prot · GH09120 · 1994-06-08 00:00:00 — Denfinns som en bilaga till betänkandet där man kan tadel av den.Det har varit många ändringar isocialförsäkringssystemet genom drastiskanedskärningar och snabba beslut som i sig harmedfört att förtidspensionerna bara har ökat. Manhar skapat ett incitamet som gör attförtidspensionerna ökar. Man tar bort en delinstrument, t.ex. delpensioneringen, vilket hargjort att förtidspensioneringen är det endaalternativet.Med tanke på hur arbetsmarknaden ser ut ,hur den kommer att se ut genomomstruktureringar, rationaliseringar och ett annatbehov av arbetskraft måste jag uttala den oron attjag är rädd för att förtidspensioneringen kommeratt öka om man inte tar krafttag för tidigrehabilitering. Det framförs i betänkandet kritiköver att rehabiliteringen är av för liten omfattning,att det bara handlar om ett uppdrag mellanförsäkringskassan och arbetsgivaren.Jag var naturligtvis tveksam till modellen attansvaret skulle ligga på arbetsplatsen och attförsäkringskassan skulle skapa resurser förrehabilitering. Det har inte fungerat i verkligheten,där det inte är fullt så rosenrött att man barabehöver skriva ner riktlinjer för att det skallfungera. Vi är medvetna om, både socialministernoch jag, att rehabiliteringen har stött på ganskastort motstånd från vissa arbetsgivares sida. Detfinns de som har varit mycket entusiastiska ochställt upp. Man kanske skulle kunna göra enutvärdering för att se hur det har gått till på olikaarbetsplatser, och gärna göra de ändringar somanses nödvändiga. Jag tror att det skulle varavärdefullt för framtiden. Jag skulle kunna förordaäven lagstiftning därför att det är så oerhört viktigtför samhället och nationalekonomin att vi ickeförtidspensionerar människor alltför snabbt.Jag vill bemöta som säger att det ärinvandrarna som svarar för den största delen avförtidspensioneringen. Man konstaterar irapporten: ''Det mest förvånande är kanske att detinte finns någon överrepresentation alls avinvandrare i materialet. I den tidigare studien vardet en kraftig överrisk för invandrare att blilångtidssjuk och förtidspensionerad, men förperioden --1992 finns det inte någon effekt avetnicitet. ''Detta vill jag gärna ha antecknat till protokollet,eftersom det är så lätt att kasta ur sig klyschor utanatt ha något belägg för det man säger.Man påpekar att en faktor som har stor betydelseär sjukskrivningstidens längd. Därför är detnödvändigt med tidiga insatser innan man blir fast iett till stånd som innebär att man känner ensamhet,osäkerhet att gå tillbaka till arbetet, att tröskeln blirbara högre och högre. Där borde man ha ettsamspel mellan arbetsgivare och den som är sjuk,eller personalorganisationer, så att denna personinte skall känna sig helt bortglömd efter bara enkort tids sjukdom.Förtidspensionärerna har i medeltal längresjukskrivningsperioder bakom sig än de somfortfarande är långtidssjukskrivna. Det säger att vimåste se till att det kommer en ändring tillstånd.Rehabiliteringsinsatserna sätts in i ett alltför skede.Jag kan tänka mig att det beror på bristanderesurser. Jag ser att pengarna ochpersonalresurserna har minskat somvi begärt ökad rehabilitering. Det har varit ettbekymmer för oss i styrelsenär vi sett den trenden.De förändringar i socialförsäkringssystemet somgenomförts har om inte förstärkt såi varje fall visat sig tämligen följsamma till denaktuella utstötningsprocessen. Det tycker jag att vialla som sysslar med socialförsäkringsfrågor skallkänna oss oroade för.Arbetsmarknadens utveckling i ett långsiktigt ochett kortsiktigt perspektiv påverkar volymen avförtidspensionärer. ''De kortsiktiga ändringarnamärks i form av konjunkturvariationer ochförändringar i arbetslöshetens nivå kan ocksåförstärka effekten av den utveckling som sker överlängre tid. Det har framkommit att arbetslöshetenpå nivå, både sammantaget ochindividuellt, påverkar förtidspensionsrisken. Juhögre arbetslösheten är i en kommun, desto högreär andelen förtidspensionärer generellt. I vilkenutsträckning den lokala