prot · GH0958 · 1994-02-10 00:00:00 — Det är det som har gjort att vi nu befinneross i en mycket obehaglig situation.Jag vill också citera en person, som uppskattar, nämligen . Hanpåstås en gång ha sagt så här: ''Man kan misslyckasmed mycket, men misslyckad blir man först närman skyller ifrån sig.''Anf. 119 () replik:Herr talman! ''Misslyckad blir man först när manskyller ifrån sig.'' Så hård ville inte jag vara. Jagville visa att ni socialdemokrater försöker skyllavissa saker på regeringen som ni själva är ansvarigaför. Exemplen finns alltså i er motion.Jag måste säga att jag uppskattar en hel del av vadden socialdemokratiska regeringen gjorde under80-talet. Till en del hade ni tur, och till en del var niskickliga. Men ni begick de stora misstagen i slutetav 80-talet. talade själv om attreallönerna höjdes. Var det då rimligt att föra enpolitik som dessutom ökade hushållensskuldsättning? När reallönerna höjdes hade detvarit ett ypperligt tillfälle att både stimulerasparandet och försöka amortera statsskulden. Detskulle ni ha kunnat göra.Anf. 120 () replik:Herr talman! Det var just det vi gjorde. Vistimulerade sparandet, genom skattereformen. Vilyckades faktiskt under vår period medkonststycket att så smått börja amortera denstatsskuld som hade byggts upp mellan 1976 och1982. Det var vår stora bedrift, och den bordeHarry försöka uppskatta litet grand.Harry påstod att man på den borgerliga sidaninte hade genomfört ofinansieradeskattesänkningar. Jag tror inte att vi iskatteutskottet har behandlat en enda borgerligproposition om skatter utan att vi har haftanledning att klaga på att det har varit dåligtredovisat hur åtgärderna skall finansieras. Det ärväl självklart att skattesänkningarna är dåligtfinansierade när budgetunderskottet växer --annars hade detta inte upppstått.Anf. 121 () replik:Herr talman! Vad jag talade om var alltså attsparandet borde ha stimulerats i slutet av 80-talet.Lars sade att skattereformen stimuleradesparandet, men det var ju 1990 och . Det gickalltså tre förlorade år.Sedan skedde det en kraftig överkonsumtion medlånade medel. Detta gav ökade momsintäkter. Ettlån är egentligen bara någonting som man har tagitfrån framtiden. På sätt och vis lånade nimomsintäkterna från framtiden utan att bokföradem . Det var det stora misstaget.Anf. 122 ():Herr talman! sade att han varupprörd över socialdemokratisk skattepolitik. KjellJohanssons röst närmade sig i vissa passager i hansanförande falsett. Jag skall med några citat urskrifterna göra ett försök att lätta upp humöretnågot.I den lilla skriften dagbok från 1968skrev den 4september följande:''Direktör i måste få sin skatt sänkt med några tusenkronor. Annars kan han inte bereda plåtslagareErik arbete. Det måste löna sig fördirektör att arbeta, annars får haningen lust att utföra allt det arbete som det innebäratt ha plåtslagare anställd.Plåtslagare skattelättnad blirdäremot nästan ingen. För honom lönar det sejnämligen ändå att arbeta, eftersom han, omdirektör inte finge någonskattelättnad, skulle bli friställd. Dessutom måstevi som bekant ha ett starkare försvar, och det kostarpengar, så för plåtslagare kan dettyvärr inte bli fråga om någon nämnvärdskattelindring. Om däremot direktör får skatten sänkt, så ökas hans lust atttillverka plåt för försvaret, vilket är bra ochdemokratiskt. Därmed försvaras ju nämligen ävenplåtslagare mot anfall från öster. ''Det går en nästan obruten linje mellan denna drygt25 år gamla moderata skattefilosofi och dagensborgerliga regeringspolitik. Förnyelsen, i den månden över huvud taget finns, består i att blygsammaskattesänkningar för småfolket har blivit kraftigaskattehöjningar, och skattesänkningarna för devälbeställda har sin tyngdpunkt i passivakapitalinkomster och spekulativa placeringar. Medsocialdemokratisk politik får både den vanligelöntagaren och småföretagaren som investerar ochbygger ut sin verksamhet lägre skatt.Skattereformen, detta stolta torn, ärnu totalt