prot · GH0998 · 1994-04-28 00:00:00 — Vi får se om någon sådan över huvudtaget dyker upp i framtiden.Men också detta är som jag sade ett led i dendynamiska process där tankar utbytes mellan olikaorgan, folk och stater. Ur det hela kommer det framsynteser som i sin tur bäddar för framtiden. Någotsvar på alla detaljfrågor ges inte . De fårframtiden utvisa.Anf. 7 ():Herr talman! Världen har bevittnat hurdet forna Sovjetväldet med sina kommunistiskalydstater kollapsat. De europeiska stater ochetniska grupper som tvingats samman med våld aven totalitär ideologi håller på att frigöra sig -- ickeutan stor vånda.Samtidigt pågår i ett omfattandeprojekt där suveräna demokratiska stater närmarsig varandra och går samman. Denna processinleddes med mellan Tysklandoch 1951. Efter slutskulle den ha en freds- och stabiliseringsskapandeeffekt mellan två tidigare vid upprepade tillfällenmed varandra krigförande länder. 1957 slötsfördragen om de europeiska ekonomiskagemenskaperna -- EEG. GenomMaastrichtfördraget 1993 har den europeiskaunionen bildats.Det är alldeles för tidigt att ha någon meningom hur långt denna integrationsprocess kan gå.Man kan endast spekulera i om utvecklingen drivsvidare mot en mer federativ statsbildning. Unionenbygger på principen om att den har begränsadekompetenser. Unionen har inte kompetens att självbestämma om omfattningen av sinabeslutsområden. Utökade uppgifter ochbefogenheter för EU kommer till stånd endast omde nationella parlamenten har beslutat omfördragsförändringar i denna riktning.Vad innebär Europeiska unionen ytterligare? Vihar ansökt om medlemskap i en sammanslutning avsuveräna stater. Denna sammanslutning har inslagav både överstatlig och mellanstatlig karaktär.Vidare kan man säga att vi avhänder oss en del avvår formella suveränitet, men vi vinner i faktisksuveränitet genom att vi som medlemsnation harinflytande över organisationens gemensammabeslut.Det svenska folket har i den folkomröstning somäger rum det slutgiltigaavgörandet om det förhandlingsresultat somuppnåddes sedan ansökt om medlemskapskall godtas.I dag skall vi i kammaren debattera och rösta omgrundlagsändringar inför ett svenskt medlemskap.Mer specifikt handlar det om en ändring avbestämmelsen i 10 kap. 5 § i regeringsformen somskall göra det möjligt att överlåta beslutanderätt tillde europeiska gemenskaperna.Utskottet föreslår som ettmöjligt ikraftträdandedatum när det gäller enförändring i regeringsformen ochtryckfrihetsförordningen.Med anledning av en socialdemokratisk motionuttalar KU också mer exakt på vilka områden detinte går att överlåta beslutanderätt utan attsamtidigt ändra svensk grundlag. I propositionenanges inte någon precis gräns för detta. Det sägsendast att den föreslagna bestämmelsen intemedger att beslutanderätt överlåts i sådanutsträckning och med sådant innehåll attbestämmelserna om statsskickets grunder upphöratt vara giltiga.Detta anser vi socialdemokrater vara en alltför vagoch otydlig formulering. Inte bara riksdagensställning som det främsta statsorganet, rösträtten,val till och regeringensbeslutsbefogenheter är av betydelse. Engrundläggande och för oss mycket viktig princip ikonstitutionen är den fria åsiktsbildningen. Iregeringsformens 1 kap. 1 § heter det: ''Densvenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildningoch på allmän och lika rösträtt. ''Offentlighetsprincipen med sin meddelarfrihet,censurförbudet, skyddet av uppgiftslämnare,ansvarighetssystemet och andra bestämmelser itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen garanterar den friaåsiktsbildningen. Detta bör klart framgå imotivtexten.Vi har i den socialdemokratiska motionen ocksåhävdat att våra grundlagsskyddade fri- ochrättigheter på två punkter går längre än deeuropeiska gemenskapernas. Allemansrättenkommer att bli skyddad i grundlag. Vårt fri -ochrättighetsskydd på tryckfrihets- ochyttrandefrihetsområdena, vilket jag tidigareredogjorde för, är mer långtgående.Vid jämförelse mellan de bägge rättsordningarnahar