prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — FN:s roll är ochbör vara i första hand fredsbevarande. När defredsbevarande åtgärderna är helt verkningslösaoch när alternativet för FN är att bara stå och se påhur civila massakreras måste dockfredsframtvingande åtgärder enligt kap. 7 i kunna tillgripas.Det måste dock betonas att det endast är ett FN-beslut om sådana åtgärder som är legitimt i detinternationella samfundet. Den beslutsförvirringsom rått och råder i Bosnien-frågan är inte bra. Denvisar på de problem som uppstår när en mäktigförsvarspakt, i det här fallet NATO, är den som ipraktiken skall verkställa FN:s beslut. Det voregivetvis bättre om FN-styrkorna verkligen voremultinationella och ställda under ett militärtstabsutskott, som det föreskrivs i mot verklig fred i Bosnien är trots lugnet iSarajevo mycket lång. innebär ipraktiken, enligt vår uppfattning, en kapitulationinför etnisk rensning och serbisk och kroatiskerövringspolitik. De verkliga förlorarna vid ettsådant fredsavtal är de bosniska muslimerna. Derassituation är katastrofal. finns endast 750 000muslimer av totalt 2,4 miljoner kvar i Bosnien.250 000 har dödats och 1,4 miljoner är fördrivna.Den etniska rensningen har varit effektiv. Enverklig fred i Bosnien måste innebära att demuslimska flyktingarna, och även de serbiska ochkroatiska, kan återvända till sina hem och att ettmulti-etniskt Bosnien återigen kan skapas.Den Marshall-liknande planen för de krigshärjadeområdena i det f.d. -- som senare i dagskall diskuteras i kammaren -- ger Vänsterpartietsitt fulla stöd.Fru talman! Kriget på sker i ett somtrots allt tal om integration fortfarande har en murmellan öst och väst. Den muren består numera inteav betong och taggtråd utan av stora sociala ochekonomiska skillnader, nämligen rikedom i västoch fattigdom i öst. Dessa skillnader kommer, omingen utjämning sker, att vara grogrund förytterligare konflikter och ökad spänning i Europa.I detta känsliga läge fortsätter den del avVästeuropa som ingår i den europeiska unionen attbedriva en politik som går ut på att skapa enförsvarspakt, en försvarspakt med det uppenbarasyftet att skydda medlemsländerna från bl.a. demilitära och icke-militära hot som situationen iöstra skapar.Det är inte nya försvarspakter behöver,utan alleuropeiskt samarbete. Det är därför det inteär ett EU behöver för att skapa säkerhet.Ett EU som utvecklas enligt vad som föreskrivs iMaastrichtavtalet leder till ett osäkrare, inte ettsäkrare, Europa.Och det är detta EU -- med det uttalade målet attskapa ett gemensamt försvar -- som sökermedlemskap i. Från regeringshåll, men även frånden socialdemokratiska ja-sidan, framhålls nuständigt att detta inte innebär att alliansfrihetenupphör. Detta är givetvis nonsens och, som förreSiprichefen sade ,''ren politisk propaganda''. Det framstår allttydligare att det bara är de svenska ja-sägarna somfortsätter att tala om alliansfrihet vid EU-medlemskap. Utländska kommentarer låterannorlunda. Senast i raden var det den franskeEuropaministern som betonade:''Som EU-medlem måste gå med iden västeuropeiska försvarsalliansen bör också vara redo att låta sinaförsvarskrafter tjäna EU:s gemensamma utrikes-och säkerhetspolitik. ''Hur detta skall förenas med alliansfrihet är för ossalla som säger nej till EU obegripligt. Nej, alla nija-sägare i denna kammare: Sluta tala ombibehållen alliansfrihet vid EU-medlemskap! Talaklarspråk för era väljare och säg till dem att vadSverige söker medlemskap i är en blivandemilitärpolitisk stormakt, vars försvar kommer attbaseras på och Storbritannienskärnvapenarsenaler!I och utredning omsäkerhetspolitiska konsekvenser av ett EU-medlemskap målas upp som dethuvudsakliga hotet mot den svenska säkerheten.Det är en relevant beskrivning av hotbilden somges. De mer eller mindre möjliga scenarierna ärmånga.Om utredningens beskrivning av de olikascenarierna är rimlig, är slutsatsen att EU-medlemskap är bästa sättet att bemöta hotendäremot helt orimlig. Återigen