arbetsmarknaden ärdifferentierad har troligen också betydelse förandelen förtidspensionärer.Högarbetslöshetskommuner har ofta ett ensidigtnäringsliv och vid konjunkturnedgång blir det svårtför sjuka och arbetslösa att finna en annansysselsättning.'' Då är det enklaste att ta tillförtidspensioneringen. Och så har man så att sägablivit av med några problem.Att detta är svårt är jag medveten om. Jag hararbetat med rehabilitering mycket . Men detär inte omöjligt om vi skapar resurser, om vi sägeratt samhället måste ha råd med en vettig och godrehabilitering. ''Utvecklingen inom andra delar avvälfärdssystemet kan också komma att öka trycketmot förtidspensioneringen. En mer restriktivarbetslöshetsförsäkring ökar utslagningen och kantendera att leda till fler förtidspensionärer bland delångtidsarbetslösa. En ökad restriktivitet isjukförsäkringen har samma tendens.Försämringarna av delpensioneringen och demindre förmånliga reglerna för personer som vill taut sin ålderspension leder också mot enökning av förtidspensionerna. De genomförda ochföreslagna ändringarna i anställningstrygghetenpåverkar förtidspensioneringen indirekt främstgenom att det försämrar möjligheterna tillarbetsrehabilitering av arbetshandikappade ochunderlättar för företagen att selektivt sortera utarbetskraft med bristfälliga kvalifikationer ellermed yrkesskador.De positiva tecken till en förbättring avkonjunkturläget och en minskning avarbetslösheten kan å andra sidan underlättasituationen något. ''Den slutsats man drar är följande: ''En lägrearbetslöshet sänker tendentiellt andelen nyaförtidspensionärer och underlättar på flera sättmöjligheterna till en framgångsrik rehabilitering.Det är en viktig förutsättning för att rehabiliteringskall fungera att individen har en anställning och ettarbete att rehabiliteras till. När färre personer ärarbetslösa ökar intresset från företag ochmyndigheter att anpassa arbetsplatser ocharbetsuppgifter till de anställda som har större ellermindre arbetshandikapp. ''Jag tycker att detta är något som vi borde beakta . Det är just nu man skall skapa möjligheternaför en bättre framtid för landet och för dearbetslösa.Innan jag lämnar talarstolen vill jag gärna, isamband med att delpensionen kommer att på siktförsvinna, nämna några ord om delpensionenstillskyndare och konstruktör, socialminister . Han var förutseende när det gäller attskapa möjligheter att undvika den typen avförtidspensioner som var aktuella vid dentidpunkten. Det fanns ingen modell fördeltidspensionen. Men den är accepterad i en delländer. Jag har själv studerat den frågan.Nästa betänkande som skall debatteras handlar omtandvården. Den tandvårdsförsäkring som infördesunder socialminister hjälpte till attskapa en god tandstatus för de äldre, som fickmöjligheter att gå till tandläkaren, och för de yngre.Vidare är tandstatusen mycket god bland vårabarn. Det betänkandet skall behandlas senare, ochjag skall inte lägga mig i det.Jag vill också rikta ett stort tack till min tidigarekamrat i beredningen där vi diskuterade pensioner.Jag vill tacka utskottets ordförande, . Vi har växlat på ordförande- ochviceordförandeposterna. Jag vill tacka de kollegerjag har haft i socialförsäkringsutskottet för ett fintkamratskap och ett gott samarbete. Hjärtligt tack!Anf. 33 ()replik:Herr talman! skall snart lämnakammaren. Det brukar bli litet trevligare formerdär man tackar varandra. Jag skall inte bli alltförmångordig.Jag har litet svårt för den typen av argument somibland dyker upp mot yngre ledamöter i kammaren,dvs. det man inte har upplevt själv måste man varaokunnig om. Därmed borde man inte få yttra sig.Det var den undertonen som hade i sinkommentar till mitt inlägg. Dessutom finns detalltid den underförstådda uppfattningen att det inteexisterar något alternativ till ATP-systemet.Oppositionens idé skulle vara att i stället för att haett ATP-system slänga pengarna i sjön och låta demförsvinna. Det är ett mycket dumt sätt att skrivahistoria.Jag försökte påpeka att det faktiskt fanns en insiktom