prot · GH0957 · 1994-02-09 00:00:00 — Det känns fel att taden debatten här.Jag har så hört att det aldrig harsatsats så här mycket. Nej, men det har heller aldrigvarit en sådan här arbetslöshet sedan vi föddes.Sanningen är den att Socialdemokraterna ikrisuppgörelsen hjälpte till att framtvinga nyapengar till arbetsmarknadspolitiken.När vi nu diskuterar detta kan man fråga sig hurmånga jobb som har skapats genom deskattesänkningar som bl.a. regeringsledamöternahar fått. Hur mycket har det gett i form av arbete?Vi inledde diskussionen med att tala om ROT.Ministern var här när frågan ställdes i förmiddags.Då hade ministern kunnat svara. Vi har genommedierna fått veta att han är beredd att diskuteradetta. Det känns beklämmande, allra helst som haninnan han blev minister satt iarbetsmarknadsutskottet tillsammans med mångaav oss andra som är kvar.Anf. 97 () replik:Herr talman! Arbetsmarknadsministern berättadeockså här i kammaren att han är beredd attdiskutera . Det var inte i medierna, utan detvar här i kammaren han sade det. Därmed är denfrågan besvarad.När det gäller frågan om att skapa nya jobb kan jagsäga att det framför allt gäller att se till att vi får enjordmån för företag, så att det går att få fram nyajobb. Det har också gjorts. nyanställs det mångafler . Det är också mycket färre varsel äntidigare. Sammantaget gör detta att det kommer attbli en mycket positiv förändring framöver. Detkommer till nya arbetstillfällen. Jag kan inte här svara på exakt hur många det kommer att bli,men det är mycket positivt på gång.Anf. 98 () replik:Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Grunden tilldebatten oss två emellan är som sagt ROT-programmet. ligger bollen hos . ärdet vi riksdagsledamöter som har att säga ifrån hurvi tycker att dessa pengar skall användas. Jaghoppas på medverkan i den frågan.Anf. 99 AXEL ():Herr talman! har under mer än tretimmar diskuterat det största politiska problemsom vi har i : den rekordhögaarbetslösheten.Det är en viktig debatt. Det har många talare sagt.En debatt skall innehålla konstruktiva förslag tillåtgärder. Den skall också leda fram till konkretaåtgärder efter debatten.Med mer än 600 000 människor utanför denreguljära arbetsmarknaden krävs det att bådedebatten och åtgärderna snabbt ger resultat ute idet samhälle där så många människor går utanarbete i dag.Särskilt allvarlig är situationen för de ungamänniskorna. I det län jag kommer från,, var andelen 18--24-åringar somstod utanför den ordinarie arbetsmarknaden under1993 i genomsnitt . , som nuhar förflutit av det nya året, har inte visat på någonminskning. Den här höga siffran är ocksåi år.Alldeles för få i denna stora grupp ungdomar får tillgång till utbildning. Så är situationen iGävleborgs län. Den är likadan på de flesta håll ilandet.Herr talman! Under debatten har jag frånflera borgerliga debattörer fått höra samma sak. Deanvänder olika formuleringar men har ändå sammabudskap, nämligen att vi socialdemokrater inte harnågra förslag. När de har sagt detta har de återgåtttill att lidelsefullt och ingående beskriva 80-talet,sett med borgerliga ögon.Det är klart att det kan vara intressant att höra vadsom hände , men det är ingenkonstruktiv debatt. Vad det handlar om är resten av90-talet och det århundrade som snart tar sinbörjan, då dessa unga människor skall vara det navsom samhället snurrar kring.I en motion har vi socialdemokrater från Gävleborgi all blygsamhet föreslagit ett antal åtgärder för attkomma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Vihar föreslagit att de regler som gäller förutbildningsvikariaten skall vitaliseras. Vi menar attvillkoren för de arbetsgivare som anställerungdomar på utbildningsvikariat bör förbättras. Vitycker också att ett system medungdomsintroduktion skall införas, medrekryteringsstöd till arbetsgivarna, samt attutbildningsbidraget skall höjas till samma nivå somkontantstödet. Som det nu är premieras passivitet,medan den för nationen och för den enskilde såviktiga utbildningen