prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Detär att fåtal banker som har varit tvungna attanvända sig av detta stöd, medan några storabanker som S-E-Banken och harklarat sig utan det. Det finns också en allmängaranti, där staten garanterar betalningssystemetoch går i god för bankernas affärer. Det är dettaparaply, detta skydd, som jag menar kan få denverkan att det stimulerar till ett för högtrisktagande. Det som skulle behövas frånBankstödsnämndens sida är en strategi att trappaned garantin och att avveckla den så snabbt sommöjligt för att undvika onödigt risktagande. På såsätt skulle man också undvika onödigt skydd motkonkurrens.Ett annat moment i det som majoriteten föreslår ärden oligopolsituation som vi har i den svenskabankvärlden och som regeringen haft svårt atthantera. Jag tycker inte att den situationen är löstännu, och det verkar som att vi får dras med denframöver. Jag har sett att ytterligare en bank idagarna har fått oktroj och kan starta sinverksamhet. Men det behövs framför allt aktörerutifrån som inte ''tillhör familjen''. Det är nämligenen begränsad krets av människor och ett begränsatkunnande som behöver blandas upp med ettinflytande utifrån; det är en svensk tradition som ärproblematisk.Anf. 186 ():Herr talman! Ambitionen är den att staten skallavveckla sitt ägande i banker och att vi i framtidenfår banker som är privat- ller föreningsägda. Detfinns ingenting som säger att staten kommer atthålla alla banker under armarna i ett skede framåt.En bank kan mycket väl kunna få gå ikonkurs. Det som staten kommer att garantera ärinsättarnas medel. Den risk som är, åtminstone som är kvar avdetta århundrade, säkerligen en onödig ängslan.Jag vill också påminna om att det inte är så längesedan som pläderade för att allabanker borde vara statliga. Men då skulle vi få detverkliga problemet, vilket alla förstår.Anf. 187 ():Herr talman! Jag har aldrig gjort en sådan pläderingi . Det måste ligga längre tillbaka i tiden.Jag vill påminna om hur det gick närman skulle privatisera bank, som staten fickta över. Den andra statliga banken, Nordbanken,fick då ta hand om bank. Av de rapporter somnu kommer verkar det som att det som vi från bl.a.Vänsterpartiet var intresserade av, nämligen ettregionalt fungerande bankväsende, kanåstadkommas inom det statliga ägandet. Jag anserdärför att det inte är något stort problem att statenunder en överskådlig period äger en bank. Det somär det principiella och viktiga är om konkurrensenfungerar eller ej. Jag har den uppfattningen attkonkurrensen inom banksektorn kan fungera meden eller flera statliga banker.Jag har sagt detta , och jag villupprepa det en sista gång: Jag tror att det som äravgörande för att bankerna skall kunna fungera braär konkurrens utifrån, från banker som agerat i enannan miljö och som inte tar de hänsyn sometiketten i bjuder.Anf. 188 HANS ():Herr talman! I näringsutskottets betänkande nr 18behandlas i princip tre olika delar. För det första ärdet bil. 8 till budgetpropositionen, i vilken en delanslag anvisas, som behandlas. För det andra är detregeringens skrivelse, om de åtgärder som vidtagitsmed anledning av den finansiella krisen, sombehandlas. För det tredje är det 23 motioner sombehandlas i detta betänkande.Det har väl redan konstaterats att betänkandetpräglas av en betydande enighet. Det finns därförinte anledning för mig att ta kammarens tid ianspråk för en mer utförlig kommentar tillbetänkandet. Jag hade också tillfälle att någotkommentera regeringens skrivelse i samband medatt den avlämnades till . Jag behöverdärför inte heller återkomma i den frågan.Jag inskränker mig till att endast kommentera denfråga som berör konkurrensförhållandena påbankmarknaden. Utskottets majoritet har ianledning av den socialdemokratiska motionenN 305 beslutat att ge regeringen till känna vad sommajoriteten anfört om att det är nödvändigt attbankerna nu svarar upp mot de statligastödinsatserna genom att de sänker räntegapet ochökar utlåningen.Vidare skriver utskottet