prot · GH0958 · 1994-02-10 00:00:00 — En av dem handlar omatt utvärdering pekar på attrehabiliteringsfrågorna inte har funnit sin rättaplats.Det är knappast så att det skulle vara sämre än föreÄDEL-reformen. Problemet är att det inte harblivit tillräckligt mycket bättre. Framför allt berordet på att huvudmännen inte har klarat utrespektive ansvarsområden.Vidare har vi frågan om sjukhemsavgifterna. Jagtycker att det är en förändring i rätt riktning att detblir likartade villkor för de olika boendeformerna.Dock finns det anledning att hålla ögonen öppna påflera punkter. Jag har nämnt i olika sammanhangtvå punkter som jag tycker är speciellt viktiga. Denena är att ta hänsyn vid avgiftssättningen om detfinns en maka eller make kvar i det vanligaboendet. är det fråga om en äldre kvinnamed låg pension som är kvar medan maken hamnarpå sjukhem. Där finns det på flera ställen exempelpå att rimliga hänsyn inte har tagits. Vidare handlardet om att beakta standardskillnader i boendet.Både propositionen och utskottet anförde detta.Tyvärr har en femtedel av landets kommuner -- 40--50 kommuner -- inte differentierat sina avgifter. Detar ut samma avgift oavsett om patienten har enegen bostad eller en säng på ett fyrbäddsrum. Detär förstås oacceptabelt. Detta kommer attframföras från socialministern i kontakter medKommunförbundet. För min egen del kommer jagatt i samband med att jag återkommer till riksdagenom KBT-reglerna att föreslå åtgärder somjag tror kommer att leda till att detta blir avsevärtmer ovanligt.Anf. 178 () replik:Fru talman! Jag har ingen anledning att polemiseramed sjukvårdsministern. Jag har förstått att vi ärhelt överens om att dessa faktorer skall ingå i denöversyn som skall göras. Jag hoppas naturligtvis attboendealternativen och avgifterna kommer att såsmåningom hanteras på ett sätt som kan försvaras.Jag kan ge ett exempel. På sjukhemmen finns avundsjuka hos dem som inte har tillgång till ettenskilt rum utan ligger kvar på flerbäddsrum. Dehar lätt kunnat konstatera att skillnaden i avgift intealls står i överensstämmelse med skillnaden istandard. Den dag det finns en- eller tvåbäddsrumblir problemet inte så stort. Men det kommer att taen avsevärd tid innan vi är där. Fram tills dess är detnödvändigt att göra denna översyn somsjukvårdsministern har initierat. Jag tackar för det.Anf. 179 () replik:Fru talman! Jag har bara en kort kommentar. Jagdelar den uppfattning som har i fråga omavgifterna. Vi var också principiellt för det förslagsom lades fram. Men sedan hade vi vissa farhågoröver vad som kunde hända. Det gällde bl.a. makesproblem då den ena parten kommer i en särskildboendeform och dessutom hyressättningen iflerbäddsrum. Vi kunde därför inte biträdaförslaget.Tyvärr har vi sett att vi fick rätt i våra farhågor.Rosa Östh var faktiskt med i den majoritet somdrev igenom förslaget.Anf. 180 () replik:Fru talman! Jag har inte tagit avstånd från detbeslut jag har varit med om att driva fram. Men vihar alltid intresse av att följa upp beslut fattade iriksdagen. Det betonar vi ofta. Det gäller ocksåbeslut där socialutskottet har varit enigt. Vi villnaturligtvis se hur det hela kommer att te sig ipraktiken.Sjukvårdsministern och jag har konstaterat attdetta är en fråga som kommer att ingå i en översynsom skall göras. Jag kan inte erinra mig attSocialdemokraterna hade något bättre förslag. Jagminns mycket väl den debatten. Man var överensom att inte behålla den tidigare avgiftssättningendär det var möjligt att så att säga tjäna och sparapengar på att bo på sjukhem jämfört med t.ex. ettålderdomshem.Anf. 181 () replik:Fru talman! Det är alldeles riktigt att det gamlasystemet var ohållbart. Vi såg också det som skullekunna hända och som har hänt. Det fanns enutredning som hade lagt fram ett förslag om etthögkostnadsskydd. Det fanns vidare kritik mot detförslaget. Det rörde både yngre funktionshindradeoch äldre. Problemet var att det hela gällde gruppersom inte hade samma levnadsvillkor. Det borde haskapats ett högkostnadsskydd för