prot · GH09115 · 1994-06-01 00:00:00 — , två veckorefter det att tiden för rapportering gått ut, hadeendast 47 stater offentliggjort sin vapenhandel.Resultatet är alltså nedslående.Herr talman! över vapenhandelinnehåller endast tyngre vapen. I dagens krig, somtill är inbördeskrig, används ihuvudsak s.k. lätta vapen för upprorsbekämpning.Exempel på sådana vapen är personminor, lättagranatkastare och handeldvapen, dvs.automatgevär av olika slag. Det är dessa vapen somsprider mest död och lemlästning över världen.Vänsterpartiet har i en motion föreslagit att Sverigebör agera för att skall utvidgas till attgälla även dessa vapen.Utskottsmajoriteten har inte tillstyrkt det förslagetutan nöjer sig med en luddig formulering om att deti framtiden kan finnas skäl för prövning av fråganom utökad ambitionsnivå. Det är synd, tycker jag,att utskottet här missat en chans att föreslå attSverige vidtar en konkret åtgärd för att kontrolleraoch begränsa den internationella vapenhandeln.Åtskilligt mer positivt är det då attutskottsmajoriteten i fråga om internationelltförbud mot antipersonella minor gått på bl.a.Vänsterpartiets linje. Inga vapen är humana. Menett vapen som i sin inhumanitet är värre änantipersonella minor är svårt att föreställa sig. Detkänns hoppfullt att konstatera att äröverens om detta.Men låt oss nu inte nöja med att i internationellasammanhang kräva totalförbud. måste vifortsätta sopa framför vår egen dörr och kontrolleraatt svenska vapenproducenter inte exporterar varesig minor eller sprängmedel till minor. måste viockså med alla tänkbara medel försöka bistå allahundratusentals män, kvinnor och barn iKambodja, , , ,osv. som lemlästats och hotas avlemlästning av dessa grymhetens symboler påjorden.Herr talman! För att spara tid yrkar jag inte bifalltill min meningsyttring.Låt mig slutligen säga att jag inte på något sätt ärde stora ordens mästare, men råd i all enkelhet ärkanske lika värdefulla som stora bombastiska tal.Vad jag vill komma till är att det här är min sistadebatt i kammaren när det gäller utrikesutskottetsärenden. Som bekant slutar jag i i ochmed denna mandatperiods utgång -- dessutom, kanjag tillägga, helt frivilligt.Därför vill jag i all enkelhet men direkt från hjärtattacka mina utskottskolleger för ett mycket fintkamratskap och för många fina och intressantadebatter.Jag vill speciellt tacka utrikesutskottets ordförandeDaniel Tarschys för hans låt mig säga mjuka ochbehagliga sätt att sköta ordförandeskapet iutskottet. Tack för ditt helt oauktoritära sätt, somhar skapat ett mycket fint klimat!Allra sist vill jag naturligtvis också tacka alla deanställda på utskottets kansli som med sina insatsermöjliggör att utskottsarbetet kan fungera och att deolika partiernas reservationer och den därmeningsyttringen som jag avlämnar blir begripligaoch hanterbara vid voteringar i kammaren.Anf. 161 () replik:Herr talman! I fråga om att tolka folkrätten är detinte vår önskan som gäller, även om vi skulle tyckaatt det vore väldigt bra, utan där måste vi förlita osspå internationella och nationella experter, ochbland dessa råder det faktiskt oklarhet om hurfolkrätten skall tolkas.Därför kan vi inte säga så kategoriskt som man gör iutrikesutskottets betänkande, att användningen avkärnvapen inte skulle stå i överensstämmelse medinternationell rätt. Det är helt och hållet dessaexperters utlåtande som har varit ledstjärna för ossi den här frågan.Jag vill också tacka för mångaintressanta debatter här i kammaren. Vi tycker intealltid likadant, men våra debatter för frågornaframåt. Jag vill önska lycka till. Vikommer att sakna dig!Anf. 162 ():Herr talman! Att förebygga konflikter, att främjaavspänning och att verka för nedrustning är sedanlänge viktiga mål för svensk utrikespolitik. Det ärmål som vi verkar för på flera olika områden. Vi gördet i FN och vi gör det i den europeiskasäkerhetskonferensen, ESK.Där handlar det om förebyggande diplomati ochakut konfliktlösning men också om ett meralångsiktigt arbete för att finna