prot · GH09121 · 1994-06-09 00:00:00 — Detta uttalande ärsom hämtat ur filmerna om Jönssonligan ochCharles stående replik: ''Jag har enplan.'' Likheten är stor, ingen tror på och hans storartade planer. Sammasak är det med och hans planer.Fru talman! Jag tycker de arbetslösa som oroarsig har rätt att få ett besked om vad som skallhända -- om inte i detalj så i vart fall på ett ungefär.Vad är det för en fantastisk åtgärd ministerHörnlund har tänkt sig genomdriva? Vilkenersättning kommer den arbetslöse att få? Om detfinns en sådan åtgärd, , varför sättsden då inte in på en gång så att alla arbetslösaslipper vara arbetslösa?Och varför denna bakvända ordning? Beslut somberör hundratusentals människors väl och ve skallfattas innan vi vet vad som skall hända dem i ettsenare skede. Det rimliga måste ju vara att viutreder först och sedan fattar beslut.Fru talman! Vi har i vår motion krävt enparlamentarisk utredning omarbetslöshetsförsäkringen. Vi har påtalat dettatidigare, men varje gång har den borgerligamajoriteten tillsammans med Ny demokratiavslagit våra förslag. Det lär inte vara annorlunda idag.Fru talman! För att det inte skall föreligga någraoklarheter vill jag avslutningsvis säga följande:Vi har i vår motion skisserat upp hur vi vill attarbetslöshetsförsäkringen skall fungera iframtiden.Om väljarna ger oss förtroende i höstens valkommer vi med denna motion som grund attförändra det system som införs.Det betyder bl.a. att begränsningarna till tvåersättningsperioder tas bort. Vi kommer att läggafram förslag som innebär att vi åter får enarbetslöshetsförsäkring som verkligen är värdnamnet arbetslöshetsförsäkring, där arbetslinjenskall vara en av de bärande delarna.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till vårareservationer i betänkandet.I detta anförande instämde ,, , ,Per , , , , ,, , , , , , , , , , , , , , , , ,, , ,och (alla s).Anf. 151 HANS ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att jag kaninstämma i allting som sade. Detär kanske inte så konstigt, eftersom de motionersom och Socialdemokraterna harväckt är i sak ganska snarlika. Det finns någraundantag. Låt mig därför passa på att yrka bifall tillreservation 1, som handlar om avslag påpropositionen med de motiveringar som där finns.Där är Socialdemokraterna och fulltut överens. Likadant vill jag yrka bifall tillreservation 2, som gäller tillämpningstidpunkt.Därutöver yrkar jag bifall till meningsyttringen tillmom. 7, som handlar om den inriktning enutredning om ett nytt a-kassesystem skall ha. Jagyrkar även bifall till meningsyttringen till mom. 9,som handlar om ersättningsnivåer och finansiering.Fru talman! Jag vill inleda med att ta upp något somjag uppfattar som allvarligt i denna situation. Frutalman har ju ofta talat om vikten av att riksdagengranskar sina beslut, följer upp dem och genomförett kvalitativt bra arbete i lagstiftningen. Minuppfattning är att det i vår har funnits en serie falldär icke har uppfyllt rimliga krav ilagstiftningsarbetet. Vi har haft flera sådana fallinom arbetsmarknadsutskottets ram. Jag har settflera sådana fall i socialförsäkringsutskottet. Jagtyckte att det var så med frågan om lönegarantinsom behandlades av lagutskottet, och jag uppleveratt behandlingen av skarv-acquisen, EES-anpassningen, inte gick till på ett sätt som man harskäl att kräva av riksdag.Denna proposition är en av de sämsta. Det är frågaom mycket dåligt förberedelsearbete.Propositionen kommer . får helt otillräckligt med tid att beaktafrågorna. Lagrådet har inte gått igenompropositionen i förväg. Inga remissorgan harkommenterat det hela. Det hela är mycketkomplicerat.Vad händer? Utskottet får propositionen på sittbord. Vi är naturligtvis oeniga i de typen avärenden som är så ideologiskt präglade. Vi finner att det är över huvud taget svårt atttänka sig en lagstiftning som utgår frånpropositionens förslag.Utskottet skickar propositionen till Lagrådet.Lagrådet kommer med mycket amper kritik ochsäger att denna proposition egentligen