sönderskjuten. Reformens grundval var juatt skapa likvärdig beskattning av kapital ocharbete. Denna grund är fullständigt uppriven i ochmed att regeringen har höjt skatten på arbete ochkonsumtion, medan den sänkt skatten kraftigt påkapital och framför allt aktieinnehav.Mycket talar för att höginkomsttagare blivit rejältöverkompenserade genom skattereformen och attdenna är kraftigt underfinansierad. Därför behövsnu en grundlig utvärdering av skattereformen, inteminst från fördelningspolitisk synpunkt. Skullefarhågorna om fördelningspolitiska orättvisorbesannas måste en mer permanent höjning avskatten på högre inkomster övervägas.I detta sammanhang vill jag ställa några frågor tillFolkpartiets representant i debatten, KjellJohansson: Betraktar , som tidigareslagits hårt för skatteneutralitet mellan arbete ochkapital, sänkningarna av kapitalskatter av olikaslag som tillfälliga eller permanenta? Hur kanFolkpartiet t.ex. acceptera ett återinförande avkvittningsrätten, dvs. att man åter få dra avunderskott i jordbruk och företag frånlöneinkomster? Vilka samhällsintressen, KjellJohansson, gagnas av att det åter blir möjligt, ellersnarare lättare, att nolltaxera?Ett annat fördelningspolitiskt problem äregenavgifterna i dess nuvarande utformning. Denborgerliga regeringens beslut innebär att enlöntagare med en inkomst på per månadredan nästa år kommer att få betala ca iavdragsgilla egenavgifter. Som bl.a. RRV:sundersöknings visat får egenavgifterna i sjuk- ocharbetslöshetsförsäkringarna en helt oacceptabelfördelningsprofil. Denna förskjutning avbetalningsbördan från högre till lägreinkomsttagare är från vår synpunkt heltoacceptabel.Om egenavgifter, som ju egentligen inte är någotannat än rena skatter, över huvud taget skall finnaskvar som ett inslag i finansieringen av vårasocialförsäkringar, måste de ha en solidariskfördelningsprofil, dvs. tas ut efter ekonomiskbärkraft.Är , och för all del också ochkds beredda att medverka till att egenavgiftenutformas som en icke avdragsgill nettoavgift avrätteviseskäl, lika för alla?Nu har det gått så långt att även biskoparser sig föranlåtna att ta upp, kommentera ochkritisera regeringens omvända fördelningspolitik.Det borde väl vara något som åtminstone får kdsledamöter att en aning höja på ögonbrynen.Med hänvisning till första skriverbiskoparna bl.a följande: ''När genom sinbetrodda ställning fick möjlighet att planera förhushållningen med tillgångar byggdesystemet på mat för alla. Inte genom tillväxt, medtanke på den väntade knappheten , utangenom delande. Under sju goda år togs en femtedelundan och lades till förråden för en jämn fördelningunder de förväntade sju magra åren. Det var ettplanekonomiskt ansvarstagande för helafolkgemenskapen som räddade landet i ett läge därfria marknadskrafter hade varit förödande förfolkflertalet, om än också säkert mycketinkomstbringande för några få. Exempel på detsenare finns både från vår egen samtid och i tidigareårhundraden. ''Just det! Och för att än en gång citera TageDanielsson: ''Den här konstiga filosofin om att detmåste löna sej mera för somliga att arbeta än förandra verkar direkt vissen, för att inte säjaavsågad.''Anf. 123 () replik:Herr talman! tar upp två saker:dels biskoparnas brev, dels somrikshushållare i Egypten.Om jag inte minns alldeles fel kritiseradebiskoparna den kapitalistiska ordningen ochfördelningen av resurserna främst i u-länderna.Sverige gör väl ändå sitt bästa för att fördelautvecklingsbistånd till dessa länder?Vad gäller rikshushållaren system, bör manobservera konsekvenserna av det. Under de sjugoda åren samlade man säd, för att ha säd under deförväntade dåliga åren. Men det står också vad somhände. var den som samlade in säden. Sedansåldes den till medborgarna. När medborgarna intelängre hade pengar att köpa säd för, fick de säljasig som slavar till . De blev alltså slavar i ettstatssystem. Att hamna i en sådan situation ärmycket allvarligt.Anf. 124 ()replik:Herr