blir mindre intressant.Herr talman! Att inte satsa mer helhjärtat påutbildning och kompetenshöjning än vadregeringen gör är desto mer olyckligt i då vårtland, liksom övriga industriländer, redan är ett brastycke på väg in i tjänste- ochinformationssamhället. Det kräver mer av kunskapoch kompetens hos oss alla.Informationsteknologin stormar fram på bred frontoch ökar kraven på medborgarna.I det socialdemokratiska budgetalternativetföreslås en massiv satsning på utbildning ochkompetensutveckling, dels för att nationen skall ståväl att möta framtiden, dels för att man påkort sikt effektivt skall kunna bekämpa den högaarbetslösheten.Eftersom flera socialdemokrater före mig i den härdebatten utförligt har redogjort för dessa förslagtänker jag bespara kammaren en upprepning. Istället skall jag kort beröra frågan ur ett regionaltperspektiv.Jag kommer alltså från . Det är ettlän som har den lägsta eftergymnasialautbildningsnivån i hela landet och den högstaarbetslösheten, i konkurrens med ochnågra län till.Det finns ett tydligt samband. I de glest befolkadelänen och regionerna som vi har i vårt land finnslandets största behov av högre utbildning ochförbättrad kompetens. Där finns också våra minstahögskolor. Om de skall ha en rimlig chans att klaraav de stora utbildningsbehov som finns måste de fåde större resurser som vi har föreslagit frånsocialdemokratiskt håll.Vi vill satsa mer på de mindre högskolorna. De ärviktiga spjutspetsar mot den framtid som i mångastycken redan är här. Som jag ser det, herr talman,är det väl använda pengar.Jag hade också i mitt anförande velat ta upp endiskussion om situationen påbyggarbetsmarknaden. Jag är också en av dem sombåde hörde och såg imassmedierna. Jag är säker på att det inte varBosse ; det var . Han sadeatt det skulle ske satsningar på 3 miljarder.Börje är här. Jag begär inte att KjellEricsson också skall svara mig. Jag hoppas att detinitiativ som har tagits av socialdemokraterna iarbetsmarknadsutskottet skall tas emot seriöst avåtminstone , så att det snabbt blirnågra åtgärder. De behövs snabbt.Tack!Anf. 100 PER ():Herr talman! har under den nuvaranderegeringens hittillsvarande period drabbats avmassarbetslöshet. Även , som jag kommerifrån, är hårt drabbat av den höga arbetslösheten.Antalet personer i arbete har under de första årenpå 90-talet minskat . Det är en av destörsta minskningarna i landet. I industrin ochskogsnäringen har många arbetstillfällenförsvunnit.Samtidigt är ett län med stor tillgång påskogsråvara. I avverkar vi och förädlarendast ca 65 miljoner av en tillväxt på ca 100miljoner kubikmeter skog . Enligtbedömningar råder även i ett internationelltperspektiv ett underutnyttjande av tillgången påskogsråvara.Omsorgen om miljön ställer högre krav än vad vi kan leva upp till. Vårt sätt att möta problemenbygger i huvudsak på restriktioner. Angreppssättethar visat sig otillräckligt och har inte lett till ettlångsiktigt hållbart resultat.De stora hoten mot vår miljö kan härledas till attså mycket i vårt samhälle bygger på att man skallutnyttja fossila råvarulager. Drivmedel till bilar ocheldningsolja till uppvärmning är tvåenergianvändningar som medverkar till försurningoch miljöförstöring. Men även kemisk industri harolja som bas för många av sina produkter.För att klara miljöfrågorna är ett byteav produktionsbas en nödvändighet. Enmålmedveten och långsiktig ombyggnad avsamhället i ekologisk riktning kan bidra till attförena miljömålet och sysselsättningsmålet. Inteminst för skogslänen öppnar insatser som bidrar tillökad användning av förnyelsebar skogsråvara nyamöjligheter.Med denna grund går det att dra slutsatsen att detinte räcker med ökade satsningar på de tvånuvarande huvudgrenarna av skogsbaseradindustri. som nation måste också förberedaframtiden genom att utveckla nya förädlingskedjormed skogen som råvarubas.Inom den träförädlande industrin -- sågverken,snickeriindustrin etc. -- finns en stor andel små ochmedelstora företag med mycket svag egenforsknings- och