vill jag betona attdet sämsta sättet att försöka skapa en europeisksäkerhetsordning är att bygga upp en försvarspaktvars huvudsyfte bl.a. är att skydda mot vad somuppfattas som det ryska hotet. Detta gör ju baraRyssland osäkrare. För del är det bästasättet att skapa säkerhet att bibehålla alliansfrihetoch neutralitet och använda denna resurs iskapandet av relationer med som byggerpå förtroende och samarbete.Vad bör göra för att minska hotet frånRyssland är således inte att gå med i EU, utan istället som självständig och neutral stat bistå medmedel för att bygga upp ett fungerande socialt,ekonomiskt, ekologiskt och rättsligt system iRyssland.Fru talman! ansträngningar för att bidratill en fredligare värld får inte begränsas enbart tillEuropa. Det finns ett otal konflikter utanförEuropa där kan använda sin goodwill somalliansfri och neutral stat för att utöva inflytandeoch påtryckningar.El står inför ett historiskt val. I valetdeltar gerillarörelsen , som avväpnats ochombildats till ett politiskt parti. Ett deltagande avFMLN utgör hörnstenen i fredsplanen ochbyggandet av demokrati i landet.Under senaste tiden har dock dehögerextremistiska dödsskvadronerna återigentrappat upp sin verksamhet och närmastsystematiskt börjat mörda FMLN-ledare, givetvis isyfte att sabotera valen i . Regeringeni gör inget för att stoppa dettamördande. Här kan göra en insats genomatt pressa den salvadoranska regeringen att ingripamot dödsskvadronerna.Även i finns en fredsplan, som om dengenomförs med stor sannolikhet skulle innebärasjälvständighet för det sahariska folket efter snart20 års kamp mot den marockanskaockupationsmakten. Ockupationen fortsätter, ochgenomförandet av den folkomröstning som ingår iFN:s fredsplan saboteras oavbrutet av Marocko.Ett stopp av svenskt bistånd till voregivetvis ett utmärkt sätt att markera Sverigeshållning i denna fråga.Klyftorna mellan de fattiga och rika ländernafortsätter att öka. 1981 var de rika ländernas BNPper capita 20 gånger större än de fattiga ländernas.Nu är den 22 gånger större. Per capita-inkomsten iAfrika sjönk , iLatinamerika och i med hela3,. I stora delar av och i nästan helaLatinamerika var per capita-inkomsten lägre ibörjan av än i början av 1970-talet.I denna katastrofala situation för många länder itredje världen är de grundläggande mänskligabehoven skriande: behov av matförsörjning,elementär hälsovård och utbildning, rent vatten,hygien och familjeplanering. Biståndet från de rikaländerna skulle kunna vara ett viktigt medel för atttillfredsställa åtminstone en liten del av dessabehov.I årets budgetproposition oroar sig regeringen meraför att svenska företag inte upphandlar tillräckligtinom de multilaterala biståndsprojekten än för attAngolas folk håller på att förintas. Nyligenrapporterades att en halv miljon angolaner, av enbefolkning på 10 miljoner, dödats sedaninbördeskriget flammade upp igen för ett och etthalvt år sedan och att 80 000 barn blivitföräldralösa. Mot bakgrund av sådana siffror villSveriges regering mer än halvera biståndet tillAngola. Till världens fattigaste världsdel i desshelhet, , vill regeringen ge drygt 120 miljonerkronor mindre än under innevarande budgetår.Det här är en biståndspolitik som börjar närma sigcynism. Och får den nuvarande regeringen sittakvar efter valet har vi förmodligen inte sett slutetpå denna cynism. Uttalanden från ledandepersoner inom regeringens ledande parti,, tyder på att biståndet kommer attskäras ned ytterligare.Fru talman! Ett av de mest vidriga av allasamhällssystem som har existerat under dettaårhundrade, apartheidsystemet i , hållerpå att upplösas. Målet är inte nått ännu ochkommer inte heller att vara det efter valet i slutetav april. Det är den rika västvärldens skyldighet attmed alla tillgängliga medel stödja den svartabefolkningen i , så att valet kangenomföras på fredlig, demokratisk väg, och ävenfortsätta att stödja landet efter valet så attapartheidsystemet slutligen kan kastas påsophögen. Återigen visar