prot · GH0994 · 1994-04-22 00:00:00 — Däråterstår mycket att göra.Många har påpekat att det som vilyckligtvis kunnat slutföra för inte så länge sedaninte tillgodoser behov på ett rimligtsätt. Det är naturligtvis vårt och andras ansvar attse till att förhandlingsprocessen fortsätter och får spelregler för den internationellaekonomin som är bättre anpassade för u-ländernasförutsättningar.Vi bör naturligtvis använda alla de internationellaorgan som vi är med i, eller kan bli med i, för attfrämja rimligare internationella spelregler.Om kommer med i den europeiska unionenmåste en viktig uppgift för vara att främjaen mer solidarisk internationell politik från denunionens sida. Det är viktigt eftersom deneuropeiska unionen är en av huvudaktörerna i allaglobala frågor. Men vi bör också självständigt låtaSveriges röst bli hörd i FN, , osv.Relationerna mellan de rika och de fattiga ländernaär en av de viktigaste framtidsfrågorna. haren tradition när det gäller att vara pådrivande föratt skapa en rättvisare värld. Den är en traditionsom vi bör föra vidare.Fru talman! Jag yrkar bifall till utrikesutskottetshemställan.Anf. 40 TALMANNEN:Innan jag ger ordet för replik vill jagmeddela att det är uppenbart att kammaren intekan fatta beslut i detta ärende . Beslutetkommer i stället att fattas i nästa vecka.Anf. 41 (nyd) replik:Fru talman! De senast sagda orden förtog minreplik. Jag hade tänkt säga: Jag skall för att glädjaAlf Wennerfors och kammarens övriga ledamöterinte debattera med för att därmedmedverka till att kammaren skall hinna rösta förekl. Men möjligheten har tydligen redan fallit.Det räcker nämligen med att upprepa att jag anseratt ca är vad som mestorkar med i biståndsbidrag i dagens ekonomiskaläge.Anf. 42 () replik:Fru talman! Eftersom det tydligen inte är fråga omhemresa eller inte hemresa kan jag besvaraMoquists synpunkt, som ju inte är förvånansvärd.Vi vet var Ny demokrati står i denna fråga, och detär bara att beklaga. Visst har vi ekonomiskaproblem, och visst känner vi ibland att plånbokeninte är så full som vi skulle önska. Men att på någotsätt jämföra den typ av ekonomiska problem somvi brottas med i med verkligheten på denafrikanska savannen eller i den latinamerikanskastorstadsslummen är antingen orealistiskt ellercyniskt. Det kan ju inte vara så, att man inom Nydemokrati anser att det finns någon svensk som hardet så besvärligt att det kan jämföras med denverklighet som de fattigaste människorna lever i i u-länderna.Anf. 43 ():Fru talman! Ny demokrati odlar också allatänkbara fördomar om svenskt bistånd. Allt detnegativa som man kan ta fram tar man fasta på.Man putsar det och kör vidare med det i denpolitiska propagandan. Så odlar man ett politisktmissnöje. Man tar ju aldrig chansen, ,att försöka rätta till alla felaktigheter som är iomlopp. Man tar inte chansen att motarbeta defördomar som existerar, utan man blåser i ställetunder dem.Detta är beklagligt. Jag skulle vilja rekommenderaLars Moquist och alla andra nydemokrater i dennakammare, även utanför kammaren, att funderalitet extra när ni åker tunnelbana nästa gång. Sedanen tid tillbaka bjuder SL, bland all reklam, på småtänkvärda dikter.En av de verkligt tänkvärda dikterna i dettasammanhang är dikt med titeln mer.f413 > Jorden kan du inte göra omStilla din häftiga själ.Bara en sak kan du göraEn annan människa väl.Men detta är redan så mycketatt själva stjärnorna ler.En hungrande människa mindrebetyder en broder mer.Jag tycker faktiskt, , att ninär ni nu bytt er tidigare partiledningmot en ny skulle ompröva Ny demokratisbiståndspolitik. Jag refererade förra åretUNDP:s rapport om mänsklig utvecklingfrån . Den visar att av världensinkomster delar vi som utgör den rikastemiljarden människor på detta jordklot på82,av inkomsterna. Den fattigastemiljarden människor -- vi svenskar hörju till den rikaste -- får nöja sig med1,. Det betyder att när vi tar handom av en hundralapp, får defattigaste nöja sig med . Därför tycker jag att nii Ny demokrati skall ta till er StigDagermans