prot · GH09105 · 1994-05-17 00:00:00 — Menvapen används även i andra sammanhang, och detser jag är oroande. Vi börjar faktiskt komma isamma situation som i , att det finns vapen,även skjutvapen, i skolorna. Det är skrämmande.Det tyder på att det finns för många vapen i svang.Det skulle vara intressant att höra vadjustitieministern tycker om följande: Är det heltorealistiskt att tänka sig en tidsbegränsning avvapentillstånden? Kan man tänka sig någon annanmodell, om situationen förvärras? Det finns mångasom har vapen på väggen. Man kan ha vapen påväggen bara man har slutstycket inlåst. Om än inte imin bekantskapskrets, så finns det många i min närakrets som har dem på det sättet. Jag skulle vilja höravad statsrådet säger om möjligheten att se över dethela.Anf. 67 Justitieminister ():Fru talman! Jag beklagar, men även den ytterligareuppgift som förde fram om att antaletstulna vapen -- om vi talar om vapen för vilka detfinns licens -- skulle öka är felaktig. De siffror somjag nämnde är lägre än på flera år.Däremot har vi problem med illegala vapen, och detär detta vi kanske skall koncentrera oss på. Som jagsade tidigare är merparten av dem som har licensseriösa jägare som förvarar sina vapen på ett brasätt. Det vi måste lägga resurser på är att hindra attillegala vapen kommer in i och att jaga deillegala vapen som finns i . Det är orodärvidlag som ligger bakom vårt försök att utökasamarbetet bl.a. med och de baltiskastaterna. Vi har tagit initiativ till att omorganisera endel av den centrala polisiära verksamheten för att fåen slagkraftigare enhet för att komma åt denna typav illegal verksamhet. Det är där vi har problemen.Det är där vi behöver koncentrera våra resurser.Anf. 68 ():Fru talman! Jag är litet förvånad över attjustitieministern desavouerar alla uppgifter sommassmedierna har gått ut med. Jag kan som sagtbara beklaga att jag har litat på dem. Icke destomindre stjäls det en hel del vapen. Jag håller med omatt det är många illegala vapen i svang. De kommerfrån andra länder men det tillverkas också egnavapen i vårt land, det vet vi.Hur skall vi komma till rätta med detta? Jag tror inteatt man kan skaffa fram tillräckligt många poliser föratt klara det. Skall vi inte kunna ta till åtminstone denmetod som vi har, nämligen licensgivning och litetstörre kontroll av licensgivningen för att den vägenbörja få ordning på vapeninnehav?Vi talar nu om civila vapen. Vi vet också att det stjälsmycket militära vapen. Där är det, såvitt jag vet, ettmörkertal som man inte vill släppa ut.Anf. 69 Justitieminister ():Fru talman! Det är helt rätt att det har förekommitomfattande stölder av militära vapen, vilket harresulterat i att försvarsministern har tagit initiativ tillväsentliga förändringar för att skapa säkrareförvaring av militära vapen. Det senaste åretserfarenheter tyder på att de åtgärder som harvidtagits har gett goda effekter.Anf. 70 ():Fru talman! Det låter väldigt bra.Jag skulle avslutningsvis vilja säga att jag tycker attdet är bra med skärpt straff för olaga vapeninnehav.Det är bra att man inom regeringen har tagit initiativtill översyn av vapenlagen. Det var bra medvapenamnesti, det är ingen tvekan om det. Detfördes in över 17 000 vapen som var olicensierade,en del av dem kanske stulna.Nuvarande vapenlagen ger, som också framgår avsvaret, möjlighet till tidsbegränsat vapentillstånd isärskilda fall, som det heter. Hur ofta används denmöjligheten?Anf. 71 Justitieminister ():Fru talman! Jag kan faktiskt inte ange någon siffraeller någon procentsats, men det är i en klarminoritet av fallen som tidsbegränsad licens ges.Anf. 72 ():Fru talman! Det är uppenbart att det där finns enliten öppning. Man skulle i någon mån kunnaskärpa sig och utnyttja den möjligheten litet oftareför att den vägen försöka begränsa det friavapenflödet.Anf. 73 Justitieminister ():Fru talman! Då gäller det att vara observant så inte ser detta med tidsbegränsad licens som enprövotid. Min uppfattning är att man skall varamycket restriktiv när det gäller att bevilja licens menatt man, precis som jag sade i mitt svar, skallanvända det tidsbegränsade tillståndet då man kanförutse att behovet av vapnet inte kommer att blivaraktigt. Men man får vara försiktig så att man intevänder på det och tar till tidsbegränsning för att sehur det går.