dock den svenskaregeringen dåligt omdöme, och i stället för enuppbyggnad av biståndet till föreslår manen sänkning med 20 miljoner kronor.Den, trots det fortsatta politiska våldet, positivautvecklingen i visar attsolidaritetsrörelsernas stöd till ANC ochomvärldens sanktioner mot apartheidregimen varitframgångsrika. Södet till ANC har i varitovanligt brett och samlat såväl socialistiska somborgerliga partier och rörelser. Ett parti har dockenvist ställt sig utanför denna bredasolidaritetsrörelse, nämligen Moderatasamlingspartiet.I förra veckan fick vi bevittna hur fruutrikesministern fick motta tacktill det svenska folket för vad han menade var ettunikt stöd till svarta befolkning. Jaghoppas att utrikesministern kände åtminstone enviss skamsenhet när hon tog emot dennadiplomatiska gest.Apartheidsystemet är det värsta tänkbara exempletpå hur de grundläggande mänskliga rättigheternakränks i dagens värld. Men grova kränkningarbehöver som alla vet inte systematiseras på dettautstuderade sätt. I många länder, som ,och , döljs brotten mot de mänskligarättigheterna bakom en mer eller mindre tjockfasad av formell demokrati. I andra länder försökerregimerna inte ens dölja sina antidemokratiskasystem, t.ex. i och i Indonesien.De två sistnämnda länderna är speciellt intressantaför svenskt vidkommande då båda erhåller svensktbistånd i form av u-krediter. ärdessutom godkänt av regeringen som mottagare avsvensk krigsmateriel. Som alla vet är det ett villkorför såväl svenskt bistånd som vapenexport attmottagaren respekterar mänskliga rättigheter. Ja,regeringen har t.o.m. försökt göra mänskligarättigheter till en kärnfråga i utrikespolitiken.Ihåligheten och dubbelheten i den politiken ärtydlig när de här två länderna kommer på tal. Bådatillhör de länder som människorättsorganisationerbetraktar som de värsta vad avser grova MR-kränkningar. ockuperar dessutomfullständigt olagligt och . Jagkan i det sammanhanget nämna ett tredje land somerhåller svenska u-krediter, nämligen ,som fortfarande ockuperar . När, fruutrikesminister, skall ni upphöra med erdubbelmoral när det gäller dessa länder? Och när,fru utrikesminister, skall ni sluta sitta på två stolarnär det gäller mänskliga rättigheter?Anf. 5 Utrikesminister ():Fru talman! tar munnen full och gillaruppskruvade röstlägen. Det är jag van vid. Det nyaär att tonläget börjar bli patetiskt. Var är den egnakonstruktiva handlingslinjen? Var är alternativen?Var är noggrannheten och fastheten i svårasituationer?Pierre talar om rysk roulett. Men vem spelarrysk roulett med världsfreden i morgon-TV om intePierre när han föreslår missilattacker motBelgrad?Fru talman! Den här regeringens utrikespolitikpräglas av handling och ansvar. Vi agerar i vårtnärområde till stöd för de baltiska staternassuveränitet och de demokratiska krafterna iRyssland. Vi för en mer intensiv och samstämddialog med våra nordiska grannländer i vitalafrågor än kanske under efterkrigstiden.Vi är på väg att föra in i det europeiskasamarbetets kärna som medlemmar av Europeiskaunionen. Vi förbereder ett svenskt deltagande iPartnerskap för fred och har som ordförandeland iESK verkat för att ge ESK mer handlingskraft ochnya instrument på det konfliktförebyggandeområdet.Vid sidan av de direkt berörda grannländerna ärSverige den nation som gör mest för att lindra ochsöka underbygga en fredlig lösning av tragedin i f.d.Jugoslavien. var, tillsammans medFrankrike, den enda nation som gick till direkthandling i anslutning till säkerhetsrådets resolutionom skyddade områden. I samverkan med de övriganordiska länderna tränade och utrustade ennordisk bataljon som spelar en central roll iFN:s ansträngningar, såväl i Tuzla som i Sarajevo.Sverige arbetar i nordisk samverkan bestämt för attreformera och effektivisera FN:s fredsbevarande,ekonomiska och sociala arbete. I mitt tal införgeneralförsamlingen föreslog jag atttruppbidragarna till större FN-operationer bordekallas till särskilda samrådsmöten. Detta är nu påväg att