inte dugersom underlag för en lagstiftning.Utskottet skickar propositionen till berörda organoch myndigheter. Vi får många kritiskakommenterar från ,Datainspektionen osv. Vi får nedgörande kritikfrån de a-kassor som sägs ha en nästanmyndighetsliknande karaktär i . Mansäger att det inte är möjligt att bygga en lagstiftningpå detta material. Naturligtvis avvisar samtligafackliga huvudorganisationer samfällt dennaproposition. Det är inte bara för att de tycker att ettoch annat är dåligt, utan denna proposition kan inteligga till grund för en lagstiftning. Vi pratar här omregler som berörde 800 000 svenskar.Utskottet har på sig attarbeta. Jag vill säga, precis som , att man tar av sig hatten -- om man hadenågon -- inför den kanslipersonal som arbetarunder omänskliga förhållanden för att över huvud taget skapa en lagstiftningsom utifrån Lagrådets kommentarer är möjlig atttillämpa med någon form av rättssäkerhet.Därefter blir betänkandet bordlagt endast en gång.Jag förmodar att ledamöter har mycketsvårt att tillgodogöra sig ärendet, vars bilagor delsär regeringens lagförslag, dels Lagrådetskommentarer till lagförslaget, delsarbetsmarknadsutskottets förslag till belut medalternativa lagförslag.Nu är det , och , om någraveckor med midsommar emellan, skall det nyaförsäkringssystemet börja tillämpas -- dessförinnanskall det publiceras, vinna laga kraft och komma iSFS. Utifrån det systemet skall man regleraförhållanden för en mängd människor som råkatilla ut och som icke har försörjningsmöjlighet i kraftav arbete, utan som måste begära bidrag. Vi fåralltså ett nytt regelsystem.Regelsystemet leder till stora nackdelar för mångaarbetslösa. Men för att kamouflera den olustigasituationen säger man att det finns ett annat system,förutom det system som föreslås, nämligen ettövergångsregelsystem. Så det kommer inte atthända något, . Jag tycker att dettaär oskäligt.Jag tror att fru talmannen och ledamötervet tillräckligt mycket om denna tidspress ochdenna undermåliga proposition. Det är inte rimligtmed tidspressen mellan det att beslutet fattas ochtillämpningen hos myndigheter sker. Det är interimligt om man håller rättsstaten högt och om manvill att det skall finnas rättssäkerhet.Bara detta faktum är ett starkt motiv förVänsterpartiets avslagsyrkande i detta läge. Vi villha en återremiss. Vi måste få en utredning för attfå igenom dessa frågorna.Naturligtvis finns också den politiska skillnaden;den är mycket stor. Regeringspartierna har drivitfrågan ideologiskt. Det förekommer skrivningar ivarenda finansplan som handlar om det. Det somjag läser i finansplanen,kompletteringspropositionen osv. I dessa sägs det egentligen:Ju lättare det är att slänga ut folk från försäkringen,desto tryggare blir folk. Mer hävdad blir ocksåarbetslinjen. Men det är ju att fullständigt vändaupp och ned på begreppsbildningen.Jag är inte förvånad över den fruktansvärda ilskaoch folkliga vrede som finns mot detta förslag. Attvi kan ha olika åsikter och finna olika lösningar ären sak. Men detta är verkligen ett spjut in i demsom redan är sargade, dem som har svårt att klarasig. Dessa människor hänvisas närmaresocialbidragskön. Befinner man sig i den har maningen säkerhet längre. Då får man börja avyttrasina personliga tillgångar. Då talar vi inte längre omett trygghetssystem, en omställningsförsäkring.Regeringen har drivit detta ärende, och regeringenskulle inte kunna få igenom det om det inte vore förnydemokraterna. Ny demokrati har visserligenföreslagit avslag på propositionen, och i Nydemokrati delar man i många fall Vänsterpartietsoch Socialdemokraternas syn i en mängddetaljfrågor, som arbetsvillkor,utförsäkringsvillkor, ersättningsperiod osv. Men iden allmänna maktkampen och i den allmännaupplösningen av Ny demokrati och snart avriksdagen, skaffar sig regeringen ochregeringspartierna stöd från resterna av Nydemokrati. Det har förorsakat kaos i vårt utskott,skulle jag vilja säga. Man har knappast vetat hurreservationer och meningsyttringar