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1993/94:493 omregionalpolitiskt stöd till VästervikAnf. 74 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har frågat mig om jagkan lämna ett svar när en ansökan från Västervikskommun om att få ingå i stödområdet skallbehandlas.De senaste årens mycket besvärligaarbetsmarknadssituation i de flesta delar av vårt landhar bl.a. lett till att en rad kommuner gjortframställningar om att få bli tillfälligt inplacerade istödområde. Motiven för att tillfälligt placera inytterligare områden i stödområden är också förnärvarande starka. Jag avser att föreslå regeringenatt pröva dessa framställningar i ett sammanhang.Vid en sådan prövning görs en omfattande analys avsituationen inte bara i de direkt berördakommunerna utan även i övriga kommuner. Enanalys och prövning av detta slag pågår förnärvarande inom , och beslut omtillfälliga inplaceringar i stödområde kan väntasunder våren.Anf. 75 ():Fru talman! Jag vill tacka arbetsmarknadsministernför svaret. Jag är naturligtvis medveten om att detfinns problem i många kommuner. För Västerviksdel är det enligt min åsikt nödvändigt att vi får del avdet regionalpolitiska stödet. ochKalmar läns länsstyrelse har gjort sammabedömning.I april förra året beslutade regeringen att ,, och Valdemarsvikskommuner skulle få ingå i det tillfälligastödområdet. Det tycker jag var ett mycket bra beslutoch har fått många positiva effekter i de berördakommunerna.För kommuns del innebär det attVästervik i princip blir omringad av kommuner somhar regionalpolitiskt stöd. Detta tillsammans medden allmänna situationen på arbetsmarknaden harinte gjort situationen lättare för de boende iVästerviks kommun. Med tanke på vår situation ijämförelse med andra kommuner vill jag påstå att viär i minst samma behov av den här typen av stöd.Jag tycker att det är nödvändigt att beslutet fattassnart. Det lär det väl göras, av svaret att döma. Detstår '''', så det kan inte vara så lång tidkvar. Jag hoppas att det innebär ett positivt beskedför kommun.Anf. 76 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har i dagjusterat ett betänkande om regionalpolitiken.Betänkandet är på väg till kammaren. Seden är denatt först beslutar om ordinariestödområden ett och två, därefter fattar regeringenbeslut om tillfälliga stödområden.Om bl.a. samordningen sker bör beslutet varafattat efter det att fattat sitt beslut. påmåndag kommer jag att få en föredragning omtillståndet i landets samtliga kommuner.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1993/94:520 omgymnasieutbildningen för invandrarungdomarAnf. 77 (m):Fru talman! har frågat mig ominvandrarungdomar har rätt till plats på ett nationelltprogram, när de kommit till i åldern 16--20år och avslutat det individuella programmet igymnasieskolan efter det att de uppnått en ålder över20 år.Enligt skollagens 5 kap. 1 § är gymnasieskolanavsedd att påbörjas av ungdomar efter avslutadgrundskoleutbildning eller motsvarande fram t.o.m.med det första kalenderhalvår som de fyller tjugo år.En elev som har avslutat ett individuellt program harrätt att sedan påbörja ett nationellt ellerspecialutformat program innan de passeraråldersgränsen.Skollagens föreskrifter gäller alla ungdomar.