prot · GH0959 · 1994-02-11 00:00:00 — Utredningenkommer att med förtur titta på just den frågan. Jagräknar med att utredningen redan nu under vårenlägger fram ett delbetänkande. Utgångspunkten förkommissionsdirektiven är jämställdhets- ellerkvinnoperspektivet och den obalans när det gällermaktfördelning som finns mellan kvinnor och män,vilket som sitt yttersta uttryck tar detta övervåldmot kvinnor som är alltför vanligt i samhället.Herr talman! Låt mig också mycket kortkommentera frågan om livvaktsskydd för kvinnor.Det är klart att vår önskan är att det inte skallbehövas livvakter. Att det bara behövs i några fåfall är ju ingenting som vi har anledning att beklaga.Tvärtom är det bra om andra åtgärder kan ha godeffekt. Men i yttersta nödfall är det viktigt attkunna ta till detta instrument. Jag vet inte hur detpraktiskt skulle gå till om man i stället skulle sättalivvakterna att vakta på de män som hotar. Denperson som behöver skydd och som själv vädjar omatt få detta skydd måste kunna få det. Det är viktigtatt denna åtgärd finns som ett komplement till enlång rad andra åtgärder på detta område.Anf. 64 ()replik:Herr talman! har både socialministern,representanter från och vi i Centernvisat på hur allvarligt vi alla ser påkvinnomisshandel och att vi verkligen tar frågan påallvar. Det gläder mig att höra att det eventuelltkommer ett förslag när det gällervåldtäktskliniker, eftersom behovet är stort.Bengt svarade dock inte på hur han serpå en ökad satsning på forskningen så att manverkligen kan förstå de bakomliggande orsakerna,om det finns något samband t.ex. mellan pornografioch våld. Jag är övertygad om att det behövsytterligare insatser.Jag vill gärna att ocksåkommenterar problematiken kring det förhållandetatt kvinnor inte kan få bidrag från sinahemkommuner när de vistas i en jourlägenhet i enannan kommun. Man borde jämställajourlägenheter med vistelse på sjukhus för attytterligare värna dessa kvinnor som tyvärr måste flyfrån gärningsmännen.Anf. 65 Socialminister ():Herr talman! Professuren i är ett resultatav den förra jämställdhetspropositionen, och denär ganska tillsatt. Jag vågar inte hanågon bestämd uppfattning om huruvida detbehövs knytas ytterligare resurser till dennaprofessur. Men skulle det kunna bidra till arbetetmot övervåldet mot kvinnor är vi självfalletberedda att pröva frågan.Våldskommissionen skall nu ta ett mycket brettgrepp på dessa frågor. Man skall se på vadsocialtjänsten, polisen, domstolarna och hälso- ochsjukvården kan bidra med på detta område. Vi fårse vilka konkreta förslag som Våldskommissionenså småningom kommer att presentera.Ingbritt Irhammars avslutande fråga vågar jag nuinte kommentera, eftersom jag inte känner tillförhållandena. Men jag skall gärna undersökanärmare vari problemet består, om det är någontingsom kräver åtgärder från regeringens sida.Anf. 66 ():Herr talman! Vi har kunnat höra många vackra ordom jämställdhet här . Vi har också hört mångaönskemål om förändringar, som det inte är någonkonst att ställa sig bakom. Däremot är problemetdess värre att regeringens politik i många fallgår stick i stäv med dessa önskemål.Om man sammantaget ser på olika sakområden urett kvinnoperspektiv blir utvecklingen helt klar ochförsämringarna tydliga.Jag skall ta upp ett område som oftast inte kopplasihop med s.k. kvinnofrågor men som ändå harotroligt stor betydelse för kvinnors livsvillkor. Jag måste säga, herr talman,att jag är mycket besviken över att det hos deborgerliga regeringspartierna inte finns någon viljaatt diskutera bostadspolitik under allmänpolitiskadebatten. Så var det också , och det ärväldigt tråkigt.Om man ser till hur den borgerliga regeringen harhandskats med bostadsfrågorna är det kanske inteså konstigt. Den borgerliga idealsituationen påbostadspolitikens område är uppenbarligen att detinte skall finnas någon politik alls.Det betyder att bostaden skall bli en handelsvaravilken som helst, där marknaden skall avgöra var,när och hur man