-ling av kårobligatoriet inte fick medföra en försäm-ring inom det studiesociala området. Var finns logi-ken när det gäller konsekvenserna i de förslag tillavveckling som ni nu står och pläderar för, både frånfolkpartistisk och moderat sida?En avveckling av kårobligatoriet efter dessa rikt-linjer skulle innebära att studentkårerna förloradeuppemot hälften av sina medlemmar och tre fjärdede-lar av inkomsterna. Med tanke på de försämringar avstudentinflytandet som ni från borgerligt håll hargenomfört under er regeringstid är ni kanske ute efteratt kraftigt inskränka studentinflytandet. Det stämmeri alla fall väl överens med er logik när det gäller enavveckling.Hälften av medlemmarna och tre fjärdedelar avinkomsterna skulle alltså försvinna. Det skulle drabbaen viktig studentfacklig verksamhet, utbildningsbe-vakningen och den studiesociala verksamheten.Inför dessa dystra utsikter syntes även den frejdigemoderate utbildningsministern, , någotdämpas i sin avvecklingsiver. I ett utspel förlidensommar körde han sålunda över sin egen utredningoch presenterade en helt ny modell som kom en avmoderaterna närstående sydsvensk tidning att utropa:"Obligatoriet avskaffas men består". Det är egentligenotroligt, men sådan är faktiskt verkligheten. Förvissopåbjöd prestigen att utbildningsministern framhärdadei en formell avveckling av obligatoriet, men studen-terna skulle ändå tvingas, för att använda hans egenterminologi, att betala en avgift för vad som beteck-nades som "nödvändig verksamhet".Detta är alltså facit av en avveckling som mansatte i gång. Man skrämde upp en massa människorute i studentvärlden. De trodde på detta och satte igång en procedur som sedan visade sig vara fullstän-digt onödig. Det gick dess bättre inte så långt. Detfanns nämligen också de som förlitade sig på att so-cialdemokraterna skulle återställa det här. Det ärfaktiskt fråga om en återställare; det är en riktig be-teckning. Man går tillbaka till någonting som har visatsig fungera mycket väl.Det är ganska fantastiskt att borgerliga partier le-ver i föreställningen att demokratin och friheten skulleöka vid en omläggning av studentverksamheten frånen självförvaltning till en statsförvaltning och attvaldeltagandet skulle bli större om valen organisera-des av myndigheter i stället för av studentkårer.Att ersätta ett lokalt system med ett centralt, attflytta makten från studenterna till rektorer, styrelsereller , är fjärran från ettsocialdemokratiskt synsätt vad gäller studenternas rolloch betydelse inom den svenska högskolan.Skälen för att behålla studenternas obligatoriskaanslutning till en studentkår är flera. Jag kan lyftafram några av dem.För det första kan studentkåren jämställas med enkommun eller, om man så vill, en bostadsrättsföreningvad gäller att man skall finna praktiska lösningar påoch ta ett ekonomiskt ansvar för gemensamma pro-blem.För det andra är kårerna en väl integrerad del avhögskolesystemet. Varför föreslår ni inte, i konsek-vens med era avvecklingsbeslut, att fakulteterna skallavvecklas? Det finns ju två fundament inom högsko-lan. Det ena är studentkåren, som företräder studen-terna. Det andra är fakulteterna, till vilka professoreroch lärare som har disputerat är obligatoriskt anslutna.Jag har inte hört talas om något sådant förslag ännu,men det kanske kommer.För det tredje ges studenterna möjligheter att ut-öva självförvaltning och bestämma över sina egnaangelägenheter.För det fjärde tyckte jag mig i höra en viss nedvärdering av SFS, SverigesFörenade Studentkårer. Genom att SFS finns talarfaktiskt studenterna med en röst och är en tung re-missinstans i högskolefrågor. Det är viktigt att manhar det starka inflytande och den auktoritet som be-hövs i dessa sammanhang för att kunna påverka ut-bildningspolitiken.Jag skulle vilja avsluta med några frågor. Ni frånborgerligt håll är så övertygade om det riktiga, rimligaoch demokratiska i att avveckla ett system med ettkårobligatorium. Varför redovisade ni inte, under dentid då ni hade möjlighet, ett konkret förslag som riks-dagen kunde få ta ställning till? Ni utlovade faktiskt,från den borgerliga majoritetens sida, att det skullekomma ett sådant förslag, så att skullekunna ta ställning till det. Vi fick inget sådant förslag.Ni orkade inte. Ni förmådde inte lägga fram ett sådantavvecklingsförslag. Då är det faktiskt litet märkligt är så kavat och så övertygad om att en avveck-ling är bra. Varför är en avveckling bra? Hur ser detpraktiska system ut som skulle kunna klara av ensådan här uppgift?Fru