ord om att försökaåstadkomma en hungrande människamindre. Så får ni en broder mer, också ni.Fru talman! I övrigt skulle jag vilja göranågra reflexioner. Jag skulle vilja ta uppresonemanget som förts om krav, medutgångspunkt från en företrädare fören enskild organisation i hade samlatenskilda organisationer för att delta i ettseminarium. Bland deltagarna fanns enkvinna från . När hon fickfrågan om vem hon företrädde deklareradehon själv: Jag kommer från en rik familj.Min far är hövding. Han har tio hustruroch vi är 144 syskon. Men det innebär attjag inte behöver acceptera vilketbistånd som helst när det gäller attutveckla min by, området runt omkring ochmänniskorna där. De ''gosig-gosiga'',som hon sade, som kommer och vill alltväl kommer aldrig över min tröskel. Desom redan på tröskeln talar om för mig hurjag skall utveckla min by ochmänniskorna där kommer heller aldrigöver min tröskel. Men de som vill varamed och bistå oss på våra villkor och isamarbete med oss bjuder jag in i mitthus. Dem sätter jag mig ned med ochdiskuterar med. Så kan vi åstadkommabra bistånd tillsammans.Det är detta det är fråga om. Jag tror inteatt vi skall ställa orimliga krav påbiståndet. Jag har i många sammanhangpåpekat att jag ogillar vissa uttrycksom figurerar i FN, vilka regeringen ochockså vi i oppositionen använder, nämligenord som givarsamfund, givarländer m.m.Jag tror alltså att vi möjligt måstekomma bort från givarattityden. Det ärsamarbete i utveckling som vi måstefrämja. Samarbetet ställer krav, pådem som vi samarbetar med men ocksåpå oss, på att vi gör ett bistånd på derasvillkor. Det finns ju många exempel pådetta.Daniel Tarschys utvecklade en hel del omjust detta samarbete som jag tycker ärväldigt fint. Han talade om villkor, menjag vill inte acceptera det ordet, därför attjag tror att det är i samförstånd och isamarbete med våra biståndsländersom vi kan åstadkomma någonting.Sedan fördes det ett resonemang omplåsterbistånd och utvecklande bistånd. Ja,plåster är bra i många sammanhang.Katastrofbistånd är helt nödvändigt, sålänge som världen ser ut som den gör.Men också katastrofbistånd måste haen utveckling i sig. Det är detta som ärviktigt.Jag skall ge ett konkret exempel på ettSIDA-stött katastrofbistånd tillMellanöstern, till . Där byggerman upp bombskadade hus med stöd frånSIDA. Där får familjerna resurser nogför att sätta ett rum i stånd. De får taköver huvudet, de kan laga sin mat osv.Sedan får de undan för undan på egen handbygga huset färdigt med övriga rum.Detta är ett katastrofbistånd som jagtycker är föredömligt.Jag tror att det måste vara just dentypen av bistånd som vi riktar till Bosnien,när det gäller det ofantligaåteruppbyggnadsarbete som måste sättasin där. Jag tror att vi måste använda denmetoden, därför att det är en hjälp tillsjälvhjälp. Först behöver människor taköver huvudet, så att de kan laga sinmat, men sedan får de åstadkommaresten själva. Detta är ett katastrofbiståndsom tar till vara människornas förmåga.Det har varit diskussion om de svenskaträhusen i f.d. . Jag tror inte påden modellen. I fanns dettidigare en omfattande småhusproduktion,och det viktigaste vi kan göra är ju attsätta den i stånd igen, så att den kanproducera de bostäder som behövs där.Jag tar det som ett exempel.Det finns mycket att kommentera. Jaghar alltid med stort intresse lyssnat på AlfWennerfors, och jag har aldrig upplevtatt han har stått för den marknadsliberalalinjen i Moderata samlingspartiet, utanhan har stått mera för den gamla,konservativa linjen. Vi har ofta, trots attvi tillhör skilda partier, haftsamstämmiga uppfattningar. Jag tyckeratt det är bra.Det är möjligt att har påverkat Nydemokrati att inta en mer positiv attitydtill biståndet. Annars är detbeklämmande att se hur moderatastatsråd åker till och höstarin beröm från ANC och övriga, när vi vethur de motarbetade ANC här i . första regeringsförklaringen sademan att biståndet skulle minskas ochavvecklas om inte vissa villkor uppfylldes.Men åker man dit och höstar inberöm. Man