prot · GH0956 · 1994-02-08 00:00:00 — Det förekommer enomfattande handel med retur och engångsglas.Alarmerande rapporter har inkommit ifrån företag som direkt berörs via import ochexportsystemet. Med vår nuvarande lagstiftningpå området finns det en uppenbar risk att vi somnation hamnar i ett komplicerat och konkurrensutsatt läge där vi har svårt att hävda oss gentemotkonkurrenterna på världsmarknaden. En ökadimport av engångsglas med en annorlunda lagstiftning i våra främsta konkurrentländer kanmycket snabbt förändra konkurrensneutralitetenmellan engångsglas och returglas.Som exempel kan nämnas att flera företag inomdryckesbranschen anser att det är betydligt dyrareatt använda returglas för tappning av dryck etc.än enångsglas. Detta kan få ödesdigrakonsekvenser från miljö- och sysselsättningssynpunkt i vårt land.Med ett snabbt överslag med beräkning av desamlade miljökostnaderna i form av energi- ochmaterialåtgång för returglas respektive engångsglas kommer jag fram till att returglas fråm miljösynpunkt är att föredra.Eftersom vi saknar en närmareoch mera ingående analys av dessa frågor bordefrågan angripas mera seriöst från samhällets sida.En miljöanalys borde så snabbt som möjligt genomföras i syfte att få till stånd en mera samladbild av hela frågekomplexet. Om min hypotes håller att returglas är överlägset bäst ur miljösynpunkt är det mycket olyckligt om företagen avvecklar returglasen.Regeringen borde allvarligt överväga fråganoch och utan onödigt dröjsmål se över nuvarande förpackningsförordning i syfte att ombesörja att retursystemen inte som missgynnas --antingen via ett mål om en viss andel returförpackningar eller att engångsförpackningar beläggs med en särskild avgift.En tänkbar väg är att i likhet med en rad andraländer pröva avgiftsfinansiering av engångsförpackningar. Självfallet bör vi även se hur andraländer sökt att tillgodose både miljö- och sysselsättningsmässiga synpunkter i sammanhanget.Vi är medvetna om att många länder i Europahar en omfattande handel och en på sina håll relativt väl utbyggd produktionsapparat med både engångsglas och returglas. Danskar, norrmän, finländare och tyskar har infört en avgiftpå engångsförpackningar som prismässigt varierar något.Frågan om engångs- respektive returglas ärbåde en miljö- och en sysselsättningsfråga. Vi kaninte ensidigt överlåta till marknaden att bestämma vad som är bäst. Politiskt bör vi ge klaraoch tydliga signaler till berörda företag inom ochutom landet och inte minst med adress till våragrannländer och övriga konkurrentländer. Regeringen bör uttrycka sin principiella uppfattning i ärendet och i konsekvens därmed ocksåföreslå förändringar i kretsloppsförordningen.Enligt min uppfattning bör vi handla snabbt ochi stort sett följa den utstakade väg som många övriga länder ute i redan anammat, nämligen avgiftsfinansiering av engångsförpackningar.Avser miljöministern att framlägga konkretaförslag om hur och på vilket sätt de existeranderetursystemen skall kunna bibehållas och vidareutvecklas?den 8 februari1993/94:87 av () till arbetsmarknadsministern om arbetslösheten:Arbetsmarknadsverket har på grund av det rådande arbetsmarknadsläget satt in alla krafter ikampen mot arbetslösheten. Hur orimligt det änlåter så finns det emellertid ett visst överskott avmedel inom länsarbetsnämnderna som inte kannyttjas på grund av hindrande bestämmelser i regelverk etc. Medlen finns placerade på särskildakonton och kan inte användas till andra angelägnaåtgärder. En tidsödande omfördelning fördröjerbeslutsprocessen. För de allra mest berörda ochinte minst för de arbetslösa är det oacceptabelt attett antal byråkratiska bestämmelser tid efter annan försinkar en massa byggstarter runt om ilandet.Trots energiska försök att hitta framkomliga vägar sätter de nuvarande reglerna hinder i vägenför en snabb igångsättning av en rad infrastruktursatsningar. En av svårigheterna är enligt de uppgifter jag erhållit att rätt kunna tolka de centraltutfärdade bestämmelserna. Tolkningsvarianternaär många och drabbar vissa län hårdare än andra.För att så långt som möjligt lindra verkningarnaoch därmed förhindra den höga arbetslöshetenoch maximalt kunna utnyttja dessa medel bordedet rimligen kunna vidtas extraordinära åtgärderi de kristider som råder. Nuvarande regelverkoch byråkratiska tillämpningsbestämmelser dämpar uppenbarligen initiativförmågan och lustenatt handla snabbt.De medel jag här talar om finns i statsbudgetenoch i myndigheternas anslag. Det är med andraord inga nya krav på ytterligare resurser som jagtalar om. Det handlar om att snabbt omfördelabefintliga medel. Det kan ske dels genom borttagande av de hinder som föreligger, och dels genom att rätten delegeras till den regionala nivån.Möjligen kan regelverket under tidigare ''normala'' förhållanden ha haft sitt berättigande, menknappast i nuvarande krisläge. I kristider som vinu upplever -- med arbetslöshetssiffror mellan 30och i byggverksamheten -- bör de centraladirektiven utgå från att vi maximalt skall utnyttjaalla möjligheter som finns till att skaffa fram jobb.I fanns det inom Bygg-29:an den 3februari 1994 inte mindre än 2 088 medlemmarutan jobb. Det motsvarar av hela byggnadsarbetarkåren i länet. Det är skrämmande siffror.Det har i debatten nämnts uppgifter om att arbeten för minst ett par miljarder kronor skullekunna sättas i gång och ge positivasysselsättningseffekter runt om i landet. i får bemyndigande att omfördela medel inom länet till infrastruktursatsningar där man står startberedd rördet sig enbart för vårt län om ca . Vi kan starta exempelvis arbetena på den nyalänsflygplatsen och utbyggnaden av iKarlstad. Det finns dessutom rader av bro- ochvägprojekt runt om i länet och investeringar inombannätet, exempelvis sträckan --. Många andra samhällsnyttiga infrastruktursatsningar kan också sättas i gång med kort varsel.Sammanfattningsvis kan sägas att det finns alltför många vattentäta skott mellan de olika anslagsposterna. En omfördelning av redan befintliga resurser bör ske så snart som möjligt.En decentralisering av beslutanderätten börsamtidigt eftersträvas. Som exempel kan nämnasatt i harbemyndigande att fritt disponera endast avresurserna som slussas från AMS till den regionala nivån. En översyn av bestämmelserna i syfteatt i betydligt ökad grad delegera beslutanderätten från central till regional nivå bör vara en avmånga angelägna arbetsuppgifter för arbetsmarknadsministern och hans medarbetare.Är arbetsmarknadsministern beredd att inomviss närmare angiven tidsram medge dispenserfrån nuvarande regelverk, författningar och rådande byråkratiska bestämmelser för att bekämpa den höga arbetslösheten?Är arbetsmarknadsministern villig att i samrådta initiativ till att förändra regelverket och därmed initiera samtliga berörda myndigheter till attså snabbt som möjligt komma i gång med angelägna infrastruktursatsningar runt om i landet?Är arbetsmarknadsministern beredd att ökaandelen otraditionella insatser inom myndighetsramar?Är arbetsmarknadsministern beredd att vidtaåtgärder i syfte att delegera beslutanderätten fråncentral till regional nivå?27 § Kammaren åtskildes kl. 19.02.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början t.o.m.12 § anf. 85 (delvis) ochav förste vice talmannen därefter till sammanträdet slut.