nyafredsbefrämjande mekanismer och bygga upp ettförtroende mellan staterna. Vi arbetar också aktivtinom nedrustningskonferensen och inom FN för attbegränsa spridning och användning av olika vapen.Viktiga framsteg på nedrustningsområdet berorinte minst på en ökad förståelse mellan de militärasupermakterna. Om START-avtalen genomförs,leder det till en minskning av de amerikanska ochryska strategiska kärnvapenstridsspetsarna med tvåtredjedelar. Andra viktiga avtal är avtalet om icke-spridning av kärnvapen, MPT, som har tillträttsav 157 länder -- tyvärr fattas några viktiga -- ochkemivapenkonventionen som förbjuder en helvapenkategori. Exportkontrollregimer har byggtsupp för alla slags massförstörelsevapen och förmissiler, och FN har också upprättat ett registeröver den internationella handeln medkonventionella vapen.Det här är en bra början, men mycket återstår attuträtta. En vapentyp som behandlas i vårtbetänkande är personminorna, som bl.a. Räddabarnen har uppmärksammat i en lovvärd kampanj.Här är det enligt utskottets mening viktigt attregeringen skärper tonen och intensifierar arbetetför ett internationellt totalförbud mot dettainhumana vapen. behövs det storainsatser för minröjning i länder där enorma arealeroch delar av vägnätet har förstörts av långvarigainbördeskrig.Bortåt 10 000 människor dör avminexplosioner, och lika många skadas. Menminorna är inte bara ett svårt hälsoproblem och endödsbringande olycksorsak, utan de är också ettekonomiskt och politiskt hot mot åtskilliga ländersfortbestånd. I stater som , ,och finns så många minornedgrävda att det i stora områden är omöjligt attbedriva jordbruk eller röra sig fritt. Därmedförhindras också repatriering av flyktingar ochåteruppbyggnad efter de brutala krig som harutkämpats.Mot den bakgrunden borde minröjning bli en änmer prioriterad uppgift i den rika världensbiståndsinsatser. Kanske kan också denminröjningsmaskin som är under utveckling iSverige bli ett verkningsfullt redskap. De förstarapporterna är i varje fall mycket löftesrika.En än allvarligare källa till oro är förståskärnvapenspridningen. De påtryckningar som förnärvarande pågår gentemot visar hurviktigt det är att icke-spridningsavtalet respekterasoch kompletteras med en effektiv övervakning. FörSverige är det en självklarhet att ge ett starkt stödbåde åt , kärnkrafts- och kärnvapenorganet iWien, och åt förlängningen av icke-spridningsavtalet, som går ut nästa år.Huvudvägen att begränsa kärnvapenhotet är ochförblir bindande internationella avtal ochinternationell samverkan i olika praktiska frågor,t.ex. konvertering av industrin och destruktion avbefintliga arsenaler.Ökad offentlighet kring produktion ochvapenhandel är också ett viktigt instrument. Härfinns det anledning att erinra om det betydelsefullaarbete som -- -- har utfört i mer än ettkvartssekel. Det är en svenskfinansierad insats i deinternationella nedrustningsansträngningarna somvi har anledning att vara mycket stolt över.En annan väg som prövas för att motverkakärnvapenhotet är WHO:s ---- framställning tillInternationella domstolen i , där man begären prövning av kärvapenanvändningen frånfolkrättslig synpunkt. Det ligger säkert godaintentioner bakom det här initiativet, men det varockså på goda grunder som avstod från attstödja förslaget i WHO:s folkhälsoförsamling.Vägen är osäker och kan mycket väl visa sig bli enåtervändsgränd helt enkelt därför att det sakligaunderlaget för framställningen är relativt bräckligt.Nu har emellertid den procedur inletts som lederfram till ett avgörande av frågan om domstolenskall ta upp saken till prövning. har dåanmodats att ge underlag. Självfallet bör vi göradet. Vi bör bidra med de bedömningar som svenskafolkrättsexperter kan erbjuda. Vi bör påminna omatt det finns grundsatser i folkrätten som begränsarrätten att utföra stridshandlingar med mycketskadliga effekter.Samtidigt vet vi att sådana grundsatser enligt allnormal rättskällevärdering har en relativt svagnormativ kraft. Några avtal som mera direkt