skall bygga och för vem man skallbygga. Bostadsmarknaden blir ett effektivtinstrument för klasskiktning och ökade orättvisor.Och det är kvinnorna som blir förlorarna. De harlägre lön och får därmed nöja sig med vad andra harratat, om de inte har en man som kan försörja dem.Kvinnorna har större ansvar för hem och familj.Därmed vistas de mer i bostaden. Det är ocksåkvinnorna som till största delen ansvarar förhemmets skötsel och som får ta de nackdelar somdåligt planerade bostäder ger. Man kan gott säga attkvinnor bor mer än män.Om det är något område som lämpar sig riktigt illaför renodlade marknadslösningar så är detbostadspolitiken. Lämnar vi marknadskrafternafria, lämnar vi också kvinnorna i sticket. Densociala bostadspolitik som vi undersocialdemokratisk ledning har bedrivit i harvarit framgångsrik. Därför är det upprörande att deborgerliga partierna nu är beredda att rasera alltdetta.Det gäller inte bara bostadens utformning utan helasamhällsplaneringen. I en rad beslut sedanregeringsskiftet har kommunerna avhäntsmöjligheterna till en god planering. Spekulationoch exploatering leder till meningslösresursförstöring. Det har väl inte minst de senareårens fastighetsaffärer visat.Drömmen om den fungerande marknaden är heltorealistisk. För köttfärs eller för slalompjäxor kanväl marknadsmekanismerna fungera. Menbostadsvalet styrs ju av så mycket annat, såsomnärheten till skola, allmännakommunikationsmedel och sociala nätverk.Den enskilde konsumenten kan inte göra mycket åttrafikplanering, val av byggnadsmaterial eller hurett kök är planerat. Huset står där det står och denyttre miljön ser ut som den gör. Har man tur såstämmer det med ens önskemål. Sombostadskonsumenter är vi hänvisade till andrasbeslut om vad vi har att välja emellan.Det är viktigt att bostaden är välplanerad och attbostadsområdet är trevligt. Med en avregleringriskerar vi att snabbt tappa det vi har vunnit genombyggforskning, ökade kunskaper omsamhällsplanering och om hur en bostad praktisktoch rationellt skall utformas.Att släppa loss oplanerat och avreglerat byggandeskulle inte öka bostadskonsumenternas makt. Detskulle bara ge oss sämre bostäder att välja på.Varför kan vi inte lära av våra grannländer? I Norgekunde man efter att ha tagit bort byggreglernakonstatera att bostäderna blivit så dåliga att detefter var nödvändigt med nya regler.Det är viktigt att vi får klart för oss konsekvensernaav alla de beslut som fattats inom bostadspolitikensedan regeringsskiftet. De är fattade av ideologiskaskäl på det här området liksom på andravälfärdsområden.Hur har systemförändringarna påverkat kvinnorsoch barns situation? Kommer t.ex. lågavlönadeensamstående kvinnor med barn att få välja ettdåligt boende, inte därför att de vill ha det, utandärför att deras ekonomiska förutsättningar integer utrymme för något annat?Hur kommer framtidens samhälle att se ut närkommunerna inte har de rätta instrumenten församhällsplanering? Detta måste vi få klarhet iinnan ännu fler olyckliga beslut fattas. Denkontrollstation som regeringspartierna enades omför att över huvud taget kunna komma överens ibostadspolitiken behöver införas omgående.Anf. 67 ():Herr talman! Jämställdhet kan ha många olikainfallsvinklar. En är frågor som underlättarvardagslivet för kvinnor och män. Där harkonsumentfrågorna en viktig plats.Svenska konsumenter har haft en mycket gynnadställning. Man frågar ofta varför vi inte har enlivaktigare konsumentrörelse i vårt land. Svaret ärhelt enkelt att det inte varit lika nödvändigt här somi en del andra länder. Vi har haft starka institutioneroch en lagstiftning som har värnat omkonsumentens trygghet. Det har helt enkelt intevarit lätt att sälja odugliga varor till svenskakonsumenter.Hemmets forskningsinstitut tillvaratog kvinnornaskrav på lättskötta och funktionsdugliga hem.Konsumentverket höll efter fabrikanter av alltifrånhårtorkar till trehjulingar och borrmaskiner, s-märkningen gav oss säkra elektriska apparater osv.Men är