utvecklingsverksamhet.Branschforskningen inom TRÄTEK är viktig menunderdimensionerad i förhållande till deframtidsinriktade behoven. Sågverken har förnärvarande god avsättning och föga tid förutvecklingsarbete. Snickeriindustrin, framför allt iregioner som där den varit inriktad mothemmamarknad och byggverksamhet, är däremotpå väg att slås ut i viktiga delar.För den träförädlande industrin krävs därför båderiktade och snabba åtgärder och långsiktigasatsningar med inriktning motkompetensuppbyggnad i företagen och utvecklingtill en ekologiskt anpassad kunskaps- ochdesignintensiv produktion.Utnyttjandet av skogen som energikälla är underutveckling. Flera anläggningar är i drift i --, bl.a. genom insatser frånMellanskog, landsting och åtskilliga kommuner ochföretag. Även den småskaliga användningenbehöver utvecklas, bl.a. för att ersätta elvärme ismåhus.Fortsatt stöd till investeringar i anläggningar ärnödvändigt. Här behövs också både tekniskutveckling för att möjliggöra miljövänlig,bränsleeffektiv eldning och organisk utveckling föratt skapa bränsleförsörjning för lokala marknader.Användningen av biobaserade drivmedel måsteöka . Frågan har behandlats i flerautredningar utan att leda fram till något nämnvärtresultat. Planering för en drivmedelsfabrik pågår iHedemora. Mellanskog är engagerat i motsvarandeutveckling i flera kommuner i . Detär angeläget att initiativ i den nu beskrivnariktningen utvecklas som forskningenfortsätter.Även den mer avlägsna framtiden måste förberedasnu. Nya bryggor måste slås mellan forskning ochutbildning som är inriktad på industriell utvecklingoch sådan som är inriktad på areell produktion.Ett viktigt mål bör vara att bryta den snävasektoriseringen i forskning, utbildning ochnäringsliv. För detta krävs ett radikalt nytänkande.Sveriges söker sig i riktningmot att bli ett naturresursuniversitet. Utvecklingenär dock långsam och hårt uppbunden i dentraditionella organisationen med en skogs- och enlantbruksfakultet. Kopplingen till det industriellasystemet domineras av traditionell skogsindustrioch livsmedelsindustri.För att åstadkomma en ny inriktning bör det därförskapas ett nytt naturresurs- och industriuniversitet.Detta kan göras genom att man slår samman SLUoch en befintlig eller nyskapad teknisk högskola.Med en sådan kombination skulle vi i få enresurs med fokusering på kombinationen av areellproduktion och ny teknik.En sådan resurs bör också arbeta med regionalaenheter för att utveckla förmågan att utnyttjaspecifika naturtillgångar maximalt. En sådan enhetskulle kunna byggas upp av SLU:s nuvarande enheti och med ingenjörsutbildningar inomGävle--som bas. Motsvarandemöjligheter finns på andra håll i landet.Med vad jag framfört har jag velat ge uttryck för atten satsning på forskning och utveckling avskogsråvarans användning skapar ökadsysselsättning. Men det är också ett led i att byta miljövänlig produktionsbas. Detta kan bidra regional utveckling.Anf. 101 ():Herr talman! Under de år som jag har varit ledamotav , har bruksbygderna genomgått en storförändring. Jag har haft anledning att under fleradebatter här i kammaren ta upp de problem somomstruktureringar, utflyttning och förändradarbetsmarknad innebär för en bruksort somAvesta. Även i länet i övrigt är arbetslösheten ochutslagningen av företag ett stort problem. Detkommer att ta upp.Staten har genom riktade insatser, bl.a. viaBergslagsdelegationen, möjliggjort exempelvisförstärkning av högskoleutbildning och andrahögre utbildningar. Samarbetet över länsgränsernaöppnade nya möjligheter och var en av de mångapositiva effekterna av den satsningen. Men tyvärrär det segt att bryta mönster i en bruksort, mennödvändigt. Personligen känner jag att vi är på vägatt göra flera personer i ortens egen befolkningmedvetna om att mobilisering av den egna kraftenär A och O för en positiv utveckling. I dagomstrukteras de gamla basnäringarna. De blir mereffektiva men får färre arbetstillfällen.Den naturliga räddhågan att satsa på nyaprodukter, idéer