att det får ankomma påregeringen att återkomma med förslag tillhur konkurrensen inom banksektorn kanförbättras.Vi har orimligt högamarginaler mellan in- och utlåningsräntor här iSverige, både vid en internationell jämförelse ochvid en historisk jämförelse. Marginalen överträffarför närvarande den ränta som ges på insatt kapitali en bank. Man får betala större marginal när manlånar pengar än vad den gör som håller i pengarna,tack vare detta stora räntegap. Det är ingen rimligsituation. Marginalen har visserligen gått ner någoti nominellt belopp, som påvisade,men om man ser räntegapet i relation till räntan,dvs. gör en relativ bedömning, har marginalen integått ner, utan snarare tvärtom. Därför är det somhitintills har skett inte tillräckligt.Vid en kammardebatt här redovisades enberäkning som har gjorts av några konsekvenser avräntan och räntegapet. Om man utgår från atträntegapet höjer realräntan , skulle detenligt utredningen betyda att man på två hartappat i investeringar, att BNP har gått nermed och att det har kostat staten ytterligare 7miljarder för att betala kostnader på statsskuld ochannat. Dessutom leder det till mindresysselsättning, eftersom minskade investeringarnormalt beräknas leda till minskad sysselsättning.Därutöver har de som antingen är låntagare ellerhar satt in pengar förlorat utomordentligt storabelopp. Vi har en utlåningstopp på2 000 miljarder. på det betyder 20 miljarderkronor för dem som är låntagare. Även ommarginalen, eller räntegapet, är lägre påfastighetskrediter än den som vi eljest talar om blirbeloppet inte i den storleksordningen, men detanger ändå att det är betydande belopp som liggeri detta räntegap.Vi kunde alla ha en viss förståelse för attmarginalerna tilläts vara höga dåbankkrisen pågick, då det gällde att återfinansierabankväsendet och komma till rätta medföljdverkningarna av det finansiella systemetshaveri. Men har bankerna återkapitaliserats ochåtervunnit rimlig stabilitet. Problemkrediterna hari stor utsträckning förts åt sidan. Staten har lämnaten avgiftsfri garanti för insättarnas medel i allabanker med svensk oktroj. Lönsamheten är god,t.o.m. På ett enda år, mellan 1992 och1993, har kapitaltäckningsgraden i de svenskabankerna genomsnittligt ökat från . Dethar alltså varit en osedvanligt god period urlönsamhetssynpunkt.Det är alltså inte i det läge som jag redovisarnödvändigt att upprätthålla så stora marginaler somnu sker. Vi vet inte vad statens insatser för attkomma till rätta med bankkrisen kan komma attkosta skattebetalarna, men utöver de kostnadersom de kan drabbas av skall de alltså betala dessautomordenligt höga marginaler. Det är inte någonsärskilt tydlig uppskattning av statens insatser föratt rädda bankerna, när de envist bibehåller dettastora räntegap. Staten har åtagit sig att satsa ettbelopp på 90 miljarder, varav 60 miljarder hittillshar belastat statsbudgeten. Vi vet inte, varken jageller någon annan, hur mycket av detta somslutligen kommer att drabba skattebetalarna, mendet är utomordentligt tydligt att staten har gjort insats, och det borde belönas, i det läge som nuråder, med att räntegapet minskade.Detta som sker är också ett uttryck för att detföreligger en oligopolliknande situation i Sverige.Det gör det nödvändigt, som utskottet harföreslagit, att anmoda regeringen att snaraståterkomma till med förslag till hurkonkurrensen inom banksektorn kan förbättras.Det är inte så enkelt att man bara kan säga, atteftersom två tre banker till får oktroj ökarkonkurrensen. Det är klart att bankerna, även nyabanker, har samma intresse av att upprätthålla högaräntegap, för att därmed ha god lönsamhet i sinrörelse. Det fordras antingen ett starktkonsumenttryck eller en påverkan från samhälletssida för att få banksystemet att reagera.Det är ingen som föreslår att vi skall lagstifta om attdet skall vara ett visst räntegap, men regeringenbör, bl.a. med utgångspunkt i de insatser som ärgjorda, kunna ta upp överläggningar med bankernai syfte att minska marginalerna mellan