prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Vad skallvi då ha för motiv för ett bibehållet eller eventuelltstärkt militärt försvar? Begreppet det strategiskaöverfallet är ju perfekt. Det är till sin karaktäroåtkomligt för en rationell bedömning.Definitionsmässigt finns ingen politisk förvarning.Definitionsmässigt kan man genomföra detta medbegränsade styrkor. Det ligger i själva företagetskaraktär. Den säkerhetspolitiska analysen medgeralltså något slags samhällsekonomiskt acceptabelutformning av den militära organisationen vid varjetillfälle.Vi får också möjlighet att fortsätta att gekvalificerade samhällsbeställningar som riktas tilldet militära försvaret. Sådanasamhällsbeställningar behövs även inom andraområden som inriktas på civila behov. För attbelysa detta behöver jag bara nämna miljöteknikoch kommunikatiossystem.Vänsterpartiet hävdar att den nuvarandekonflikten i knappast hotar somnation. Låt oss titta på . Därmenar jag att vi har nått en viss historisk stabilitet.Det kommer självfallet alltid att vara maktpolitiskintressant, men jag har svårt att ansluta mig tillföreställningen om ett omfördelningskrig i norraEuropa. Vi menar att huvudlinjen i svensksäkerhetspolitik fortfarande skall vara alliansfriheti fred syftande till neutralitet i krig.Den förändring av politiken som vi har sett har juskett utifrån kravet på ett medlemskap iEuropeiska unionen. Där planerar inte regeringenför ett troligt nej i folkomröstningen. Efter ett neji folkomröstningen kommer en ny och självständigsäkerhetspolitisk linje att behöva formuleras. Detfinns ingen väg förbi detta. Vi menar att det måsteinnebära en återgång till den tidigareuppfattningen.Ett sådant arbete och en sådan lösning bygger påsamarbete med andra, främst de nordiskaländerna, FN och ESK, och inte på samarbete inomden Europeiska unionen.Anf. 39 ():Herr talman! TV-bilderna från massakern påSarajevos marknadstorg sände en chockvåg övervärlden. statsmän, som krampaktigt söktförhindra att FN med kraft skulle ingripa i kriget iBosnien, kunde inte motstå effekten. De tvingadesställa ultimatum till den serbiska milisen i bergenrunt . höll världen andan.Nu tycks man kunna dra en suck av lättnad.Det som så många ute på fältet i Bosnien hävdat sålänge verkar ha varit mer korrekt än all ängsligräddhågsenhet i regeringskanslier.Angriparna förstår maktspråk -- åtminstone när detverkar vara allvar. Varför gjordes inte detta redanför 20 månader sedan? Vi måste ha tålamod! Vi fårinte förvärra våldet, har även ansvariga politiker ivårt land pläderat.Herr talman! Egentligen handlar det inte omblodbadet på . Det handlarinte om de 70 dödade eller mer än 200 lemlästade.Det handlar inte ens om belägring.Det handlar om att har ettfolkmord ägt rum i mitt. Ett folkmord därminst 200 000 människor dödats. De flesta civila --barn, kvinnor och män. Mer än 3 miljonermänniskor har tvingats på flykt.De som upplevde förintelse --som vi för övrigt nu får en ny och ytterstvälkommen påminnelse om med StephenSpielbergs -- har fått leva medfrågan: Hur kunde det få ske? Svaret, som var likafalskt då som , har varit: Vi visste inget.I 21 månader har vi alla på TV-rutan i våravardagsrum kunnat följa det fasansfulla. Och denfria världen har låtit det ske. Vi vet allt, vi ser allt,men vi har inte handlat. Först när CNN:s bilderkablades ut var statsmännen tvungna att visahandlingskraft för att lugna TV-tittarna. 200 000döda i krigets Bosnien var inte tillräckligt.Herr talman! framställer densvenska linjen som en aktiv och kraftfull politik.Det är ett hån mot Bosniens döda och levandekrigsoffer.I själva verket har tassat försiktigt i EG:sfotspår. EG:s politik är inte uttryck för någonsofistikerat genomtänkt och långsiktig strategi. Detär en politik som tvärtom präglas av ängslan,tvekan och djup inre splittring. En ständigmaktkamp mellan stormakter harförlamat EG.Om politik hade varit självständig, aktivoch kraftfull skulle såväl medborgare somEuropas regeringar hört talas om den i välgörandekontrast till EG:s