utskottet stannat vid att ordet ''motsvarar'' ärdet lämpligaste ordet för att förklara att de står inivå med varandra utan att till alla delar varaidentiska. Det är som har att göra denbedömningen i samband med överlåtelse.Vi medger också att det genom ett beslut skall varamöjligt att överlåta beslutanderätt med enkelmajoritet efter de båda grundlagsomröstningarna.Detta skall föregås av en folkomröstning, varsresultat i enlighet med partiöverenskommelsenskall anses bindande. Om det blir aktuellt medytterligare överlåtelse får en framtida riksdagavgöra om beslutet skall fattas med två beslut medval emellan eller med tre fjärdedels majoritet vidett tillfälle.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iutskottets betänkande, där den socialdemokratiskamotionens förslag tillgodosetts.Anf. 8 () replik:Herr talman! Jag uppfattade så,att EG:s institutioner inte kan vidga sinabefogenheter. På s. 6 i betänkandet talas det omlegalitetsprincipen. Det står att ärett ramfördrag med påfallande allmänt angivnamålsättningar. Fördraget fylls fortfarande ut genomEG-domstolens rättsskapande verksamhet.Ett exempel på det är att det är somhar fattat beslut om hur lagarna skall rangordnasinom unionen. Det är inga politiska organ som harfattat det beslutet. Domstolen har alltså lagt fastdenna ordning mellan olika lagar.Dessutom finns artikel 35 i . Den gerrådet möjligheter att besluta om åtgärder som frångemenskapens sida är nödvändiga för attförverkliga gemenskapens mål.Denna information sprids fortfarande i . Jagundrar om ni tänker ställa till med någon ändringav det.Det sägs på s. 15 i betänkandet att alla förhållandenskall redovisas öppet. Varför redovisas då inte t.ex.artikel 240 i i betänkandet? Denanger att medlemsskapet skall vara för evigt.Varför redovisas inte vilka villkor som enligtWienkonventionen skall gälla för utträde? Varförredovisas inte det som skrivs om , dvs.att vi faktiskt genom detta system har vetorätt ochmöjlighet till utträde och att det också finns enbeslutsmekanism där parlamentariker ärinblandade inom EES-systemet? Jag tycker attutskottet borde ha kostat på sig att ge dessa faktiskaupplysningar om vad det är som gäller.Anf. 9 () replik:Herr talman! Jag skall uttrycka mig litet tydligareoch säga så här: Uppgifter och befogenheter somingår i nuvarande fördrag ligger fast. Om man skallutöka uppgifter och befogenheter som inte finns inuvarande fördrag måste de nationellaparlamenten besluta om fördragsförändringar.Det var min mening att uttrycka mig så. Vi är överens på den punkten.Anf. 10 () replik:Herr talman! Ja, inom de fördrag som gäller kannya uppgifter tillfalla EG:s myndigheter, men detvar inte det som var min huvudfråga, utan det varden som jag från början tänkte ställa så här: Varförredovisar man inte vad som står i artikel 240, attmedlemskapet skall vara för evigt, principerna förutträde som finns enligt folkrätten och ocksåprinciperna för hur EES fungerar?Det var detta min fråga huvudsakligen gällde, ochpå det svarade inte . 11 Tredje vice talman ():Herr talman! När man har lyssnat på de tidigareinläggen här, skulle man nästan kunna tro att vi skall besluta om att gå med eller ej i Europeiskaunionen -- man har angett fördelar med att varamed och nackdelar med att vara med -- men denfråga det gäller är ju inte denna. Vad frågangäller är om vår författning skall ha en sådanutformning att det blir möjligt för att gåmed i Europeiska unionen, om svenska folket sägerja i den folkomröstning som alla är överens om attvi skall hålla.Här är det ju då viktigt att grundlagen inte läggerhinder i vägen för att förverkliga folkviljan. Detinnebär att om man följer det förslag som har lagtsom avslag på propositionen, finns det integrundlagsmässiga möjligheter att förverkliga ett jai folkomröstningen. Det betyder att det skulleuppkomma en mycket konstig situation, omriksdagen biträdde det avslagsyrkande som finns.Alltså: Förslaget som vi behandlar syftar tillatt möjliggöra ett inträde. Skulle