in- ochutlåningsräntorna och, som utskottet har föreslagit,återkomma med förslag tillkonkurrensförbättrande åtgärder. Vid dessaöverläggningar bör också villkoren för bankernasutlåningsverksamhet till mindre och medelstoraföretag tas upp till diskussion.Om man sänkte räntegapet med 1 eller ,vilket inte alls är en orealistisk utgångspunkt, skulledet sannolikt vara den bästa hjälp vi kunde gesvensk ekonomi och sysselsättning i det nuvarandeläget. Det vore långt överlägset alla tal som hålls italarstolarna om denna konkreta åtgärd kundegenomföras. Det skulle verkligen hautomordentligt stor betydelse. Därför är det såviktigt att vi verkligen försöker använda de medelsom vi har för att få ner räntegapet till en rimlignivå.Reservanterna består i det här fallet av företrädareför de fyra regeringspartierna. Jag kan inte när jagläser reservationen finna annat än att de i principdelar utskottsmajoritetens uppfattning, både närdet gäller räntegapsfrågan och när det gällerkonkurrensen. Det är bara när det gäller att göranågot åt det som vi har skiljaktiga meningar.Reservanterna tycker inte att man skall göra etttillkännagivande till regeringen, men det tycker vi.Reservanterna vet, lika väl som vi, att allmännauttalanden sällan leder någonstans. I den skrivelsesom skatteministern har lämnat till , somåberopades av , har han inte hellerredovisat att det har vidtagits en enda åtgärd frånregeringens sida med anledning avnäringsutskottets förslag och beslut i fjolnär det gällde ett allmänt uttalande om räntegapet.Vi måste nu försöka få ett kraftfullare agerandefrån regeringens sida. Vid de debatter som jag harhaft med skatteministern här vid ett par tillfällenhar jag inte funnit att han har någon annanuppfattning än att man bör göra vad man kan för attdels pressa ned räntegapet, dels öka konkurrensen.Men det är klart att han har tillräckligt mycket attjobba med ändå, och han kan behöva en direktanmodan från att ta itu med det här. Jagtror också att en sådan anmaning från riksdagenstärker skatteministern i de överläggningar som vianser bör ske med bankerna i det härsammanhanget.I själva sakfrågan, dvs. räntegapet ochkonkurrensförhållandena, tycks majoriteten ochreservanterna i utskottet vara helt överens. Därförhade det varit bra om vi också hade varit överensom att tala om detta för regeringen. Det finnsfortfarande goda möjligheter för reservanterna attansluta sig till utskottsmajoriteten på den punkten.Herr talman! Jag ber slutligen att få yrka bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande nr 18.Anf. 189 () replik:Herr talman! Konkurrensen på bank- ochkreditmarknaden har ju alltid, historiskt sett, varitmycket dålig. Den är fortfarande inte bra. Vi harsamma uppfattning i sakfrågan som HansGustafsson har redovisat.Vi har lagt fram eniga betänkanden frånnäringsutskottet i den här frågan. Det som nuskiljer oss åt är att socialdemokraterna tillsammansmed nydemokraterna har kommit på att det är braatt man då och då gör tillkännagivanden tillregeringen när man är i opposition. När man sitterpå andra sidan bordet, vilket hargjort , är man inte riktigt lika snabbfotadmed tillkännagivanden.Men om vi ser till sakfrågan har vi -- som jag sade imitt inledningsanförande -- sett klara, konkretaresultat av den kritik som vi har riktat motbankerna. minskade räntegapet med1,. Det har fortsatt med ytterligare0,under de två tre förstamånaderna . Jag tror att bankerna inser att dettaär oerhört viktigt för deras egen skull. Dessutomtillkommer genom att alla bankersom har oktroj inom EES-länderna får möjlighetatt utan vidare komma till och här startabankverksamhet i t.ex. filialform.Numera är det också tillåtet för banker att bedrivabegränsad verksamhet, vilket gör att det blir lättareför många att starta delar av bankverksamhet. Vivet dessutom att det finns ett antal banker som nuantingen är framme med en oktrojansökan hosregeringen eller ligger i startgroparna. hardet bara beviljats en, nämligen AB.Men vi vet att det kommer flera. Jag tror