prot · GH09119 · 1994-06-07 00:00:00 — Att påstå attLagrådet gör ett politiskt uttalande är just ettpolitiskt uttalande.Som framgår av reservationen anser vi också att endel av helheten saknas när det gäller underlaget förärendet. Vi säger i reservationen att det samladeunderlaget saknas, eftersom vi inte har fått prövaandra alternativ och se detta som en helhet.Sambolagstiftningen är en begränsadlagstiftning. Ingen vill väl påstå att riksdagengenom beslutet om sambolagen ville förnekakärleken hos samboende, som inte valt äktenskapetsom samlevnadsform. Men jag tror att alltförmånga fäster större vikt vidsambolagstiftningen än vad den ger utrymme förrent lagtekniskt.För att trygga säkerheten, de sociala förhållandena,m.m. för många många fler människor än vad vi har tagit sikte på är det därför viktigt att arbetavidare med ett samlat förslag om relationer ochderas lagliga regleringen.Därför hävdar jag att regeringen måste talagutskottets enhälliga uttalande om vidareutredning på allvar. Utskottet konstaterar att detutöver relationen man--kvinna, för vilkenäktenskapet står till buds, finns skilda slag avhushållsgemenskaper och parbildningar och attdetta bör bli föremål för arbete i en parlamentariskutredning. Detta bör alltså inte väljas som ennödutgång, för en sådan är det inte, utan detta ären del av helheten.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen och avslag på lagutskottetshemställan.I detta anförande instämde , , , , , , ,, och (alla c).Anf. 52 ():Herr talman! ''För liberaler är det en bjudande pliktatt försvara individens rätt att leva sitt liv som honvill så länge hon inte skadar någon annan. Det ärvår övertygelse att alla människor har lika värdeoavsett ras, kön, nationalitet eller sexuell läggning.Det gör det naturligt för oss att slå vakt om utsattaminoriteter och värna deras rättigheter.Den enda säkra skillnaden mellan homo- ochheterosexuella är att homosexuella känslomässigtdras till personer av samma kön. I homosexuellaoch heterosexuella förhållanden finns motsvarandekänslor av vänskap, omsorg, lojalitet, ömhet,kärlek. ''Det här skrev i ettyttrande inför landsmötet , där man ocksånoterade att ''under sommaren 1990förelagt regeringen ett förslag om registreratpartnerskap för homosexuella. Lagförslagetinnebär att äktenskapets alla rättsverkningar, mednågra för undantag främst rörande möjligheten tillgemensam adoption, blir tillämpliga på parterna iett registrerat partnerskap. Partistyrelsen anser attförslaget öppnar en välkommen möjlighet förhomosexuella att markera stabiliteten i ettförhållande. ''Det var en alldeles entydigt majoritet som påFolkpartiets landsmöte biföll partistyrelsensförslag om införande av registrerat partnerskap.Jag hoppas att kommer att göradetsamma.Sedan lade fram det här förslagethar en statlig utredning jobbat med stornoggrannhet och sakkunskap. Man har skrivit ettdigert betänkande, som har gått igenom enremissomgång med många och utförliga yttrandenfrån tunga remissinstanser. Utifrån desynpunkterna har sedan lagutskottets kompetentakansli utformat en lagrådsremiss, och ett förslag harsedan utarbetats. Tolkningen av Lagrådetsgrundläggande inställning har givetvis varierat,beroende på vilken grundinställning man själv har.Framför oss har vi nu ändå ett färdigt förslag, somär reviderat utifrån Lagrådets synpunkter.Att påstå att förslaget inte skulle vara välgenomarbetat tycker jag därför är en ganska grovförolämpning mot alla dem som under mycket långtid har slitet hårt med förslaget, och ett sådantpåstående är ett svepskäl.Ett annat svepskäl är att inte skulle varaden rätta platsen för det här jobbet.Regeringskansliet i all ära, men är ändåSveriges högsta beslutande organ och denlagstiftande församlingen. Att en majoritet iriksdagen fattar ett beslut när regeringen inte villlägga fram förslaget tycker jag därför inte är någotkonstigt.Det har antytts av bl.a. att vi iFolkpartiet inte skulle ha tagit denna fråga påtillräckligt stort allvar. Skälet till att jag inte harkunnat