prot · GI0913 · 1994-10-21 00:00:00 — Först närman vet vilka rättigheter man har kan man ocksåställa krav.För liberalerna är husläkarreformen enviktig reform för att stärka patientens ställning och föratt göra primärvården till den bas i sjukvården som deallra flera är överens om att den skall vara.I september i år publicerades en intervjuundersökning,Allmänheten och husläkarreformen, somhusläkardelegationen har uppdragit åt SCB att göra.Intervjuundersökningen riktade sig till invånare i sexområden, där husläkarreformen hade varit i funktion iminst . Av undersökningen framgår att87 % av de tillfrågade hade en husläkare. Detta är enfantastisk siffra med tanke på den korta tid som harförflutit. Av dessa angav att de hadebesökt sin husläkare minst en gång . Deallra flesta uppgav också att de i första hand kommeratt vända sig till sin husläkare när det gäller sjukdomsom inte är akut.Detta visar mycket klart att intentionerna ihusläkarreformen på denna korta tid har förverkligats:att patienten själv skall få välja en läkare, att patientenskall känna förtroende för denne och att patientenvänder sig dit när han eller hon blir sjuk.Bristen på allmänläkare har ju varit ett stortproblem, men också detta är nu löst. Det är bara inågra få undantagsfall som det inte finns tillräckligtmed läkare, detta trots att många läkare haransvar för färre patienter än tidigare.De enskilda landstingen har haft frihet att utformaden övriga primärvården efter lokala behov. Därförser det också olika ut i olika delar av landet, och såskall det också vara. I vissa landsting har det dockuppstått problem, medan det i andra landstingfungerar bra. Men de problem som har uppstått går attavhjälpa på lokal nivå utan att husläkarlagen behöverrivas upp.Husläkarlagen har sammanfattningsvis gettmänniskor den primärvård som har efterlysts iårtionden; en primärvård som karakteriseras avlättillgänglighet, närhet, kontinuitet, valfrihet,helhetssyn och kvalitet, allt för att stärka patientensställning. Detta vill den socialdemokratiskaregeringen nu riva upp, trots att man iregeringsförklaringen säger att man vill stärkapatientens ställning och att i detta ingår den självklararätten att kunna välja läkare.Varför riva upp det som har börjat verkatill patienternas fromma? Varför utsättaprimärvårdens personal för en förändring igen efterbara ? Det är svårt att förstå för mig somlandstingspolitiker och säkert ännu svårare att förståför dem som äntligen har fått sin egen husläkareoch är nöjda med detta. Har valfriheten blivit för stor?Har makt minskat för mycket? Attavskaffa husläkarlagen verkar mer handla om politiskprestige än omtanke om patienterna.Av regeringsförklaringen framgår inte hurprimärvården skall se lut . Etableringen avspecialistläkare skall upphöra. De husläkare som i daginte är anställda av sjukvårdshuvudmannen hör juockså till de specialistläkare som inte skall få etablerasig fritt i framtiden.Det finns minst två stora frågetecken införframtiden: Hur skall primärvården se ut, och vadhänder med de husläkare som inte är anställdaav sjukvårdshuvudmännen? Det är besked i dessafrågor från den socialdemokratiska regeringen sommånga med stor oro väntar på i dag.Anf. 23 Statsrådet ()replik:Herr talman! Det är mycket viktigt förlandstingens ekonomi att frågan om fri etableringlöses på ett litet annat sätt. Husläkarlagen brukargöras till en fråga om patientens valfrihet. På denpunkten finns det egentligen inga delade meningar.Den valfriheten skall bestå. Men det som krånglar tilllandstingens verksamhet och ekonomi - därtillalldeles i onödan, eftersom de är förmögna att taansvar för verksamheten - är den producentinriktadelagstiftning som finns, inte för patienternas skull utanför att läkarna skall kunna etablera sig.På den punkten kommer det att göras ändringarrelativt snart. Den frågan kommer rent konkret att tasupp . Den fria etableringsrätten har blivitmycket dyr, särskilt vad gäller specialistläkare.Kostnaderna rusar i väg vad gäller både läkarna ochinte minst