attregeringen har ytterligare två eller tre ärenden påsitt bord. Hos finns också ettpar ärenden.Allt detta gör att man ser att vi kommeratt få en helt annan konkurrens påbankmarknaden. Detta är naturligtvis oerhörtnyttigt att veta för de nu befintliga bankerna. Nuflåsar nya konkurrenter dem i nacken och det gälleratt kunna behålla gamla och skaffa nya kunder. Jagtror inte att de slår sig till ro med stora räntegap närkonkurrensen hårdnar. Jag tror som sagt var, är väl medveten om den kritik som vi tidigarehar framfört.Anf. 190 HANS () replik:Herr talman! Såvitt jag vet har jag inte beskylltreservanterna för att vara snabbfotade när detgäller att ställa upp på tillkännagivanden. Jag harviss förståelse för att man överväger mycket, innanman går med på tillkännagivanden när manföreträder regeringen i riksdagen.Det här är en fråga som har lyfts överpartistriderna. Det har skett . RolfDahlberg tyckte att det var bra att vi hade kunnatkomma överens om detta. Det tycker också jag.Det har gått utomordentligt bra tack vare att vi harkunnat samarbeta i den här frågan.Genom att åberopa framlagda utredningar försöktejag påvisa att detta är en så oerhört viktig ochövergripande fråga för oss att vi alla borde användade metoder vi kan för att få ett bättre förhållande.Att vi inte har gjort det lika kraftfullt tidigare berorpå att vi har befunnit oss i en uppbyggnadsfas efterfinanskrisen.Men har vi en kapitaltäckningsgrad på ,vilket är väldigt bra eftersom reglerna är , somRolf vet. Den har ökat med en helprocentenhet bara på ett enda år. Bankernabefinner sig nu i en sådan situation att vi intebehöver ha samma syn på detta.Jag tror att det vore väldigt bra för skatteministern,om han skall driva den här frågan, att ha ettriksdagsuttalande med sig där vi säger att vi vill tar itu med den här frågan. Bankerna sänkerinte frivilligt marginalerna -- jag skyller inte pådem, det är helt förståeligt -- så länge de kan hadem som de är. De sänker dem bara om de kännerett tillräckligt starkt tryck från konsumenterna.Konsumenterna har ingen organisation. Därför harvi föreslagit inrättandet av en bankombudsman.Konsumenterna har ingen organisation för attutöva påtryckningar. Den möjlighet som de har äratt via utöva den påtryckning sombehövs.Rolf sade slutligen att vilka banker somhelst kan komma hit och starta sin verksamhet.Men vet lika väl som jag att detkrävs en oerhörd insats om man skall starta en nybank i . Man måste bygga upp lokalkontoroch en verksamhet över hela landet. Det ärverkligen inte någon konkurrens som hotar bakomhusknuten.De banker som ställer upp på vissa områdenmed specifika insatser som bara kan utnyttjas avvissa kundkategorier har inget intresse av att rivaned marginalerna. De har intresse av att ha så godlönsamhet som möjligt i verksamheten. Därförtycker jag, , att det borde vara enrimlig uppoffring från regeringspartierna att ställaupp på det här tillkännagivandet.Anf. 191 () replik:Herr talman! Jag är övertygad om attskatteministern har exakt samma uppfattning somHans Gustafsson och jag i själva sakfrågan -- ombehovet av att sänka räntegapet. Vi inäringsutskottet har skrivit om detta i betänkandeefter betänkande. Skatteministern har skrivit omdet i artiklar och svarat på frågor här i kammaren.Det finns ingen anledning för ochmig att upplysa skatteministern om det problemet.Han är väl medveten om det.Jag ser en rad ljuspunkter. Det är klart att man som sägertar vissa delar av verksamheten när man kommerin i den och att det är svårt att starta. Det råder enfullständigt negativ inställning. Hur i hela fridenskall en regering, oavsett hur den ser ut, och enskatteminister kunna åstadkomma någonting, omdet är så oerhört besvärligt som Hans Gustafssonnu gör gällande?Jag tror, med ganska stor optimism, att vi inom ettår är nere på det med 1--1,5 procentenheterminskade räntegap som Hans Gustafssonefterlyste. Det är realistiskt att tro det. Därför varkrumeluren som ni gjorde ihop med Ny demokrationödig.Anf. 192 HANS () replik:Herr