svenska folketsäga nej i en omröstning, vilket jag personligenhoppas att man inte gör, gör paragrafen såvitt jagkan förstå i den utformning som den här har fåttingen som helst skada. Det är jufolkomröstningsresultatet som skall gälla.För den skull är det enligt min mening inte särskiltrelevant att i det här sammanhanget alltför mycketfördjupa sig i argumenten för eller emot EU. Dendebatten får vi tillfälle att föra i många andrasammanhang.Men själva den omständigheten att frågan harkommit på tal och att vi ansökt om medlemskap ochlyckats träffa avtal under betydande enighet mellanolika partier i den svenska är ju ettsymptom, ett viktigt sådant, på att världenförändrats och att vi måste förändras med den.Här sägs det i mycket fosterländska ordalag att densvenska demokratin vilar på vår suveränitet och attvi nu är beredda att sälja ut denna. Det intressantatycker jag är vad man har kunnat uppleva undersärskilt , i vilken snabb takt somdet internationella beroendet har utvecklats ochmanifesterats.Det gäller hela vårt näringsliv. Det gäller grundernaför vårt materiella välstånd. Det gällerinformationsspridning, kunskapen om vad somhänder i olika delar av världen. Det är alldeles givetatt allt detta påverkar vår reella suveränitet.Detta är, kan man säga indirekt. Men även direkt ärdet ju på det sättet att har biträtt en mängdinternationella konventioner i de mest skildaämnen som innebär åtaganden från vår sida. Dethär gäller inte bara , utan det gäller allamöjliga andra länder också, självklart.En del länder hyllar den s.k. monistiska principen,dvs. har man skrivit på ett internationellt avtal så ärdet en del av den nationella rätten. Vi har intehyllat den principen, utan har tillhört deländer som i de här avseendena brukar kallas fördualistiska, dvs. vi har tillämpat principen att viskall transformera till svensk lag de förpliktelsersom vi åtar oss i internationella avtal.Det här kan diskuteras, och jag har i olikasammanhang diskuterat vad som är rätt. Det ärklart att om man tillämpar den monistiskaprincipen, blir man mera noggrann med att granskavad man verkligen skriver på. Helt allmänt har viden uppfattningen i att har vi skrivit på ettinternationellt avtal av något slag, skall vi ocksåfölja det.Men sedan har vi också formella bindningar somsällan nämns men som jag brukar ta fram. Sverigeär med i FN. Det är enligt min mening mycketdiskutabelt om det är i god överensstämmelse medgällande grundlag. kan fatta en långrad beslut å medlemmarnas vägnar som utan tvivelgriper över den nationella suveräniteten.Vi är med i , och vi har åtagit oss attfölja utslag, vilket vi också hargjort i en lång rad frågor. Det är klart att detta ären formell inskränkning av vår suveränitet som viså att säga en har godkänt.Numera har vi också . Jag tycker att detvar bra att det kom till stånd, men det gör att vi blirtvungna att följa beslut som fattas inom EU utan attvi har haft någon möjlighet att påverka dem.Vi är alltså, inte minst på det europeiska planet,redan inne i ett mycket integrerat samarbete. Enformell anslutning till EU är, som jag ser det, intealls så dramatisk som nejsägarna vill framställa det.Det är en naturlig konsekvens av den utvecklingsom har varit. Det är också en klok åtgärd, om vivill utöka våra möjligheter att påverka beslut påövernationellt plan som vi är väldigt beroende av.Jag har uttryckt det på följande sätt i min enklamarknadsföring och ser nu till att det ocksåkommer in i kammarens protokoll: Min politiskaerfarenhet har lärt mig att det alltid är bättre attsitta med vid det bord där besluten fattas än att sittai farstun och vänta på besked om innehållet i beslutsom man ändå måste följa.Jag ser alltså ett medlemskap i som ett sätt attvidga våra möjligheter att påverka sådana sakersom direkt angår oss själva.Sedan tycker jag att det i och för sig är rimligt attockså framhålla ett mera altruistiskt motiv. Iförlängningen är det också egoistiskt, men i varjefall ytligt sett är det altruistiskt. Varför skall