katastrofala Jugoslavienpolitik. Istället har den varit en blåkopia som i efterhandanpassat sig till EG:s minsta gemensammanämnare. Kraftorden i Bosnienpolitik harvarit ''om'' och ''kanske''.Herr talman! Ett talande exempel är utvecklingenkring republiken . Den grekiskautpressningen inom EG och mot är enkatastrof. Trots att ännu inte är medlem iEU traskar vi som klassens mest väluppfostradeelev i EG:s fotspår. Skälet är rädsla för att stöta sigmed EG under pågåendemedlemskapsförhandlingar och särskilt rädsla attstöta sig med EU:s nuvarande ordförandelandGrekland.Nu trappar upp sitt långsammastrypgrepp på . När får vi höraSveriges utrikesminister tala klarspråk om dengrekiska regeringens krig med andra vapen än demilitära? leds ju inte ens den grekiskaregeringen av partivänner till statsochutrikesministrar.Herr talman! före blodbadet i taladeallt fler av politiker om att omvärldenkanske borde dra sig tillbaka och att det kanske varlika bra att folken på fick slåss tills detröttnade.Bakom detta låg den förtrytelse regeringarkände över att Bosniens regering inte var beredd attacceptera den styckning som kallas --Stoltenberg-planen. regeringar ville jubara rädda livet på de bosnier som ännu levde -- omän till priset av att den stat som man erkänt ochinvalt i FN i praktiken skulle upphöra. Den statenhar nu anfallits först av serbiska styrkor med stöd iBelgrad och därefter av kroatiska styrkor med stödi Zagreb.På vilka folkrättsliga grunder styckar man ettfolkrättsligt erkänt land som är medlem i FN?Statsministern svarade här i kammarenatt det inte handlar om att Bosnien skulle upphörasom folkrättsligt subjekt. Jag förmodar atthundratusentals serber, kroater och bosnier somalltid levat, lever och vill fortsätta att leva i fred ochgrannsämja tackar för statsministerns semantiskadefinition.Herr talman! gäller det att åstadkomma fred,hävdas det. Parterna måste tvingas att inse att fredär det viktigaste. görs ingen skillnad påangripare och offer. Freden är viktigare.Människorna i Bosnien måste få leva. Då får man inte vara formalistisk.Det kan tyckas självklart. Men vilka är villkoren?Vad är fred? Är det bara att det inte längre skjutspå människor? Ja, det är väl bra nog, svarar många.Men även en ovillkorlig kapitulation innebär fred iden meningen. Det är innebörden av depåtryckningar på den bosniska regeringen iSarajevo att sluta fred som även Sverigevälkomnar. Omvärlden har inte förmått -- eller heltenkelt inte velat -- stoppa det folkmord som pågåtti mer än 21 månader.Herr talman! Jag noterar att jag som så mångengång förr under det gångna årets debatter om krigeti Bosnien här i kammaren inte kommer att få någotsvar av utrikesministern.Anf. 40 ():Herr talman! Starka demokratier är de bästagarantierna för säkerhet och stabilitet. Det ärförvisso en historisk kunskap.Gemensam säkerhet bygger på att politiskpluralism utvecklas, att demokratiska institutionerstärks och att det civila samhället utvecklas. Ensådan utveckling är särskild viktig i de nya statersom blivit självständiga efter sovjetimperietsupplösning.Här spelar ESK en betydelsefull roll. togflera initiativ under sitt ordförandeskap. ESK ficken högkommissarie för nationella minoriteter ochett ESK-kontor inrättades i . Man lade nerstora ansträngningar för att finnaförhandlingslösningar på konflikten i Nagorno-Karabach.I det var ESK:s insatser mindrelyckosamma. De rapportörer som sändes tillKosovo, och Sandjak vägrades tillträde.Misslyckandena har lett till en känsla av besvikelse,vanmakt och otillräcklighet.Som ordförandeland måste ta på sig en delav detta, och jag frågar mig: Kunde inte densvenska regeringen ha gjort mer av sittordförandeskap? Kunde inte ännu störreansträngningar ha mobiliserats?Vi socialdemokrater har i vår partimotion pekat påatt ESK:s institutioner måste förstärkas för attkunna fungera mer effektivt -- det gäller ODIHR iWarszawa och ESK-kontoren i nya modell, Partneship for Peace, som nuväxer fram utesluter inte ESK:s roll somalleuropeisk säkerhetsordning.En