Åldersgränsen gäller således inte enbartinvandrarungdomar. Även för ungdomar som pågrund av inlärningssvårigheter, dåligstudiemotivation eller sociala problem halkat efter igrund- eller gymnasieskolan kan åldersregelnmedföra problem, om de inte påbörjat studier vid ettgymnasieprogram före , alternativt om de redanfått en gymnasieutbildning.Det finns dock inget som hindrar att man i den plansom skall utarbetas för varje elev som går ettindividuellt eller specialutformat programinkluderar delar av eller ett helt nationellt programinom kommunen. Eleven har sedan, oavsett ålder,rätt att fullfölja den planen. Jag vill snarare påstå attdet är både naturligt och lämpligt, eftersom det förfortsatta studier och/eller arbete är viktigt att ha dekunskaper gymnasieskolan skall ge. De insatser somgörs inom ramen för det individuella programmetför dessa elever bör syfta till att eleven sedan går enutbildning inom ett nationellt eller ettspecialutformat program i gymnasieskolan. Dettahar framgått av tidigare propositioner.Om den plan som läggs upp inte innebär att elevenskall läsa delar av eller ett helt nationellt programoch eleven efter det att planen fullföljts är äldre än20 år, är eleven inte behörig att börja ett nationelltprogram i gymnasieskolan.De elever som passerat 20-årsgränsen har möjlighetatt studera på komvux. Enligt skollagen skallgymnasial vuxenutbildning ge vuxna kunskaper ochfärdigheter motsvarande de som ungdomar kan fågenom gymnasieskolan. Kommunerna skall strävaefter att erbjuda utbildning som svarar motefterfrågan och behov, vilket också framgår avskollagen.Anf. 78 ():Fru talman! Jag tackar för svaret, som jag tycker varmycket bra och fylligt. Jag skall vidarebefordra dettill dem som frågat mig, nämligen Baldersskolan iUppsala, som jag skrev i min fråga. På den skolanhade man inte kunnat få något svar från Skolverket.Inte heller jag har kunnat få något svar frånSkolverket. jurist har t.o.m. funderatöver frågan utan att komma fram till något svar. Mennu har jag fått ett svar på hur det skulle kunna gå till.Förespeglad situation gäller alltså begåvadeungdomar, som har en grundutbildning i sitthemland. De är alltså inte automatiskt struliga,analfabeter eller utan förutsättningar. Man skallalltså till dem kunna säga: Om skolan gör en planinför starten av det individuella programmet,oberoende av hur långt det beräknas vara -- det kanju vara två tre eller -- av vilken det framgåratt eleven ämnar fortsätta på ett nationellt program,så kan eleven få göra det även efter . Detär ett mycket bra svar. Jag tror att man påBaldersskolan i blir mycket glad över dettabesked.Jag har också en fråga som kanske ligger någotutanför huvudfrågan. Frågan gäller hur elevernaskall kunna finansiera studierna. Har uppfattning om det. Kan dessa eleverfinansiera sina studier på samma sätt som andravuxna, dvs. via CNS:s möjligheter till bidrag ochstudielån? Jag vet att denna fråga inte är förberedd,men om statsrådet har möjlighet att ge mig ett svaräven på denna fråga kan jag svara Baldersskolanmer utförligt.Anf. 79 (m):Fru talman! Låt mig först konstatera att man inte börbli förvånad över att man i skolan tycker att det ärsvårt att känna till alla svar. Det har ju skett så mångaförändringar. Det är dock något mer förvånande attdet är så svårt att få information från myndigheter.Det framgick av behandling avgymnasiepropositionen att avsikten med deindividuella programmen var att slussa ungdomar ini nationella program. Då är det mycket naturligt i den plan som upprättas redan inledningsviskonstaterar avsikten, i syfte att redan från början fåså mycket samarbete som möjligt mellan detindividuella programmet och den tänktautbildningen. Jag vill gärna peka på denmöjligheten.Jag är däremot försiktig, som framgår av svaret, närdet gäller att öka rättigheten för en viss kategori. Detär nämligen precis som jag säger, det är inte barainvandrarungdomar eller flyktingar i den här åldernsom hamnar i en denna situation, utan det gör ävenmånga andra. Ökad rättighet för viss kategori skullekunna få mycket vittgående konsekvenser, sommåste analyseras mycket noga. För de elever som vitalar om, som fortsätter inom komvux, eller somfortsätter enligt den plan som upprättats enligt detindividuella programmet, gäller naturligtvisordinarie regler för studiemedel. Jag kan i vart fallinte tänka mig något annat. Men jag har inte haftmöjlighet att kontrollera det. Så länge man går singymnasieutbildning måste ju de nuvarande reglernagälla. Om det inte skulle vara på det