sjukgymnasterna. Något bör göras åt detta inuvarande ekonomiska läge.Anf. 24 ()replik:Herr talman! Det var ett bra besked att vi snartskall få se ett förslag på bordet. Husläkaren, somockså är specialistläkare, kostar faktiskt inte mer änvad en landstingsanställd läkare kostar, eftersomersättningen utgår utifrån det antal patienter somläkaren har. Jag förstår inte riktigt varför man slårihop frågan om husläkarnas fria etableringsrätt meddet som gäller övriga specialistläkare. Det är en viktigvalfrihetsfråga för den enskilde att kunna välja enannan läkare än en landstingsanställd.Anf. 25 ():Herr talman! En god vård vill de flesta ha. Det ärdärför med stor oro vi har följt utvecklingen inomvården . Statsbidragen till landstingenhar minskat kraftigt, först under densocialdemokratiska regeringen och sedan ytterligareunder den borgerliga regeringen. Det har medförtmärkbara nedskärningar inom vården med en minskadomvårdnad som följd. Det har hävdats att vi i Sverigeinte har råd att satsa så mycket på vård som vi tidigaregjort.Med de argumenten har neddragningarna fortsattäven efter det att smärtgränsen nåtts. Personalen harmånga gånger fått arbeta under helt oacceptablaförhållanden, och patienter har i större utsträckningfått nöja sig med en plats i korridoren.Värst har det varit på medicinavdelningarna, därofta äldre människor fått ligga i korridoren, i ettsköljrum eller i ett dagrum. Det är inte acceptabelt attdessa patienter skall behöva sköta sina toalettbestyrinför mer eller mindre öppen ridå. Det här är ett av depriser vi får betala för neddragningarna av statsbidragtill landstingen. På vissa ställen har korridorvårdenblivit regel i stället för undantag.Att spara inom vården betyder nästanalltid en minskning av personal. Man sparar lokaltmen får betala centralt. De arbetslösa skall ju ändåbetalas med offentliga medel. Duglig personal harflyttats från den offentliga sektorns viktiga och nyttigadel till samma sektorn improduktiva och nedbrytandedel, arbetslöshetskön.Besparingarna har även medfört att flera avlandets små sjukhus lever under hotet av dessaständiga neddragningar, och de politiker som ute ilandet så ofta talar om valfrihet glömmer sina vackralöften och kör över medborgarna.Ett bra exempel är , där i stortsett hela kommunen ställde upp för sitt sjukhus. vara med och prioritera det som man ansåg varaviktigast att ha kvar, nämligen akutverksamheten.Men de politiker som så ofta talar om lyhördhetlyssnade inte på befolkningen utan fattade över desshuvuden beslut om neddragning. Det ärminskningarna av statsbidragen som orsakar dessaneddragningar.Vi i är inte motståndare till att mangör verksamheter inom vården effektivare, men deneffektivitetsvinst som görs bör användas till att höjaomvårdnaden samt minska vårdköerna i stället för attskapa ytterligare arbetslöshet.Herr talman! I valrörelsen for vår nuvarandestatsminister runt i landet och talade om attvårdpersonalen gör ett viktigt arbete, att den ärnärande och inte tärande, och det lät bra. Men devackra orden hjälper inte om inte landstingen tillförsmer pengar, och något löfte härom har vi inte fått.Visserligen sade statsministern iregeringsförklaringen att det är arbetslösheten som ärdet stora slöseriet, mänskligt och socialt, men ävensamhällsekonomiskt och statsfinansiellt. Men kommerregeringen att bromsa den pågående nedskärningeninom vården? Vi vet inte , men vi hoppas det.Men risken finns även att olyckan är framme ochvi får ett ja till EU. Då går det inte att betala den storaavgiften ur budgeten utan att ytterligare storaneddragningar måste göras i bidragen till landstingoch kommuner. Det kommer att svida i skinnet, ochdet är kvinnor inom vård och omsorg som kommer attbli förlorare.I anser vi att hälso- och sjukvårdenmåste få förstärkt statligt stöd, och det finns olikamöjligheter till det. Eftersom vi i likhet med en stordel av svenska folket anser att det är viktigt med enekonomisk förstärkning till vården, är vi beredda attdiskutera alla de förslag som ni andra har.Ett