talman! Jag gjorde verkligen inte mitt inlägg isyfte att kritisera skatteministern. Jag har intenågon invändning mot honom. Han har säkert gjortvad han har kunnat både på detta område och påandra områden när det gäller finanskrisen. Detta ärinte vad saken gäller. Saken gäller att denna kris ären börda för svensk ekonomi, för svensksysselsättning och för svenska konsumenter. Vi böranvända alla möjligheter som vi har för att påverkadetta. Såvitt jag förstår finns det ingen annanmöjlighet.Jag är inte alls pessimistisk när det gällermöjligheten att öka konkurrensen i det svenskabankväsendet. Men hur man skall åstadkommadenna ökade konkurrens, som vi inte harlyckats åstadkomma, är en strategiskt mycket viktigfråga. Det är ingen fråga som man löser nästamånad eller nästa halvår. Det krävs ett långsiktigtstrategiskt arbete för att öka konkurrensen i detsvenska bankväsendet. Det är säkert både jag ochRolf villiga att medverka till. Jagbetvivlar inte det.Men befinner vi oss i den situationen attpengarna rinner undan när investeringarna hållstillbaka, när sysselsättningen minskar. RolfDahlberg vet mycket väl vilken politik som behövsför att med andra åtgärder åstadkomma enräntesänkning . Det skullefordra ingrepp i statsbudgeten.Vi låter bankerna i onödan suga till sig för storamarginaler i det här läget. Det borde vara en rimliguppoffring från reservanternas sida att ställa upp påett gemensamt uttalande. Det måste vara kraftfulltgentemot bankväsendet. Det måste underlättaskatteministerns möjligheter att agera och det kanverkligen inte leda till några nackdelar, vare sig förregering eller för reservanter.Vi har allt att vinna och inget att förlora på att göraett uttalande. Vi har ju gjort uttalanden tidigareutan att följa upp dem med tillkännagivanden sominte har lett någonstans. har vi en möjlighet. Jagtycker att det vore rimligt av reservanterna att ställaupp för majoritetens förslag. Ni skulle göra en godgärning för och hjälpa skatteministern. Detborde vara er angeläget.Anf. 193 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Denna sena timme kan man, när mankommer upp i talarstolen efter så här goda talare,göra det lätt för sig. Det mesta har ju redan sagts.Jag skulle faktiskt vilja något beröra det som videbatterade ,nämligen vårdnadsbidraget, och då mot bakgrundav att det under nämnda förtsdiskussioner om att eventuellt öka statsskuldenmed ytterligare 3,7 miljarder. Det handlar alltså omett ofinansierat bidrag. Detta skall ses i belysningav vad i varje fall jag ständigt upprepar, dvs. att vihar ett budgetunderskott om 200 miljarder kronoroch en statsskuld om 1 200 miljarder kronor.Men när man sedan kommer fram tillärendebehandlingen glömmer man gärnaproportionerna här. Därför skulle jag litet grandvilja återkalla varför vi egentligen hade bankkrisen,som enligt i varje fall vår uppfattning -- och det harvi också sagt i våra motioner -- egentligen harorsakats av att först och främst i mittenav 80-talet inte verkställde sin funktion och tog detansvar för kretitpolitiken som är dess uppgift. Mansläppte krediter fullständigt fritt. Resultatet är bl.a.det som vi debatterar här i kväll.En brist i den uppföljningen, det vet vi, är att inteheller , i varje fall i sin tidigareskepnad, fullgjorde sin uppgift och utövade dekontroller som den är skyldig att göra. Jag skullevilja återge något av det som står iFinansinspektionens instruktioner, av vilka detframgår att det gäller: att det finansiella systemetvärnas och att allmänhetens förtroende försystemet upprätthålls, att enskilda finansinstituthar en betryggande soliditet, attstrukturomvandlingen i det finansiella systemetsker i ordnade former, att finansmarknadensaktörer tillämpar sunda metoder i sin verksamhetoch att allmänhetens insyn i och överblick överförhållandena i det finansiella systemet underlättas.För oss är det uppenbart att Finansinspektioneninte fullföljt det uppdrag som den har. Om de härtvå institutionerna, alltså ochFinansinspektionen, hade skött sina åtaganden