de risker som leder till att vi förändrarATP-systemet, dvs. demografiska förändringar, enrejäl sänkning av pensionsåldern och utlovandet avofinansierade pensionsrätter. Det socialdemokratiskaförslaget infördes trots dessa varningar.När jag lyssnar på framstår det som atthon inte alls förstår varför det görs förändringar.Doris säger att ATP-systemet är ett alldelesutmärkt system och att det skall snarare byggasvidare. Varför har vi då denna proposition påbordet? Menar att det inte behövsnågra förändringar? Är detta något slagsomvändelse under galgen som tycker är felaktig? Jag har tolkat det såatt det är bl.a. den bristande finansieringen avATP-systemet som har lett till att vi tvingasförändra systemet. Delar inte denuppfattningen?Anf. 34 () replik:Herr talman! Det tillhör tydligen ungdomlig iver inte lyssnar. Jag har över huvud taget intenämnt ett ord om det som härnämner. Jag tycker att det är bra med friska krafteri . Det är inget fel i det. Men för densakens skull är det inget fel på att ha det historiskaperspektivet. Eller hur?Vidare var det frågan om ATP-systemet ochsänkningen av pensionsåldern. Den var tidigare 67år, men ändrades till . Det skedde efter mångaårs envist arbete från sida. De ville hapensionsåldern . Det fanns aldrig mednågra förslag till finansiering. När frågan diskuterades var det inte aktuellt med vårdår. Det blev treår, och det var man överens om. Men det fanns intemed någon beräkning av kostnaden i bilden. Detfanns unga människor som borde ha varitförutseende och kommit med några förslag tillfinansiering.Jag kan inte förstå varför är såangelägen om att det skall vara ungasocialdemokrater som skall diskutera frågan här.Var är de unga center- och folkpartisterna? Skulledet inte vara angeläget för att fåhöra tongångarna även från dem? Ni kanske talar ikorridorerna? Vad vet jag? Är det ungdomenskandidat för regeringspartierna som har framträtthär?Anf. 35 ()replik:Herr talman! Jag skall inte föra talanhär. Men har väl delvis det problemetatt det inte finns några yngre i riksdagsgruppen.Det kan vara en bidragande anledning.Anledningen till att jag riktar mig motSocialdemokraterna är att ni på ett närmastoförblommerat sätt har använt denna typ avargumentering inför den stundande valrörelsen,dvs. det har oerhört stor betydels vilken ålder,vilken bakgrund och vilket kön vi har som sitter idenna kammare. Jag noterar att för försöker en socialdemokrat att skylla ifrån signär jag påpekar att det går att föra in denna typ avresonemang i pensionsdebatten. Vilket beslut merän pensionsfrågan har en sådan generationseffekt?Jag har försökt att påvisa att det är därför det är såviktigt att många ungdomar engagerar sig. Det ärju jag och andra yngre som skall leva efter det nyasystemet. Vi har att ställa oss frågan om detkommer att hålla ihop bättre än det gamla ATP-systemet, eller om även vi måste göra förändringaroch dra ned på ersättningsnivåerna därför att vi varför generösa när beslutet fattades.Anf. 36 () replik:Herr talman! Jag är alldeles övertygad om attFredrik under sina år i -- hurmånga de nu kan bli -- kommer att möta påförändringar i det pensionssystem som skallinföras. Jag kan tänka mig att när han kommer uppi 40-årsåldern kommer han att väcka en motion omförändringar i pensionssystemet. Det kan kan varafråga om att ett tryck från väljarna osv. har gjort detrimligt. Jag kan också tänka mig att FredrikReinfeldt litet senare står i och talar omatt det inte går att förändra i pensionssystemet, förhan var ju med om at bygga upp det och tyckte attdet var alldeles perfekt. Jag tror att FredrikReinfeldt kan förfalla till detta.Men jag har inte gjort det. Jag har varit med iutredningar som har arbetat för förändringar. Jagvet inte om är så uppfylld av sigsjälv att det är svårt att för honom att lyssna. Jaginledde med att säga att jag ställer mig bakom deförändringar och principer som finns. Jag förstår attdet kommer att ta tid för genomförandegruppen attkomma fram till lösningar. Det skall bli en nyriksdag, och det kan