ställer dessutom krav påmotprestationer, därför att harstött . Det där luktar litet illa.Det är därför glädjande för mig att kunnasäga att har stått för enlitet självständigare linje ibiståndspolitiken. Det hedrar honom.Anf. 44 (nyd)replik:Fru talman! startadesitt anförande med att säga att han tyckeratt Ny demokrati skall motarbeta defördomar som existerar. Jag tycker attjag har gjort det, bl.a. genom mitt tal häri dag, där jag anger att man bl.a. skallse till att svenska folket får en objektivutvärdering som är hållen på ett sådant sättatt människor kan tillgodogöra sig denbeträffande både det som har varit positivtoch det som har varit negativt medbiståndet.Karl-Erik Svartberg läser upp en dikt avStig . Jag har också StigDagermans bok i bokhyllan hemma,även om jag inte kan deklamera så fritt urdikterna som gör.Det hela gick ut på att vi skulle främjaförståelse och inte föra vidare fördomar.Jag kunde i mitt anförande här hatagit upp en massa av de galenskaper ifråga om biståndet som har förekommitoch som har beskrivits i pressen baraunder . Jag har valt att inte ta ettenda sådant exempel. Det kan ocksåvara ett sätt att visa att jag inte väljerkonfrontation. Galenskaperna får stå försig själva, och ochAftonbladets reportrar får stå för sinauppfattningar.Karl-Erik Svartberg nämner den nyapartiledningen och säger att jag skullefrämja den. Men jag får säga att jag harså litet inflytande där att jag egentligen intevet vilket beteende jag skall inta för attfrämja intressen bäst.Karl-Erik Svartberg kommer in på ettkronresonemang och resurserna i Sverigekontra . Det är väl riktigt attta upp det resonemanget. Vi skall inteföra en flyktingdebatt , men vi kantitta på kostnaderna och var pengarnagör mest nytta. 1992 var FN:s kostnad2:60 kr i Jugoslavienområdet.I var kostnaden . Jagtycker att det är väldigt bra att vi ser tillatt svenska skattebetalares pengar gör såstor nytta som möjligt.Anf. 45 KARL-ERIKSVARTBERG (s) replik:Fru talman! Det räcker inte att ha StigDagermans bok med dikten i bokhyllan, utan man måste hadikten i hjärtat, oavsett vilka formuleringarman använder.Det som säger omkostnaderna för flyktingarna ärmärkligt. Ja, vi har kostnader förflyktingarna här. Ni vill skära ner dekostnaderna, därför att ni tycker attflyktingarna skall vara i sitt närområde.Men ni vill ju skära ner kostnaderna därockså! Hur skall ni ha det egentligen?Anf. 46 (nyd)replik:Fru talman! skall vi inte föra enflyktingdebatt, men jag vill påpeka attFN:s policy är att se till att lägga störstamöjliga hjälp i närområdet. De resursersom används skall ju komma ländernaoch människorna till godo så gott detgår. uttalade när han varFN:s flyktingkommissarie, att om vi taremot flyktingar från närområdetmotverkar det möjligheterna att taemot dem som är verkliga flyktingar, dvs.de som är kvotflyktingar.Anf. 47 TALMANNEN:Jag instämmer i uttalandeatt detta inte är en flyktingdebatt --detta är en debatt om internationelltutvecklingssamarbete.Anf. 48 KARL-ERIKSVARTBERG (s):Fru talman! Ja, det är det. Men det hörihop. Det är bl.a. människorna i tredjevärldens länder som sätter sig i rörelsedärför att deras levnadsförhållanden är såsvåra som de är, på grund av fattigdomeller på grund av krig. När dåförde in flyktingarna i debatten ansåg jagatt det var nödvändigt att korrigera vad hansade; eftersom Ny demokrati vill skäraned anslagen både här hemma och där neretalar nydemokraterna här med dubblatungor.För övrigt, fru talman, tycker jag liksomAlf Wennerfors att somperson är mycket trevlig och trivsam,men hans åsikter gillar jag inte.Anf. 49 ():Fru talman! Arbetet för demokrati ochför mänskliga rättigheter utgör enviktig del i dialogen med vårabiståndsländer. Som ett av huvudmålen fördet svenska utvecklingssamarbetet hardet legat till grund för bedömningen avländernas utvecklingspolitik. Vidfördelningen av biståndsmedlen ärmottagarländernas vilja och förmåga närdet gäller agerandet för demokrati ochrespekt för mänskliga rättigheter avavgörande betydelse.I förhandlingarna