jobba färdigt med förslaget är att jag föddebarn . Det lilla barnet ligger ikammarfoajén och väntar. Min ersättare, , hade tungt arbete i ett annat utskottsom tyvärr sammanföll med denna fråga. Det ärarbetsuppgifter som jag vet hade vissa parallellermed detta förslag. Det är detta som är orsaken tillvår skiftande representation, absolut inte att vi inteskulle ta frågan på allvar. Jag kan bara beklaga attjag inte lyckades planera mitt barnafödande bättrei förhållande till riksdagsarbetet.Fru talman! Denna fråga handlar inte vare sig omde internationella privaträttsliga konsekvensernavid upplösande av partnerskap eller om huruvidariksdagsproceduren är acceptabel. Denna frågahandlar om värderingar och inställningen till kärlekoch olikhet, vidare om respekt och tolerans och attlåta andra människor vara som de är.För mig är det därför helt självklart att säga ja. Depersoner som så önskar skall ha denna möjlighet.Samhället skall visa den öppenhet och respekt somkommer att göra att det blir ringar på vattnet -- flervågar vara den de är. Det är fråga om att kunnaskapa sig en dräglig tillvaro i vardagen, oavsett vari samhället man befinner sig socialt och geografiskt.Ingen människa blir homosexuell tack varemöjligheten till partnerskap -- lika litet som någonblir heterosexuell av att det finns enäktenskapslagstiftning. Partnerskap är inget hotmot äktenskapet. Det är ju inget alternativ. Hotetmot äktenskapet ligger väl möjligen i sambolagen.Hotet mot både äktenskap och familj skulle kunnavara den lagstiftning kring en ''hushållsgemenskap''som förs fram av så många motståndare tillpartnerskap.I har jag läst följande citat: ''Ävenmor och dotter kan då ingå partnerskap i syfte attgentemot andra syskon säkra en positivsärbehandling vid moderns bortgång, likaså tvåsystrar ur en större syskonskara -- -- --.'' Om dettaär meningen, är det verkligen en ny ordning manhar tänkt sig.Skall denna hushållsgemenskap kunna ingåsparallellt med äktenskap, kanske inte bara två ochtvå, utan tre och tre, eller varför inte fyra och fyra,äkta makar med en tredje part eller den eneföräldern med sitt barn, osv.? För egen del är jagganska övertygad om att det inte är något braförslag. Men för att en gång för alla få dessa idéerbelysta tillstyrker jag givetvis att behoven skallutredas.Fru talman! Det finns många som säger sig varamotståndare till registrerat partnerskap av hänsyntill barnen. På vilket sätt våra barn skulle blilidande av att homosexuella par registrerar sittpartnerskap framgår inte. Hotet mot mina barn,mot alla våra barn, består inte av om människor,som utan att blanda in några andra, inför varandraoch andra, ges möjlighet att bekräfta sin relation,både symboliskt och juridiskt. Jag tror att hotet motbarnen består i ett samhälle som förtrycker,skuldbelägger och som präglas av bristanderespekt, intolerans och kärlekslöshet.För mina barns skull, för alla barns skull, vill jagdärför införa registrerat partnerskap. Jag vill inteatt de skall växa upp i ett samhälle som präglas avsådana värderingar som en del gett uttryck för. Jagvill att mina barn skall växa upp i ett samhälle sompräglas av respekt, tolerans och kärlek tillmedmänniskan. Därför yrkar jag bifall tilllagutskottets hemställan i sin helhet.(Applåder)Anf. 53 (nyd) replik:Fru talman! Jag skall återkomma till det som KarinPilsäter till min glädje konstaterar ärhuvudfrågorna, nämligen värderingsfrågorna.Samtidigt undviker hon paradoxalt nog dem i sitttal. Hon kommer inte in på värderingsfrågorna.Den talande tystnaden från ,och är tydlig,men möjligen svårtolkad om man inte känner demlitet närmare. Jag har större respekt för KarinPilsäter och hennes civilkurage. Hon brukar intevara rädd för att säga vad hon tycker. Jag hoppasatt hon vågar svara på mina frågor.Jag instämmer i den liberala deklarationen KarinPilsäter inledde med. Men en del avhennes anförande gör att jag inte är alldelesövertygad om att har sett att det finnsgränser mellan frihet och att vara liberal ochtolerant. Det finns gränser