mycket utav detta hotat. Det kommeratt innebära ännu större krav på oss kvinnor attlägga ner tid, möda och intresse på något så onödigtoch ointressant som att vara misstänksamma. Vianvänder redan nu en mycket stor del av vår tid tillkonsumtionsarbete. En försvagning avkonsumentpolitiken lägger ytterligare bördor påoss kvinnor.Varför skall man slå sönder det som fungerar bra?Jämlikheten och friheten har ökat genomjämställdhets- och konsumentpolitiken. Vi har fåttmånga starka konsumenter som vet sina rättigheter.Det är konsumenter som har fått utbildning i skolanoch stöd av konsumentorganisationerna. Denverksamheten behöver byggas ut och stärkas istället för att brytas sönder.Det är inte lätt att vara konsument , snararetvärtom. kommer reklamen in i våra hem påett mer påträngande sätt än någonsin . Det ärinte lika lätt att avstå från reklam i TV som det äratt hoppa över reklamen i dags- och veckopress.Ändå visar det sig att många människor använderreklamavbrotten i TV-programmen till att bytakanal eller till en paus i TV-tittandet.Det är stort slöseri att lägga så mycket resurser påreklam, resurser som i stället kunde användas tillinformation och konsumentupplysning. I stället förköpövertalning kunde man vädja tillkonsumenternas rationella behov ochkvalitetsanalys.Tyvärr har reklamen också blivit merkönsdiskriminerande, detta trots att vi trott att detbara varit en tidsfråga innan vi skulle få en lag motkönsdiskriminerande reklam. Hur länge skall vivänta på den lagen?Ett resultat av en fungerande konsumentpolitik ärjämförpriserna som vi har haft . Det finns nuen risk att de försvinner på vissa varor fr.o.m.sommaren 1995. Det beror på att skallgälla enligt tidsplan. Det innebär attvaror i standardiserade förpackningar inte behövermärkas med jämförpriser.I dag vet vi att tre av fyra konsumenter tittar påjämförpriser när de handlar. Kunderna tycker attde fyller en viktig funktion, och användningen avdem ökar. Eftersom handlarna också är positiva tilljämförpriser kan vi hoppas att få behålla dem äveni framtiden. I så fall kan man räkna detta som enföljd av långsiktiga, aktivaarbete.I detta perspektiv är det oroande attKonsumentpolitiska kommitténs majoritet har lagtett förslag som innebär stora förändringar ikonsumentpolitiken. Kommittén föreslår att delarav finansieringen av den statligakonsumentpolitiken skall ligga på näringsliv,kommuner, enskilda konsumenter ochkonsumentorganisationerna.Att fler departement skall ha ansvar förkonsumentpolitiken kan knappast innebära eneffektivare konsumentpolitik. Det blir i stället ökadbyråkrati. Vem skall ta helhetsansvar för denverksamheten? Vi vet ju hur det har blivit medbostadspolitiken. Ännu har inte någon ministerdeltagit i bostadsdebatterna, trots den katastrofalasituationen på bostadsmarknaden.Dagens samhälle kräver med andra ord inte mindreutan mer konsumentutbildning ochkonsumentinformation. Det betyder att regeringenmåste säga nej till Konsumentpolitiska kommitténsorganisationsförslag. Förslaget stärker intekonsumenteras ställning, tvärtom.Vi socialdemokratiska kvinnor vill ha starka ochmedvetna konsumenter. Det gynnar kvinnorna ochjämställdheten.Invandrar- och flyktingpolitikAn. 68 ():Herr talman! De flesta av oss har uppfattningen attFN:s viktigaste uppgift är att förebygga ochförhindra att flyktingsituationer uppstår. Varjeflykting är en påminnelse om ett misslyckande, ettmisslyckande för det internationella samfundet sominte förmått medla mellan de stridande och attupprätthålla respekten för mänskliga rättigheter.Situationen i Bosnien visar med stor tydlighet hurviktigt det är med samarbete och samsyn mellanländerna i både nu och . Deflesta partierna här i betonar ocksåvikten av ett europeiskt samarbete och eneuropeisk samsyn på flyktingar och flyktingskapet.Särskilt viktigt tycker vi att det nordiska samarbetetär, men hur ser det ut? har inte sammainställning som våra nordiska grannar i synen påuppehållstillstånd när det gäller de