av ESK:s uppgifter är valövervakning i sambandmed val i de nya demokratierna i Öst- ochCentraleuropa. Vi parlamentariker har här fått enny uppgift -- att övervaka och granska att val är friaoch rättvisa.Internationell valövervakning ger dessa vallegitimitet och är av stor symbolisk betydelse. Denya demokratierna upplever det internationellasamfundets engagemang för en demokratiskutveckling på ett mycket konkret och påtagligt sätt.Men demokrati är inte en enstaka händelse, intebara de som sker under valdagen. Valet är en del aven demokratisk process och måste ses i ett mycketlängre perspektiv.Internationell valövervakning borde därför ocksåomfatta förberedelserna inför ett val, t.ex.registrering av röstberättigade och granskning avvalkampanjerna. Och den allra viktigaste frågan fårinte lämnas obesvarad, nämligen vad som händerefter valet.Det är inte bara inom ESK:s nya medlemsstatersom demokratiseringsprocesser pågår.I ersätts gamla enpartisystem av politiskpluralism. Inte alltid sker denna övergång smidigt.I rapporteras om övergrepp och oroligheter isamband med valen . Det svåraste ochgrymmaste nederlaget för de demokratiskakrafterna upplevde den lilla centralafrikanskarepubliken . Enfolkvald president och ett folkvalt parlament fickmöjlighet att arbeta endast . Enfasansfull kupp med 100 000 dödade och 750 000flyktingar störtade demokratin.Man frågar sig: Är en försoningspolitik möjlig efterdessa ohyggligheter?I kommer att den 20mars ha sina första demokratiska val utaninblandning av militär. En fredsöverenskommelseoch en massiv FN-insats gör detta möjligt.Jag hade möjlighet att förInterparlamentariska unionen tillsammans med tvålatinamerikanska parlamentariker granskaförberedelserna för valet i . Jag kanbekräfta att FN:s mission på platsen, ONUSAL,gör ett mycket gott arbete. Just nu pågårregistrering av samtliga röstberättigade. Enskildaorganisationer arbetar i hela landet medupplysningsverksamhet kring valet.Vad som är oroande är dock våldet ochkriminaliteten. i höstasopererade åter de s.k. dödspatrullerna, och flerapolitiska mord förövades.Efter våra samtal med bl.a. presidentkandidaterna,biskoparna, de politiska partierna, valtribunalenoch ONUSAL samt efter våra fältbesök drog vi denslutsatsen att valet förmodligen kommer att kunnagenomföras korrekt. Men vi blev starkt oroadeöver vad som kan hända efter valet. Vilka garantierfinns för att de olika komponenterna ifredsöverenskommelsen kommer att respekteras?FN har fullgjort sitt mandat och lämnardå El Salvador.Av mina erfarenheter av valövervakning i ,och har jag dragit denslutsatsen att det internationella samfundet har ettstörre ansvar än att enbart sända ut valövervakare.Det får inte handla om bara punktinsatser.De nya demokratierna är sköra och behöverytterligare stöd för att kunna stärka en demokratiskutveckling. Exemplet är det tydligaste ochsorgligaste exemplet. kan bli det andraexemplet. Det internationella samfundet måstefölja upp sina valövervakningsinsatser.Herr talman! Det oberoende internationellavalinstitut som lagt fram förslag om kanfylla denna roll. Men det är också nödvändigt attkompletterande biståndsinsatser görs för att stärkauppbyggnaden av de civila samhällena.Mänskliga rättigheter, bistånd m.m.Anf. 41 ():Herr talman! I förra årets utrikesdeklaration gjordeutrikesministern en så stark betoning av FN att jagfann mig föranlåten att ställa en fråga tillutrikesministern: denna starka FN-betoning en återgång till den engagerade FN-linjesom fastlades av , , , ochmånga andra? Utrikesministern svarade: Jag tyckerinte så bra om uttrycket återgång. Jag använderdäremot gärna uttrycket fullföljande.Jag skulle vilja fråga vad utrikesministern ett årefteråt säger om just den här formuleringen.Så, herr talman, över till det som jag har tänkt talaom och som har ,bistånd m.m. Eftersom taletiden är begränsadkommer jag i huvudsak att hålla mig till mänskligarättigheter. Även när det gäller de mänskligarättigheterna kommer det att bli bara någranedslag.Vad gäller bistånd