talman! Låt oss inte fördjupa oss i det härresonemanget! Men låt oss konstatera det somHarry säkert är medveten om, nämligen attpoängen är det märkliga i att ett parti som ivalrörelsen så varmt och för många trovärdigt talarom rättvisa -- man säger att man inte skall samlamask och mal som förtär utan verkligen så vakt omoch hjälpa de behövande i olika sammanhang -- integör det. Det finns riksdagsledamöter från kds somnu insett att kds inte var det parti som man skullesatsa på om man kämpar för rättvisa. De har ocksåtagit sin mats ur skolan, eller är åtminstone på vägatt göra det.Det är anmärkningsvärt att ett parti som kds somhar rättvisa som ett honnörsord kan sittatillsammans med moderater i en regering och stödja denna orättvisaskattepolitik. Man tar från de behövande,försämrar ersättningsnivåerna iförsäkringssystemet, som man delar utgåvor till ren spekulation. Man delar inte ut tillarbetare och företagande, vilket visocialdemokrater vill göra. Det har vi lagt framförslag om.Att återinföra möjligheten att nolltaxera vore värten kommentar från . Hur kan man påett så dåligt sätt leva upp till sin politiska retorik?Anf. 125 () replik:tHerr talman! Det är en viss fördel om folk hållersig till sanningen när man debatterar med dem. Migveterligen har ingen riksdagsledamot i kds tänktlämna partiet och avsvärja sig partiets politik.Däremot tror jag att haruppfattat situationen precis rätt när han säger attkristdemokraterna arbetar för rättvisan; detförsöker vi faktiskt att göra.Vad gäller att dela med sig, vill jag erinra om att vårbiståndsminister aktivt bidragit till atthöja biståndet. Det kan man också utläsa av dennabudget. Det har också försports mig -- jag vet dessvärre ej om det är sant -- att det vidkrisuppgörelsens överläggningar var Silfverstrandsparti som ville gå oerhört hårt fram när det gälldeatt dra ned på biståndet.Anf. 126 ()replik:Herr talman! Det finns företrädare för kds iriksdagen som har varit så pass rakryggiga ochhederliga att de med tanke på vad som hänt påsjukvårdsområdet har erkänt att det inte var allsden politik som de tänkt sig att kds skulle vara medoch administrera. Det är ett erkännande så gottsom något.Kds arbetar för rättvisa. Vilka konkreta resultat närdet gäller skattepolitiken, , har dettatagit sig uttryck i i ?Är det rättvist att höja skatten på arbete och delvispå arbetande kapital och sänka skatten påaktieägande och aktievinster? Är det det som kdsmenar med rättvisa? Det är i så fall en mycketmärklig tolkning som varken stämmer överens medbiskopsbrev eller med hur vanligt enkelt folkresonerar.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag skall göra så gott jag kan för attsvara på de frågor som ställde.Jag börjar med frågan om skatteneutralitetenmellan arbete och kapital. Jag rekommenderarBengt Silfverstrand att läsa svar tillmig vid en utfrågning om skattereformen innan dengenomfördes. Jag ställde frågan om huruvidakapitalbeskattningen kunde behållas i detta skick.Fritt tolkat sade : Det är en mycketsvår fråga. Det internationella beroendet är mycketstort och frågan måste följas mycket noggrant. Hansade också att han var beredd att seöver detta -- tror jag med reservation för mitt dåligaminne.På frågan om huruvida den kapitalbeskattning somnu införs skall bli permanent eller ej vill jag säga attden självfallet kan komma att ändras i detalj. Meninriktningen att dubbelbeskattning skall avskaffashar stått . Förslagetnämndes t.o.m. vid något enstaka tillfälle underdiskussionerna om skattereformen. Det nämndesmest på skämt, eftersom vi begrep att det inte varlönt att tala med socialdemokraterna i denna fråga.Vad gäller kvittningsrätten har något om bakfoten. Det är inte alls omöjligt atti dagens skattesystem nolltaxera. Man kan göra detunder förutsättning att man har inkomst i enförvärvskälla utan inkomst i en annan. Omutgifterna för inkomstens förvärvande är lika storasom inkomsten, blir inkomsten noll. Det vi