skulleformuleras. Situationen har nämligen ändratssekund för sekund, fram till den absolutaslutpunkten av utskottets arbete med frågan. Mendet är inte utskottsordförandens fel, tvärtom.Detta är upprörande och det drar litet av löjetsskimmer över ; det är det värsta av allt.Det finns ju inget viktigare än att upprätthålla godlagstiftningsförmåga och god politisk demokratigenom ett bra riksdagsarbete, oavsett om vi inteofta delar uppfattningar i sak.Det gör vi inte. Det är alldeles tydligt, vilket mankan konstatera när man ser närmare på regeringensstrategi. Det handlar ju om att avregleraarbetsmarknaden och om att försämra för defackliga organisationerna och därmed förlöntagarkollektivet. Det handlar om att försämraarbetsrätten, arbetslöshetsförsäkringen ocharbetsmarknadspolitiken, som vi skall diskuteramer . Från regeringens sida finns det enmycket stark inriktning att försämratrygghetssystemen. Jag vill t.o.m. säga att den är såkonsekvent att det är en form av klasspolitik, ellerklasskampspolitik. Men det sker i strukturellaformer med den ena lagen efter den andra och meddet ena trygghetssystemet efter det andra. Ochudden är alltid riktad mot löntagare och mot demsom har det svårast.Arbetslöshetsförsäkringen i har en långhistoria. Det var just för att man inte skulle fåkonflikten mellan de arbetare som hade jobb ochdem som hade stötts ut från jobb som fackligasolidariska a-kassor byggdes upp. Det var för inte skulle få dumpningseffekter, dvs. Det byggde på en starksolidaritetskänsla.Arbetslöshet uppstår. Den uppstår nu i katastrofalomfattning. Det är en kombination av strukturellaförändringar i , konjunkturförlopp och denekonomiska politik som regeringen driver och haransvar för.Arbetslöshetsförsäkringen skall spela en roll i etttrygghetssystem där arbetslinjen främjas. Den skallsamspela med arbetsmarknadspolitiken. Den somär arbetslös skall garanteras trygghet om hankvalificerat sig genom ett deltagande i arbetslivet.Sedan skall den arbetslöse kunna klara enomställning, bl.a. med hjälp avarbetsmarknadspolitiken.Vi har hög anslutningsgrad i . Ingeteuropeiskt land har högre anslutningsgrad. MenBörje säger att vi i skall ha enallmän obligatorisk kassa. Men de länder som hardet har lägre anslutningsgrad. De har lägretäckningsgrad. Hur många som är försäkrade berorju på vilka kvalifikationsvillkor man i första handhar. Vid en europeisk jämförelse är det intressantatt se att de länder, förutom , som harkoppling mellan a-kassa och fackförening också i särsklass högsta andelen försäkrade. De hardessutom de bästa villkoren.Men det är ju inte så konstigt.Fackföreningsrörelsen har ju ett oerhört stortintresse av att skydda sina medlemmar, inte baradirekt utan också indirekt. Det görs genom att manskyddar alla dem som skulle kunna konkurrera påen absolut fri arbetsmarknad. Vi skulle då fådumpningseffekter.A-kassans uppgifter är att skapa trygghet för denenskilde, att stödja en rimlig lönebildning utan attmängden arbetslösa skall vara som ett sänke somdrar ned lönenivån vid dåliga konjunkturer. Mendet är precis det som regeringen vill. Det finnsmycket tydliga skrivningar av det slaget såväl ikompletteringspropositionen som i finansplanen.Men tanken med a-kassesystemet är att det tillåteromstrukturering på arbetsmarknaden, enomstrukturering som sker av tekniska skäl eller avmarknadsskäl. Människor kan då om de mister sittjobb ändå ha sin försörjning, ställa om och kommain på en sektor som växer. Det är en del av denfackliga solidariteten, som också är en del avkontrollapparaten. Våra a-kassor har endecentraliserad funktion. Summa summarum är detden svenska arbetslinjen som till mycket stor delhar en bas i vårt a-kassesystem.I menar vi att detta förslag tilllagstiftning inte kan accepteras. Det måste utredas,och i motion har vi angivit eninriktning, en inriktning som dock avvisas avutskottet. Däremot säger utskottet att det skallgöras utredning med anledning av Vänsterpartietskrav. Det är ju klart! Allt måste ju utredas. Det ärsäkerligen 