enbart de äldre.Vi ville ha närmare utrett om det var möjligt att fåett bättre förslag på den punkten. Det var därför vivid det tillfället motsatte oss att förslaget skullegenomföras. Det gällde inte frågan om att ta ut hyrapå sjukhemmen när de blev en särskildboendeform. Vi tycker fortfarande att det ärriktigt.Anf. 182 Statsrådet ():Fru talman! Jag hade tänkt att ställa en fråga till JanAndersson som han delvis redan har besvarat. Vadvar det socialdemokratiska alternativet?Vi var överens i samband med ÄDEL-översynenatt reglerna borde ha ändrats redan när ÄDEL-reformen trädde i kraft, dvs. Nublev det inte så. I stället blev det ett ikraftträdandeden . Om jag förstod svar rätt hade det dröjt ytterligare om manhade gått på den socialdemokratiska linjen, dvs. enutredning eller någon form av uppskov.Oavsett hur det var med detta, låt oss gemensamtse till att det system som vi alla tre som har deltagiti replikskiftet är för, utformas på sådant sätt attvederbörlig hänsyn tas till maken och att det blir envettig differentiering på den här punkten.Jag vill ge en precisering till . Denöversyn som regeringen har fattat beslut om i daghandlar mer om vården. Frågan om avgifternakommer vi att ta upp i andra och snabbaresammanhang. Jag räknar med att socialministernkonmmer att diskutera denna fråga redan dennamånad med -- på grundval avden goda utredning gjorde i höstas.Utredningen visar tyvärr att en femtedel avkommunerna inte har gjort någon differentiering.Därför avser jag att återkomma till idenna fråga redan inom någon månad i sambandmed regeringens förslag om KBT-regler för nästaår.Anf. 183 () replik:Fru talman! Jag hoppas ändå att resultaten av deolika översynerna kommer att vägas samman. Jagvidhåller att frågorna hör ihop och att detillsammans bidrar till att skapa den oklara ochibland otillfredsställande situationen för framförallt de äldre. Jag hoppas att det inte är omöjligt attsärskilt se över avgifterna i sammanhanget.Anf. 184 ():Fru talman! Den senaste tidens larmrapporter omde stora vårdbehov som trots allt finns på mångaplatser i vårt land visar på att smärtgränsen är nåddför nedskärningarna inom vården. Det verkar somom man på en del håll redan har gått alldeles förlångt. Vi kristdemokrater har tidigare på olika sättvarnat för att sparivern kan få som konsekvens inte ser verkligheten och de stora behov somfaktiskt finns.Därför utesluter vi inte att trots de senaste årenstrender kan det behövas fler vårdplatser, dånärmast vid medicin- och rehabiliteringsklinikerna,för att kunna upprätthålla den medicinskavårdnivån för framför allt de akut sjuka äldre. Dethandlar om att ge en bra vård och skaparimliga förutsättningar för personalen att klara sinaviktiga vårduppgifter.Jag vill i likhet med rikta ett tack tillsjukvårdsministern som har uppmärksammat dessafrågor och på nytt har tagit initiativ till att låtaSocialstyrelsen specialstudera de akutasjukvårdsproblem som har kommit fram. Det visarändå att man tar till sig av rapporternas innehåll.Med utgångspunkt i den kunskap vi har kan vi seframför oss ett ökat och delvis förändrat vårdbehovi vårt land. Nya medicinska framsteg kommer attuppfylla vissa av dessa behov men också faktisktskapa nya behov. Dessutom går det inte att trollabort siffror och dölja att antalet äldre blir allt flerunder 90-talet.Vårt ansvar att ge en god hälso- och sjukvård på likavillkor till alla oavsett ålder är en av grundpelarnai den svenska välfärden. Därför måste vi varamedvetna om vilka resurser vården kommer attkräva när vi vill bibehålla, och helst höja, denkvalitet som vi har i dag.Fru talman! Det är naturligt att vi som har ettpolitiskt ansvar skall vara med och utveckla ochförändra verksamhet. Detta är oerhört viktigt. Menibland tenderar det att bli enbart trender när manskall göra neddragningar och förändra. Samtidigtsom vi är medvetna om att arbetsbördan mellanolika enheter i vården är mycketvarierande gäller det att beakta sidoeffekter närman gör förändringar.Trots allt måste på vissa håll en