inte vifrån svensk sida bidra till en någorlunda harmoniskutveckling i och i som helhet?Varför skall inte vi vara med och hjälpa till attsäkerställa goda relationer i ett område som harvarit sargat sedan tidernas begynnelse av de mestförödande konflikter och krig som ägt rumnågonstans i hela världen?Det bör vara en inspirerande uppgift, inte minst förunga människor att kunna arbeta inte bara på detnationella planet utan också på ett europeiskt plan.Jag skulle vilja ta upp några saker som ligger litetvid sidan av dagens förslag, nämligen på vilket sättvi i grundlag skall markera hur vi skall möjliggöraett lagenligt inträde i EU; det har ju diskuterats iolika sammanhang, och det har funnit olika förslag.Det är alldeles givet att innebörden, även i denutformning som föreligger här och som till en delskiljer sig från den som utredningen om grundlagenoch EU föreslog, är att vi skall kunna se detförenligt med svensk grundlag att följa beslut inomen överstatlig organisation som är medlemi.Det är många som då säger: Detta är ju ett elände!Som jag tidigare påpekat är det till stor del enformell historia, men den kan naturligtvis bli reell.Jag skulle vilja fråga dem som är kritiska: Vad äralternativet? Är alternativet att vi på varje områdedär det kan uppkomma konflikter mellan vad vi göroch vad man inom den europeiska unionen gör skallsätta i gång ett intrikat, tidsödande byråkratisktförhandlingsarbete?Det har yttrats farhågor om att EU tar över allting.Det kommer ju inte att ske. Det är en felaktigvarubeskrivning. Det finns angivet vad EU skallsyssla med. Det är inte för alla tider givet,självfallet inte. är en organisation som kanvara dynamisk. Visserligen kan den stelna också,och det vet vi. Men den kan vara dynamisk och gåvidare. Huvudparten av alla de beslut som rörsvenska medborgare kommer dock fortfarande attfattas i detta hus. För min del tror jag att detkommer att så förbli. Kanske tror jag t.o.m. inom EU aktar sig för att hamnai problem med detaljfrågor av olika slag, helt enkeltdärför att en övernationell organisation av dettaslag inte orkar med ett alltför vidgat fält. Det är heltenkelt inte praktiskt. Det är också direkt uttryckt iMaastrichtfördraget att besluten inte skall läggas påhögre nivå än vad som är praktiskt och nödvändigtfrån gemenskapens synpunkt.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall tillkonstitutionsutskottets hemställan.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det finns mycket att säga efter ettsådant här anförande. Man får nästan intrycket attSverige skall gå med i EU för att upplösa det.I inledningen sägs det att hela vårt näringsliv är meroch mer beroende. Om man granskar påståendetfinner man att hade ungefärsamma andel utrikeshandel av BNP som nu.Naturligtvis har vi ökat vår inhemska produktionoch ekonomi i samma omfattning. De gjordapåståendena behöver alltså granskas.I betänkandet säger utskottsmajoriteten: ''I defördrag som tillträder vid ett medlemskapär enligt utskottets bedömning gemenskapernasbeslutsbefogenheter på de områden därgrundläggande principer i vårt konstitutionellasystem berörs utomordentligt begränsade.'' Nuskall ju anslutas till t.ex. artikel 109 E. I densägs det som skall gälla från början av tredje fasen,som skall kunna inledas --1997 om alltgår bra. Beträffande utövandet av de befogenhetersamt fullgörandet av de uppgifter och förpliktelsersom tilldelats den , meddess banksystem, gäller att man inte skall fattabeslut och att man skall ledas av . Dessaråd består av cheferna för de nationellacentralbankerna.Låt oss delta i den europeiska debatten. För någontid sedan sade chefredaktören för tidningen , , att:''Dessa uteslutande monetaristiska kriterier som ---- -- ska göra det möjligt att överlåta makten överden gemensamma valutan till en centralbankoberoende av varje politisk myndighet ochdemokratisk påverkan. Det är en mycket tydligförsmak av medborgarnas framtida belägenhet,utlämnade åt bankdirektörer som inte ärredovisningsskyldiga inför