komma in andra som är yngreän som har nya fräschasynpunkter på att det nya systemet inte skallgenomföras så som det ser ut i det liggandebetänkandet. Jag hoppas att det inte blir så. Det ärkanske gammalmodigt att tycka så. Men jag tyckerfaktiskt att denna genomförandegrupp skall få taden tid på sig som behövs för att komma fram tillett bra och ett i alla dess detaljer genomtänktförslag. Vi har tid till det. Det kommer inte attinnebära att ATP-systemet kollapsar.Anf. 37 Statsrådet ():Herr talman! Det är alltid intressant att få lyssna påDoris . Det är extra intressant eftersomhon tog upp en stor och viktig fråga i huvuddelenav sitt inlägg, nämligen frågan omförtidspensionering i vårt land -- medinternationella utblickar. Det var också, såvitt jagförstår, sista stora inlägg i dennakammare. Hon har gjort många omfattande ochinsiktsfulla inlägg. Jag har inte alltid hållit med --det är väl möjligen välkänt -- men det har alltid varitvärt att lyssna.Frågan om förtidspension omfattar oerhört mycketmer än just frågan om pensioner. Vi behöver barase på våra grannländer i för att inse attfrågan egentligen handlar om sysselsättningen förmänniskor som är litet äldre. Jag menar inte så därväldigt mycket äldre, men låt oss säga över 55 år.Det handlar i olika länder om olika system, menändå att en betydande del av den äldrearbetskraften trängs ut från arbetsmarknaden.Det har vi på många sätt försökt råda bot på i vårtland. En av metoderna var den stora satsning pårehabilitering som vi kom överens om i sambandmed arbetsgivarperiodens införande och frigörandeav resurser på kassorna. En annan i mindre skalavar den stora ökningen av resurserna tillyrkesmässig rehabilitering, som var en av den nyaregeringens första åtgärder. En tredje åtgärd har attgöra med den stora fråga vi diskuterar ,nämligen att separera ålderspensionssystemet frånförtidspensionssystemet. En sådan renodling, sominnebär att man för samman förtidspensionernamed sjukskrivningarna, är ett sätt att komma fram.Det handlar också om det som regeringen föreslåri kompletteringspropositionen, en satsning på attförstärka läkarfunktionen inomförsäkringskassorna som motsvarar uppemot ensexdubbling av dagens resurser. Regeringenkommer dessutom att läggafram förslag som kommer att sändas ut på remiss.Liksom satsningen i kompletteringspropositionenhandlar de om att vi skall göra insatser så tidigt sommöjligt. Det är ju en av de frågor som upp.Herr talman! handlar det förstås omförmågan i vårt samhälle att skapa nya jobb. Detär en fråga som överskuggar alla de andra frågor vidiskuterar. På detta område,förtidspensioneringen, har den en mycket storbetydelse. Den ekonomiska politiken i allmänhet,skattepolitiken m.m. och vår förmåga till förnyelseär det som kommer att avgöra om vi kan hållatillbaka den ökning som sker av antalet människorsom hamnar utanför arbetsmarknaden när denärmar sig 55--60-årsåldern. Vi ser ju en sådanökning runt omkring oss i den industrialiseradevärlden.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag begärde ordet närmast för attreparera en lapsus. Jag glömde en viktig sak. Detvar att tacka talmännen och kammarpersonalenoch, sist men inte minst, kanslichefen med sinamedarbetare, som har gjort det möjligt för oss attgenomföra arbetet på ett så förtjänstfullt sätt överåren.Anf. 39 ():Herr talman! När jag läste propositionen omreformering av det allmänna pensionssystemet fannjag att regeringen lyckats föreslå förändringar ochförbättringar i flera delmoment som jag haruppfattat som svagheter i nuvarandepensionssystem.I ett politiskt arbete får man ta del av kritik, ochman brottas med frågor om hur man skall kunnaförändra till det bättre. Från kristdemokratiskt hållhar vi hävdat att efterlevandeskyddet skallutformas med hänsyn till att familjen utgör enekonomisk enhet.När kammaren sedandebatterade änkepensionerna framförde kds AlfSvensson denna synpunkt. Utskottet hade då tillföljd av kritiken putsat upp övergångsreglerna. Påsikt innebär det beslut som då fattades att när