och utveckling av befintliga företagskärps av den synnerligen låsta situationen påpenningmarknaden.I söndags hade jag besök av en idérik man frånhemorten. Även om enbart en tiondel eller kanskeen tjugondel av vad han funderade på skulle kunnaresultera i nya jobb så vore det bra. Men som såmånga andra innovatörer är han inte ekonom ochkanske inte heller ''pappersmänniska''. Jag vet atthan ursäktar mitt påstående. Men både han ochandra borde kunna ha en naturlig nisch att arbetautifrån där vi genom ett ekonomiskt positivt synsättkunde ge möjligheter för kreativiteten hosuppfinnare och innovatörer att gå vidare. I vårmotion under den allmänna motionstiden omstödområdesplacering tar vi bl.a. upp detta ochpekar på att länsstyrelserna är det naturliga navetför ett system som snabbt kan mobiliseras när en ortsom ånyo utsätts för förändringar. Detta ärett bra sätt att arbeta på.Jag vet att ortens egen utvecklingspotential måstetas till vara. Men det gäller också att uppmuntraoch ''puscha'' företagarna, så att de vågar satsa påsina företag och så att de tar till vara ledig tekniskoch ekonomisk kapacitet för att även därigenomöka beredvilligheten hos både yngre och äldre attsatsa på kompetensutbildning.De nya företagen lyser med sin frånvaro, trots attden borgerliga regeringen anser sig varautomordentligt kunnig när det gällersmåföretagarsatsningar -- enligt den uppräkningsom flera borgerliga talare har redovisat.För att vi skall kunna få människorna i våra bygderatt vilja satsa på kompetensutveckling måste deockså kunna se att de har jobb. Då kan vi inte, somnågon borgerlig talare uttalade -- ja, han uttrycktesig kanske inte precis som jag -- konserveratjänarsyndromet, alltså lågutbildade ochlåginkomsttagare. Det är naturligtvis ett utmärktsätt att förhindra att våra ungdomar går in i enhögre utbildning.Jag står naturligtvis inte här och talar om krisorter.Det vore fel. Framför allt vore det fel att säga attAvesta är en krisort. är i stället en rätt typiskbruksort som ännu inte kommit från arvet när detgäller att förlita sig på en stor arbetsgivare. Vi ärockså bärare av den positiva bruksandan, med ettrikt kulturliv och en väl uppbyggd social service,där vi månar om vårt föreningsliv -- ett nav i vårdemokrati.Avesta är en ort mitt i bruksbältet som måstekomma i åtnjutande av ett system som ger ossekonomiskt stöd utan stelbenthet -- ett system somger förutsättningar för snabba och effektivaåtgärder med en regional förankring och ettregionalt ansvarstagande. Det är därför som vimotionerar om att få komma in i stödområdet.Anf. 102 ():Herr talman! I valrörelsen sade jag ungefär såhär: En borgerlig regerings målsättning är att sänkaskatterna, och de agerar därefter. Ensocialdemokratisk regerings målsättning är atthävda den fulla sysselsättningen, rätten till arbete,och man agerar därefter.Jag hade fel på en punkt. De skattesänkningar somden borgerliga regeringen har genomfört berörnämligen bara de redan rika -- inte vanligamänniskor, för de har fått sina skatter höjda.Vad är det då som sker i det svenska samhället? Ja,regeringen strävar mot en teoretisk dröm om denperfekta marknadsekonomin. Men en sådanmarknadsekonomi finns inte, och kommer aldrigatt finnas.Priset för det här misslyckade experimentet får vi iskogslänen betala. I innebär det att vi nuhar en öppen arbetslöshet som omfattar 15 000personer. Under det 80-tal som här sade var katastrofalt förglesbygderna var utvecklingen precis den motsatta ivårt län. Där ökade förvärvsfrekvensen för kvinnorfrån till . Vi fick sammanlagt 13 400 nyajobb i , och de var ganska jämnt fördeladeöver länet.Nu har arbetskraften minskat . Det äralltså färre människor som skall dra försorgom vår försörjning . Byggsektorn är iprincip död i och också i stora delar avlandet i övrigt.Vi socialdemokrater har gång på gång under årenslopp begärt ett rejält ROT-program för att räddasysselsättningen och för att rädda efterfrågan inombyggsektorn. Men detta har regeringen avvisat,eller också