talman! Jag ber att få yrka avslag på reserva-tionen och bifall till utskottets hemställan.Anf. 76 () replik:Fru talman! Jag läser ur den reservation som so-cialdemokraterna hade :"Även om utskottets principiella uppfattning är attkårobligatoriet bör avskaffas, kan utskottet inte ställasig bakom - - -. "Socialdemokraternas principiella uppfattning vå-ren 1993 var alltså att kårobligatoriet borde avskaffas.Bengt Silfverstrand försöker nu smita ifrån den delen.Han tar upp en hel diskussion om vad utredningar haroch inte har omfattat. Om ni står fast vid den princi-piella uppfattningen kan jag inte förstå varför ni ,när ni ingår i departementet, inte utreder det som nimenar att tidigare utredningar inte har gjort, t.ex. destudiesociala frågorna. Ni kan ändå behålla principenom att kårobligatoriet skall avskaffas.Jag tycker att litet triumferan-de meddelade åsikt. Den kändejag faktiskt till. Detta visar bara att det här är en svårfråga. Det är svårt att lösa de praktiska problemen.Dessutom varierar studenternas uppfattning om obli-gatoriet faktiskt nästan med varje studentgeneration.Vissa generationer tycker att det skall bort. Andratycker att det skall behållas.Bengt Silfverstrand tog upp fyra skäl för att kå-robligatoriet skall behållas.Han säger för det första att studentkåren kan jäm-föras med en bostadsrättsförening. Det är faktisktfrivilligt att köpa sig en bostadsrätt.För det andra säger han att studenternas arbete ären integrerad del av högskolan. Självfallet är det så.Det sägs också i högskolelagen.För det tredje säger han att detta är en viktig delnär det gäller studenternas självförvaltning. Det hållerjag med honom om, men jag ifrågasätter legitimitetenav denna självförvaltning, så länge valen ute på deolika studentkårerna endast omfattar mellan 13 och20 % av studenterna.För det fjärde menar han att jag har nedvärderatSFS. Det har jag inte gjort. Jag uppskattar SFS, ochjag sade också i mitt anförande att SFS har gjort ettstort arbete när det gäller studiebevakningen, menman måste även lyssna på alla de studenter som inteär med i SFS. Det var det som jag anförde. Det ärfaktiskt tveksamt om SFS för alla studenters talan, sålänge det bara är av studenternasom deltar i valen.Anf. 77 () re-plik:Fru talman! säger att det är fri-villigt att gå med i en bostadsrättsförening. Det är också frivilligt att skriva in sig vid ettuniversitet, med de förpliktelser, rättigheter och skyl-digheter som där finns. Alla erfarenheter har visat attett kårobligatorium är det mest effektiva och demo-kratiska när det gäller att klara av de uppgifter somnödvändigtvis måste av för att studenternastillvaro skall bli både kreativ och dynamisk vid lärosä-tena.Margitta sade att jag triumferade när jagtalade om syn på den här frågan.Det gjorde jag inte alls. Jag konstaterade kallt att detockså finns folkpartister som noggrant har satt sig in iden här frågan som ser realistiskt på den, som tänkermindre på principrytteri, dogmatism och överideolo-gisering. Detta är en fråga som faktiskt är mera prak-tisk än principiell.Det är riktigt att vi har haft den uppfattningen. Närvi tog ställning till regeringens proposition fanns ensamsyn inom det socialdemokratiska partiet i den härfrågan, att vi väl kunde pröva möjligheterna att av-veckla. Låt oss se om det finns ett bra alternativ somtillgodoser alla de krav som måste uppfyllas för attstudenterna skall kunna få en bra studiesocial tillvaro,en vettig utbildningsbevakning osv. Låt oss förutsätt-ningslöst pröva detta.Detta har vi gjort och kommmit fram tillsamma slutsatser som , den folk-partistiska utbildningsministern. Det visade sig intevara möjligt. Vi har ännu inte sett det praktiska för-slag som skulle göra att vi kunde ompröva vår in-ställning.Ni hade möjligheten att komma med det. Ni toginte den möjligheten. Då är det mycket märkligt ochinkonsekvent att ni nu framlägger bara ett blanktavslagsyrkande.Om ni hade litet av självkritik borde den i så falldrabba den utbildningsminister som lade fram dettaförslag, men som sedan - som i så många andra frå-gor - inte kunde löpa linan, inte nådde ända fram.Anf. 78 () replik:Fru talman! vet lika litet somjag eller någon annan ett smack om huvudvida ettkårobligatorium är det mest effektiva sättet att lösa defrågor som studenterna har legitim rätt att medverka ivid ett universitet eller en högskola. Ingen av oss vet,eftersom vi inte har varit utan ett kårobligatorium.Båda kan vi, från olika utgångspunkter, funderaöver hur det skulle se ut om det inte fanns ett obliga-torium. Då