ochpreciserat förbjuder kärnvapenanvändningexisterar inte. Var domstolens bedömning landarfår därför betraktas som osäkert. Risken för att detblir en bakstöt för initiativet finns självfallet.Utskottets skrivning på denna punkt böruppskattas som en politisk viljeyttring, en mycketklar markering och om man så vill ettönsketänkande. Men jag anser det väsentligt att viklargör att kraftfullt måste stödja kampenmot kärnvapenspridning ochkärnvapenanvändning. Det framgår tydligt avutskottets betänkande.Jag vill erinra om det särskilda yttrande som HåkanHolmberg och jag har fogat till betänkandet, där viutvecklar några kompletterande tankar i just dennafråga.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iutskottets betänkande i dess helhet.Jag vill allra sist återgälda den vänlighet som BertilMåbrink visade mig. Jag vill tacka honom för hansinsatser i utskottet. Han har förvisso varit mjuk ochbehaglig, men också effektiv och envis i sinaståndpunkter. Jag vill gratulera honom till ett fintarbete i utrikesutskottet under de gångna åren.Anf. 163 MAJ ():Herr talman! I det här betänkandet behandlasnedrustningsfrågorna i sin helhet. Den heltäckandesocialdemokratiska partimotionen går på fleraområden längre än vad utskottet varit villigt attgöra. Att vi inte har reserverat oss betyder inte attvi övergivit vår uppfattning -- tvärtom -- men vifinner en bred enighet väsentlig.I det stora hela har utskottet nu återställt ordningennär det gäller freds- och nedrustningsfrågorna, dvs.vi är eniga med undantag för . kan på nytt bli aktivt, återta denposition vi alltid tidigare haft på den internationellaarenan och driva nedrustningsfrågornakonstruktivt. Det gäller framför allt påkärnvapenområdet, men också frågan om särskiltinhumana personminor som bör totalförbjudas.På två områden ger vi regeringen någonting tillkänna, dvs. vi beställer av regeringen att den skallagera. Det gäller dels kärnvapenanvändningen ochfolkrätt, dels totalförbud mot personminor.Låt mig innan jag går in på dessa områden åberopaden socialdemokratiska partimotionen U403. Därsäger vi att stater kan klara sin säkerhetom gångna tiders maktpolitik får fortsätta att styrade framtida internationella relationerna. Deviktigaste uppgifterna blir nu att förebygga och lösakonflikter, att demilitarisera internationellarelationer genom aktiv nedrustning och attundanröja massförstörelsevapen.I motionen visar vi hur fred med fredliga medel kanuppnås genom förebyggande av våld,fredsbevarande insatser, fredsskapande ochfredsbyggande. Vi lägger fram konkreta förslag ombegränsning av vapenhandeln och av biologiska ochkemiska vapen, om hur militära resurser kananvändas för miljön och om ett program för enkärnvapenfri värld.Biologiska och kemiska vapen är totalförbjudna.Tiden har kommit att ta upp frågan om förbudmot kärnvapen och som ett första steg ett förbudmot användning av kärnvapen. Ocksåflerpartimotionen 4l5 från medlemmar av svenskaPGA-gruppen -- Parliamentarians for GlobalAction -- kräver ett förbud mot användning avkärnvapen.Bakgrunden är denna: l990-talet är decenniet förinternationell rätt, och FN:s generalsekreterare harrekommenderat FN-organen att vända sig tillInternationella domstolen i för yttrande.Världshälsoorganisationen beslöt i maj förra åretatt begära ett yttrande från Internationelladomstolen om huruvida användning av kärnvapenav en stat i krig eller i annan väpnad konflikt -- motbakgrund av vapnens medicinska och miljömässigaeffekter -- skulle vara ett brott mot internationellrätt.Sveriges regering röstade först i kommittén motförslaget och med kärnvapenmakterna för attsenare i plenardebatten avstå med hänvisning tillatt frågan hörde hemma i FN:s generalförsamling.Nåja, deklarerade redanl96l att användning av kärnvapen skulle vara ettbrott mot FN:s stadga och ett brott motmänskligheten. Frågan har behandlats i FN:sgeneralförsamling flera gånger.Domstolen har därefter vänt sig tillmedlemsstaterna för att de skall lämna sinuppfattning senast den l0 juni , så att domstolendärefter skall kunna svara på frågan. Det är alltsådomstolen som fäller utslaget -- inte regeringarna.Regeringarnas uppgift är att ge sin syn på frågan tilldomstolen. Det är således hög tid för attfatta beslut och ge regeringen uppdraget attformulera ett svar grundat på vad anser,alldenstund utrikesministern och intevill detta.Motståndet har varit hårt och många krystadeargument har använts mot det beslut vi nu skallfatta. I reservation sägs t.o.m. att detkan finnas fall av kärnvapenanvändning därrättsläget ingalunda är lika självklart eftersomkärnvapen som sådana inte är förbjudna ifolkrätten. De säger sig vilja ha en entydig regleringav kärnvapenanvändningen i folkrätten --observera att de inte vill ha ett förbud. Rändernagår aldrig ur, skulle man kunna säga. Moderaternahar inte ställt upp på inskränkningar av kärnvapentidigare och gör det inte nu heller.Moderaterna har rätt på en punkt: det finns ingenskriven internationell konvention som uttryckligenförbjuder användning av kärnvapen, men det finnsinte heller någon konvention som tillåterkärnvapenanvändning. Men den internationellafolkrätten består nu inte bara av skrivnakonventioner eller överenskommelser. Den bestårockså av internationell sedvänja -- en allmän praxis,godtagen som gällande rätt. Den består avallmänna erkända rättsgrundsatser och av de mestsakkunniga författares lärosatser.Krigets lagar och mänskliga rättigheter finnsreglerade i en serie deklarationer somHaagkonventionen, Genèveprotokollet från l925,, Nürnbergprinciperna,från l949, konventionen omcivila och politiska rättigheter från l966 m.fl.Användning av kärnvapen bryter mot dessaprinciper och står därför inte i överensstämmelsemed internationell rätt.Kärnvapenanvändning bryter mot principen ommoderation i krig. Vapen som inte kan skilja mellancivila och militärer är förbjudna. Kärnvapen dödaroskyldiga och skiljer inte mellan civila och militäramål, och deras användning är ett brott motdistinktionsprincipen. Användning av vapen somkränker icke-deltagande stater är förbjuden.Radioaktivitet från en kärnvapenanvändningstoppar inte vid neutrala staters gränser, ochanvändning är också av detta skäl förbjuden.Användning av vapen som åstadkommer onödigtlidande måste anses vara förbjuden. Vapen somorsakar omfattande, långvarig och allvarlig skadapå miljön är förbjudna sen deklarationen från l972. Alla dessa principer gälleranvändning av kärnvapen.Utskottet har valt att utförligt redogöra för varföranvändning av kärnvapen skulle vara ett brott motinternationell rätt och kräver slutligen attregeringen i sitt svar till Internationella domstolenskall klargöra att användning av kärnvapen inteskulle stå i överensstämmelse med internationellrätt. Detta beslut är historiskt och får betydelselångt utanför gränser och är ett viktigt stegmot kärnvapnens avskaffande. Jag är i daguppriktigt glad för denna kraftiga majoritet iutskottet bakom detta förslag.Det andra tillkännagivandet gäller personminor.Där kräver utskottet -- numera enigt, men efter segtmotstånd och mycket arbete -- att regeringen skalllägga fram förslag om totalförbud motpersonminor. Enligt FN dödas mer än 800människor av personminor, ochmångdubbelt fler lemlästas och skadas.Mer än l00 miljoner personminor har spridits ihuvudsak i fattiga länder och oftast utankartläggning. 67 länder har drabbats, och 48 länderhar producerat personminor ej bara för eget bruk,däribland . Det urskiljningslösa spridandetav personminor har lett till en humanitär katastrofdär civila drabbas värst, och i synnerhet barnen.Minorna känner inte skillnad mellan ett lekandebarn och en framrusande soldat. Personminorligger kvar långt efter det att ett krig är slut ochleder till extremt allvarliga skador, ofta tillamputation, men sällan till rehabilitering.Flyktingar kan inte återvända till sina hemländer,och bönder kan inte bruka sin jord.Personminor är så inhumana vapen, och riskernaför civilbefolkningen, framför allt för barnen, är såstora att ett totalförbud bör införas -- dvs. såvälinnehav, tillverkning, export, import ochanvändning bör förbjudas. Detta är den endaverkliga lösningen på det humanitära problem somanvändningen av personminor ger upphov till.Jag skulle gärna vilja tacka Rädda barnen,korset, Läkare mot kärnvapen, samt andraorganisationer och enskilda människor somverksamt har bidragit till dagens beslut genom ettkunnigt och engagerat opinionsarbete.