bosniskaflyktingarna.Danmark har gett tillfälliga uppehållstillstånd somges i taget upp till . Vad somhänder efter tvåårsgränsen vet ingen . För oss är det naturligtvis intressant attse hur den danska regeringen tänker göra. Skall denförlänga de tillfälliga uppehållstillståndenytterligare , eller skall man ge permanentauppehållstillstånd?Norge har också gett tillfälliga uppehållstillståndmed ett klart ställningstagande om att de skallåtervända till hemlandet när skyddsbehovet intelängre finns. I pågår dessutom en intressantdiskussion som kan innebära förändringar i dessflyktingpolitik.Sverige har gått en egen väg och gett bosniskaflyktingar permanenta uppehållstillstånd, bl.a. medmotiveringen att de som vill återvända kan göradet. Varför gick det inte att enas om en gemensamnordisk hållning i fråga om uppehållstillstånden?Det gick bra att enas om visumtvång. Vad händermed svensk flyktingpolitik om vi inte samarbetar,eller om vi har ungefär samma syn påflyktingpolitiken som våra nordiska grannar ochövriga europeiska länder? Vi kan inte ensammabestämma dagordningen.Jag är väl medveten om att invandrar- ochflyktingkommittén har i uppdrag att diskutera ochkomma med förslag om tidsbegränsadeuppehållstillstånd. Det är en komplicerad fråga.Det är desto mer förvånande att fram ett förslag om tidsbegränsadeuppehållstillstånd i den diverseproposition somlevererades strax före juluppehållet.Dessa tillstånd skall enbart gälla vid naturkatastrofeller ekologisk katastrof. Jag kan också tycka attdet kan vara berättigat med begränsadeuppehållstillstånd i de situationerna. Men jagtycker också att möjligheten skall finnas att getidsbegränsade uppehållstillstånd vid väpnadekonflikter och allvarliga kriser.Det finns många frågor att lösa runt tidsbegränsadeuppehållstillstånd, det är jag medveten om, t.ex.hur återvändandet skall ske, om det skall varafrivilligt eller om det skall vara tvingande, hur manunder tiden skall ta hand om barnen, o.s.v.Herr talman! Det har också kommit alltmeralarmerande information om situationen i Kosovo.UNHCR har vädjat till länder attåtminstone inte sända tillbaka någraflyktingar till Kosovo. Enligt många rapporter harsituationen i provinsen hårdnat. Trakasserierna harökat och den allmäna situationen för människornaär mycket svår.Personal från har varit i Kosovo två gångerunder . Man hade nu tänkt resa igenmen har inte fått visum. Jag är medveten om att viinte har lagliga möjligheter att bevilja grupper avmänniskor temporära uppehållstillstånd, menmöjligheten till verkställighetsstopp finns ju.Det har också kommit mer och mer information,och också kartläggning, om sexuella övergrepp påframför allt muslimska kvinnor från Kosovo.Våldtäkter har begåtts av serbisk polis ellerparamilitära grupper. Det handlar inte om enstakavåldtäkter, utan om systematiska övergrepp som ettled i förtrycket, eller en form av tortyr.Detta kommer inte alltid fram vid de utredningarsom görs av handläggare. Attkvinnorna har svårt att tala om övergreppen är inteså svårt att förstå. Vad som har hänt kommer oftastfram efter många besök på läkarmottagningarnaoch vid samtal med sjukvårdspersonalen påförläggningarna.Vid UNHCR:s exekutivkommittés möte i oktober1993 antogs ett förslag rörande sexuella övergrepp.Det här tillägget har ställt sig bakom enligtvad sade i en interpellationsdebattden , och att den tolkningen avGenevekonventionen skall tillämpas av svenskamyndigheter vid prövning av enskilda ärenden. Visserligen har beviljatvåldtagna kvinnor från Bosnien flyktingstatus, menvåldtagna kvinnor från Kosovo får avslag på sinaansökningar. Vari ligger skillnaden om polis våldtarkvinnor i Bosnien och polis våldtar kvinnor iKosovo? Myndighetsperson sommyndighetsperson, våldtäkt som våldtäkt,Lagstiftningen är solklar på den här punkten, sadeDaniel , politisk sakkunnig hos BirgitFriggebo, i ett lokalradioprogram i för korttid sedan. Alltså borde de sexuella övergreppen avmyndighetspersoner ge uppehållstillstånd