utjämning skegenom omorganisation. Att bryta revirgränsermellan enheter och personalgrupper, inte minstunder jourtid, är nödvändigt för att resurserna skallräcka till de akuta vårdbehoven. Vid sjukhem,ålderdomshem och bör det dessutomfinnas kontrakterade läkare med övergripandeansvar samt god sjukvårdskompetens bland övrigpersonal för att upprätthålla en hög vårdkvalitetoch trygghet för de äldre.Vården är en hjärtefråga för oss. Det handlar igrunden om människovärde, respekt för livet ochsolidaritet med de svaga. Sjukvården skapar enovärderlig trygghet i välfärden. Det är därför vi harförståelse för den upprördhet som många geruttryck för när förslag om nedskärningar inomvården redovisas. Vi är medvetna om att landetsekonomiska situation är bekymmersam. Det måstevi ta ansvar för. Låt oss komma ihåg att även i ettsvårt ekonomiskt läge finns det pengar, men detgäller att prioritera. Det, fru talman, tror jag blir enav det sena 1990-talets allra största frågor.Till sist ett par ord när det gäller vårdnadsbidrag.Det är näst intill omöjligt att förklara det faktiskaläget i fråga om vårdnadsbidraget försocialdemokraterna när de inte lyssnar på sakskäl.Vi har upprepade gånger sagt att ingen kommer attfå det sämre; alla kommer att få en ökad valfrihet.Jag hoppas att -- nu när vi har inlett det familjeårsom FN har utlyst -- socialdemokraterna äntligenkan myndigförklara svenska familjer. Isocialdemokraternas är de omyndiga. Dekan inte fatta beslut själva, de kan inte välja och dekan inte ta egna initiativ. Det är orättfärdigt. Jaghoppas och tror att socialdemokraterna skall bättrasig på den punkten. Svenska familjer behöver få enökad status. Ett vårdnadsbidrag är ett sätt att visaatt man vill uppvärdera föräldra- och familjerollen.Anf. 185 () replik:Fru talman! När jag har rest med socialutskottetunder de jag har suttit i är det ettområde som man nästan undantagslöst prisat ossför ute i världen, och det är den svenskafamiljepolitiken. Den står fortfarande i särklass närvi jämför oss med andra länder.Vårdnadsbidraget är en ny idé som ännu integenomförts, tack och lov, och förhoppningsvis inteheller kommer att genomföras. Det kommer attminska jämställdheten och det kommer inte att ökavalfriheten för dem som skulle behöva en ökadvalfrihet, nämligen ensamstående mödrar ochmänniskor med låga inkomster. De kommer att fåbetala för detta i form av höjda daghemsavgifter.De kommer naturligtvis också att få vara med ochfinansiera de två tre miljarder som ligger inbakadei budgetunderskottet. Det kommer de inte undan.Det brukar sägas om oss politiker att vi har långtmellan ord och handling, dvs mellan det vi sägeroch det vi gör. Jag delar inte den uppfattningen iallmänhet. Men om man lyssnade på kds ivalrörelsen när det gällde frågan om vården ochomsorgen om de äldre och ser på den verklighetsom inträdde när kds fick ansvaret i landsting ochkommuner runt om i landet och i riksdag ochregering, finns det en avsevärd klyfta. Den måsteChatrine vara medveten om. medveten om den och tar konsekvenserna. Detborde andra kristdemokrater också göra. Sannoliktär det så att det förtroende kds en gång hade,framför allt för sin äldreomsorgspolitik, faller nu.Därmed faller också opinionssiffrorna för kds.Anf. 186 ()replik:Fru talman! Det är helt riktigt som , att har varit känt för att ha en godbarnomsorg. Men vad vi har sett , ochinte minst , är att SIFO-undersökningar bland svenska föräldrar visar i hög grad vill ha ett vårdnadsbidrag. Detgäller unga familjer. Jag vill därför fråga JanAndersson om han menar att dessa familjer inte ärkompetenta att bedöma hur man vill ha det. Det ärju det man underkänner.Detta handlar inte om jämställdhet, JanAndersson. Det handlar om att man får etterkännande att en familj är kompetent att bedömahur man vill ordna sin barnomsorg och att man inågon mån får valfrihet att göra det. Jämställdhetför kvinnor är inte en socialdemokratisktvångströja utan en frihet i familjen. När det gällersjukvården och resurserna beklagar jag -- det