ske under händelsernas tryck. Två sådanamöten har redan ägt rum efter det att NATO:stidsfrist gick ut i söndags.Sverige fortsätter sin generösa biståndspolitik, ochvi för en ny och bredare dialog med dedemokratiska och marknadsorienterade länderna iLatinamerika och . Vi stöder fredsprocesseni , och Centralamerika.Denna regerings utrikespolitik är en handlingensutrikespolitik. Vi är fast beslutna att ta till vara demöjligheter som det slut år 1989erbjuder svensk utrikes- och säkerhetspolitik attfrämja fred och frihet i vårt närområde, i Europaoch ute i världen.Fru talman! Självfallet varierar våra möjligheter atthandla från område till område. I vissasammanhang är vi centrala aktörer, i andra får viagera i samspel med det internationella samfundet.Detta för mig över till kriget i f.d. , därvi nu i bästa fall skulle kunna skönja en vändpunkt.Tack vare ett mer bestämt uppträdande från FN:ssida, NATO:s ultimatum och det faktum atthuvudaktörerna i det internationella samfundet --, och -- nu äntligen tycks börjamarschera i takt igen verkar det som om Sarajevoskulle kunna få fred. En närmastkoncentrationslägerliknande situation skulle dåkunna hävas. Sedan gäller det för FN att gå vidareför att kunna skapa fred för andra orter och städer.För detta krävs återigen huvudaktörernassammanhållning och bestämda stöd.Sverige kommer att fortsätta att spela en viktig roll idet internationella samfundets ansträngningar. Detgäller på marken i Bosnien, särskilt i Tuzlaområdet,det gäller de humanitära hjälpsändningarna och detgäller sanktionernas efterlevnad. Jag tyckerfaktiskt att vi gemensamt här bör sända entacksamhetens tanke till de många svenskar somriskerar sina liv för att hjälpa och skydda denödlidande i Bosnien.Granatattacken mot Tuzla i går understryker att viinte skall ha några illusioner att det nu har blivit lättatt lösa . Men genom energiskoch effektiv diplomati -- och mot bakgrund av vissapositiva signaler från såväl den bosniska regeringensom bosniska serber -- kan det nu kanske finnas enmöjlighet att komma fram till en mer omfattandefredsuppgörelse. Till viss försiktig optimism bidrarockså det faktum att bosniska kroater och muslimernått längre än tidigare i sina överläggningar.Vi är medvetna om att det kan komma attställas stora krav på truppbidragarländerna dennärmaste tiden, och från svensk sida har vi ständigtunderstrukit betydelsen av att FN får tillräckligaresurser till sitt förfogande i Bosnien. När FN:sönskelista presenterades vid dettruppbidragarmöte som ägde rum var detenbart som förklarade sig redoatt ställa upp med åtminstone tio ytterligaremilitära observatörer. Jag vill gärna nämna dettaför kammaren.Jag vill också nämna för kammaren att det irealiteten pågår ett intensivt arbete för att utrusta,träna och bemanna Nordbat 2, men detta ärnaturligtvis inte ett helt lätt arbete -- alla inseruppdragets svårighetsgrad. Men jag vill verkligenframhålla att i alla sammanhang manarandra länder att också ställa upp med trupp iBosnien och att vi måste vara helt klara över attdetta också är en viktig faktor för att nå fram tillnågon form av förhandlingslösning. Bosniensregering måste få veta att det internationellasamfundet är berett att upprätthålla ett fredsavtalmed tillräckliga styrkor.Självfallet är berett att bidra tillåteruppbyggnaden när fred har nåtts. Som ESK-ordförande tog initiativ för att ESK somorganisation skulle förbereda sig för att kunnamedverka till försoningsprocessen mellan de olikafolkgrupperna, mänskliga-rättighets-övervakning,osv. Vår beredskap att bidra till Bosniensåteruppbyggnad har åstadkommits i förvissningenatt den insikten förr eller senare kommer att någemene man att de olika folkgrupperna ärhänvisade till varandra och måste lära sig att levatillsammans. Vi måste naturligtvis hoppas ochönska att befolkningen såväl i Bosnien som iSerbien-Montenegro och skall inse att detär ledare som är för folkförsoning, för ettmångkulturellt samhälle och för demokrati somman måste välja