någon.'' Det säger alltsåen ledande fransk debattör. Det handlar väl ändåom att överlåta viktiga befogenheter som rörpenning- , valuta- och räntepolitik till det centralabankorganet. Denna process har redan inletts inomEU.Anf. 13 Tredje vice talman () replik:Herr talman! Jag hoppas att mitt anförande inte gavintrycket att jag menade att skulle gå med iEU för att upplösa detsamma. Det får stå för BengtHurtigs tolkning.Jag tycker att vi skall gå med i EU med liv och lust,för att ta till vara de samverkansfördelar som därfinns och för att vidareutveckla EU, inte minst i deavseenden där vi i anser oss ha kommit litetlängre. Vad gäller hela offentlighetssidan bedömerjag att en utveckling i vår riktning vad gällerprincipen om offentlighet redan är på gång inomEU. Men som medlemmar kan naturligtvis Sverigeskjutsa på ytterligare. Jag tror att vi inommiljöområdet kan göra en hel del insatser inomEU. Och jag förutsätter att vi på område efterområde är beredda till positiva insatser inom EU.Men det intressanta är, om man nu skall gå in dennadebatt, att på huvudparten av de områden där mansäger att den svenska suveräniteten nu överlämnastill en överstatlig organisation är vi redan fast. Vihar ett sådant rejält beroende att vi inte är suveränaoch inte kan handla sjävständigt, om vi inte villrasera grunderna för vår välfärd och lägga om helastrukturen på exempelvis vår utrikeshandel. Frånden synpunkten, över vida fält, är det inte särskiltdramatiskt att är med i EU. Det är ingetdramatiskt upphävande av nationell suveränitet,eftersom redan står i dettaberoendeförhållande.Vad gäller andra frågor som har med valutaunionoch gemensam centralbank och annat att göra, ärdet ju så att vi kan påverka de framtida besluten omvi är med i unionen. Det ligger för övrigt långt in iframtiden om detta kommer att realiseras, vilket ärytterligt osäkert. Det är ju få länder, om ens någotland, som har en sådan ekonomiskställning att villkoren uppfylls för en gemensamvalutaunion -- möjligen fortfarande.Men det ligger långt in i framtiden.Det är klart att det kan bli så att man på områdeefter område bygger ut samverkan. Vad är det förmärkligt med det? På flertalet av de områden somkan bli aktuella krävs det ju enhälliga beslut. Vadär det då för fel på att gå med på att utvidgasamarbetet på de områden som vi själva tycker ärbra att utvidga det på?Anf. 14 () replik:Herr talman! Ett samarbete för att komma fram tillden ekonomiska och monetära unionen inleddesredan den 1 januari 1994. Det är ju bara fråga omatt vi skall ansluta oss till den här processen. Detstår klart i hur det skall gå till,och det är alltså redan på gång.Det är mycket märkligt om det är så att vi förstansluter oss till ett fördrag som vi senare skallavgöra om vi skall tillämpa. Det framgår klart avdebatten att det här skall tillämpas. Den frågan harvarit uppe också när vi har diskuterat med de andraparlamenten.Jag skulle vilja ge ett exempel på hur den dubblainformationen kan ta sig uttryck. RegeringsorganetSekretariatet för Europainformation skickar ut sinaskrifter från för attundervisa svenska folket. Man säger t.ex. i nr15/1993: uppgift är att säkerställaen enhetlig tolkning av EG-reglerna i allamedlemsländer. Domstolarna i , ävenHögsta domstolen, måste därför rätta sig efter tolkning av EG-rätten. Det är som avgör om EG:s rättsakteröverensstämmer med eller om deskall förklaras ogiltiga.Det är alltså som avgör. I det härbetänkandet hävdar man ju att vi i skallavgöra vilket som står högst när det gällergrundlagen, om det är den svenska konstitutionenoch lagstiftningen eller om det är EG-rätten.Sekretariatet för Europainformation säger vidare:Trots att EG:s lagstiftning skall utgöra en del av densvenska rättsordningen kommer Högsta domstoleni att sakna behörighet att ogiltigförklarasådana delar av vår lagstiftning.Tänker man sig nu att gå ut med annan informationän den som Europainformation försörjer svenskafolket med?Anf. 15 Tredje vice talman () replik:Herr talman! Det är