för när man sedan slåröver i likgiltighet och slapphet. Var går gränserna?Det behövs litet utveckling kring den frågan.Karin säger uppenbarligen samma sak somjag läste upp ur betänkandet ,nämligen att det bör inte ankomma på samhället attgenom lagstiftning eller på annat sätt ge uttryck förnågra värderingar när det gäller människors sätt attordna sin samlevnad. tar också uppatt det hela handlar om inställningen till kärlek.Men det är precis vad frågan inte handlar om, KarinPilsäter! Det framgick av mitt huvudanförande, ochdet sade också. Det går inte attframbesvärja kärlek med hjälp av lagstiftning --tack och lov.Därför blir en av frågorna, naturligtvis, hur KarinPilsäter ser på polygami, månggifte. Jag stannar vidden frågan. Är det okej om det sker i tysthet? Vivet att det är så. Tycker att det är såokej att det skall sanktioneras i lag? Jag medger attfrågorna upplevs som provokativa. Jag förstår det.Det vore intressant att få höra värderingarna,ideologin, synsättet -- inte plakatargument.Anf. 54 () replik:Fru talman! Det är klart att det inte går att lagstiftafram, lika litet som det går att lagstifta bort, andramänniskors kärlek. Det handlar om huruvida vi ilagstiftningen skall acceptera den kärlek somfaktiskt finns och om vi skall våga se den.För mig, och jag tror för de allra flesta, handlar dethela om att gränserna givetvis går där man riskeraratt skada någon annan. Dit hör t.ex. polygami. Jagkan inte tänka mig att det finns speciellt många tre-eller fyrpartsförhållanden där inte någon är attbetrakta som svagare och därmed kommer att blilidande. Jag har för övrigt inte noterat att det finnsnågon direkt efterfrågan på en sådan lagstiftning.Nu menar jag inte att man skall lagstifta om sådantfolk beställer. Det finns självfallet andra orsaker attlagstifta. Men det finns en grupp som efterfrågar enlagstiftning i fråga om partnerskap. Det finns ingenanledning för oss att säga nej. Jag anser att manskall acceptera att förhållandena finns. Det går inteatt få bort dem genom att låtsas om att de inteexisterar.Anf. 55 (nyd) replik:Fru talman! Jag noterar igen, typiskt nog, att KarinPilsäter inte svarar på grundfrågorna. Det är såsymtomatiskt. Jag har ännu inte fått någon att svarapå frågorna, och jag har pratat med bra många.Det är självklart fråga om att acceptera ochrespektera. Det sade jag i mitt huvudanförande.Men det är möjligt att ammade då.Men låt mig än en gång göra klart att det ärfullständigt självklart att vi skall visa djup respektoch stor tolerans för såväl homosexualitet som enmängd andra frågor i samhället. Men det är enavgörande skillnad mellan att samhället går in ochsanktionerar och att utnyttja normsystemet för vadsamhället anser vara önskvärt. Det är en kolossalskillnad.Jag kan försäkra att mormonernatycker att månggifte är fullständigt i sin ordning. Deär inte ensamma. Jag sade i mitt huvudanförandeatt månggifte är en fullständigt naturlig del avmånga orientaliska kulturer. Om jag har förståttsaken rätt företräder av djup ochäkta övertygelse det mångkulturella samhället. Demänniskorna finns redan här och lever i polygami.Min fråga är fortfarande: Hur ser pådenna fråga? Vad tycker hon om den? Låt oss sägaatt det finns fem sex män och kvinnor som självatycker att det är precis så de vill leva. De känner sigvarken förtryckta, upptryckta eller något annat. Devill leva så av egen, äkta och fri vilja. Hur ser KarinPilsäter på detta? Skall vi uppmuntra att de i så fallskall bilda ''pressure groups''? Det är tyvärr så detsamhälle fungerar som så varmtförsvarar, dvs. särintressen skall driva en opinion.Jag är litet mera sant liberal. Jag tycker inte att detskall behövas ett särintresse eller att man skallbehöva ha en förening bakom sig. Jag tycker skall lyssna med lika stor respekt på denenskilda människan.Anf. 56 () replik:Fru talman! Det är tråkigt att intelyssnar på vad jag säger. Jag svarade mycket nogapå hans fråga om polygami. Jag anser inte attpolygami skall införas. Jag anser inte heller att manskall bilda