åt dessakvinnor.Anf. 69 (nyd):Herr talman! Ny demokratis flyktingpolitik börjarväl bli bekant för kammarensledamöter. Jag skall därför bara helt kortrekapitulera det som ni hört förut.Vi vill ha en flyktningpolitik som bereder den somhar ett skyddsbehov i enlighet med FN:sGenèvekonvention en tillfällig i tilldess man kan återvända till sitt hemland.Vi anser att den som flyr från sitt land på grund avinbördeskrig, svält eller naturkatastrofer skallhjälpas i de nödlidande människornas närhet.Målet för flyktingpolitiken skall vara precis det somFN säger, nämligen repatriering, intekvarstannande. I tror vi, inte minst genommedias felaktiga information, att asyl innebär skall få stanna kvar för gott. Så är det inte.Asyl är ett vänteläge i avvaktan på att den som harett skyddsbehov utanför sitt land skall kunnaåtervända.Det vi sagt verifieras av många. I motionen ''Svenskflyktingpolitik'' citerar jag ,nuvarande medlare i ochsom fr.o.m. var FN:sflyktingkommissarie i . Han sade 1990: ''Det är miljöförstöringen,fattigdomen och de stora folkvandringarna som ärproblemen. Folkvandringarna klarar vi inte medasyl. Men är det en gång för alla så attekonomiska problem skall mötas med bistånd i deländer där de finns, det är bara politiska flyktingarsom skall få asyl i ett annat land. Det framgår ocksåklart att som fastslår attendast de som har välgrundad fruktan förförföljelse skall få asyl som politiska flyktingar. Detär inte hygglighet att släppa in människor somegentligen är emigranter -- de hindrar de politiskaflyktingarna från att få en nödvändig . Dethandlar inte om att stoppa politiska flyktingar frånatt komma in, det handlar i stället om att hindrafolk som efter grundlig utredning inte är flyktingaroch som hotar att fylla upp så att politiskt utsattainte har någonstans att ta vägen. ''I motionen har jag också citerat ,chef för centret för migrationspolitisk utveckling iWien. Han har på uppdrag av denparlamentariska invandrar- och flyktingkommitténredovisat en jämförelse av tolv länders asyl- ochinvandringspolitik (SOU 1993:113). Han säger i enintervju : ''har en alltförgenerös flyktingpolitik jämfört med andra länderoch låter asylsökande stanna utan tillräckliganledning. Vi borde starta med reglerad invandringi stället, styrd av svenska intressen. '', docent i historia, som tillsammans medframtidsforskaren skrivit boken''Flyktingpolitik i analys'', säger så här i endebattartikel i tidningen i februari 1994.Artikeln är för lång för att kunna återges i sin helheti ett anförande , men så här säger :''I dagens värld med ca 20 miljoner flyktingar ochlika många till som är flyktingar inom sitt eget land,s k internflyktingar, har de allra flesta flytt undansvält, umbäranden och krig. Bara en mycket litendel av dem har asylskäl enligt ,även med de tillägg till denna som många länderliksom har gjort. problemlöses inte genom utvandring till i-länder. Bistånd ärdär en rimligare väg. Och lösningen påkrigsflyktingarnas problem är katastrofhjälp inärområdet med siktet inställt på ett återvändandeså snart detta är möjligt. ''''Men så finns det människor som för sin personligasäkerhets skull måste beredas asyl i något landanslutet till . ''''Till det har fogat ytterligare tvåkategorier, nämligen krigsvägrare (ej att förväxlamed krigsflyktingar) och personer med''flyktingliknande skäl. ''''Asylinstitutionen är alltså inte till för dem som flyrundan krig, svält och umbäranden. De skall hjälpasi andra former. ''''Vi vet redan när de kommer, att de saknar skäl,men de har rätt att få sin ansökan prövad. De harockså rätt att överklaga och praktiskt taget allaavslag överklagas. Under de 1,5 till somutredning och överklagande tar, håller vi med matoch logi. ''''insåg redan i december 1991att krigsflyktingarna från det inteannat än undantagsvis hade asylskäl och försöktehejda det lavinartade inflödet. Tre kvartal senareinfördes viseringsskyldighet för Kosovoalbaner. Dåhade 40.000 hunnit komma hit. Verklighetenbekräftade