sättet får vi välta itu med den frågan.Anf. 80 ():Fru talman! Tack för detta tillägg, . Jagskall vidarebefordra det.Det är ju så, vilket senast framgår av en ny bok omnationalekonomi på CSN:s förlag, skriven av tvådocenter vid , att vår oförmåga attta tillvara invandrare och flyktingar som en resurs,vår oförmåga att ta till vara deras kapacitet ochkunskap, är illavarslande. Detta skulle då kunnavara ett sätt att på ett litet smidigare sätt lotsa in demi det svenska samhället. Tryggheten i lärosituationenökar ju om eleverna kan fortsätta inom den skolformsom de påbörjat under de första individuella åren,för att sedan fullfölja studierna. På så sätt kan deäven fungera bättre i det svenska samhället.Självfallet bör man vara litet varsam med vad manlovar; det förstår jag också. Men det är dock merovanligt att svenska ungdomar, efter engenomgången grundskola, måste tillbringa två på ett individuellt program, för att sedanslussas in på det nationella programmet. Det vanligaär ju att de tillbringar högst på ett individuelltprogram. Därmed kan kanske 20-årsgränsen varamer befogad och viktig att hålla fast vid.Anf. 81 (m):Fru talman! De elever som behöver gå , elleri alla fall , i ett individuellt programär i allmänhet elever som har mycket kort utbildningi hemlandet. De kan t.o.m. vara analfabeter.När vi nu diskuterar detta bör vi påminna oss om atti den utvecklingsplan som regeringen har lagt påriksdagens bord, vilken skall diskuteras ,finns en punkt som handlar om invandrarelever ochdet svenska språket. Det är många elever medinvandrarbakgrund som är födda i , och somgått i i , men som ändå har sågrunda kunskaper i det svenska språket att de inteklarar en gymnasieutbildning. Det är inte så fåinvandrarelever i vissa statsdelar och områden runtom i som måste gå ett individuellt programför att klara det. Vi måste ta itu med den frågan frångrunden. Det är precis det som regeringen haraviserat att den skall göra, med början i höst.Anf. 82 ():Fru talman! Jag vill avsluta med att än en gång tackaför svaret. Jag tycker att utvecklingsplanen ärmycket hoppfull även för dessa barn.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1993/94:484 omsjukgymnasters fria etableringsrättAnf. 83 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta med anledning av deproblem som framkommit för de sjukgymnastersom vill starta verksamhet i egen regi.Enligt har det varit svårt försjukgymnasten att få ett förhandsbesked frånsjukvårdshuvudmannen om han eller hon uppfyllerlagens krav för att få ersättning för utfördbehandling. Ett annat problem är -- enligt GöteJonsson -- långa väntetider för utbetalning aversättning för utförda behandlingar.Enligt 11 § lagen om ersättning för sjukgymnastikskall den som avser att bedriva verksamhet motersättning enligt denna lag anmäla sin avsikt tilllandstinget och senast sexmånader innan verksamheten påbörjas. Dennaanmälningsskyldighet är nödvändig för attlandstinget skall kunna fullgöra sittplaneringsansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen.Däremot finns inget krav på att skallgodkänna sjukgymnastens etablering.Skälet till att det inte finns något sådant krav är attdet fr.o.m. råder fri anslutning försjukgymnaster till det offentligt finansieradeersättningssystemet, dock inom vissa givna ramar.De krav som ställs på en sjukgymnast för att han --eller hon -- skall ha rätt att uppbära ersättning frånlandstinget för utförda åtgärder finns angivna inämnda lag. Det är således lagen som reglerar vemsom skall kunna bedriva en verksamhet och inte --som tidigare ofta var fallet -- landstinget.I den nämnda paragrafen i lagen om ersättningför sjukgymnastik anges att sjukgymnasten skallsamråda med om sin kommandeverksamhet. Hur detta samråd skall ske anges dockinte. Det torde dock vara lämpligt att samråd skerantingen i samband med att sjukgymnastensanmälan om verksamhet inkommit till landstingeteller så snart därefter som det är praktiskt möjligt.Samrådsförfarandet bör bl.a. syfta till att -- itveksamma fall -- klargöra