mannår pensionsåldern bestäms pensionsvillkoren utanhänsynstagande till de familjeförhållanden somvarit. Då nonchalerades dessa synpunkter synligtgenom 312 gröna markeringar och en gul mot enensam röd.Herr talman! Dagens förslag öppnar förmöjligheten att till en viss del ta hänsyn till familjensom ekonomisk enhet. Jag tänker på förslaget omett system för delning av intjänad pensionsrätt.Pensionsberedningens förslag är att makar sombåda är födda eller senare skall kunna delapensionsrättigheter som framöver tjänas in inomdet reformerade pensionssystemet. Propositionenvidgar detta så att även makar som är födda underåren 1935--1953 bör få möjlighet att delapensionsrättigheter inom det reformeradepensionssystemet.Vi kristdemokrater har kritiserat olika inslag isamhället som missgynnat äktenskapet.Pensionssystemet har innehållit regelsystem somekonomiskt missgynnat äktenskapet. I detreformerade pensionssystemet är dessa inslag,såvitt jag förstår, borta utom för de pensionärersom omfattas av garantipensionen. Här får vi nogleva med olikheterna mellan gifta och ogifta ett tagtill, även om bostadsstödet med den utformning dethar utgör ett gott stöd för ensamstående.Vi och många andra har efterlyst bättrepensionsvillkor för dem som ägnar tid åt vård avegna barn. Pensionsförslaget tar hyfsad hänsyn tillvåra öskemål på detta område. Jag noterar attKarin Wegestål var negativ till barnårsrätten iförslaget.En fråga som har väckt mycket irritation och mångafrågor är de olika beskattningssystemen förpensionärer och löntagare. Genom en höjning avgarantipensionen möjliggörs nu en likformigbeskattning. Jag tror att detta är fördelaktigt.Otaliga är de frågor man har fått om varför de somhaft låga pensionspoäng inte fått någon nytta avdem. De har inte gillat att pensionstillskottetavräknas krona för krona mot den ATP de haft.Den lösning som valts med garantipensionen gerett visst tillskott för dem som har tjänat in en lågATP. Det är bra.Det är klart att jag helst hade sett ett högre beloppför lägsta garantipension. Jag inser dock att inuvarande ekonomiska situation är det inte läge fören sådan diskussion.Berith kritiserade tidigare i dagegenavgifterna i ålderspensionssystemet. För egendel menar jag att det är en bra lösning om halvaålderspensionsavgiften betalas som egenavgift ochden andra halvan som arbetsgivaravgift. Det finnsländer där man har en samverkan mellan socialaegenavgifter och skatter. En fortsatt debatt ochberedning i denna fråga hoppas jag kan leda framtill en bra och hållbar lösning med en deladfinansiering.Herr talman! har tagit uppsynpunkter på generationsskulden. Jag tycker självatt den frågan är mycket viktig. Vi bör varaobservanta på den både vad gäller statsskulden ochtillgångsuppbyggnad i kommunerna. Vi måstelämna över tillgångar till nästa generation, inte baraskulder. , som leds avkristdemokraten , arbetar med dessafrågeställningar.Anf. 40 (nyd):Herr talman! Jag vill också anknyta till dengenerationsfråga som det nya pensionssystemet är.Vi talar nu om förmåner och betalning för dessasom skall ske . Vi är i denna kammaresäkert medvetna om att det finns mångapensionärer som har en mycket låg pension,som det finns pensionärer som har så högpension att de kan ha något slags lyxkonsumtion.Det finns alltså en stor orättvisa i pensionssystemeti dag.Det finns särintressen som hävdar att vi skall kunnalösa detta problem. Men då måste vi ha realistiskaförutsättningar. En förutsättning för de förslag somdiskuterats är att man har i stort sett ingenarbetslöshet alls. Som det ser ut i trorjag att det är helt orealistiskt. Någon måste betalapensionerna.Om vi skulle betala pensionerna endast genomegenavgifter skulle det motsvara ytterligare iskatt, om man räknar in kostnaden förförtidspensionerna. Förtidspensionerna är ju ocksåett pensionssystem.Det är alltså ett krav från en allt större grupppensionärer att man skall ha denna ersättningsåsom pension som ingen vill betala. Vihar kommit till vägs ände. Det är ett orättvistsystem. Det sades