nuåsyftar är att vid två förvärvskällor med förluster iden ena och inkomster i den andra medge kvittningunder förutsättningen att det handlar om att startanya företag. Jag tror att hållermed mig om att det är ganska väsentligt attnya företag startas. Denna möjlighet, denna fördel,får man under fem år.Anf. 128 ()replik:Herr talman! Nej, , jag har inte fåttdetta om bakfoten. Jag kan konstatera att efter detatt skattereformen infördes och man likställdebeskattning av kapital och arbete minskade denskatteplanering och nolltaxering kraftigt somtidigare var mycket vanlig. återfår man enkvittningsrätt, vilket under alla förhållandeninnebär att man ökar möjligheten att spekulera ochskatteplanera. Därom torde det inte råda någottvivel.Kjell försäker slingra sig i frågan omhuruvida står fast vid principen omlikvärdig beskattning av kapital och arbete ellerinte genom att hänvisa till internationellaförhållanden. Efter det att skattereformen infördesmed de skattesatser som då åsattes bl.a. kapital fickvi ur internationell synpunkt en mycketkonkurrenskraftig företagsbeskattning. Jag sattmed i . Folkpartietsrepresentant var på varje punkt överens medsocialdemokraterna om att det här var rimligt.De som försökte företräda särintressena i denskatteutredningen var faktiskt ochLRF. De lade fram förslag som skulle innebära attom det var fråga om en vanlig svensk herrgårdsostinnan skattereformen så skulle det bli enschweizerost med ungefär tio gånger så många hålefteråt. Vid det tillfället stod rycken.Sedan kom med i en borgerlig regering,och då gav man upp de här viktiga principerna.Kjell svarade inte på frågan om hur på egenavgifterna? Skall vi ha kvar nuvarandeorättvisa fördelning av egenavgifterna eller är KjellJohansson beredd att medverka till ett nettoavdragpå det sätt som jag beskrev?Anf. 129 () replik:Herr talman! Det är helt riktigt att jag inte hannmed alla frågor, eftersom min taletid tog slut. Detskulle möjligen ha gått om jag hade fått dem iförväg.Nej, jag har inte försökt slingra mig när det gällerdet internationella beroendet. Det var ErikÅsbrink som talade. Jag har aldrig haft förmåganatt få mina åsikter uttryckta genom hans mun. Detvar hans svar som jag relaterade till.Det är inget som helst tvivel om att man nu kanskatteplanera och kanske t.o.m. nolltaxera. Medde otroligt rigorösa bestämmelser som är fogade tillmöjligheten att kvitta avdrag för förluster när manstartar ett företag mot inkomst av tjänst tror jag attdet blir ytterligt svårt att hitta någon möjlighet attskatteplanera i det avseendet.Frågan om egenavgifterna är mycket intressant.Bengt Silfverstrand kommer med en mycketintressant öppning. Han vill att egenavgifterna skallfölja inkomsten. Ni har ju drivit linjen att det skallfinnas ett tak. Man skall betala avgifter men manskall inte ha någon förmån av dem. Om ni harändrat er på den punkten, så vill inte jag här stängamöjligheten att finna andra lösningarän dem vi har i dag.Anf. 130 ()replik:Herr talman! Det finns självfallet vissa möjligheteratt skatteplanera även i dagens system. Ett heltvattentätt system bör vi ur demokratisk synpunktaldrig ha. Däremot finns det ingen anledning attluckra upp skattesystemet ytterligare genom attinföra en kvittningsrätt som kommer att medföraökad skatteplanering.Kjell måste vara medveten omproblemen att kontrollera kvittningsrätten. Eftermånga år i skatteutskottet måste han ha en visserfarenhet av det. Vi får inte heller glömma bort attvi på nytt skall införa ett besvärligt byråkratisktsystem för kontroll.Så till egenavgifterna. I pensionsarbetsgruppen harman från sida redan varit med om attkompromissa. Man har accepterat att man även tarut avgifter över det s.k. taket. Vari ligger detorimliga, ? Det är väl rimligt att desom har de största möjligheterna, de som är de bästställda och de som har högre inkomster också fårvara med och betala solidariskt till dem som har detsämre ställt?Som det nu ser ut -- det var utomordentligt bra attRiksrevionsverket kom med den här bekräftelsenjust nu -- håller vi på att skapa ett skattesystem ochett avgiftssystem i som innebär att manvältrar över skattebördan från personer med högreinkomster till personer med lägre inkomster. Dettasker i då vi har fyra borgerliga partier iregeringsställning. som var såaktivt på skatteneutralitetens område är nu heltmed på den moderata orättvisa skattepolitikensskuta.VälfärdspolitikAnf. 