till makten i respektive land. Vi fåraldrig glömma att de fasor som utspelar sig ärkrigsherrarnas ansvar.Anf. 6 ():Fru talman! Vår politik har redovisats i sexpartimotioner. Det redogjorde jag också för i mininledning, och andra här i kammaren kommer atttala om dem i fortsättningen.Det finns bl.a. en motion som vi betraktar som ettnödvändigt nytänkande i , nämligenmotionen om gemensam säkerhet. Den innebär attresurserna skall samordnas mellanFörsvarsdepartementet och ,så att vi snabbt kan ställa upp för att förebygga krig.I fjol föreslog vi en fredsbrigad. Den skulle justkunna användas på detta sätt. I tider då det drasned och regementen läggs ner bör den kunskap ochskicklighet som finns hos den svenska militärenutnyttjas, så att man snabbt kan vara på plats för attförebygga krig. Det förslaget röstades ner av denborgerliga regeringen och riksdagen.I år har vi i vår motion om gemensam säkerhetnämnt Partnerskap för fred. Det är förhoppningsvisen förlängning av den gemensamma säkerheten,den preventiva diplomatin och fredsbyggandet. Närnu skall fatta beslut om ett svensktdeltagande finns det inte några pengar hosutrikesministern till detta; det är intressant. Därförär vår motion framåtsyftande och pekar påbehovet. Förslaget om fredsbrigaden ochförslaget om det gemensammasäkerhetsanslaget är exempel på framåtsyftandefredsbefrämjande insatser. Det är ett tankearbetesom mycket väl hade kunnat förekomma också iregeringen.Fru talman! Den enda gång som jag märker att vårutrikesminister visar litet nerv inför dramat iBosnien är när hon hoppar på mig. Det är när honanvänder snedvridna uttalanden. Det har jagredovisat tidigare här i kammaren ochstatsministern accepterade det när han var här. Jaghar aldrig sagt att det skall bombas i . Tänkom utrikesministern kunde visa samma nerv ochenergi när det gäller nya insatser för Bosnien!Utrikesministerns regeringskolleger har inte skonathenne från kritik. Om chefredaktör: ''Bedrövligt, afUgglas''. partisekreterare skriver:''Din politik är kraftlös''. I den moderata tidningenÖstgöta Correspondenten skriver man: ''Bildts kylaen skandal''.Det är denna litet avståndstagande, distanserade,politik inför slakten i Bosnien som många i vårtland har upprörts över.Det som har givit resultat är att man äntligen harvisat kraft från världssamhället. Kraft räddar liv iBosnien. Svaghet och passivitet har kostat liv.Jag ställde en fråga till utrikesministern om Förentanationerna. Jag fick inget svar. Jag upprepar dendärför inför den diplomatiska kåren här: Vilken ärSveriges linje när det gäller säkerhetsrådet? Jag vetatt det inte finns någon strategi, men jag undrar omdet finns någon vilja. Det skulle vara intressant attfå höra om i denna viktiga tid vill kommain i själva styrelsen för . Mednordiskt stöd har man ju nu chansen att göra det.Finns det någon plan? Finns det någon vilja?Till skulle jag vilja säga att klokaherrar -- jag tror att det bara var herrar -- harkommit med utlåtanden om tidigare regeringarsförda politik, inte minst neutralitetspolitiken. Jagtror att är den enda som var aktivpå som fortfarande finns kvar. Han vetvad det handlade om. Han har bl.a. skrivitföljande:Kort sagt kan man nu dra en suck av lättnad.Äntligen har ballongen spruckit. De beskäftigaforskarna och journalisterna som idisslattesen om regeringens bedrägeri, dubbelspel,förljugenhet, humbug, den stora lögnen står därmed lång näsa. Deras resonemang har fallit ihopsom ett korthus.Detta är vad den statliga kommissionen har kommitfram till efter ingående studier. Jag skulle rådaChrister Windén och hans gelikar inom Nydemokrati att också studera nutidshistorien, bl.a.hur man ute i världen betraktar faran medhögerextremismen i Europa.I det senaste numret av observateur, enfransk mycket seriös tidskrift, har man kartlagt denyttersta högern i . Man redovisar land förland var varbölderna finns. I är det t.ex.Zjirinovskij. På den högerextremistiska kartankommer man också till . I Sverigerepresenteras