intresseorganisationer för att få som manvill. Det skall man få ändå. Men det måste ändåfinnas någon sorts efterfrågan, oavsett om den ärorganiserad eller icke-organiserad.Låt mig ta ett exempel. Min mammas gamla fastrarhar levt tillsammans . De har trots dettainte efterfrågat någon ytterligare paketlagstiftningför att organisera sin ekonomi. Det är ett braexempel på att man inte behöver ingå i någraintresseorganisationer för att antingen ange enefterfrågan eller inte ange en efterfrågan. Detmåste ju finnas ett slags behov.Jag anser inte att polygami skall införas, oavsett omdet finns intresseorganisationer eller inte.Den grundfråga som inte får svarpå förstår jag inte. Möjligen kan det vara så attStefan är litet oklar när han försökerframställa sin grundfråga, och att det gör att hanaldrig får något svar på den.Till sist vill jag säga att när det handlar om attrespektera och acceptera andras kärlek, och när detinte skadar någon tredje part, har acceptansen igrunden i den svenska lagstiftningen förhomosexuella parbildningar gjorts för länge sedan;det steget tar vi inte . Det vi nu gör är att vibekräftar det och inför en lagreglering som ärheltäckande, en lagreglering som många människoranser att de behöver. Det steget tycker jag att viskall ta i dag.Anf. 57 ():Fru talman! Självständighet och civilkurage hosvåra parlamentariker är en livsfråga för svenskdemokrati. Så skrev chefredaktören för tidningenDagen . Jag instämmer till fullo idetta. För att markera mitt personliga ochsjälvständiga ställningstagande har jag anmält migför ett kort inlägg i denna debatt.Under de senaste dagarna har det nämligenförekommit en del beskyllningar och antydningarom att socialdemokrater är offer för partipiska ochtvång. Och företrädarebeskylls för att vara fega och följsamma.Förödande konformism i socialdemokratin skrevnämnde chefredaktör . Man frågar sigvarför det inte kallas för konformism när kdsledamöter är eniga i en fråga utan bara närsocialdemokrater är eniga.Som röstar jag för en möjlighet tillregistrerat partnerskap. Jag hoppas nämligen attdärmed kunna ge viss upprättelse åt en gruppmänniskor som möter mycket intolerans. De brevoch telefonsamtal som har strömmat in under desenaste dagarna har gjort mig både ledsen ochbetryckt. De som har försökt att övertala mig attrösta mot partnerskapslagen har i flera fall, dessbättre inte i alla, uppvisat en skrämmandeoförståelse för de homosexuellas situation.I dessa övertalningsförsök har det sällan åberopatskärlek; det har talats väldigt litet om kärlek. Men ibibeln står det: Kärleken är tålig och mild, denförhäver sig icke. Men det har förekommit mycketav förhävelse i motståndet mot lagutskottetsförslag.Den föreslagna lagen om registrerat partnerskapförutsätter inte homosexualitet, men dentillkommer för att undanröja ett problem somhomosexuella upplever som allvarligt ochkränkande. Lagen är således till för att hjälpa enminoritet, en minoritet som varitdiskriminerad.När man ser motståndarnas aktioner kan man fåintrycket att den föreslagna lagen skulle kunna ledatill stor skada för någon. Jag har svårt att förstå det.Vem lider skada av att samhället försöker ge stödåt dem som eftersträvar en varaktig relation?Förklara det för mig!Förslaget om att erbjuda en s.k.hushållsgemenskap är, såvitt jag uppfattar det, ettförsök till undanflykt. Det är ett försök att undgåkravet på ett rakt och öppet ställningstagande i denegentliga frågan. Det är ett sätt att dölja, gömmaundan och skjuta frågan på framtiden.Det slags partnerskap som lagförslaget tar sikte pårör relationer där det finns en varaktig sexuellgemenskap, förutom all övrig gemenskap somuppstår mellan människor som älskar varandra. Desom vill ersätta den föreslagna lagen med s.k.hushållsgemenskap är uppenbarligen beredda attacceptera också homosexuella relationer. Men manvill inte tala i klartext om detta.Om man inte anser att samhället bör utveckla dessacceptans av homosexualitet kan jag inte förstå hurman har tänkt sig utformningen av lagen