om den person anmälanavser är berättigad att uppbära sjukvårdsersättningeller inte.I lagen finns inte angivet bestämmelser om närutbetalning av sjukgymnastikersättning skall ske.Regeringen har inte ansett detta nödvändigt utanförutsatt att utbetalning sker så snart insändaräkningar från vårdgivarna granskats och godkäntsav . Om det emellertid visar sig attlandsting och försäkringskassor inte sköterutbetalningarna på ett bra sätt är jag inte främmandeför att pröva möjligheterna att reglera detta i lagen.Anf. 84 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaret,inte minst för de sista orden i detta, där statsrådetfaktiskt öppnar möjligheten att, om det intefungerar, lagreglera så att tryggheten för de privatasjukgymnasterna kommer att bli i enlighet medtankegångerna i propositionen.Jag är medveten om att det i propositionen och iriksdagsbeslutet var mycket svårt att ingåendekonkretisera olika frågeställningar. Tankarna ipropositionen och bakom riksdagsbeslutet bygger istor utsträckning på ett förtroende försjukvårdshuvudmannens sätt att hantera dessafrågor inom ramen för den fria etableringen. Det haremellertid nu visat sig att det i vissa fall -- jag skallinte säga att det gäller generellt -- är mycket svårt fören enskild sjukgymnast som vill etablera sig att få tillstånd ett vettigt samtal med respektivesjukvårdshuvudman.Låt mig t.ex. peka på sådana fall där vederbörandesjukgymnast är osäker på om han eller hon uppfyllerde krav som lagen ställer. Det blirsjukvårdshuvudmannen som i anslutning till attvederbörande skall ha betalt gör bedömningen omsjukgymnasten uppfyller kraven eller inte. Jag tyckeratt det då är ganska rimligt att vederbörandesjukgymnast får ett besked i förväg huruvidavederbörande sjukvårdshuvudman anser att denneuppfyller kraven.Men vissa sjukvårdshuvudmän säger då: Du fåringet förhandsbesked. Först när du har kastat utpengar på etablering och fått vissa kunder kommervi att pröva om du är betalningsberättigad eller inte.Jag menar att detta är ett alldeles orimligt förfarande.Så skall man inte hantera det samråd som statsrådetefterlyser. Jag tycker att det finns anledning attverkligen ta upp en diskussion medsjukvårdshuvudmännen på denna punkt.Detsamma gäller betalningsrutinerna, som inteheller de är reglerade i lag. Det är också ganska klartatt så inte skall vara fallet, men även i det avseendetförsöker nu i varje fall vissa sjukvårdshuvudmän attdra ut på betalningstider, vilket gör att det blir svårtför sjukgymnasterna att inledningsvis finansiera sinverksamhet.Jag skulle vilja fråga om statsrådet är beredd att taupp diskussioner med omdessa frågor.Anf. 85 Statsrådet ():Fru talman! Vad gäller själva lagstiftningen är detförstås en ambition att slippa detaljreglera alltförmycket. Varken , jag eller, förmodarjag, någon annan i kammaren önskar en lagbok somär två eller så tjock som den nuvarande.Förhoppningen är förstås att man skall kunna klaraproblemen med en inte alltför detaljerad lagstiftning.Om det däremot dyker upp problem, kan mannaturligtvis tvingas bli mycket konkret ellerdetaljerad i lagstiftningen.Det förfarande som nu beskriver, därdet i vissa fall skulle ha varit svårt att få besked ochdär man får vänta mycket länge, är förstås intetillfredsställande. Det är alldeles uppenbart att denenskilde behöver få veta om han eller hon uppfyllervillkoren. Vi har i och för sig i lagstiftningen angettvilka villkor som gäller. I normalfallet bör det intevara någon större svårighet att reda ut om personeni fråga har rätt utbildning och rätt praktik bakom sigoch därmed enligt lagstiftningen är berättigad tillersättning. Men om det blir problem, får man ta uppdet hela igen.Något som är angeläget att påpeka är att idet här avseendet fungerar som myndighet. Det skallhelt enkelt tillämpa lagen i så nära överensstämmelsemed lagstiftarens avsikt som möjligt.Vad gäller frågan om jag är beredd att ta uppfrågan med kan jag barameddela att jag redan har gjort det.Anf. 86 ():Fru talman! Jag tackar för det. Vi för bara