15 till 20 punkter som är oklara, och sompå nytt måste utredas.Det för mig, helt kort, in på de sakliga problemen.Att fattar beslut om en tillämpningfr.o.m. Det måste ske motbättre vetande.Börje säger att det är mycket viktigt medkonkurrensneutralitet, vilket utskottet också säger.Sedan vill man införa en lagstiftning utankonkurrensneutralitet! Det är inte ofta sommoderaterna föreslår ett förstatligande. Men omman med ett subventionerat förstatligande kankrossa facket kanske ändamålet medlen.Det är hemskt! Det förvånar mig att ansvarigariksdagspolitiker kan fatta denna typ av beslut.Detta är ett oskäligt förslag om utförsäkring,deltidsarbete, neutralitet osv. Det är oskäligt påpunkt efter punkt som räknas upp i propositionenoch i utskottets betänkande.Ersättningsperioderna kommer att verka tvärtemotvad vi brukar säga, dvs. ju man kan hållasig borta från arbetsmarknadspolitiska åtgärder ochutbildning ju kan man kanske passivt gåoch stämpla. Vad är det för politik?Fru talman! Det har ofta sagts att det är viktigt medgranskning och uppföljning. En av de viktigastebitarna i Riksdagsrevisorernas genomgång avarbetsmarknadspolitiken var just detta --incitamentsstrukturen, som det så vackert heter.Det gäller alltså att se till att villkor och reglerverkar för de målsättningar som vi är överens om.Här gör man precis tvärtom. Jag begriper inte hurBörje och över huvudtaget kan försvara någonting sådant.Normalarbetstiden har . Förslaget leder till oerhördaproblem, drabbar deltidsarbetande osv.Beredskapsjobb är inte längre riktigaberedskapsjobb för dem som har dem. Det harkulturarbetarna plötsligt upptäckt, som mycketofta spelar teater -- och vi applåderar. Men de gårpå beredskapsarbeten. Då gäller inte det allmännaarbetsvillkoret, utan det blir det särskildaarbetsvillkoret, som inte kvalificerar för ersättning.Ersättningsnivån blir för hög, därför att den äravtalad i beredskapsavtal. Det får man inte räknamed. Vad är detta? Ni kommer att få höra frånDramaten och Operan om ni fattar sådana härbeslut.Utförsäkringsbomben kamoufleras ,och man säger att det skall komma någontingannat. Vi vet inte så noga vad, men någonting skalldet bli. Man kamouflerar de oerhört negativaeffekterna, så att de inte skall komma upp till ytannär lagstiftningen antas. Detta är lurendrejeri. Detär ett sätt att slippa en diskussion om de lagförslagman lägger fram. Bortsett från att jag är sakligtoense med utskottsmajoriteten, tycker jag att det ärohemult att lägga fram sådana här förslag. Det finnsen lång rad ytterligare förslag, som vi har redovisati vår motion.Summa summarum kommer detta att drabbalångtidsarbetslösa, kommuner och kvinnor. Det ärett mera komplext förslag. Arbetsvillkoret lånarman från KAS, och det är mycket sämre än det somfinns inom arbetslöshetsförsäkringen. Det leder tillstörre godtycklighet. Det viktiga är hur de arbetadetimmarna är förlagda i kalendern, inte hur mycketjobb man har gjort och vilken förankring man harpå arbetsmarknaden.Arbetslöshetskassornas samorganisation har vädjattill utskottet och sagt: Ta inte detta! De har visatexempel på 20 olika fall där det här fungerar illa.Utskottsmajoriteten lyssnar inte -- mest avideologiska skäl, eller också är man tvungen, införvalet. Kontrollen kommer att bli sämre.Fru talman! Förutom de här regelfrågorna tog viupp några andra frågor i den motion som vi väckteoch i andra sammanhang. En sådan fråga ärersättningsnivån för de arbetslösa. Detstatsfinansiells läget är svårt -- vi är medvetna omdet. Men de arbetslösa har ett mycket svårtförsörjningsläge. Det här är den socialförsäkringsom kan sägas ge lägst ersättning. Taket ligger påungefär 5,5 basbelopp eller lägre, eftersom det inteär indexreglerat eller basbeloppsreglerat. Vi harföreslagit en nivå på i stället för , och vihar föreslagit att man går tillbaka till den nivå somgällde , nämligen 598 krsom tak. Den finansieringen klarar vi genom enarbetsgivaravgiftshöjning på 0,7 procentenheter.Det är någonting som vi kan bära väl, isolidaritetens