vill jag säga att vi ju kommer attfå en särskild biståndsdebatt om ett par månader.Som flera har varit inne på är bistånd nödvändigt iden utvecklingsprocess mot demokrati ochförstärkt skydd för mänskliga rättigheter som vi ärinne i. Också fattigdomen är ett hot emot mänskligarättigheter, vilket vi blir påminda om genom FN-rapporterna. Bl.a. pekas i rapporten om mänskligutveckling från UNDP på att den rikaste miljardenmänniskor förbrukar av världens inkomstermedan den fattigaste miljarden får dela på 1,4 %.Därför är fattigdomsbomben ett hot också mot demänskliga rättigheterna. Det gäller världen i stortoch självfallet framför allt u-länderna.UNICEF pekar dock i en rapport för bara ett parveckor sedan på situationen i Central- ochÖsteuropa och säger att fattigdomen där har mångaansikten. Reformerna drar med sig höga socialaoch ekonomiska kostnader, högre än vad som varförväntat. Förhoppningar om snabb utveckling ochekonomiskt välstånd har inte infriats, och krisen ärvärst i östra och sydöstra färre barn går i skola. En kraftig våg avkriminalitet sköljer över Central- och Östeuropa.Fattigdomen slår hårdast mot barn, och allt flerväxer upp som föräldralösa.Det är en skrämmande rapport, men det är viktigtatt vi tar till oss den och försöker göra någonting åtförhållandena.Herr talman! Jag återvänder ofta till några rader avSvante Foerster. Jag har citerat dem här ikammaren tidigare, och jag tycker att det ärangeläget att lyfta fram dem igen:''Friheten innebär frihet först när den innebär frihetockså för dem som tänker annorlunda. I detta land,kamrat, medger du helt självklart rätten för deannorlunda. I många andra länder skulle du höratill de annorlunda. I detta land, kamrat, hör detsom är uppnått och självklart till det som i andraländer är ouppnått och möjligen tänkbart. ''Herr talman! Kravet på rätten att få tänkaannorlunda, kraven på medborgerliga politiskarättigheter och kraven på frihet jagar skräck idiktatorer och diktaturer över hela världen. IBurma sitter en kvinna i husarrest sedan snart femår tillbaka därför att hon reser kravet på frihet,nobelpristagaren . Hon haregentligen en enda strävan, nämligen nationellförsoning. Det är hennes mål. Hon är beredd attförhandla med militärregeringen om vilken frågasom helst, säger hon, men sedan snart fem årtillbaka sitter hon i husarrest för sin orädda icke-våldskamp mot juntan.Man har meddelat att hon skall varaarresterad , trots att lagen sägerhögst . Det är för övrigt en underliglagstiftning som tillåter husarrest . Hon ärerbjuden frihet, men på det villkoret att hon lämnarlandet. Man kan inte acceptera att hon skall spridaoro där.Så är det med dem som tänker annorlunda och meddem som slåss för frihet, också med fredliga medel.Den här kvinnan, nobelfredspristagare, är världensmest kända politiska fånge. Det är en benämningsom hon har övertagit från en annanfredspristagare, , som som politisk fånge är med om attmontera ned det förhatliga apartheidsystem somhan har vigt sitt liv åt att bekämpa. För förstagången skall nu , nära 80 årgammal, få delta i ett val. Det blir, om man nu kankontrollera våldet i det sydafrikanska samhället,det första fria valet i , den 27 april.Den valövervakning som just hartalat om är viktig, men det behövs också enövervakning av hela fredsprocessen. Jag vill därförpeka på de insatser som svenska fredsövervakaremed stöd från SIDA och därmed regeringen nu göri Sydafrika.16 svenska enskilda organisationer -- kyrkor,solidaritetsorganisationer och fackligaorganisationer -- med som samordnare ärmed om att övervaka fredsprocessen. De har gåttin i ett viktigt uppdrag, på begäran av just kyrkoroch oberoende organisationer i är en solidaritetsinsats, tyvärr inte riskfri. Deförsta fredsövervakarna är nu hemma igen. De komunder helgen som gick. Men några är kvar där nere,eftersom de varit vittnen till skottlossning -- alltsåtill det brutala våld som då och då slår till -- ochmåste vittna i utredningen om detta.Det här visar att det finns risker med den viktigasolidaritetsinsats