harjag gjort offentligt -- attsocialdemokraterna smiter från sitt ansvar att deltai den parlamentariska grupp som tillsatts för attutreda sjukvårdens organisation och finansiering,nämligen HSU2000. Jag beklagar attsocialdemokraterna smiter från det ansvaret.När det gäller , mig och övrigakristdemokrater vill jag säga att om hans parti får välja vill de inte ha någrakristdemokrater här i . Som väl är är detinte de som bestämmer det.Anf. 187 () replik:Fru talman! Jag sade bara att harupptäckt den skillnad som fanns mellan ord ochhandling hos . Jag tror att fleramärker det. Det kommer kds säkert att få känna av.När det gäller frågan om vårdnadsbidrag ochvalfrihet undrar jag hur många ensamståendekvinnor som kan få den valfrihet som ChatrinePålsson talar om, att i större utsträckning varahemma hos sina barn för i månaden.Vilka familjer med normala inkomster kan göra detvalet? De får betala de pengarna i ökadedagisavgifter, i all offentligt finansieradbarnomsorg. Dessutom får de vara med och betalade två tre miljarder som inte är finansierade. Demåste ju också betalas. Det tror jag att ChatrinePålsson är medveten om.Valfriheten gäller de familjer där ena parten har enhög lön och den andra parten har möjlighet att varahemma för en så låg summa som imånaden. Det rör sig inte om särskilt mångafamiljer. Det rör sig om välbeställda familjer. Ärdet dem som vi skall använda två tre miljarder på?Nej, vi socialdemokrater förordar en helt annanfördelning. Det är helt andra familjer vi borde ökavalfriheten för.Anf. 188 ()replik:Fru talman! säger att folk märkerhur kds har agerat. Jag vill säga att hela harmärkt hur Socialdemokraterna har missköttekonomin. Den nya regeringen fick ta över ettkonkursbo. Av det skälet borde man vara litet meraödmjuk, i stället för att slänga ur sig sådana härpåståenden.När det gäller vårdnadsbidrag noterar jag med storglädje att egentligen vill ha ett högrevårdnadsbidrag. På den punkten är vi överens. Dethär är så viktigt att vi kristdemokrater också skullevilja ha det, men vi har insett den ekonomiskaverkligheten och har sett detta som ett sätt attbörja.Om studerar det senaste förslagettill vårdnadsbidrag skall han se attbarnomsorgskostnaderna inte kommer att öka. Dethär förslaget innebär att den som har barnomsorgpå heltid i en kommun inte får någotvårdnadsbidrag, just för att byråkratin inte skallöka och för att människor skall få ökad valfrihet.Jag hoppas att till nästa debatt omvårdnadsbidrag här i kammaren har studeratförslaget litet bättre.Anf. 189 ():Fru talman! Till den tidigare socialdemokratisketalaren vill jag säga att jag fick lära mig i skolan att2 är mer än . Därmed lämnar jag dendebatten.Det bekymrar oss kristdemokrater att barn tillmissbrukande föräldrar inte får denuppmärksamhet de behöver. De får inte dentrygghet och den omsorg som de som barn ärberättigade till. Den omsorg som deras föräldrarinte förmår ge dem har samhället en medmänskligoch obligatorisk skyldighet att bidra till. skerdet i viss mån genom olika stödinsatser, varav jagvill lyfta fram familjevården.Först vill jag givetvis säga att de bästa insatsernaalltid är de förebyggande. Målet måste vara att barnskall kunna växa upp tillsammans med sina egnaföräldrar, vilket innebär att allt tänkbart stöd skallges till föräldrarna redan från början. En avstödåtgärderna, bortsett från missbruksvård m.m.,är familjerådgivning.När alla andra insatser i form av stöd och kontakter,''hemma-hos-are'' och annat har prövats, måstebarnet ändå ibland lyftas ur sin biologiska familj föratt dels garanteras säkerhet, dels få förbättradeförutsättningar för sin utveckling. Separationenfrån föräldrarna är en svår upplevelse för barnetmen även för de biologiska föräldrarna, som oftakänner sig misslyckade och missförstådda.Fosterföräldrarnas möte med det besvikna barnetkräver kompetens utöver vanligt föräldraskap föratt barnet verkligen skall få den förbättring somavsågs i och med socialnämndens ingripande.Dessa processer kan vara svåra att hantera, ochibland