131 ():Herr talman! Hur väl ett samhälle fungerar speglasi barnens levnadsvillkor. I har vi länge förten politik för att ge alla barn en trygg ochutvecklande uppväxt.Den här politiken har gett resultat. En radinternationella studier visar att barn -- ochkvinnor -- i mår bättre och utvecklas bättreän barn någon annanstans i världen. Födelsetalenär bland de högsta i industrivärlden -- trots attnästan alla småbarnsmammor arbetar -- just därföratt vi har funnit en modell som fungerar för hurkvinnor och män skall kunna kombineraföräldraskap med yrkesarbete och medborgarskap.En av dessa studier visar att det inte finns någotland där barn fått eller får så mycket tid ochuppmärksamhet från vuxna -- såväl föräldrar somandra vuxna -- som . Det var just det somvar meningen med föräldraförsäkringen,barnomsorgen, skolreformerna, kultur ochfritidspolitiken.Men angrips allt detta. Regeringen kallar sinaåtgärder för en ''valfrihetsrevolution''. Iverkligheten minskar valfriheten, medansegregationen ökar och allt fler barn far illa.Privatiseringen forceras fram, och resurserna tillden offentliga verksamheten minskar. visar att barnen''betalade'' av besparingarna ikommunerna 1993.I en annan undersökning, som densocialdemokratiska riksdagsgruppen gjort i 13kommuner med 1,5 miljoner invånare, redovisasmed förfärande tydlighet hur den omvända RobinHood-politik, som drar fram över landet, gårut över barnen -- och särskilt de mest utsatta ochsårbara barnen.I de kommuner och kommundelar där det finnsflest barn med behov av mycket och aktivtvuxenstöd för att de skall få en chans till ett bra liv,är också den andel vuxna som är helt eller delvisberoende av socialhjälp särskilt stor. Den gruppenökar lavinartat på grund av arbetslösheten. Därförtas nu allt större andel av resurserna i dessaområden från verksamheter för barnen tillsocialhjälp åt arbetslösa vuxna. Kvaliteten sjunker ikommunernas barnverksamheter. Det blir allt färrevuxna kring barnen. Skyddsnäten brister.Resursstarka föräldrar flyttar från området eller tarsin peng och sina barn och sätter dem i privataalternativ. Kvar blir de barn som behöver mest,men får minst i en sorts ''de bortvaldassegregation'' som börjar bli verklighet i Sverige.Klassamhället är på väg tillbaka -- och det synstydligast i barnens villkor.Sverige var ett av de första länderna som skrev påFN:s konvention om barnens rättigheter, i juni1990. Konventionen slår fast att varje land ärskyldigt att efter måttet av sin förmåga göra sittyttersta för att säkerställa goda levnadsvillkor förbarnen. Större krav ställs med rätta på nationermed större resurser.Vårt land befinner sig i ett svårt ekonomiskt läge.Men ingen kan försvara att detta så hårt skalldrabba barnen! I och BengtWesterbergs lever vi inte upp till FN:sbarnkonvention.I och är mani full färd med att förstöra den unikafamiljepolitiken, som är till för att ge barn, kvinnoroch män ett bättre och rikare liv.Vi socialdemokrater tänker göra allt för attbekämpa den politiken!Vi säger nej till varje form av vårdnadsbidrag! Ochvi tänker riva upp ett eventuellt beslutom vårdnadsbidrag, om vi vinner valet.Vi säger nej till alla former av pigavdrag! Vi tänkerinte medverka till att kvinno- och vårdarbeten görstill andra klassens jobb som man inte kan försörjasig på som en fri och självständig människa.Vi säger nej till lagar och regler som ytterligareskulle försvaga kvinnornas ställning påarbetsmarknaden i ett läge där kvinnor redandiskrimineras därför att de kan behöva varabarnlediga