som dessa personer gör, men dehar ändå velat ställa upp. Det överalltförekommande våldet är ett hot mot dendemokratiska processen. Låt oss bara hoppas attdemokratin är stark nog att klara problemen.Dagen efter valet i måste enutvecklingsprocess komma i gång. Ett val som inteföljs av massiva biståndsinsatser för utveckling gördemokratin skör, sade , och hanhar sagt det vid åtskilliga tillfällen. Därför måstevårt stöd till inte bara fortsätta, utan öka.Herr talman! uttryckte i stort detjag skulle kunna tänka mig att säga om Östtimoroch , om och . Jaglämnar därför det och går över frånnedmonteringen av apartheid i till ettland som det är dags att tala klarspråk om, ett landdär man har ett slags apartheidsystem. Jag tänkerpå Guatemala.Det kommer från olika håll rapporter om ettökande våld gentemot ursprungsbefolkningen,mayaindianerna. De är utsatta för en politik sombär tydligt släktskap med den apartheidpolitik vihar sett i . Fredsförhandlingarna måstedärför komma i gång på allvar. Mayaindianernamåste få sitt människovärde erkänt ochrespekterat. Det här är en viktig fråga för oss. Jaghoppas att vi driver den i och iFN. Utnyttja möjligheterna där!Anf. 42 Utrikesminister ():Herr talman! Jag lyssnar alltid med respekt på inlägg, och det har jag gjort ocksåi dag. Jag går inte i svaromål. Jag har lyssnat på vadKarl-Erik Svartberg har framfört.Eftersom jag tror att på sammasätt som kanske har gjort sitt sistainlägg i en utrikesdebatt -- dock säkert inte här ikammaren, eftersom betydande tid återstår påriksmötet -- vill jag uttrycka min uppskattning ochmin respekt också för gärning som ordförande för . Detär sådana röster som som vibehöver, både i och i världen.I detta anförande instämde ochKristina (båda s).Anf. 43 (nyd):Herr talman! Det var väldigt bra att Karl-ErikSvartberg tog upp den kvinnliganobelpristagarinnan som sitter i husarrest i Burma.Jag måste instämma i att det är en märklig form avstraff, då husarrest kan förlängas år utanegentligen någon rättegång. Jag kan meddela atthennes belägenhet möjligen håller på attförbättras. kom detnämligen en rapport om att en amerikanskkongressman med åtföljande TV-reporter hade fåttbesöka henne. Jag hoppas alltså att det kommer attbli litet bättre och att kanske också utrikesministernskulle kunna göra något för den här stackarskvinnan.Jag vill också kort nämna apartheidsystemets fall iSydafrika. Jag var med då kampen motapartheidregimen började. Jag var förstås intenydemokrat då, men jag var SSU-ordförande iHaparanda. Jag läste i en gammal skolkatalog, därvi hade skrivit en årsberättelse, och jag tänkte: Ojdå, man har blivit gammal! Med vilken entusiasmman kämpade för , i slutet på50-talet. Det är därför med stor glädje jag noteraratt det här systemet nu äntligen faller.Nu kommer jag in på svensk utrikespolitik. Denutmärks av feghet, undfallenhet ochdumhet. Jag vill inte gå in på ochvår förmåga att stå utanför kriget -- det finns ävenen hel del gott att säga om vårt agerande då -- menjag skall ta upp ett par saker som inte har tagits upptidigare.På 30-talet fanns planer på att inrätta ett nordisktförsvarsförbund. Marskalk var en avdem som förespråkade ett sådant försvarsförbund.Också svenska socialdemokrater var positiva, menvad gjorde de innan de gick med på att studerasaken närmare? Jo, de frågade ryssarna: Vad tyckerni om det här? Skall vi inrätta ett försvarsförbund?Detta var , och vadryssarna planerade då vet ju alla som känner tillhistorien. Det här är ett exempel på dumhet.Naturligtvis sade ryssarna nej. Jag tror att t.ex.vinterkriget hade kunnat undvikas om vi hade haftett nordiskt försvarsförbund.