namn.Frågan om ersättningsnivå och finansiering liggerlitet vid sidan om. För oss är den utomordentligtviktig; den är en grundbult i den ekonomiska politiksom vi lägger fram och en grundbult i densolidaritetspolitik som vi menar skall präglaarbetsmarknadspolitiken, där a-kassefrågan är endel.Fru talman! Jag har redan nämnt mina yrkanden,så jag avslutar mitt anförande , något för sent.Anf. 152 ():Fru talman! Europaunionens ekonomiska ochsociala kommitté har yttrat sig över den s.k.vitboken om sysselsättningen i . Kommitténhar funnit att den djupa svenska krisen visar att detmåste vara balans mellan den produktiva delen avekonomin och den sociala, offentliga sektorn.Tyska LO:s representant i kommittén skriver underpå detta och säger att man måste lära av de misstagsom har gjorts i Sverige.Ungefär presenterade statsvetenskapligainstitutionen vid en rapportom väljarprioriteringar och noterade: ''Samtidigtsom budgetunderskottet är rekordstort har tilltrontill och förhoppningarna på den offentliga sektornaldrig varit större. Denna situation utgör politikensdilemma . ''Debatterna med anledning av de förändringar iolika regelsystem som under de senaste årenbeslutats av majoriteten i denna kammare bärvittnesbörd om detta dilemma. De handlar nästanuteslutande om de etablerade institutionernasmotstånd mot förändringar, men mycket sällan omvillkoren för välstånd och välfärd.Det gäller inte minst debatten kringarbetslöshetsförsäkringen.Arbetsmarknadsutskottet återkommer tillkammaren med förslag till utformning av denallmänna arbetslöshetsförsäkring som aviserades isamband med kammarens principbeslut den 15december om att fr.o.m. i årinföra en allmän arbetslöshetsförsäkring.En allmän försäkring har länge stått påregeringspartiernas lista över angelägna reformer.Det finns många skäl för att den ekonomiskatryggheten vid arbetslöshet skall vara utformadsom en allmän försäkring; först och främst rättvise-och anständighetsskäl.Den nuvarande försäkringen administreras avarbetslöshetskassor, knutna till de fackligaorganisationerna. Kassorna är ingalunda attbetrakta som privata, utan har snarare enmyndighetsliknande funktion. Alla måstemedverka till finansieringen utan att kunnatillgodoräkna sig de förmåner som försäkringenger.Alltför ofta är det påtagligt besvärligt för den sominte är medlem i en facklig organisation att kunnautnyttja sin rättighet att få vara med i en a-kassa.Om de över huvud taget lyckas hitta en -- a-kassorna återfinns t.ex. inte i telefonkatalogen --möts de ofta av motstånd. De får ofta en betydligtsämre service, trots att de flesta kassorna tar ut enhögre administrationsavgift från medlemmar sominte är medlemmar i den fackligaorganisationen.Det andra skälet är underskotten iArbetsmarknadsfonden, som uppgår till totalt merän . Finansieringen motverkarräntesänkningar och en ytterligare förbättring avinvesteringsklimatet och därmed möjligheterna attfå i gång nya verksamheter och fler riktiga jobb.Därmed bidrar arbetslöshetsförsäkringen till denobalans som talar om och som harlett till arbetslöshet.Det tredje skälet har att göra medarbetslöshetsförsäkringens roll som ett led i enpolitik för arbete och för att upprätthålla det som vikallar arbetslinjen. Den som blivit arbetslös skall såsnabbt som möjligt kunna återgå i reguljärt arbete.Försäkringen skall därvid fungera som det ytterstaskyddsnätet. Däremot har det aldrig varit avsiktenatt den, som alltför ofta är fallet, medverkar tillvad som i praktiken fungerar som eninkomstgaranti under obegränsad tid.Det är naturligtvis berömvärt att den nuvarandeambitiösa arbetsmarknadspolitiken, i kombinationmed de kraftansträngningar som görs avArbetsmarknadsverket, givit till resultat att antaletutförsäkringar från arbetslöshetsförsäkringenligger på en lägre eller samma nivå som de gjordeunder de överhettade åren . Det visaratt de s.k. utförsäkringsgarantierna fyllt denavsedda funktionen.Samtidigt börjar emellertid återigen problemetmed flaskhalsar att uppträda inom