medsamarbetsländerna kommer ocksåundertecknandet av överenskommelserom efterlevnaden av internationellakonventioner om skydd för mänskligarättigheter att vägas in och tillmätasstor betydelse.I förändringsarbetet inom det svenskabiståndet har demokratimålet encentral roll. SIDA har därför avregeringen fått i uppdrag att för varjeprogramland utarbeta en handlingsplanför hur en demokratisksamhällsutveckling och respekten för demänskliga rättigheterna bäst kanstödjas.Dagens debatt visar att vi alla är överensom att det är inom ett demokratisktstyrelseskick som medborgarna har debästa möjligheterna att forma sittsamhälle -- ett samhälle som värnar omrättsstaten och där yttrandefrihet, politiskpluralism och flerpartisystem kanutvecklas.I delar av går utvecklingen motökad demokrati, och i styrs nästan samtliga länder av civilaregeringar. Även de fattigaste länderna iAsien befinner sig i ett demokratisktuppbyggnadsskede. Allt fler avvärldens länder styrs redan av parlamentsom utsetts av folken i fria val, och andrahåller på att förbereda sig för detta. Detär därför viktigt att hos hela befolkningenskapa ett förtroende för själva dendemokratiska processen och förståelseför demokratins villkor. Ländernasinvånare måste kunna lita på att valenverkligen är fria och rättvisa. Annarsrespekteras inte heller valresultatet ochvalutgången.Det finns också ett stort och ökatbehov av internationell övervakning av vali skilda länder och världsdelar.Inrättandet av ett internationellt institutför valövervakning och stöd tillvalprocesser, som föreslås av den utredningsom regeringen tillsatt och sombiståndsministern redogjorde för,har därför tilldragit sig stortinternationellt intresse och stöd. Attäven FN:s generalsekreterare stödertanken på ett sådant fristående institutär positivt. Han har ju också lovat attverka för att det kommer till stånd.Även svenskt tekniskt stöd i sambandmed allmänna val, bl.a. i form av stöd tillvalförberedelser och valövervakning,efterfrågas alltmer av utvecklingsländernaoch av FN. Vid valen i nästavecka kommer t.ex. ett stort antal svenskavalobservatörer att delta. Det är viktigtatt vi har beredskap för att i störreutsträckning än tidigare bidra till detta.Fru talman! Även vid uppbyggandet avett nytt rättsväsende, innefattandedomstolar och civilpolis, måsteinvånarna kunna lita på att detta är ettinstrument för att stärka och skydda denenskilde mot övergrepp från staten ochfrån andra medborgare. I de tidigaretotalitära regimerna var ju dessainstitutioner ett medel för att förtryckafolket och hålla det under kontroll.Omfattande utbildningsinsatser behövsför att skapa detta förtroende, och härkan genom sitt bistånd fördemokrati och mänskliga rättigheter spelaen viktig roll.Ett fortsatt stöd till olika internationella,regionala och nationellaorganisationers verksamheter för attsprida kännedom om mänskliga rättigheteroch stöd till fristående, enskildaorganisationer som bevakar regeringarnasuppträdande och praktiskt bistårpolitiskt förföljda med bl.a. rättshjälp ärockså en mycket angelägen uppgift.Att hjälpa de framväxandedemokratierna i utvecklingsländernaatt bygga upp sina rättsväsenden,innehållande bl.a. lagar som regleraräganderätten och lagar som inom olikaområden stärker den enskildesställning i samhället, är en viktig uppgiftför svenskt bistånd.Fru talman! I den extra bilagan tillUtrikesdepartementets avsnitt avbudgetpropositionen redogörs på ettöverskådligt och lättillgängligt sätt föralla de insatser som redan görinom ramen för biståndet -- för att stödjaoch stärka uppbyggandet av ettdemokratiskt samhällsliv med deinstitutioner och regelverk som behövsoch för att forma och upprätthållarättsstaten. Att genom en ständig ochfördjupad dialog med det svenskabiståndets mottagarländer diskutera hurvi även bäst kan stödjadessa länder i den fortsattademokratiprocessen är nödvändigt.Fru talman! Jag yrkar bifall tillutrikesutskottets hemställan ibetänkande.Anf. 50 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Fru talman! Det