förslag vi själva vill tillföra debatten ärförslaget att de som orsakar vård skall vara med ochbidra till finansiering av vården. I första hand tänkervi då på trafiken, kemikalierna, alkoholen ochtobaken.En förstärkning av hälso- och sjukvård kan ävenske genom omfördelning i budgeten. Men det ärsvårare med tanke på det ekonomiska läge vi har idag.Något måste i alla fall göras. Vi kan inte passivt sepå hur vården amputeras bit för bit. Lyssna påsvenska folket! Man prioriterar god vård och ärberedd att betala. Vi har råd med den vård svenskafolket vill ha.Anf. 26 () replik:Herr talman! När jag lyssnar på låter det ungefär som en braskande"Expressen-release" om att det nu är eländes elände isvensk sjukvård. Jag delar inte den uppfattningen.Det är självklart att det kan inträffa saker och tingsom gör att människor av olika anledningar ett dygneller två tvingas ligga i en korridor eller ett sköljrum,men det är inte legio i svensk sjukvård. Vi har en heltannan uppfattning när det gäller svensk sjukvård.Jag tycker att det är allvarligt att föra ut denna typav missuppfattningar i riksdags kammare.Jag tycker faktiskt att det är litet oansvarigt.Vi behöver möjligtvis mer pengar till vissasektorer inom svensk sjukvård, men att mer pengar tillsjukvården skulle lösa de fundamentala stora problemsom finns i svensk sjukvård är också en chimär. Manmåste angripa strukturen och finansieringssystemetfrån grunden, som jag anförde i mitt inlägg.Jag kan också konstatera att jag inte har fått någrasvar på de frågor som jag ställde i mittinledningsanförande. Det blir uppenbarligen inga, förnu kan jag konstatera att statsrådet harlämnat kammaren.Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag utgår från den erfarenhet jag har,. Jag har besökt flera sjukhus. Jag haräven blivit uppringd och ombedd att besöka sjukhus.Det har beskrivits så här: "Kom och hälsa på oss! Vihar rena fältsjukhuset här."Anf. 28 () replik:Herr talman! Jag förnekar inte att det kan inträffaenstaka incidenter, , men att det skullevara legio i svensk sjukvård - att den skulle vara såusel att människor i gemen vårdas ute i vårasjukhuskorridorer - vägrar jag att acceptera. Det äringen riktig verklighetsskildring. Det ser inte ut på detsättet i i dag.Vi är omvittnat duktiga på sjukvård i , ochvi har goda resurser, men vi har ett dåligtresursutnyttjande om man ser generellt över helaverksamheten. Därför är det så utomordentligt viktigtatt man gör en rejäl översyn av det svenskasjukvårdssystemet för att hitta en effektiv strukturinom ramen för de resurser som vi har i dag.Jag är faktiskt inte övertygad om att de resurser vihar är stabila och att vi kan räkna med att hakvar de resurserna . Det sade jagockså i mitt inledningsanförande. Det kanske kommeratt krävas kraftiga besparingar även i denna sektor,och då måste vi också ha en beredskap för att kunnagöra det.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag har följt upp ämnet på ett brasätt, tycker jag. må ha sin uppfattning,och jag må ha min.Som jag sade i mitt anförande tycker jag att det ärbra att man effektiviserar, men man kan inte fortsätthur länge som helst. Jag anser att man har passeratsmärtgränsen . Det är inte bara jag som anser det;jag vet att det är många inom vårdsektorn som ansersamma sak.Anf. 30 ():Herr talman! Statsrådet sjöngvalfrihetens lov i samband med en replik hon hade.Jag tycker att det är ganska märkligt. somhon pekade på att valfriheten är grundläggande när detgäller arbete, skola och barnomsorg har man etableratRivningsfirma , . Det gäller att avveckla och riva nedvalfriheten på väldigt många områden.Statsrådet hade kanske så bråttom attytterligare etablera denna rivningsfirma att hon intehade tid att sitta kvar i kammaren under densocialpolitiska debatten. Det beklagar jag i och försig.Jag tycker att det är mycket mycket allvarligt attmänniskor från politiskt håll får höra tal om valfrihetsamtidigt som de vet att politiska frågor drivs i raktmotsatt riktning. Detta skapar politikerförakt. Det