tidigare i debatten här att deunga har goda tider. Vi måste ha klart för oss att 130000 ungdomar nu kommer ut. Av dem erbjuds ettfåtal arbete. Av förra årets studenter fick en tiondelarbete. Är det den tiondelen som skall betala för attpensionerna skall kunna levas upp av en grupp isamhället som har lyckats skaffa sig dessaförmåner? Det tror jag inte att ungdomarnakommer att finna sig i. Vi måste öppna ögonen ochreformera ett system, som är anpassat till dagensläge.Jag noterade med tillfredsställelse attsocialministern nämnde just såsom en gränssom tillämpas i vissa länder i . Studerar manfakta, finner man att pensionsåldern i verklighetenligger vid ungefär , även vi t.o.m. diskuteraren höjning av pensionsåldern. Det är ju många somförtidspensionerar sig. Någon minskning avförtidspensioneringen kan inte noteras, utantrenden är snarare ökande.Lindbeckkommissionen har ju påpekat attförtidspensionerna är felkonstruerade från börjantill slut. Därför har jag föreslagit -- men jag skallinte ställa något yrkande -- att man skall införa enfrivillig grundpension , så att desom vill lämna arbetsmarknaden kan få göra det.Kan vi få människor att frivilligt lämnaarbetsmarknaden och bereda yngre människor enmöjlighet att komma in på arbetsmarknaden, skallvi inte tack nej till den möjligheten. Det borde varaen självklarhet. Jag förstår att utskottet inte harkunnat behandla detta förslag positivt, men jaghoppas att förslaget kommer att diskuteras iframtiden.Många människor har kraft kvar även vid 55-årsdagen. Men det finns också människor som nogskulle vara intresserade av att lämnaarbetsmarknaden, om de vet attungdomar kan få en plats. Jag ser alltså enkoppling. Skall ungdomarna betala för ettpensionssystem, måste de också ges möjlighet attpåverka pensionssystemet. Man kan tala medungdomarna om att införa en tidigarepensionsålder. En senareläggning avpensionsåldern skulle innebära motsatsen. Det harvi ju sett i de diskussioner som förts. Det skulle ledatill en ökning av kostnaderna. Besparingen totaltskulle bli liten, eftersom förtidspensionernafortsätter . Därför är det viktigt atttrots allt koppla förtidspensionering till införandetav en frivillig pensionsålder vid 55 år.Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! Jag begärde ordet därför att jaguppfattade närmast på det sättet att hanvar för att allt fler människor skulle gå i pension vid55 års ålder. Min uppfattning är den rakt motsatta.Jag tog såsom exempel vad som händer i , och jag vill varna för att vi försätter oss i ensituation, där allt färre människor arbetar.Det är uppenbart för mig att såväl samhälletsvälstånd som möjligheten att bedriva envälfärdspolitik har att göra med att mångamänniskor är i arbete. Den kapitulation inför olikatrender som kan noteras och somClaus Zaars förslag innebär är inte något som jagaccepterar. Om jag skall göra en personligdeklaration, tror jag inte att vi kan skapa välståndgenom att ransonera det som skapar välstånd,nämligen arbete. Hela den filosofi som är förstås en oerhört statisk filosofi, somom den hade tillämpats tidigare i mänsklighetenshistoria hade lett till att vi hade haft mycketmindre av välstånd och välfärd.Anf. 42 (nyd) replik:Herr talman! Orsaken till att jag vill diskutera ensådan anpassning är att den totala arbetsmängden idet svenska samhället intealls har ökat i den omfattning som gruppen 16--64-åringar har ökat. Jag ser detta såsom ett inslag i entotal bild. Vi kan inte fortsätta att ha det som i dag.130 000 ungdomar kommer ut på arbetsmarknadenoch vill ha ett jobb. Vi har arbetslösacivilingenjörer som jobbar med surfingbrädor ochliknande saker. Vi håller på att få ett samhälle medfel inriktning. Vi måste arbeta, och arbetet skalllöna sig. Men måste vi se hur storarbetsmängd som finns i samhället. Det får inte blien fantasi.Anf. 43 Statsrådet ():Herr talman! Min mycket enkla tes var attarbetsmängden i ett visst samhälle inte är given.Hade så varit fallet, hade sett annorlundaut än det gör i dag.Anf. 44 (nyd) replik:Herr talman!