den expansivadelen av arbetsmarknaden. Det är då viktigt att detges klara signaler att det inte finns valfrihet mellanarbete och ersättning från försäkringssystemen.Det förslag till en allmän arbetsmarknadsförsäkringsom nu ligger på bord innebär att kravenpå den ekonomiska politiken ocharbetsmarknadspolitiken skärps.Ansträngningarna att skapa förutsättningar förekonomiskt bärkraftiga arbeten i gamla och nyaverksamheter måste fortsätta, liksomansträngningarna att utforma utbildnings- ocharbetsmarknadspolitiken så att de leder till dekunskaper och andra kvalifikationer som krävs föratt man skall kunna få arbete på den reguljäraarbetsmarknaden.Den parlamentariska arbetsmarknadspolitiskautredningen har en stor uppgift att fylla i arbetetmed att analysera den nuvarandearbetsmarknadspolitiken och utforma en politik förframtiden.Förslaget till en allmän arbetsmarknadsförsäkringinnebär att de nuvarande arbetslöshetskassornakompletteras med en KAS-administreradförsäkring för dem som inte är medlemmar i enfacklig a-kassa. Den allmänna försäkringenförutsätter emellertid inte medlemskap.För att man skall uppbära ersättning måste ettavgiftsvillkor och ett arbetsvillkor uppfyllas. Ettsärskilt arbetsvillkor införs huvudsakligen avsettför deltidsarbetande eller sådana med oregelbundetarbete.Arbetsvillkoret har utformats så att det blir etträttvisande underlag för beräkningen avnormalarbetstiden och dagsförtjänsten samtidigtsom det markerar att rätten till ersättning har enklar anknytning till arbetsmarknaden. Så ärknappast fallet med dagens system som innebär attredan 225 timmars arbete , dvs. ungefär15 %, ger rätt till full ersättning under praktiskttaget obegränsad tid.Fler arbetslösa som har en stark anknytning tillarbetsmarknaden kommer att kunna uppbäraersättning från försäkringen jämfört med hur det äri dag. Möjligheterna att genomarbetsmarknadspolitiska åtgärder kvalificera sig fören ny ersättningsperiod begränsas däremot.Den praxis som har utvecklats då det gällerberäkningen av normalarbetstiden och den lön somförsäkringen skall ersätta innebär -- framför allt viddeltidsarbete -- att heltidsersättning i praktiken kanutgå hur länge som helst. Detta är inte iöverensstämmelse med principerna förförsäkringen. Detta stämmer inte heller medintentionerna för arbetsmarknadspolitiken. I ställetför att skapa förutsättningar och incitament förarbete permanentas en struktur påarbetsmarknaden som inte har framtiden för sig ochsom bl.a. har medfört att kvinnor har blivit ensidigtberoende av offentliga arbetsgivare.Jag kan inte frigöra mig från intrycket attutformningen och tillämpningen av dagensarbetslöshetsförsäkring är mer ägnad att stödja ochkonservera den fackliga inkomstpolitiken än attutgöra en aktiv del av en aktivarbetsmarknadspolitik.De nya reglerna ger en inkomsttrygghet . De blir mer rättvisande och ger ekonomiskamotiv för arbete i stället för bidrag. De innebärockså att vi kan få ett slut på den orättfärdigaordningen att arbetsgivare -- med arbetstagarensoch fackets goda minne -- endast erbjuderdeltidsarbete i fullt medvetande om att staten gåremellan och betalar upp till heltidslön.Ersättningsperioderna för erhållande avdagpenning begränsas i normalfallet till två omvardera . För den som har fyllt är denförsta ersättningperioden . Grundbeloppenligt KAS är också fortsättningsvis begränsat till150 dagar för arbetstagare under 55 år.Avsikten är att den första ersättningsperioden, somgivetvis inte skall vara längre än nödvändigt, skallavlösas av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Densom är arbetslös efter en andraersättningsperiod skall få tillgång till intensifieradearbetsmarknadspolitiska insatser. Avsikten ärgivetvis att arbetslösa skall komma i arbete.Som framgår av propositionen är det meningen attden som får ett arbeteskall få fortsätta att lyfta ersättning underåterstående dagar när han eller hon åter blirarbetslös -- detta för att inte motverka att arbetslösatar tillfälliga arbeten när sådana erbjuds.