gårinte att bara leva på det politiska uttrycket "valfrihet".Man måste faktiskt klä valfriheten med ett innehåll.Det är det som den socialistiska regeringen inte villgöra.Jag skall huvudsakligen ägna mig åtfamiljepolitiken under detta korta anförande. Jagkonstaterar att man i den socialdemokratiskaregeringsförklaringen inte nämner värdet av familjen.Detta visar vilken syn man inom socialdemokratin harpå familjen och vilket värde man ger familjen i sig.Vilken är familjens roll i det moderna samhället?Den frågan har man ställt sig . Alla gångerfrågan har ställts har just det samhälle man då levt ivarit modernt och aktuellt. När och skrev sina teser, de som till tidigare, var det utifrån det modernasamhällets syn på familjen som man skapade dennarappakalja.Hur är det ? står vi också inför detmoderna samhällets syn på familjen, och det är utifråndagens moderna samhälles syn på familjen somSocialdemokraterna vill riva ned valfriheten.Konflikten mellan stat, samhälle och politik å ensidan och familjen å andra sidan är ideologisktbetingad. Från Moderata samlingspartiets sida står vialltid för familjeidealet. Den lilla världens styrka ärfaktiskt tryggheten för den enskilde individen. Det ärdärför vi alltid har hävdat familjens vikt sominstitution och värnat dess styrka och värde isamhället.Det är socialismens idéer som skapat dennavärdekonflikt i relation med det naturliga värdet somskall ligga hos familjen. Jag skulle kunna travesteraHamlet: Att styra eller underlätta, det är frågan.Socialdemokraterna vill styra.Vi har fått en ökad valfrihet i familjepolitiken, ochnu är det som vi moderater ser det väldigt viktigt attgå vidare när de gäller att skapa valfrihet.Vi måste se upp till familjeidealet. Vi måste seupp till fars- och morsidealet.Jag lyssnade på en debatt i TV där enpolis från Norrmalmspolisens ungdomssektionmenade att fadersidealet på nytt måste komma tilluttryck i det svenska samhället. Det var brist påfadersideal som skapade våld och våldstankar ochdesillusionerade väldigt många unga grabbar.Det är så vi måste arbeta när vi som politiker skallunderlätta för föräldrar. Vi skall inte ge de felaktigasignaler som den socialdemokratiska och socialistiskafamiljepolitiken ger. Den ger felaktiga signalerpsykologiskt. Den ger felaktiga signaler faktiskt,genom de beslut man är på väg att fatta.Varför misstror ni socialdemokrater familjen? Nikan bevisa motsatsen genom att inte lägga fram ettförslag som innebär ett slopande av vårdnadsbidragen.Vi måste slå vakt om valfriheten. Vi måste slåvakt om rättvisan. Det kan vi göra genom att behålladen familjepolitik som den borgerliga regeringen harlagt grunden till. Vi kan bygga vidare på den.Nu skall jag ställa en fråga till det frånvarandestatsrådet. Hur blir det när det gäller lex Pysslingen?Skall den socialdemokratiska regeringen avskaffavalfriheten när det gäller att välja olika dagis och gedet kommunala skyldigheten att betala en viss del avkostnaderna för detta?Vi kräver besked. Det är inte bara så att vi somledamöter skall ställa frågor. Vi är vana vid att frånstatsrådsbänken få besked. Det är ju därför somstatsråden är i kammaren. har det inte varitmycket till besked.Min vädjan till socialdemokraterna är: Låtförnuftet segra. Visa att ni över huvud taget har någotintresse av samarbete. Det första beviset på detta pådet sociala området är: Lägg i så fall inte fram enproposition som innebär avskaffande avvårdnadsbidraget.Anf. 31 ():Herr talman! Det finns två områden som jagspeciellt fastnat för i ena området finner man under rubriken stora uppgiften för regeringen är att värna ochutveckla välfärden. Jag citerar ur det stycke sombörjar: Det börjar med barnen. "Hur barnen mår säger mycket om ett samhällesanständighet. Det är därför som vi i har ägnatså stor möda åt att bygga upp en unik familjepolitik,som både ger barnen trygghet och bägge föräldrarnamöjlighet att förena föräldraskap och förvärvsarbete.Den politiken skall värnas, även i ekonomiskt kärvatider. Barnomsorgen skall vara