hoppasatt det ger effekt.Jag delar statsrådets uppfattning att vi inte skall hastora lagvolymer och en mängd detaljlagar, mendetta förutsätter att landstingen visar respekt förlagen. Landstingen har i dessa sammanhang enmycket stor makt.Det finns vidare en brist på tradition i synen påalternativ privat verksamhet inom sjukvården. Låtmig i detta sammanhang ta försäkringskassorna somexempel. I fall där en privat sjukgymnast skall harehabiliteringssamtal med är detmycket svårt för vederbörande att få ut någonersättning för detta. Från sidaframhåller man att landstingen aldrig har begärtsådan ersättning. Detta visar hur okunnig manfaktiskt är om hur privat verksamhet måste drivasför att finansieras effektivt.Jag skulle vilja uppmana statsrådet att ta upp ochbehandla dessa frågor i anslutning till problemet omde nya taxesättningarna för sjukgymnaster, därockså läkarna är med i bilden. Det faktum attlandstingen inte har tagit ut ersättning har ju inteinneburit att landstingen inte har haft kostnader förrehabiliteringssamtalen. En privat sjukgymnast somhar motsvarande kostnad har dock ingenskatteintäkt utan måste givetvis kunna få utersättning för den prestation som han eller hon utförgenom detta samtal.Anf. 87 Statsrådet ():Fru talman! Med anledning av det allra sista vill jagsäga att det är klart att vi på en mängd punkterbehöver bli duktigare på att se till att det blir en riktigoch rejäl konkurrensneutralitet inom denverksamhet som finansieras med offentliga pengarmen utförs ibland i offentlig regi och ibland i egenregi.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1993/94:485 omFöräldraföreningen spädbarnsdödAnf. 88 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omFöreningen spädbarnsdöd kommer att fåbidrag till sin verksamhet för nästkommande år.Föreningen har under erhållit medel frånAllmänna arvsfonden för utvecklings- ochinformationsinsatser. harföreningen således fått sammanlagt 1,3 miljonerkronor för detta syfte.Socialutskottet har i sitt betänkande om socialpolitik(1993/94:SoU20) behandlat en motion där enöversyn begärs av nuvarande regler för statsbidragsom skulle göra det möjligt för FöräldraföreningenPlötslig spädbarnsdöd att erhålla statsbidrag förverksamheten.Utskottet framhåller att föreningen har en angelägenverksamhet men att föreningen inte kan erhålla stödur anslaget för Bidrag till handikapporganisationer.Enligt utskottet bör regeringen överväga omorganisationen kan erhålla statligt stöd från annatanslag.Jag anser i likhet med utskottet att FöreningenPlötslig spädbarnsdöd bedriver en angelägenverksamhet. I avvaktan på den översyn avbestämmelserna för statsbidrag till organisationersom pågår inom ärjag beredd att i positiv anda pröva om någon form avstöd kan utges till föreningen under det kommandebudgetåret.Anf. 89 ():Fru talman! Jag vill tacka sjukvårdsministern för ett,som jag finner det, positivt svar. Tyvärr går varje årungefär 120 till synes friska barn bort i en oförklarligdöd. spädbarnsdödbildades och har, som jag, socialutskottet ochäven sjukvårdsministern insett, en oerhört viktiguppgift. Den arbetar både med vad vi brukar kallasekundärprevention för familjer som har förlorat ettbarn och med spridning av information om plötsligspädbarnsdöd till barnavårdscentraler, föräldrar,BB-avdelningar osv. I en skrift som alldeles nyligenhar delats ut visas hur man kan förebygga sådanafall.Situationen är nu sådan att föreningen inte kanfortsätta att arbeta helt utan medelstillskott.Självfallet har olika verksamheter olikakompetensområden. Det väsentliga för föreningenär nu att få hjälp, inte i första hand varifrån hjälpenkommer. Eftersom föreningen nu är i en akutsituation, blir min raka fråga vad man skall göra föratt komma till rätta med denna.Anf. 90 Statsrådet ():Fru talman! Som jag antyder i slutet på svaret avservi på att i positiv anda prövafrågan om man kan ge stöd redan innan den häröversynen är klar. Jag syftar då på det kommandebudgetåret, och det dröjer ju inte så länge innan detbörjar.Anf.