omhushållsgemenskap. Skall de homosexuellauteslutas också i detta sammanhang? Den frågankräver ett rakt och entydigt svar.Jag vill också citera ett avsnitt ur det remissvar somKristna Studentrörelsen i , ,avlämnade: ''För oss som rörelse känns detsmärtsamt att konstatera att ''den kristnaopinionen' alltid tycks inta en rigid moralistiskhållning i frågor som handlar om samlevnad, utanatt se de människor som drabbas av starka ochväletablerade människors ''principfasthet'. ''i konstaterar att dekristna röster som hörs starkast inte talar för helakistenheten.Jag har med detta inlägg velat markera samma sak.Låt mig dessutom tillägga att jag tycker att dennadebatt är något märklig, eftersom den så ensidigtfrån nejsägarnas sida handlar om formaliteter. Denhandlar om formaliteter om Lagrådets yttrande.Lagrådet skall man ha respekt för, men det gälleratt man är konsekvent också.Jag kunde konstatera att arbetsmarknadsutskotteti dag justerade ett betänkande om ett nytt a-kassesystem. Jag tycker att den utskottsmajoriteteninte visade särskilt stor respekt för Lagrådet. Dethar också förekommit kritik mot Lagrådet i andrafrågor från kds håll. Respekten för Lagrådet tycksvara något selektiv, men jag tänker inte gå in isakfrågan i övrigt.Det har talats om formaliteter kringutskottsinitiativ osv. Efter att ha lyssnat till dennadebatt efterlyser jag sakargumenten. Vad är detsom de som säger nej till förslaget om ett registreratpartnerskap säger nej till? Man vill ju bara skjutaförslaget . Det bör utredas bättre,säger man. Det bör också förankras i internationelllagstiftning. Men själva sakskälen saknas. Döljerman dem bakom formalitetsskäl därför attsakskälen är så svaga?Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.I detta anförande instämde ().Anf. 58 (nyd) replik:Fru talman! inleder med attbakgrunden till hans ställningstagande utgår frånhans kristna tro. Den har jag en mycket djuprespekt för.Vi har det gemensamt att vi står på sammafundament. Och jag hamnade i den paradoxalasituationen i utbildningsutskottet att jag var densom slogs för att den kristna etiken och denvästerländska humanismen skulle tas med iskrivningen, men partibröderstred hårt emot mig och andra som kämpade fördet.Georg talar om kärlek. Det skulle jagockså gärna vilja göra, mycket och . Vi harsamma grundpositiva dyrkan till detta underbarafenomen. Men det är inte kärlek som vi i dagdiskuterar. Att det skall vara så svårt att accepteradet! Låt mig dra en parallell. Jag är nämligenövertygad om att då förstår vadjag menar.Vad är dopet? För deflesta människor handlar dop om att få sitt namn,men det handlar inte om det. Dopetär någonting helt annat. Man döper inte någon tillett namn. Namngivning och dop har inte medvarandra att göra. Det finns dess värre mångamänniskor som inte vet det, men det.För att göra frågan mycket tydlig och konkret, såatt t.o.m. förstår den, vill jag säga:Vad är det för fel på den kärlek och den lycka sommänniskor kan uppleva i andra förhållanden änparförhållanden? Jag känner inte till GeorgAnderssons civila förhållanden, men tänk tankenatt två kvinnor dyrt och heligt i sitt innersta älskarGeorg , att det är besvarat från hanssida, lika dyrt och heligt och äkta, att de gör det ifullständig frihet -- det handlar inte alls om tvång --och att de tre vill leva tillsammans. Vad är det förfel på den kärleken?Anf. 59 () replik:Fru talman! bjuder upp till någonsorts kärleksdrama, som jag helt plötsligt skulle taställning till. Jag avstår från det.Jag uppfattar resonemang ommånggifte som ytterligare ett sätt att smita undandiskussionen i den här frågan. Jag tar gärna endiskussion om månggifte senare och motiverarvarför jag säger nej till det. Varför går StefanKihlberg in på det sidospåret i den härdiskussionen?Stefan säger att det här inte handlar omkärlek. Det är också ett sätt att skjuta undan ochringakta den känslomässiga relation somhomosexuella upplever. Även om det i lagtekniskmening inte förutsätts med det här lagförslaget,uttrycks det klart att