misslyckas vården på grund av bristandeutbildning och handledning. De ''värstingar'' somibland omnämns bland samhällsplacerade barnemanerar ofta ur många och misslyckadeomplaceringar. Dessa misslyckanden innebär attkriminalitet och missbruk i vuxenlivet kan bliföljden för dessa barn.I denna föränderliga tillvaro med ökad problematikökar trycket på familjehemmen, oavsett om dearbetar traditionellt eller på heltid i HVB-form avnågot slag. HVB står för Hem för vård och boende,och det är en mer professionell form avfosterbarnsvård. Förväntningarna på vadfamiljehemmen skall göra och klara av varierar.Målet med placeringarna förändras mellan olikaplaceringar och under placeringarnas gång.Att spela ut omgivningen är ett vanligt sätt att agerapå för ungdomar som mår dåligt. Man fåruppmärksamhet och utlopp för besvikelser ochoförrätter. övergrepp eller försummelserprojiceras på nya objekt, vilket är viktigt ochmånga gånger en nödvändig process för barnetsrehabilitering. Den eller de som skall hantera dessautspel förutom familjehemmen är polis, åklagareoch längre fram advokater, som många gångersaknar erfarenhet av den sociala situationen för debarn och ungdomar vars problematik de dyker rättin i. Dessa kräver förutom utbildning ett välfungerande teamarbete från alla inblandade.Det intressanta som har hänt är det uppdrag som regeringen gavSocialstyrelsen . Uppdraget innebär att deav revisorer påtalade bristerna inomfamiljevården skall åtgärdas. I förstone uppfattadesregeringsuppdraget som en insiktsfull ochstatushöjande åtgärd från regeringen. Det är detockså. Men det visar sig att inga pengar har avsattsi propositionen för att man skall kunna utföra dettauppdrag på ett verkningsfullt sätt. Socialstyrelsenförväntas i stället använda befintliga resurser ochpersonal.Antalet barn som placeras via samhällets försorg äri dag 12 000. Om man jämför de insatser som skermed kontaktperson och kontaktfamilj visar statistikatt 3 950 barn och ungdomar hade kontaktperson år1982, medan motsvarande antal var 11 1992.Detta kan alltså innebära att vi står inför ett massivtbehov av insatser för att dels förebygga antaletplaceringar effektivare, dels förbereda och utbildafler familjehem.De flesta människor är beroende av en fast,förutsägbar inkomst för att klara sina kostnader.Många familjer drar sig för att engagera sig,eftersom osäkerheten om placeringens varaktighetär så stor. Varje kvadratmeter boyta, även endastsporadiskt utnyttjad, kostar stora summor i dag.När barnet inte längre behöver bo kvar hos sinfosterfamilj får det inte innebära att familjehemmethamnar i ekonomiskt kaos. Hitintills harfamiljehemsföräldrar inte tillåtits ansluta sig till a-kassan, och de som ändå betalar in i god tro erhålleringen ersättning. Jag utgår från att detta kommeratt ha åtgärdats när harfastställt sitt regelverk för a-kasseersättning.Ytterligare ett problem är beräkningen avsjukpenninggrundande inkomst. Det råder i dagstora olikheter mellan försäkringskassornasbedömning av hur beräkning och utbetalning börske. För att kunna hålla god kvalitet ifamiljehemmen måste kontinuitet eftersträvas.Detta förutsätter att en viss ekonomisk bastrygghetinförs för samtliga former av familjevård.Fru talman! I relation till institutionsvården ärfamiljehemsvården den i särklass billigaste ochmest hemlika vårdformen. För att bibehålla dessasmå nära gemenskaper är det angeläget attfamiljehemmen kommer i åtnjutande av detrygghetssystem som andra yrkesgrupper åtnjuter.Jag räknar med att denna regering kommer attåtgärda bristerna.Utbildnings- och kulturpolitikAnf. 