högerextremisterna, enligt LeNouvel observateurs forskarteam, av BevaraSverige svenskt, och Nydemokrati.Anf. 7 (nyd):Fru talman! Den politiska retoriken är rättunderlig. Om hade lyssnat på vad jagsade under mitt första anförande hade han ganskasnart insett att detta slag mot Ny demokrati var ettslag i luften.Jag har förstått att det inte är vad jag säger somräknas. Det är förutfattade meningarsom räknas. Jag är fullt medveten om, PierreSchori, att man inte får en klapp på axeln som tackom man sparkar någon på benen. Jag hade interäknat med det. De som lyssnar utanför dennakammare och de som till äventyrs läser dettaprotokoll kanske förstår vad jag menar och inser attallt jag säger inte är så tokigt som villgöra gällande.Pierre och hans gelikar -- det uttrycketanvände han när det gällde mig -- har endubbelmoral som är ganska otrolig. Häromdagengav en prominent socialdemokrat, som förväntasbli invandrarminister i nästa regering, i TV uttryckför en flyktingpolitik som nästan var densammasom den som finns att läsa i vårt partiprogram. Dåär det plötsligt bra. Då är det okej. Det är alltså intefråga om vad politiken innehåller utan om vem somframför den. Det är verkligen beklämmande.Fru talman! Jag skulle vilja vända mig till fruutrikesminister. Jag delar hennes uppfattning omatt det finns ett enormt behov av bistånd i världen.Jag har full förståelse för att det i olikasammanhang är vår sak att bidra med så mycket vikan. måste den u-hjälp som vi ger i formav kontanter och bidrag stå i rimlig proportion tillde ekonomiska resurser som förnärvarande har.Jag skulle vilja fråga utrikesministern: detrimligt att avsätta ökade anslag med hjälp av låntapengar för att hjälpa andra länder, i ett läge då vihar en galopperande statsskuld och ett jättestortbudgetunderskott? sade för en stundsedan att han inte känner igen politiken sedan dennya utrikesministern trädde till. Han känner inteigen politiken i den meningen att de flesta som fickpengar är gamla kompisar på denyttersta vänsterkanten: enpartistater och andradiktaturer. Det är inte så konstigt att han intekänner igen detta.Jag skulle också vilja fråga utrikesministern om hontycker att det är rimligt att ha en sådan fördelning.Vi föreslår att det långsiktiga biståndsmålet börvara det som är uppsatt av FN, nämligen avbruttonationalinkomsten. Inom denna ram skallallt bistånd rymmas -- både det till fjärran länderoch det som går till våra grannar på andra sidanÖstersjön.Så länge vi har svåra ekonomiska problem påhemmaplan anser vi dessutom att det finnsanledning att ytterligare sänka biståndet. Vi tyckeratt man skall lägga ned SIDA:s verksamhet. Detbilaterala biståndet skall ges i form av svenskaprodukter, tjänster och kunskaper. Vi kräverkontroll av att hjälpen når fram. Vi vill ge högstaprioritet till åtgärder för att hejdabefolkningsexplosionen, som jag berörde i mitttidigare anförande.Vi vill fördela biståndspengarna på följande sätt: entredjedel i multilateralt stöd till olikavärldsorganisationer, en tredjedel tillkatastrofinsatser och folkrörelsebistånd och entredjedel till våra grannländer på andra sidanÖstersjön. Givarländer skall självfallet avskrivasina fordringar på fattiga . skallåtminstone inte hjälpa andra i-länder att få tillbakasina fordringar. Det får de sköta själva. Regeringenhar föreslagit att vi skall ge en miljard iskuldlättnadsåtgärder. Det säger vi nej till. Varje i-land får sörja för sin egen u-landsfordran.Jag vill beröra ett annat stort problem när det gällerden ökande skillnaden mellan fattiga och rikaländer, nämligen handelshindren. Handelshindrenär ett av de svåraste problemen när det gäller defattiga ländernas möjlighet att få i gång enverksamhet i det egna landet och på så sätt få enutveckling av ekonomin som kan leda till socialareformer, demokratiska rättigheter m.m. Det gälleratt bygga upp en ekonomi och ett sätt att tänka sompassar våra hjärnor.I det här sammanhanget tror jag att resultatet avGATT-förhandlingarna kommer att få storbetydelse.