lagen tillkommer för atttillgodose dessa människors djupt och starkt kändabehov.Anf. 60 (nyd) replik:Fru talman! Det handlar inte alls om att smita.Georg efterlyste, upprepade gånger, isitt huvudanförande just sakargumenten. Mensakargumenten är ju värderingar, ideologi ochinställning till existentiella frågor.Det är som smiter undan, genomatt inte svara på frågan utan hänvisa till att han iandra sammanhang skall utvecka det. Men det är juhär, om någonstans, just i denna situation, när vistår inför detta beslut, som det vore värdefullt attfå veta vad tycker. Tre minuterär att sammanfatta på, och GeorgAndersson hinner en bra bit på vägen attåtminstone ge oss en antydan om vad han tycker omden kärlek som jag beskrev. Han behöver inte gåin i sitt eget privatliv, utan vi kan göra det till mittproblem.Vi kan tänka oss att jag är djupt förälskad i tvåkvinnor, att de är lika djupt förälskade i mig och attvi vill leva tillsammans. Vad tycker GeorgAndersson om den relationen och den kärleken?Jag vill gärna veta det, eftersom det är ettsakargument i en debatt som gäller värderingarkring ett samhälles normsystem.Det handlar inte om att vi inte skall respektera ochtolerera. Det är självklart -- det känns nästan tjatigtatt behöva upprepa det. Där är vi fullständigtöverens. Det handlar om vad samhället skallsanktionera och var ramarna går för ensamhällsgemenskap. Det är huvudfrågan.Anf. 61 ():Fru talman! Det har förts många diskussioner ochsamtal beträffande handläggningen av dettaärende. Jag vill bara inledningsvis konstatera attsättet att handlägga ett så viktigt ärende som detkammaren nu diskuterar och som kammarensledamöter skall ta ställning till har varit mycketmärkligt. Med anledning av vissa antydningar villjag bara säga att det faktum att vi mycket starktifrågasätter handläggningen av ärendet, bl.a.utifrån Lagrådets yttrande, inte innebär någonkritik mot dem i utskottskansliet som har haft atthantera frågan. Vad det handlar om är helaberedningsprocessen, som enligt min uppfattningär klandervärd.Jag övergår nu till sakfrågan. Det är utomordentligtmånga som har varit och som är engagerade i denhär debatten. Det är förståeligt, och man skallrespektera det, därför att debatten handlar mycketom engagemang och om värderingar.Personligen fick jag mitt partis uppdrag att sitta iPartnerskapsutredningen. Vi arbetade underganska , och det var under detutredningsarbetet som vi fick ta ställning i den härviktiga frågan.Jag vill litet grand motivera varför jag tog ställningsom jag gjorde i ochlikaså nu i anslutning till ärendets behandling ikammaren.Mitt motiv är helt enkelt att jag anser, utifrån denmoderata grundvärdering som jag har, attäktenskapet är unikt. Äktenskapet är en avsamhällets viktigaste grundstenar. I detta finns enmycket grundläggande värdering. Jag tycker att detfinns anledning att klart markera detta i debatten,därför att den frågan kommer att vara en ganskaviktig del när det gäller hur olika människor fördiskussionen ute i samhället, utanför dennakammare.Det är ändå så, fru talman, att relationen mellanman och kvinna är unik. Det är enbart inom ramenför dessa relationer som barnen föds, och det ärbarnen som är grunden för samhällets fortbestånd.Det är detta som är det unika när det gälleräktenskapslagstiftningen och de relationer somregleras inom ramen för denna lagstiftning.Motivet för det lagstadgade skyddet förfamiljeinstitutionen är ju detta -- det är detta som ärgrunden. Det är givetvis samhällets skyldighet attvärna om denna lagstiftning, dels utifrånäktenskapslagstiftningen, dels utifrånföräldraansvaret.Detta faktum innebär inte att vi inte skall erkännaolikheter. Människor är olika, har olika behov ocholika önskemål.När vi i utredningen sade nej till införande avregistrerat partnerskap och tillstyrker denreservation som är fogad till lagutskottetsbetänkande, innebär detta inte någondiskriminering av andra samlevnadsformer, avhomosexuella eller av kärlek och känslor, såsomman har försökt göra gällande fråntalarstolen.