tillgänglig för allabarn och ha god kvalitet. Barnens behov ochrättigheter skall ställas i första rummet. "Jag kan dela många av åsikterna i de allmännaformuleringar som presenterats. Men det finns ingennärmare förklaring, och vi har heller inte fått den här , till vad den socialdemokratiska regeringenkommer att arbeta med i familjepolitiken. Vad sägerman egentligen mellan dessa fem och en halv rader,vackert formulerade? Säger man att barnomsorg, detär bara den barnomsorg som bedrivs i offentlig regi?Eller kan man läsa ut att den omsorg om barnen somföräldrarna ger i hemmet också är viktig?Jag vill tro det. Jag vill tro att densocialdemokratiska majoriteten här i såsmåningom uttalar sig för att arbeta med valfrihet ochmångfald inom barnomsorgen, där föräldrarna är denviktigaste kuggen och där barnens bästa sätts icentrum.Vårdnadsbidraget är en bit på vägen, men helafamiljepolitiken måste utvecklas. Observera:utvecklas, inte avvecklas! Det är därför vi i Centernarbetar vidare med den frågan.Målet för familjepolitik är ett samhälledär föräldrarna får mer tid att vara med sina barn såatt de kan fullfölja sitt ansvar för barnens uppväxt ochfostran. För att uppnå detta vet vi att föräldrarnamåste ges ekonomiskt stöd.Centern anser att alla barn skall få lika andel avstatens stöd.Centern förordar en sammanslagning av de statligafamiljestöden till ett system: ett beskattat barnkontolika för alla barn i åldern . Det skall motsvaradagens föräldraförsäkring, vårdnadsersättning ochbarnbidrag för åldersgruppen. Föräldrarna kan därmedsjälva bestämma hur de vill fördela resurserna eftersin egen situation. Det är viktigt.Barnkontot anser vi skall vara beskattat, då detersätter förvärvsinkomst, och det skall varapensionsgrundande. Fördelningspolitiska skäl talarockså för beskattning. Barnbidragsdelen för barn iåldern , som omvandlas till barnkonto i vårtförslag, skall också bli beskattat till skillnad från idag.Låt föräldrarna bestämma. Låt dem kombinera attförkorta arbetstiden, att av sitt livvara hemma med sina barn, att betala avgifter tillbarnomsorg eller att erhålla stöd.Det andra området som jag vi första anblicken avregeringsförklaringen tog till mig var meningarna påden första sidan. Statsministern säger där att hanmedvetet velat skapa en förebild förjämställdhetsarbetet på alla områden. Jag tillstår attdet kändes bra även för mig som tillhör ettoppositionsparti. Jag gratulerar , dekvinnliga ministrarna och den församlingen till denambitionen.I denna församling - - finns också ettmycket stort antal kvinnor, vilket förtjänstfulltuppmärksammats. Men jämställdheten förpliktar, somalltid för oss kvinnor och män.Vi vet, tyvärr, att vi inte har ett jämställt samhälle.Vi har t.ex. inte lika lön för likvärdigt arbete. Vi harinte likvärdig syn på barnomsorg. Det gnisslar imaskineriet på detta område.Kommer vi när vi summerar denna mandatperiodpå att se att vi kommit ytterligare en bit påväg? Jag hoppas det. Men då vill det till att det intebara blir vackra ord av vackra damer på grund av envacker regeringsförklaring. Då måste det till att vitillsammans skapar förutsättningar för mångfald, inteenfald, inom alla områden.Jag har i mitt inlägg den här gången velat lyftafram de små barnen. Men det känns också angelägetatt än en gång få uppmärksamma denna församling påkommunernas roll i barnomsorgsarbetet. Det är ute ikommunerna som verksamheten sker. Kommunaltsjälvstyre måste vara ett riktmärke när nya lagarstiftas.Herr talman! Barnen är vår framtid. Att ge barnenförutsättningar för att utvecklas och växa upp till godasamhällsmedborgare är en av de allra viktigasteuppgifterna. undrar jag: Hur länge dröjer det innanni socialdemokrater, och även ni i andra partier, tartill er och tar del av förslag till barnkonto,för barnen skull, för familjens skull och förföräldrarnas skull?Anf. 32 CHARLOTTABJÄLKEBRING (v):Herr talman! Ledamöter och åhörare! Jag har valtatt i mitt inlägg tala om kulturens betydelse isocialpolitiken. Det är ett område som inte någontalare