somde enligt lagliga instruktioner skall sköta, skulle vikanske inte ha haft bankkrisen och staten inte hahaft den här extra utgiften. Men framför allt är detalla, både då och , oskyldiga människor --småsparare, vanligt folk och särskilt företagare avalla kategorier -- som har fått, och får, betala i dethär sammanhanget, bortsett från de stora beloppsom staten har betalat. Det är nämnda kategoriersom får betala det hela genom det onaturligt storaräntegapet. Nog finns det alltså en anledning till attdet har blivit som det har blivit. Det får vi aldrigglömma. Därför tycker vi när det gällerFinansinspektionens förändring, som vi har fåttpositiva uppgifter om och som vi hoppas kommeratt leda till en bättre kontroll, att det är synnerligenviktigt att man verkligen får ett kvitto på detta.Vi har inte föreslagit -- jag tror att det var RolfDahlberg som nämnde den saken -- någon nyutredning. Däremot tycker vi att det skulle varaintressant att få ett delbetänkande från denutredare som arbetar med de här uppgifterna.Jag tycker faktiskt att det hade varit av intresse attåtminstone någon av de två aktuella och ansvarigastatsråden deltog i den här debatten. Jag vet intehur man skall tolka deras frånvaro. Kanske tyckerman, som sade, att krisen är överoch att det är nödvändigt att ta såallvarligt på det här. Själv tycker jag att manfortfarande skall ta allvarligt på detta. Krisen ärenligt min mening inte alls över. Så längeräntegapet är som är krisen definitivt inte över.Krisen är heller inte över förrän bankerna harbetalat tillbaka ansenliga belopp av det som harbetalats ut.Jag kan, som sagt, göra det lätt för mig, t.ex. genomatt göra en liten summering av det som har sagtshär. Jag nämnde att anser att krisenär över. Jag har angett en motsatt uppfattning. RolfDahlberg sade också ungefär att Ny demokratisreservationer är litet grand att peta i marginalenoch att det handlar om att ta partipolitiska poäng.Jag tycker att det resonemanget är ganska billigt.Om man vill försöka plocka partipolitiska poängskall man ju inte angripa de finansiella frågorna såkraftfullt som vi faktiskt har gjort ända sedan vikom in i riksdagen.Jag vill påminna om att vi har visat på destörsta besparingsmöjligheterna. Jag vet att övrigapartier har synpunkter på de saker som vi föreslåroch menar att de är omöjliga att röra. Men vikommer ändå att fortsätta att hävda denmöjligheten. Vi kommer alla dithän att vi måste tai alla utgifter -- var så säkra!Rolf L nämnde till min stora glädje ordetderivathandel. Annars tror jag att vi var först omatt nämna den i en motion, nämligen i en motion ianledning av kompletteringspropositionen. SomRolf L påpekade har vi i det avseendet enytterligt allvarlig begynnande kris i bankväsendet.Det har redan smällt i en fransk bank. Det rör sigom i storleksordningen 30 miljarder kronor.Häromdagen hörde jag att något liknande har sketti en amerikansk bank.De belopp som det talas om, och då är desvenska bankerna inblandade, uppgår till totalt ca5 500 miljarder i derivathandeln. Jag tror därför attdet är ytterst angeläget att regeringen ochRiksbanken börjar se över dessa saker.I övrigt tycker jag att väldigt finthar belyst vårt gemensamma ställningstagande närdet gäller att på ett litet allvarligare sätt påtala dettaför regeringen. Jag tror också att regeringen görvad den kan, men det går kanske att göra litet mera.Rolf sade att det skulle vara något lustigtmed vårt förslag om att man skall tala med bankerpå andra sidan jorden. Men det finns faktiskt enallvarligt menad poäng när det gäller detta vårtförslag. De europeiska bankerna är ju såsammanknutna med de svenska bankerna att detfinns ett gemensamt historiskt intresse. Vi kandärför inte räkna med att vi, om de bankerna motförmodan blev spekulanter på Nordbanken, skullese någon större förändring.Jag är helt övertygad om att om vi, om vi kundeintressera banker från , osv. som haren helt annan kultur -- jag tror att varinne på en liknande tanke -- skulle kunna få en heltannan räntenivå.