Även tiden efter utmärks avfeghet och eftergivenhet i våra relationer medSovjetunionen. Denna feghet och undfallenhetblev särskilt uttalad under tid somstatsminister. Man säger att var modig i sinkritik av , men det håller jag inte med om. Detvar enligt min mening i huvudsak fråga omdemagogi. Ni vet ju alla att undersökningar harvisat att det har förekommit spel under ytan, medförsvarssamarbete, osv.Jag tar upp detta därför att samma feghet i dagutmärker vår Kinapolitik. Vi törs t.ex. inte säljaviss materiel som klassas som krigsmateriel tillTaiwan, en demokrati . Vi tar hänsyn tilldiktaturen , som är mycket större, och vi ärrädda om våra affärsförbindelser, främst Ericssonsinsatser i Kina.Nu vill jag övergå till . Frågan om tasalltid upp av Clintonregeringen, och den togs uppäven av de tidigare amerikanska regeringerna, idiskussioner om statusen som ''mest gynnadnation'' och handelsförbindelser med Kina.Tibet är enligt alla kriterier ett fritt land, ett eget,fritt land, som har varit fritt f.Kr., dåstaten uppstod. Åren 1949--1950ockuperades av , och man räknarmed att ca 87 000 tibetaner blev dödade av Rödaarmén. FN har i tre resolutioner åren 1959, 1961 och1965 fördömt ockupationen, men dessafördömanden har egentligen inte lett till någonting.Man beräknar att ca 1,2 miljoner tibetaner underåren därefter har dödats på grund av ockupationen.Det har varit ett fruktansvärt förtryck.Man undrar vad har gjort. Tyvärr harSverige egentligen inte gjort någonting. Vi harunder de som jag har följt SIDA:s budgetskänkt ca . Detta kan jämförasmed vad vi har gett , ungefär 10 miljarderkronor. Vi har alltså gett 3 000 gånger mer till enkommunistdiktatur än till ett fredligt land somockuperats av en kommunistdiktatur. Jag tycker attdetta är något man bör tänka över och skämmasinför.Jag tog upp frågan om i mitt första tal här ikammaren 1991. är väl insatt iproblemet. Vad har han gjort? Jag frågade honomhäromdagen här i kammaren. Egentligen hade haninte gjort så mycket, och det var ju väntat. Hanhade endast tagit upp frågan med någon kinesiskminister -- till vad nytta detta hava må, sade han.Han trodde inte att det var någon nytta med detsamtalet, och det tror inte jag heller. Han sade attdet var svårt att hjälpa och tibetanerna, får lov att infiltrera in bistånd i landet, osv.Men det är inte svårt alls. Det finns gott omtibetaner utanför som man kan börja med atthjälpa. Det finns kanske närmare 100 000 tibetaneri , i och i . Tibetanerna är jufaktiskt utrotningshotade. Vi kan ta hand omutrotningshotade växter och djur, men vi kan inteta hand om och hjälpa utrotningshotade människor.Exempelvis Individuell människohjälp, en svenskorganisation, bedriver verksamhet med skolor förtibetanska flyktingbarn i norra hoppas att få besöka dem i samband med ettparlamentariskt möte som har organiserats i NewDelhi, och som efter vad jag vet skallbesökas av två av ledamöter. Men dessapersoner från Socialdemokraterna ochVänsterpartiet, som i regel brukar besöka allamöjliga länder och yttra sig kring dessa, är tysta närdet gäller . Det är en ganska märkliginställning. Man kan tala om alla möjliga andraländer och engagera sig, men när det gäller ärSocialdemokraterna och tysta.Vad är det som pågår i ? Jo, enligt Solzjenitsynär den kommunistiska regimen i dengrymmaste historien känner, och jag tror attSolzjenitsyn är fackman på det här området. Manfängslar t.ex. munkar och nunnor. Jag känner vältill tibetanska munkar, och några fredligaremänniskor kan inte jag tänka mig. Jag varhäromdagen i kontakt med Tibetan Office iLondon och fick veta att det här fortfarande pågår.Nyligen har man förlängt fängelsestraffet för enmängd nunnor, som egenligen inte har gjortnågonting. Ungefär som i fallet mednobelpristagarinnan förlängdes dessa straff utanrättegång eller andra åtgärder. Dessa nunnor sitterinne redan nu.Vad händer mer? Det händer otäcka saker.Tvångssteriliseringar och tvångsaborter pågår somtidigare. Det varierar litet grand i de olikadistrikten i , men det förekommer och har inteminskat.Vidare förekommer en enorm förstörelse av dentibetanska kulturen. fanns 6 259 kloster iTibet, och 1976 fanns åtta kvar. Det är alltså ettfruktansvärt kulturmord och religiös förföljelsesom pågår.Det pågår en mycket omfattande förstöring avnaturen i . av yta består avgrässlätter, där nomaderna har sina hjordar. Manhar kört iväg nomaderna, och kineserna har flyttatin.