här har berört.Om vi skall ha ett samhälle som ser till helhetenmåste samspelet mellan människorna hållasvid liv. Kulturen är ett bra medel att nå dit.Många uppfattar kulturen som en gemensambeteckning på de konstarter som finns: musik, teater,bild och litteratur. Men kultur är mycket mer än så.Kultur betyder odling och arbete, skötsel av natur ochdjur samt människans bildning och själsliv. Dethandlar om välfärd och livskvalitet. Kort sagt: för attbli en hel människa behövs kulturen.Nu tror ni kanske att ni har hamnat mitt i enkulturpolitisk debatt. Men så är det inte. Jag kommeratt ta upp vikten av kultur i ett socialt perspektiv.Herr talman! En regeringsförklaringen står attkulturen även fortsättningsvis skall spela en viktig rolli skolan. Jag förstår inte riktigt det. Kulturen harunder inte fått särskilt stort utrymme iskolan.Jag har en son som går i fyran. Hans klass harännu inte varit på någon konsert. När jag gick pålågstadiet i slutet på 1960- och början på 1970-talethade jag och min klass varit på konserter ikonserthuset. Det är minnen som jag bär med mig ochhar mycket nytta av i dag.När man nu skär ned kulturen i skolan ärsegregationen ett faktum. Risken är att bara de barnmed föräldrar som anser att kultur är viktigt och somhar råd kommer att ta med sig sina barn på sådanakulturarrangemang. De övriga barnen får aldrig dennaupplevelse.Jag tycker inte att detta är rättvist. Jag tycker att visom riksdagsledamöter och politiker har en skyldighetatt ge barnen alternativ till de bild- och TV-skärmarsom vi har i våra hem.Jag undrar på vilket sätt kulturen ävenfortsättningsvis skall spela en viktig roll i skolan. Detär av avgörande betydelse för framtiden. Dagens barnär ju morgondagens vuxna.Herr talman! De flesta i den här salen har engemensam kulturupplevelse. I samband medriksmötets öppnande blev vi inbjudna till en konsert iKonserthuset. Där dirigerades orkestern av enkvinnlig dirigent. Jag tycker att det var heltfantastiskt. Hon dirigerade med hela kroppen. Jag blirupprymd när jag tänker på den här kvällen. Den hargivit mig kraft att ta itu med riksdagsarbetet här i dag.Den kvällen var en lyckträff, och man kan kalla denför god personalvård.En annan samhällsverksamhet där kulturen kan geväldigt mycket är inom vård och omsorg. Det finns desom på grund av sitt handikapp inte går attkommunicera med. Men genom t.ex. sång och musikkan man helt plötsligt sjunga tillsammans. Detta geren gemensam historia som bäddar för ett fortsatt gottsamarbete och ett snabbare tillfrisknande i många fall.Nu är ju tyvärr inte här, men jagvill ändå ställa en fråga. Kommer regeringen attarbeta för att utveckla kulturen i vården?En annan sak som jag uppmärksammat iregeringsförklaringen är förslaget om enbibliotekslag. Detta är ursprungligen ett krav frånVänsterpartiet. Därför är det mycket glädjande att dennu äntligen kommer att genomföras. Biblioteken är juotroligt viktiga. All den kunskap som gjort oss ochsamhället till vad vi är kan återfinnas där.Biblioteksrätten garanterar alla lika tillgång till sinsociala identitet. Frågan är bara när den här lagenkommer.Alla dessa exempel är ovärderliga i pengar. Mankan säga att kultur är en social kostcirkel. Vi måstevara aktsamma med vad vi stoppar i oss. Vi har ögon,öron, näsa och vi har våra känslor. Vi blir helt enkeltvad vi "äter" och skapar samhället därefter. Satsar viinte på kulturen nu kommer socialkostnaderna att ökai framtiden.Anf. 33 ():Herr talman! Riksdagskolleger och åhörare! I dagär det en vanlig dag i . Då ligger ungefär90 000 patienter i sängar på våra sjukhus och vårasjukhem. En vanlig dag i utförs 3 000-5 000operationer och drygt 100 000 personer besökerläkare. En vanlig dag i kostar sjukvårdenungefär 330 miljoner kronor.Detta är en vanlig dag men också en alldelesspeciell dag. Det är nu vi diskuterar och kan byggabroar för att hitta lösningar på de stora behov somfinns i sjukvården, denna oerhört viktiga sektor.Vi kristdemokrater har velat ha enlösning på problemen i sjukvården.