har man kommit med något halvhjärtatoch ineffektivt i den vägen. Krafttag måste till. Detfinns ju en mängd objekt. i har tagit fram ettmycket bra underlag. Det är bara att sjösätta detsom sägs där.Men det här får verkningar också utanförbyggsektorn. Träindustrin är, som Per ErikGranström redan har sagt här i kammaren, väldigtviktig i vårt län. till nu har fallet inom densektorn varit stort. När det gäller träarbetare ihusfabriker var 478 personer verksamma 1990. Nuär 38 personer kvar. 13 husfabriker har förvandlatstill fem.Därutöver har den statliga lokaliseringspolitikeninneburit att vi har förlorat 350 statliga jobb, ochdetta slår naturligtvis oerhört hårt och grymt motungdomar. Vi har en mycket storungdomsarbetslöshet, och jag är rädd för att detkommer att vara en tung börda att bära i framtiden.Naturligtvis är det regeringen som bär ansvaret föratt det har gått som det har gjort. Det är märkligtatt kan acceptera den politik somnu förs. Men det är ännu märkligare attcenterpartister runt om i landet låter saker ha singång. Det kan icke ligga i deras intresse att en sådanhär nyliberal experimentverksamhet får fortsätta.Jag har ställt samma fråga , men jaghar aldrig fått något svar. Jag hoppas dock attBirgitta har ett svar att ge här senare idag.Vi socialdemokrater från har lagt fram merän 30 konkreta förslag om hur man kan motverkaarbetslösheten och få hjulen att snurra igen.Några axplock: Vi har föreslagit att insatser görs påsådant sätt att inte i nuvarandekonjunkturläge skall behöva säga upp personal. Vihar lagt fram förslag som handlar om att tommaöverblivna kommunala lokaler skall kunna byggasom och få andra användningsområden -- till nyttaför näringsliv och sysselsättning. Naturligtvisföreslår vi också satsningar på vägar och järnvägar.Vi vill att telenätet förbättras. Det är en viktigförutsättning för jämlika förhållanden på vårarbetsmarknad. Vi har förslag om högskoleplatser,exportkrediter och ett trätekniskt centrum. Vi villgöra hemmamarknadsföretag till exportföretag,om resurser ges.Sedan ett litet inpass om a-kassan. Regeringen harnu genomfört en sänkning av a-kasseersättningen.Vi socialdemokrater har inte kunnat föreslå enhöjning. Men den stora skillnaden är att regeringenvill sänka a-kasseersättningen, medan visocialdemokrater vill höja den så fort vi på någotsätt kan göra det.Anf. 103 ():Herr talman! Jag vill först instämma i det Per ErikGranström, och anfört. Sedan vill jag försöka göra en objektivbedömning av skogslänens och i synnerhetDalarnas regionala förutsättningar.Jag kan konstatera att det finns ''störningar'' somkanske beror på att alla inte tillräckligt haruppmärksammat tempot i den omdaningsprocesssom pågått inför våra ögon under ett par . Jagavser förstås den regionaliseringsiver somstatsmakten, näringslivet och även många andraaktörer på arenan med sådan förkärlek har ägnatsig åt de senaste åren.Det har funnits en allmän uppfattning om att manskulle decentralisera den centrala förvaltningen tillregionplanet. Men det måste ha gått fel när nusamma krafter verkar för att från det regionalaplanet tillskapa storregioner som i många fall kännsmycket egendomliga och som gör att arbetet iskogslänen och i länen i övrigt blir mycket tungrott.Kvar i många av länen har endast blivitavdelningskontor, helt i avsaknad avbeslutskompetens.Några exempel på ombildade och regionaliseradeverk på den statliga sidan är som bekant ,, m.fl., där att 350 arbetsplatser hade försvunnit. Jagvill uppehålla mig litet vid ochregeringens beslut att Vägverketsproduktionsverksamhet skall bolagiseras.Jag vill läsa upp några citat ur : ''För oss iglesbygden är det här mycket oroande. Förutomalla de förlorade vägverksjobben, är risken stor attvägunderhållet hamnar i händerna på ett privatföretag som har monopol och vars enda målsättningär att maximera vinsten.'' Detta skriverkommunalråden i , PerLavander i och i Pajala.Detta är representativt för hur man känner det iglesbygdskommunerna i hela landet. Man uppleveratt den