eller hemma med sjukt barn.Vi socialdemokrater vill stärka kvinnornas ställningi politik och arbetsliv samt männens roll och ansvari hemmet. Därför vill vi ha en braföräldraförsäkring med pappamånad.Vi vill stärka skyddsnäten kring barnen.Därför prioriterar vi insatser för barnen i vårtbudgetalternativ. Vi har under stor vånda tagitbeslutet att sänka ersättningen iföräldraförsäkringen till . Men de resursersom då frigörs skall inte användas till att täckakostnaderna för vårdnadsbidraget ellerbudgetunderskottet. De skall gå till deverksamheter som är viktiga för att varje barn skallfå den bästa starten i livet.Vi föreslår att de 20 000 personer som varslats omuppsägning skall få behålla sina jobb. Det handlarframför allt om kvinnor som arbetar med vård ochomsorg.Vi föreslår ett socialt inriktat ROT-program på 4miljarder kronor för upprustning,handikappanpassning och allergisanering avbostäder i barnrika områden frånmiljonprogrammet. Vi föreslår att 10 miljonerkronor satsas på konstnärlig utsmyckning ibostadsområden.Vi vill att ytterligare 4 000 elever skall få ett tredjegymnasieår. Vi vill inte bara gå med påbegränsningar i hemspråksundervisningen.Vi lägger fram ett särskilt barnkulturprogram pådrygt och föreslår att 2 miljonerkronor skall anslås till barn- ochungdomsorganisationer som arbetar med barn tillflyktingar och invandrare. Vi anslår 65 miljonerkronor för särskilda kulturinsatser för barnen.Herr talman! Så visar vi socialdemokrater att visärskilt i hårda tider när det är ont om resurser villvärna skyddsnäten kring barnen!Anf. 132 (nyd):Herr talman! Jag har förundrats överregeringens handläggning av riksdagsbeslut ochutskottsskrivningar.Riksdagen fastställer utskottsbetänkandenashemställanpunkter. I vissa fall sker det efteromröstning. Detta skall så att säga utgöra enbeställning till regeringen att verkställa fattatbeslut.Kommer en motion till ett utskott från s.k. fel hållhar den liten chans att tränga igenom -- oavsettinnehållet. Man har avskärmat verkligheten, dvs.de människor som berörs av besluten, och ser meratill politiken.Är motionen alltför bra -- dvs. den skulle egentligenha lett till en hemställanpunkt -- kan man klara sigundan detta genom s.k. positiva skrivningar iutskottets betänkande. Utskottets mandat, sombygger på sittande regering, har i uppgift att fåigenom propositionen i ograverat skick.Propositionen är nämligen det allra bästa!Det skall erkännas att utskottet i vissa sällsynta fallgör misstag och släpper igenom en motion. Dåföreligger alltid någon bakomvarande politisktaktik. Men var kommer då människan in i bilden?Det är människan som det hela egentligen handlarom. Speciellt inom området socialförsäkringar kanpreferensen för partipolitiken slå hårt och orättvist.Människan kommer i andra hand.Ett typexempel där politik går före människan ärförsämringen för långtidssjukskrivna. Den 1 juli1993 sänktes deras sjukpenning till . Detta varen krisuppgörelse mellan regeringen ochSocialdemokraterna. Motivet var ursprungligen attspara pengar åt staten.När man närmare synade krisöverenskommelsenkom man underfund om att detta inte skulle göranågra besparingar. I stället skulle en''morotseffekt'' skapas. Genom s.k. medicinskrehabilitering skulle de drabbade kunna kommaupp till -- de skulle få ett incitament för enaktiv rehabilitering.När detta betänkande gick igenom riksdagenanförde jag bl.a.: Med de konstateranden somutskottet gör i sin skrivning borde även dennaproposition egentligen ha rönt samma öde som densom föreslog höjd pensionsålder -- dvs. avslag.Grunden för mitt påstående var att utskottet bl.a.enhälligt konstaterade att besparingarna -- om detnu blir några -- kommer att bli blygsamma iförhållande till vad som tidigare beräknats, attställningstagandet kan påskynda enförtidspensionering och att de som redan har detsvårt kommer att drabbas ytterligare.Varför då stödja utskottets betänkande som vi inomNy demokrati var så kritiska mot?