ingen som har förnekat ellerförsökt dölja att ett medlemskap i kommer attinnebära formella suveränitetsinskränkningar. Detär det grundläggande skälet till att vi måste ändra ivår egen grundlag, dvs. för att på ett korrekt sättmöjliggöra vårt inträde i EU och för att möjliggöravårt medlemskap.Sedan kan jag tillägga att det inte kan vara såförfärligt, när medlemskapet uthärdas med sådanttålamod av alla de stater som redan är med i EUoch när den ena staten efter den andra i det tidigareÖsteuropa står i kö för att komma med i EU.Från nej-sägarnas sida framställs EU som enondskefull organisation, som vi mer eller mindretvingas in i, för att därmed också i fortsättningendelta i denna organisations ondskefullakonspirationer. EU är ju en demokratisktuppbyggd organisation, bestående av demokratiskastater i , som har funnit det klokt attsamarbeta över vida fält och att ge detta samarbeteen viss institutionell utformning. Den harnaturligtvis också brister, och jag har kritik, som jagdock inte kan gå in på här. Organisationen kansjälvklart förändras.Jag vill gå tillbaka till den fråga som den härdebatten egentligen gäller, om vi verkligen hålleross till ämnet, nämligen förslaget till ändring avframför allt 10 kap. 5 § regeringsformen. Hurmenar och andra att man skall betesig om ert förslag vinner och detta avslås? Skall viförverkliga folkomröstningsresultatet i alla fall, omdet nu händelsevis skulle bli ett ja?Anf. 16 ():Herr talman! När man lyssnar till här och i andra sammanhang, liksom till andra nej-sägare, får man intrycket av att demokratin iSverige skulle ha varit fastlagd i evärdlig tid och förall framtid. Men så är det inte alls.Demokratins uttrycks- och beslutsformer i Sverigepräglas ju av en ständig utveckling. har vi t.ex. gått från beslut på sockennivå tillkommunreformerna . De småkommunerna klarade inte av att lösa en ny tidsutmaningar, de stora satsningarna på utbildning ochpå infrastruktur. blev också de storakommunerna för små för att lösa utbyggnaden avsjukvården, och landstingen kom till.Vissa frågor har vi lyckats lösa i samarbete medvåra nordiska grannar. Vi har uppnått enpassfrihet. Vi har uppnått en gemensamarbetsmarknad. Vi har försökt att ta borthandelshinder, men långtifrån lyckats med det.Den här processen har inte alls varit utan problem,och det kommer inte samarbetet med övrigaEuropa att bli i fortsättningen heller. Men stegenhar varit nödvändiga för att lösa de stora problemenför framtiden.Nu står vi inför nästa steg i utvecklingen. Vi harfunnit att varken vårt eget land eller de nordiskaländerna tillsammans klarar de utmaningar somligger framför oss. Då är det självklart att vi väljervåra närmaste grannar i för samarbete.De här utmaningarna är i sanning enorma. Hurskall vi säkerställa en fredlig och demokratiskutveckling i Öst- och , utangemensamt handlande och utan gemensammaansträngningar? Hur skall vi gå vidare i arbetet fören bättre miljö, om vi inte tillsammans utformarreglerna med resten av ? Hur skall vi säkrajobben och välfärden i , om vi intetillsammans med övriga europeiska stater läggerfast gemensamma regler och ramar för hur den s.k.marknaden skall få agera?Herr talman! Att som fullvärdig medlem utformaframtiden i och de politiska reglerna församarbetet för både Öst- och ärfaktiskt inte att förlora sin suveränitet. Det är istället att lägga en del av sin suveränitet där den fårstörst effekt, nämligen där de viktigaframtidsbesluten fattas.För oss fattas de viktigaste besluten i deneuropeiska unionen. Det är därför vi skall sitta medi deras beslutande församlingar. Vi kan inte, somtredje vice talmannen framhöll, sitta utanför ochvara tvungna att anpassa oss efter regler som vi intehar haft möjlighet att påverka.I det här skedet är det viktigaste sättet att utöva vårsuveränitet på att lägga ihop den tillsammans medde övriga staterna i och i den europeiskaunionen. Det är alldeles uppenbart att det är fleraän de tolv som tycker att det här samarbetet ärutomordentligt framgångsrikt.