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Till sistvill också jag ta tillfället i akt och tacka DanielTarschys för det goda samarbetet i utrikesutskottet.Jag håller gärna med att det inte harvarit några prestigefyllda sammanträden, ochdärmed också framgångsrika, bra och konstruktivasammanträden. Jag vill önska till med den nya arbetsuppgiften somgeneralsekreterare i vill instämma med i tacket tillBertil Måbrink för intressanta, givande och bradebatter och ett gott arbete i utrikesutskottet. Jagönskar honom lycka till i hans fortsatta uppgifter.Anf. 164 () replik:Herr talman! Det är inte alls på det sättet att vimoderater önskar att kärnvapen vore tillåtna, MajBritt Theorin.Det skulle tvärtom vara mycket bra om vi kundetolka all rätt, alla regleringar och sedvanerätt så, attde vore förbjudna. Det skulle förenkla vårt arbeteväldigt mycket. Tyvärr anser inte, som jag tidigaresade, internationell expertis och våra nationellaexperter att det är så enkelt. Det sade också DanielTarschys i sitt anförande. Det är en förenkling.Denna uppfattning har tidigare delats avSocialdemokraterna. vid FN:s 40-års-jubileum att man bordeöverväga möjligheten att i folkrätten förbjudaanvändning av kärnvapen. Det skulle han inte hasagt om sedvanerätten och alla regleringar somfinns var till fyllest.Detta upprepades också 1988 vid FN:sgeneralförsamlings extranedrustningssammanträde, då statsministerCarlsson tog upp denna fråga. Han erinrade om defolkrättsliga begränsningar som finns ifråga om kärnvapenanvändningen.Men han sade också att det var den svenskaregeringens uppfattning att det skulle vara bra ochav stor betydelse om man kunde träffa ett avtal omförbud mot användning av kärnvapen. Vimoderater delar den uppfattningen, Maj BrittTheorin.Anf. 165 MAJ ()replik:Herr talman! Det är mycket positivt att höra attmoderaterna nu delar den uppfattningen. Det harni inte gjort tidigare.Vi socialdemokrater har fört fram förslag, och destår vi fortfarande fast vid. Det allra bästa vore eninternationell konvention, dvs. en lagtext, där manförbjuder kärnvapen som sådana. Det är målet viinriktar oss mot.Sådana internationella avtal finns för kemiskavapen och biologiska vapen. Sådana avtaleftersträvar vi när det gäller personminor, ochsådana avtal eftersträvar vi också när det gällerkärnvapen.Man kan komma fram antingen direkt eller viasteg--för--steg-processen. Vi socialdemokrater hari våra motioner tidigare pekat på -- och det stårockså i vår motion -- att man för att nå ettinternationellt avtal i första steget kan komma framtill en utfästelse från kärnvapenmakterna att inteförst använda kärnvapen, därefter att inte användakärnvapen, och slutligen reglera detta i bindandeavtal.Detta utesluter inte att man reser frågan huruvidaden nuvarande rätten skulle visa att användning avkärnvapen skulle bryta mot internationell rätt. Detär precis det som hargjort.Vi har enligt min uppfattning inte bara en rätt utanockså en skyldighet att svara Internationelladomstolen. är inte någon utövandedomstol. Vi ger våra synpunkter till känna, och detkommer denna riksdag att göra med en mycketkraftig majoritet. Det kommer att hjälpa till attavskaffa kärnvapnen så småningom.Anf. 166 () replik:Herr talman! Jag tycker det är viktigt att regeringenfår avgöra vad den skall svara Internationelladomstolen, regeringen att den kan ge domstolenytterligare kompletterande underlag för denrättsliga bedömningen, är det en självklarhet attregeringen skall svara. Men anser den att man intehar någonting nytt att tillföra, är det regeringenssak att bestämma hur den vill göra. Jag