tror jag, som liberal, att det går att göra ettmycket ambitiöst studentarbete även utan tvångsmed-let obligatorium. Jag är helt övertygad om att studen-terna av ren självbevarelsedrift skulle vara noga medatt även i fortsättningen följa utbildningens kvalitet,de sociala frågorna osv. Däremot kanske det blev litetmindre av gasker, danser, gymnastik osv. än i dag.Bengt Silfverstrand tog somexempel på en klok folkpartist. Jag tycker också attJan-Erik är mycket klok. Men det finnsfrån min synvinkel, tack och lov, också kloka social-demokrater, bl.a. här i kammaren,som har skrivit en motion i vilken han vill att vi skallfortsätta att ha som huvudprincip att kårobligatorietskall bort. I båda våra partier finns alltså kloka ochkanske mindre kloka ledamöter.Om menar att principen ärviktig, men att tidigare minister inte har utrett sakenordentligt, då kanske jag kan få svar på min obesvara-de fråga: Varför har man inte , när man har ensocialdemokrat som utbildningsminister, tillsatt en nyutredning för att kunna reda upp de praktiska konsek-venserna och för att få ett förslag till kammaren så attvi kan avskaffa obligatoriet? Det verkar ju som ombåde ni och vi tycker att principen är viktig, dvs. attkårobligatoriet borde avskaffas.Anf. 79 () re-plik:Fru talman! Jag har svarat på den frågan. Efter deutredningar som , tillsatte och noggrant penetrerade harvi konstaterat att denna fråga är utredd långt utövervad som rimligen kan begäras av det utredningsma-skineri som förfogar över.Vi har kommit fram till slutsatsen att det inte finnsnågot bra alternativ till kårobligatoriet.Att en socialdemokratisk regeringskollega nuskulle ägna tid och kraft åt att tillsätta en ny utred-ning, som sannolikt inte skulle komma fram till någotannat resultat, vore faktiskt ett slöseri med resurser.Jag är inte främmande för tanken att en borgerligregering i brist på annat underlag kunde inleda ettramaskri mot ett sådant förfaringssätt.Det finns inget bra alternativ.Om det nu skulle finnas, så tala om, , i varje fall i övergripande termer hur vi skulleklara av den uppgiften. Det senaste som har tillkomitär . Man kom med ett förslag omhur det skulle gå till. Man talade om en kostnad på 30miljoner kronor som måste tas från statskassan. Jagser inte i era motioner att ni har avsatt medel för dettasom ni här pläderar för. Ni har inte avsatt en krona,om jag har läst rätt och det tror jag att jag har.Man kommer alltså fram till ett mycket begränsatresultat. Konsekvenserna är en halvering av medlem-skåren och att man förlorar tre fjärdedelar av inkoms-terna.Som ett litet exempel: studentkårerna förfogaröver fastigheter som lågt räknat är taxerade till tvåoch . Dessa fastigheter är avstor betydelse för verksamheten. Man skulle tvingassälja ut dem för att klara den här uppgiften. Slutsatsenär inte min. Många andra har kommit fram till den,även många inom studentvärlden som var inställda påoch positiva till en avveckling av kårobligatoriet, mensom såg konsekvenserna och hoppade av det ställ-ningstagandet.Det är rimligt och riktigt, ingenting som stör osspå något sätt, att det också inom vårt parti finns såda-na som tycker att obligatoriet borde avskaffas. Detkan väl knappast vara ett argument för att vi skulleändra uppfattning så länge vi inte sett ett bra alterna-tiv.Anf. 80 () replik:Fru talman! Jag sade inledningsvis att detta var enåterställare av praktiska skäl. Men efter att ha lyssnatpå måste jag göra konstaterandetatt det finns principiella skillnader.När ärendet behandlades i utskottet trodde jag attvi var principiellt överens när det gäller inställningentill tvångsanslutningar till i det här fallet studentfack-liga organisationer. Men när bör-jar göra jämförelser med bostadsrätter och annat, dåblir det principiella skillnader.Jag kan välja bostadsrätt, ja, men jag kan ocksåvälja annat boende. Bo skall jag. Men om jag väljeratt läsa på universitet och högskolor då är mina möj-ligheter begränsade när det gäller att välja eller ståutanför studentkår. Är det den princip han bygger på då är viinte överens.Studentkårerna gör i många fall ett bra arbete, ochde kommer att fortsätta att uträtta ett bra arbete, efter-som det bygger på engagerade medlemmar.Men har själv, mer eller mind-re med hänvisning till de konsekvensbeskrivningarsom har gjorts i de utredningar som redovisats, dragitslutsatsen att det enbart är genom tvång som med-lemmarna i studentkåren är kvar. Han sade själv skulle förlora hälften av medlemmarna och mot-svarande en tredjedel av inkomsterna.