skulle vara mycket lättatt måla upp en dyster framtidsbild.Det finns ju så många hot införframtiden. Det är också risk atthopplösheten breder ut sig inför dessahot. Vattnet tar slut i många områden. påstår att det är vår nästa storakrigsorsak. Befolkningsexplosionenhar vi berört här . Andra storafrågor är miljön, ökenspridningen, osv.Svårigheterna kan tyckas oöverstigliga.Denna dystra framtid är vad kommandegenerationer har att se fram emot. Men jagtror att det är viktigt att man också ser påde möjligheter som finns. får jag enkänsla av att t.o.m. biståndet ibland blirsyndabock i det här sammanhanget. ÄvenSIDA -- ibland särskilt SIDA -- får varanågot slags syndabock.När man lyssnar på vissa debattörer kanman få uppfattningen att eländet ivärlden beror på justhjälpverksamheten, på biståndet ochpå biståndsarbetarna. Jag har här etturklipp ur en av de tidningar som finnshemma i mitt län. Där formulerar sig enav tidningens medarbetare på det härsättet:''Biståndspolitiken har haft klartrasistiska drag som först börjatdämpas. - - - Biståndet byggde på denuppriktiga -- men naturligtvis aldriguttalade -- tron att mottagarna hadeoutvecklade hjärnor som Sida emellertidraskt kunde åtgärda medelst svenskaskrivböcker och utsända ingenjörer.Miljarder kronor pumpades in i idiotiskaprojekt som skulle demonstrera vårgenialitet. ''Sådant skriver alltså skribenter i seriösatidningar 1994.Karl-Erik Svartberg sade att många odlarfördomar om biståndet. Det görs både ioch utanför denna kammare. Karl-ErikSvartberg tillhör dem som under årens lopphar ställt sig i denna talarstol och i mångaandra talarstolar för att försvara biståndet.Det har han gjort också . Om jagförstår saken rätt är detta hans sistabiståndsdebatt i det här sammanhanget.Jag skulle vilja tacka alla kloka ord som han har sagt idenna kammare. Jag vet att Karl-ErikSvartberg, när han går över till enverksamhet utanför det här huset, i sinfortsatta gärning blir en bra ambassadörför svenskt bistånd. ha tack.Vi får inte glömma historien bakomsituationen i många av de biståndsländersom vi arbetar med. Det är fråga omgamla kolonier som har blivit utsugna.Det tar naturligtvis tid att komma tillrätta med de skador som har uppstått.Låt oss ha realistiska förväntningar påvad biståndet kan uträtta! Låt oss varalitet ödmjuka när vi för fram kritik!Det görs onekligen ett och annat misstagockså här hemma i när det gällerekonomi och utveckling. Det sker trotsatt vi har hög utbildning, god infrastrukturoch borde ha helt andra förutsättningar.Vi gör gigantiska misstag i . Jag kannämna som exempel hur det en gång itiden var med varven. Vi pumpade inmiljarder. Jag kan nämna 80,Volvos nya fabrik som skulle bli så bramen som inte har kommit i produktionoch bankernas misshushållning på senaretid.Om liknande situationer skulle uppstå iett biståndsland blir kritiken enorm.Det kan vara på plats med litetsjälvrannsakan.Vi skall komma ihåg att biståndet ges tillde länder där fattigdomen är som störst.Det är själva poängen med biståndet.Biståndet behövs mest där det är minsteffektivt. Det blir följden av det hela.Biståndet skulle naturligtvis fungera bästdär det behövs minst. Där finns ju andraförutsättningar. Men så fungerar det inte.Detta är den miljö som biståndsarbetareverkar i, och det är utgångsläget fört.ex. SIDA:s, BITS, SAREC:s ochSwedeCorps verksamhet. Detta ärvardagen för frivilligorganisationernasalla uppoffrande biståndsarbetare.Det yttersta syftet med biståndet är attgöra det överflödigt. Det kommernaturligtvis att ta tid. Målet är att ersättabiståndet med sedvanligt ekonomisktsamarbete. Målet är naturligtvis attbiståndet skall vara , som när han läste ett citat ur . Vi ser alla fram emot dendag då det skulle kunna vara så.Knappast i historien har såmånga länder genomgått såstora och omvälvande förändringar som . Dessa förändringar kan göra attfattigdomen minskar och att välfärdenökar.Centralstyrd planekonomi håller på attbli en parentes, och övergången tillmarknadsekonomi sker nu snabbt påmånga håll