tycker atten regering skall få regera.Anf. 167 MAJ ()replik:Herr talman! För att det inte skall råda några somhelst missförstånd vill jag säga följande. Riksdagenkommer med detta beslut att ge regeringen iuppdrag att svara. Sedan kan önska hurmycket som helst att regeringen skulle slippa attsvara.Det är precis vad vill, där de sitteransvariga i . De vill intesvara på den här frågan. De har klargjort att de intevill göra det. Men beställer av regeringenatt svara. talar t.o.m. om för regeringenvad den skall svara, nämligen att användning avkärnvapen inte kan stå i överensstämmelse medinternationell rätt. Utskottet har utförligt redogjortför allt det underlag det menar är till fyllest för attregeringen skall svara på denna fråga.Kärnvapenmakten har för några veckorsedan svarat att det försin del utan någon stor motivering anser attanvändning av kärnvapen inte skulle stå iöverensstämmelse med internationell rätt. Detvore bedrövligt om inte skulle kunna ge sinsyn till känna.Jag kan inte förstå annat än att det beslut riksdagenfattar gör det bindande förregeringen att svara, och svara på det sätt somutskottet här föreslår och som det finns en klarmajoritet för.Den nuvarande regeringen har tyvärr inte alls varitpådrivande när det gäller vare sig kärnvapenfrågoreller minorna. hade fel i sin inledningnär hon sade det. har inte haften stor och pådrivande roll i dessa internationellafrågor. Tyvärr är det så.Men det finns nu med beställning enmöjlighet att återta den position som vi tidigarehaft. Det gäller även förbud mot personminor. Därskall regeringen lägga fram ett konkret förslag --inte ta initiativ till förbud eller tala om, utan läggafram ett konkret förslag. Det är vad utskottet begäroch som enhälligt kommer att fatta ettbeslut om. Det gäller även frågan om kärnvapensolaglighet.Anf. 168 ():Herr talman! Det är en liten men viktig del avutrikesutskottets betänkande nr 19 som jag heltkort vill ta upp här. Jag yrkar för övrigt bifall tillhemställan i betänkandet i dess helhet. Det är medglädje och tacksamhet som jag noterar inte bara attutrikesutskottet enhälligt har bifallit min motionom att skall arbeta för förbud motpersonminor utan också att återigen ställersig i frontlinjen i kampen mot inhumana vapen.Det är ett hoppfullt beslut som skall fattai morgon. Det är hoppfullt för alla de barnnaturligtvis även för vuxna -- som drabbas i mångaav världens fattigaste länder. Detta drabbar ävendessa länder i form av långvariga åtaganden för attta hand om handikappade barn som får lida helalivet på grund av de minor som ligger kvar runt omi marken i och många andra länder.Jag instämmer för övrigt i vad både har sagt om personminor ochvilka åtgärder som behövs utöver att fatta beslut omett totalförbud mot dessa inhumana vapen. Detbehöver också vidtas åtgärder för att komma tillrätta med alla de tusentals minor som finns imarken i många länder.Det har också betonats här vilken betydelse Räddabarnen, . organisationer har haft för att väcka opinionoch påverka när nu skall fatta dettabeslut. Även internationella organisationer harkrävt åtgärder. Det ligger också väl i linje medbarnkonventionens intentioner och betoningen påbarnens uppväxt och särskilda behov av skydd ikrigssituationer och efter det att krig har drabbatderas länder.Det är viktigt för barnen, men det är också viktigtför som nation, att vi får detta arbete tillstånd. Jag hoppas på insats i det härarbetet när man skall titta över de regler somfinns för personminor.Men det är inte bara personminorna som ärinhumana. Alla vapen är förvisso inhumana på sittsätt. Det gäller också att gå vidare med åtgärder föratt bli av med den typen av minor som ligger igränslandet mellan personminor och fordonsminor.Det finns ett helt batteri av minor som kananvändas på olika sätt. De kan också drabbapersoner och inte bara tyngre fordon, stridsvagnaroch annat. De kan försåtmineras med snubbeltrådoch drabba civilbefolkningen på olika sätt.Den typen tillverkas och marknadsförs även avBofors.