kommande bolagiseringen medkonkurrensutsättning av Vägverketsproduktionsdivision kommer att få negativaeffekter som nedläggning av vägstationer ochmycket annat.Det är märkligt att man skall kunna låtatrafiksäkerheten bli utsatt för konkurrens och attden skall kunna hanteras utifrån vinstintressen. Förtrafikanterna i vårt vägnät är det i hög grad enrättvisefråga. Trafikanterna har, oavsett var i landetde bor, rätt till en viss lägsta grundtrygghet när detgäller drift och underhåll av vårt gemensammavägnät.Sammantaget kan man säga att detta innebär attsärskilt glesbygden blir den stora förloraren närVägverkets produktionsdivision bolagiseras därföratt det inte blir så vinstrikt och intressant att jobbavidare där.Ett annat område som jag också skulle vilja beröraär nedläggningen av Trätågs verksamheter, främst iDalarna och i . Jag har läst följande i ettpressmeddelande : ''Miljöförstöringen ökarmen STORA och påstår sig tjänapengar genom att flytta transporter till lastbilar frånTrätågs järnvägstransporter. Kostnaderna vältrasöver på samhället. Miljökostnaderna ökar,trafikolyckorna ökar, vägslitaget ökar, bullret ökar,sysselsättningen minskar, mot detta ställs minskatjärnvägsunderhåll på ochökade företagsvinster. ''Socialdemokraterna i tar miljöfrågorna påallvar, vill jag påstå. Man tycker att företagen inteskulle få spekulera på detta sätt. Den häröverflyttningen kan inte få passera genomsamhällets regelverk helt i motsatt riktning mot deingångna avtal om minskad miljöpåverkan somfinns, både nationellt och internationellt.Vidare blir sysselsättningseffekterna långsiktigtförödande. Detta är bara början på en medvetenavvecklingsprocess av järnvägstransporterna avtungt gods. Om den här principen godkänns finnsdet inget stopp för fortsatt avveckling.Mina synpunkter på Trätågs regionalpolitiskaeffekter är att SJ har ett stort övergripande statligtansvar för tunga transporter och för att medverkatill en bra miljöprofil. Vi politiker talar ofta om attdet är viktigt att ha de här synsätten. Men fårföretagen en chans att tjäna någon extra krona.Posten är en annan verksamhet som också harflyttat ut transporterna från järnväg till väg. Detbetyder totalt att man kommer att ta bortunderlaget för järnvägar i glesbygd. Inlandssågaroch annat får begränsade möjligheter atttransportera sitt virke när man från SJ och andrapåstår att järnvägstrafiken blir så olönsam att deninte längre kan upprätthållas.Det kan vara dödsstöten för mångaglesbygdskommuner om man stimulerar till ensådan här utveckling. Därför tycker jag att det härär helt oacceptabelt. Jag tycker att det måstekomma till åtgärder. Jag skulle ha velat höraarbetsmarknadsministerns synpunkter på hur manskall komma till rätta med detta. Men kanskeBirgitta har något bud med sig.Anf. 104 ():Herr talman! Hur skall vi bäst bekämpaarbetslösheten i ? Erfarenheten visar att detär genom att föra en egen ekonomisk politik ochgenom att inte anpassa oss till EU. Arbetslöshetenär mycket högre i EU än hos oss. Jumer vi har anpassat oss till dem, desto flerarbetslösa har vi fått.I avi, dvs. svaret på vårmedlemskapsansökan, finns en kurva överarbetslöshetens utveckling i i jämförelsemed EU. var arbetslösheten lågoch ungefär lika både hos oss och hos dem. 1973hände det något. Arbetslösheten började stigabrant i EU och var 1984. Den minskadetill 7--1988, men steg sedan igen 1990.I behöll vi den höga sysselsättningsgradenunder hela , trots lågkonjunktur,oljekris och därmed följande nedläggning avvarvsindustrin och omstruktueringen av järn- ochstålindustrin. ökade arbetslösheten hos ossplötsligt och kraftigt.I statistik visas samma mönster.Danskarna, som hade arbetslöshet 1973, närde gick med i EU -- dvs. dåvarande EEC -- fickraskt ökande arbetslöshet, och11 % 1992. , som stannade utanför, behöll sinlåga arbetslöshet och kom först i slutet av80-talet, då även började anpassa sig till EU.EU:s arbetslöshet har varittre fyra gånger högre än och Norges.Men börjar vi likna EU. Hurkommer detta sig?