i världen -- i land efter land.En ökad förståelse och kunskap ommänskliga rättigheter sprider sig också,även om införandet av demokratiskastyrelseskick tar tid. Vår kunskap om hur vikan bidra till bättre förhållanden ivärlden ökar också. Både detinternationella och svenska biståndetgenomgår kontinuerliga förändringar,och man drar slutsatser av bådemisslyckade insatser och vunna segrar.Det är hög tid att ge en motbild till dennegativa bild av tillståndet i världenoch biståndets roll som alltför ofta målasupp. Dess bättre är det inte svårt att medhjälp av fakta ge en mer positiv ochförhoppningsfull bild av världen. Det ärviktigt att lyfta fram det positiva somsker. Vi får inte tappa det perspektivetbara för att vi lever i en ofullkomligvärld.Det sägs ibland att hälsan tiger still. Så ärdet också i dessa sammanhang. Detsom lyckas behöver man inte tala såmycket om.Biståndet är till för att stärka de positivakrafter som finns, och det bidrar till attstimulera egnaansträngningar för att minska fattigdomen.Det finns nu många bevis för attbiståndet når fram och ger resultat.Låt mig bara ge några exempel:Sedan 60-talet har medellivslängden i u-världen ökat från till . Det ären dramatisk förändring. Dödlighetenbland barn har halveratssedan 60-talet.På 70-talet hade av u-ländernaslandsbygdsfamiljer tillgång till rent vatten.I dag har rent vatten. Vadbetyder inte det för människors hälsa ochlivskvalité? har antaletanalfabeter i minskat med25 %.Jag är övertygad om att detta inte skulleha skett på så utan biståndetsmedverkan. De insatser som vi har gjorthar gett resultat.Det går naturligtvis inte att exakt sägavad biståndet har betytt i sammanhanget.Det finns många andra faktorer.Ländernas utveckling beror i storutsträckning på andra och mycketstarkare faktorer. Den beror på krig,naturkatastrofer, landets egenekonomiska politik m.m. Biståndet är baraen liten del av allt som styr ett landsframtid. Låt oss vara medvetna om det!Låt oss ha det framför ögonen när vidiskuterar biståndet!Jag ser att tiden går. Jag skall inteförlänga debatten, men jag skullekunna ge många exempel. Jag skullekunna tala om förvaltningsbiståndet ochom , som vi har hört talas om och där man nu går till val. Där har vigjort insater. När det gällerkvinnobiståndet finns det mångaexempel på lyckade projekt och lyckatarbete.Det är som sagt inte svårt att finnaexempel på att biståndet gör nytta ochkommer de fattiga till godo. Inte heller ärdet svårt att finna exempel på regimeroch stater där det verkligen börjar gåframåt. Biståndet behövs alltjämt för att gefattiga människor en möjlighet tillvärdigt liv och för att stärka förmåga att ta sig urfattigdomen.Våra barn och barnbarn får betala, sadeLars Moquist tidigare. Jag tänkte då påden svenska statsskulden. Notan bliroerhört hög för våra barn och barnbarn omvi som har ansvar för utvecklingen,t.ex. här i , inte investerar iframtiden i form av bistånd.Jag har själv barnbarn. Min mor är 88 åroch mycket pigg. Om mitt barnbarn leverlika som min mor är vi framme vidår 2080. Det räknade jag uthäromdagen. Vi planerar nu för vårabarnbarn. De skall leva . För attde skall ha en dräglig tillvaro fordras detatt vi satsar på bistånd.Anf. 51 ():Herr talman! Debatten här visar att detsvenska biståndet utgör enmycket omfattande verksamhet och atthuvuddelen av vårt bistånd är inriktat på defattigaste länderna. Syftet med detlångsiktiga stödet till är attmedverka till en stabil utveckling. Därförbör man inte lämna länderna åt sig själva såsnart en ekonomisk utveckling kommer igång. Därav följer att vi även bör gebistånd till länder som redan har kommiten bit på väg i sin utveckling. Vi bör ocksåmedverka till att på siktintegreras i världsekonomin. Det ställer isin tur krav på att vi anpassarbiståndsverksamheten till de enskildaländernas skilda förutsättningar. Manbör då särskilt beakta två aspekter.Vi bör arbeta för att länderna själva skallta ett allt större ansvar för denutvecklingsverksamhet som erhållerstöd. Det motverkar biståndsberoendet.