hennes bedömning. ''''I boken föreslår jag en lösning. Den springandepunkten i förslaget är att asylansökan inte skalllämnas in i utan i utlandet, via eller svensk ambassad. Från ettgrannland ej anslutet till ditman lyckats fly. Även från hemlandet när det ärmöjligt. Som det nu är måste man ha råd att ta sigtill för att få lov att söka asyl hos oss. Densom bara kan ta sig över gränsen mellan Somaliaoch får inte söka, men det får den som kanta sig över ''gränsen'' mellan och Sverige.Asylsökarrätt heter pengar. ''''ÖVERLEVNAD''''Så länge inget görs kommer dagens system attbinda svindlande belopp och därmed hindra attmera adekvata insatser görs på annat håll. Så t exklarade FNs flyktingsekretariat under 1993överlevnaden för mer än tre och en halv miljonmänniskor i f d till en kostnad av 3,36miljarder kronor, eller per person ochår. För det varje asylsökande i kostar,skulle vi kunna ge mat och logi åt 100krigsflyktingar i f d . Men närflyktingsekretariatet bad om mera pengarför att klara ytterligare 200.000 människor, blevvårt svar att vi i stället (!) skulle ge 52.000 bosnieruppehållstillstånd i . Till en kostnad av 5miljarder kronor. För 200 miljoner hade man klaratde 200.000 bett om pengartill. Och för hälften av de fem miljarderna skulleman ha klarat 2,5 miljon människor till inärområdet eller ha kunnat ge mer än bara mat ochlogi åt alla dem som redan togs om hand. Skola,sjukvård och annat. ''''Systemets försvarare säger sig kämpa förasylinstitutionen, men systemet är så gistet att det ipraktiken rör sig om näst intill okontrolleradinvandring. Och allmänhetens uppfattning struntaretablissemanget i. En undersökning visadeatt nästan två tredjedelar eller avSveriges befolkning ansåg att vi borde ta emot färre''flyktingar'' än vad vi gör. Det finns en alldelespåtaglig risk för att människor inte riktar sin oviljamot vår illa skötta politik, som verkligen förtjänardet, utan mot asylsökande och invandrare somingen skuld har i vårt aviga system. Och som intekan klandras om de utnyttjar det. ''Herr talman! Alla dessa uttalanden visar ju att Nydemokrati har rätt. Men varför är det så förbaskatsvårt att inse och erkänna detta?Och hur skall man tackla medias roll? Media bordeha en helt annan roll i det här sammanhanget änman har nu.Anf. 70 ():Herr talman! En av de första åtgärder inomflyktingpolitiken som den nya regeringen vidtog varatt ändra det s.k. 13 december-beslutet som gälldede facto-flyktingar. Det var en formell förändring,men i praktiken blev det inga förändringar.Samtidigt har praxis successivt ändrats. Sanningenär, herr talman, att färre bedöms vara i behovav skydd än då 13 december-beslutetgällde.Hela asylbedömningsapparaten fungerar i dagväldigt hänsynslöst. Utlänningslagen användsbokstavligt och inte till sin anda. Internationellakonventioner bryts ständigt. Det sätt somasylbedömningar görs på strider mot tankenbakom asylrätten.Den ursprungliga tanken med rätten till asyl var attpolitiska ''aktivister'' skulle ges möjlighet atterhålla skydd i annat land. Därför passade judarnainte in i asylrätten när de kom . De varinte politiska aktivister, sade man, utan ''de kännerbara vantrevnad i sitt land ''.Tongångarna även i vårt land är jämförbaranär det gäller aylsökande från Kosovo: att de ärlycksökare och att deras asylskäl inte räcker. Viskickade tillbaka judarna och tog även initiativ tillatt med ledning av deras pass sortera ut dessalycksökare vid gränsen.Sedan kom efter andravärldskriget, och dess tilläggsprotokoll. Den tarmed sådana grupper som judarna var då ochKosovoalbanerna är . Konventionen säger attasyl skall ges när en grupp utsetts till målgrupp förförföljelse från staten.I vår utlänningslagstiftning har vi sedan gjort försökatt kategorisera asylsökande i olika grupper. För deolika grupperna kräver vi olika starka skäl för atterhålla asyl.Dessa försök att sortera in flyktingar i gruppermotverkar det sagt häri kammaren att det är skyddsbehovet som skall varavägledande.