190 ():Fru talman! Livslångt lärande är ett begrepp somunder återstoden av detta sekel måste få en reellbetydelse i vårt samhälle.Inom snart sagt varje område inom arbetslivetkrävs mer av kunnande, eget ansvarstagande ochkompetens. Det räcker inte att klara detta medalltmer välutbildade ungdomar. Det årligatillskottet av ungdomar till arbetsmarknaden ärmindre än . Det kompetenslyft som ärnödvändigt måste därför bygga på de vuxna, pådem som redan ingår i arbetskraften.Genom projektet 2000 har regeringenengagerat sig för forskning och för den akademiskautbildningen, vilket i sig är vällovligt. Dess värrehar engagemanget inte varit lika stort inför behovetav ett brett program för kompetensutveckling ochvuxenutbildning. Tvärtom har de borgerligapartierna skurit ned resurserna för densamhällsfinansierade vuxenutbildningen samtidigtsom arbetsgivarna minskat resurserna förpersonalutbildning. Ocksåarbetsmarknadsutbildningen har hållits tillbaka.Sänkta bidrag för utbildning gör det dessutomdirekt olönsamt för många vuxna att delta iutbildning i stället för att passivt lyftaarbetslöshetsunderstöd.Vi socialdemokrater kräver att regeringen med allasina utredningsresurser sätter i gång arbetet med ettnationellt kompetensutvecklingslyft på bred front.Jag kan rekommendera den omfattande motionsom vi har utarbetat i frågan.Livslångt lärande som utbildningsstrategi kräverinte bara mycket omfattande utbildningsresurserför vuxna, lärande arbetsplatser och ett arbetslivsom stimulerar och tar vara på de anställdaskunnande och kompetens. Det kräver också attskolan utformas i enlighet med detta.Det mest betydelsefulla skolan kan ge sina elever,sett i det perspektivet, är en lust att lära och ensjälvtillit. Eleverna skall känna att de kan och attde växer med kunskap.Dess värre måste man konstatera att alltför mångalämnar skolan med en helt annan insikt. De kännersig misslyckade. De har knäckt självförtroende,och de har fått en negativ syn på studier ochlärande.Vilka möjligheter har då dagens och morgondagensskola att rätta till dessa brister? Dess värre finns deti dag tydliga bevis ute i skolorna på att denborgerliga skolpolitiken leder helt fel.Klasserna blir större. Halvklasstimmarna blir färre.Extrastödet till elever med särskilda behov minskarkraftigt. Speciallärarinsatserna krymper.Elevvården urholkas. Skolan är återigen på väg attteoretiseras. Det är mer av betyg och prov.De försämringar som vi nu bevittnar i de svenskaskolorna sker under parollen: Vi skall skapaEuropas bästa skola. Mer rättmätigt borderegeringspartierna erkänna: Vi håller på attförsämra ett av världens bästa skolsystem.Lärarnas möjlighet att göra ett gott jobb urholkas.Allt fler barn far illa. De moderata ministrarna pådetta område lutar sig lugnt tillbaka och sveper insig i ett skyddande täcke av vackra slagord omkunskapens betydelse. Ökad segregation ochurholkad kvalitet skyller man på kommunerna,som är huvudmän.Regeringen drar sig inte ens för att rikta en direktbesparing på 120 miljoner mot skolan och mot enav de mest utsatta grupperna, nämligeninvandrarbarnen. Att , och kdsär med på att ge denna signal till kommunerna --helt i Ny demokratis anda -- är beklämmande.Alla dessa tendenser leder till att många barn intefår den utbildning som de har rätt till. Den godagrund för ett livslångt lärande som skolan skulle geraseras.Det är hög tid att erkänna att den politik som nuförs leder fel.Fru talman! Vi socialdemokrater kräver en annanpolitik.För det första måste resurserna fördelas efter hurbehoven skiftar mellan skolor och elever. Allamåste inse att elever är olika. De behöver olikamycket hjälp och stöd. Skolpengssystemet blirorättvist för elever med extra behov av stöd och bördärför avskaffas.För det andra måste det bli ett slut på att manöverkompenserar flertalet privata skolor.För det tredje borde nedslitna skolor rustas upp nunär så många bygggnadsarbetare går arbetslösa.Många skolor utgör inte bara är en dåligarbetsmiljö. De försvårar också skolgången förhandikappade elever.För det fjärde borde ta chansen att undervåren rätta till flera olyckliga läroplansbeslut, innanden nya läroplanen träder i kraft. På så sätt skulleläroplanen kunna vila på en mer stabilparlamentarisk grund, vilket skapar större arbetsroi skolan.För det femte måste det beslutade betygssystemetför , som öppnar för betyg redan iårskurs ett, rivas upp.För det sjätte måste förändringarna igymnasieskolan följas mycket uppmärksamt.