prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Det har man också frånregeringens sida förklarat att man är beredd attgöra.Men det är, herr talman, inte i första handdetaljerna som det handlar om, utan principen omett rättvisare stöd där inga grupper lämnas utanför.Jag yrkar bifall till reservation 1 till betänkande nr25 och i övrigt till utskottets hemställan.Jag skall avslutningsvis bara orda något ombetänkande nr 29, som handlar om barnomsorgen.Där uppfattar jag att vi egentlien i stort sett äröverens. Reservationerna från Socialdemokraternahar gjort mig något konfunderad. I reservation 1hävdas det att man måste skapa garantier förrättvisa, kvalitet och valfrihet i barnomsorgen. Detär egentligen det yrkandet går ut på. Men heladenna reservation är egentligen ett ordsvall. Jagskulle vilja veta på vilket sätt man har tänkt sig attformulera den här garantisedeln.Reservation nr 3 hade dengoda smaken att inte yrka bifall till. Det har jag enviss förståelse för. Den är utomordentligt märklig.Där anmärker man på att regeringen inte har varittillräckligt tydlig när det gäller utbildningsbehovetför barnomsorgspersonalen. Regeringen säger att''barns behov av omsorg och god pedagogiskverksamhet kan tillgodoses''. Det är riktigt.Personalen skall ''ha en sådan utbildning ellererfarenhet att barns behov av omsorg och godpedagogisk verksamhet kan tillgodoses''. Men,säger reservanterna, detta är inte tillräckligt. Sedankommer man med det egna förslaget. Där sägerman att personalen skall ha ''sådan utbildning ocherfarenhet att barnens behov av omsorg och godpedagogisk verksamhet kan tillgodoses''. Manföreslår alltså i reservationen ordagrant det somman vänder sig emot i regeringens förslag. Detskulle jag gärna vilja ha en kommentar till. Är intedetta om något att ägna sig åt luftförslag?Jag yrkar bifall till hemställan i dess helhet ibetänkande nr 29.I detta anförande instämde , , , ,, och (samtliga c).Anf. 31 ()replik:Herr talman! gör ett tappert försök attskjuta över frågan om vårdnadsbidrag på osssocialdemokrater. Vi skulle ha gjort den till ensymbolfråga. Sanningen är att detta är en otroligsymbolfråga för i första hand kds, men också förregeringssamarbetet, såvitt jag kan förstå. Härhandlar det om att till vilket pris som helst drivaigenom vårdnadsbidraget.Är det något som är en gammal dogm är det väl attfortfarande arbeta för ett familjepolitiskt förslagsom lades fram . Det har runnit mycket vattenunder broarna , och det har hänt mycketi det svenska samhället som gör att den modernafamiljepolitik som Socialdemokraterna står för ochsom även fler står för är den som passar väldigt braoch som är mycket önskad av dagens familjer.Problemet med vårdnadsbidraget, , äratt det är för litet för att det skall vara någotalternativ, som det är för stort genom attdet ställer till med allvarliga problem.Det är ett faktum att det är de privilegieradegrupperna som kommer att få mest glädje avvårdnadsbidraget. Det är de grupper som har möjligheter att vara hemma. Hur pengarnaskall räcka till privat tillsyn med kvalitet förlågavlönade familjer kan möjligen svarapå. Det kan i alla fall inte jag ha något som helstgrepp om. Det verkar oerhört svårt.Vad skall den ensamstående mamman göra med2 ? Vad skall hon ha för glädje av dem? Honmåste arbeta minst och kommer inte attfå ett öre i vårdnadsbidrag.Rosa Östh har i många debatter omfamiljepolitiken och vårdnadsbidraget talat sigvarm för möjligheten att gå ned i arbetstid medhjälp av ett vårdnadsbidrag. Tyvärr gör denkonstruktion som vårdnadsbidraget har fått iregeringens proposition det helt omöjligt. Man fåralltså, som väl vet, ingenting om manjobbar . Jobbar manmellan 15 och får man . Hur detskall kunna underlätta för en vanlig barnfamilj attgå ned i arbetstid är för mig en stor gåta.Vad det handlar om, , är fortfarande detjag har sagt tidigare i debatten:föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringen kananvändas precis på det sätt och ge de möjlighetersom vill ha. Varför, , intebygga ut föräldraförsäkringen i stället?Vilka är det som skall kunna välja, ?Vilken valfrihet får ensamma mammor? Vilkenprioritering tycker är rättvis i dagensläge? Är det de barnfamiljer som skall ha 3,7miljarder, eller skulle vi möjligen kunna användade här pengarna så att de kom alla till del på etträttvist sätt?Anf. 32 () replik:Herr talman! Det är inte i första hand ensymbolfråga för oss, , utan enrättvisefråga. Vi i kallar det gärna fören grundtrygghetsfråga.Vårdnadsbidraget omfattar, till skillnad från detsystem som gäller , alla grupper i samhället.Jag tycker att det är litet oroande att Maj-IngerKlingvall avskärmar sig så från verkligheten ochäven från de grupper som hon normalt brukar sägasig ha god kontakt med, nämligen LO-familjerna.De har i många fall inte någon barnomsorgsplats,utan de har en jobbig tillvaro där de, som jag sadetidigare, hankar sig fram genom att avlösa varandramed förvärvsarbetet och med barnomsorgen ihemmet.Det gäller just de människorna och den grupp -- jagförstår att nu väljer att intesvara på det som jag tog upp i mitt anförande -- sominte har hunnit etablera sig på arbetsmarknadenoch som inte kan tillgodogöra sigföräldraförsäkringen, hur bra den än är för demsom har fått en ganska hög inkomst. Vad har för någonting att erbjuda dem?Menar man något med rättvisa och solidaritet är deti varje fall för oss i självklart att manskall omfatta alla, att man inte skall utestänga vissagrupper därför att de inte har valt att anpassa sigefter det system som en majoritet i harvalt.Ensamföräldrarna skulle inte ha möjlighet att gåned i arbetstid, säger . Men detär ju just det som är avsikten med det här bidraget.Jag har sagt det tidigare, och jag erkänner att detkan finnas vissa problem med just 30-timmarsgränsen. Nivån för den tid som man arbetarkan ligga något högre. Men det är sådant som vi fårse över och ändra på, om vi kommer fram till att detbehövs.Anf. 33 ()replik:Herr talman! Det var i alla fall skönt att att det skulle bli vissa problem förensamföräldrarna. Sanningen är ju att det intekommer att bli någon ökad valfrihet eller någonförbättring för de här grupperna kvinnor.Konstruktionen av vårdnadsbidraget är gjord pådet sättet att man inte får ett öre i vårdnadsbidragom man arbetar . Deensamma kvinnor som har försörjningsansvarmåste självklart jobba heltid för att klara sin och sinfamiljs försörjning.LO-familjernas problem, , löser vi intemed ett vårdnadsbidrag. Till det behövs helt andrasaker. Det är prioriteringarna som jag har försöktatt envist föra fram i denna debatt, vilka insatsersom man behöver göra i svåra tider och vilkagrupper som har störst behov av att vi når dem medsamhällets insatser. Det kan aldrig vara ettvårdnadsbidrag, , som är det mestnödvändiga och det som ger mest effekt för de härfamiljerna. Tvärtom har LO-familjernas situationredan kraftigt försämrats och den kommerfortsättningsvis att försämras med det härvårdnadsbidraget. Det kommer inte att ge demnågon ökad rättvisa eller någon ökad valfrihet.Om vi vill öka jämställdheten för kvinnor, om vi villförbättra kvinnornas situation påarbetsmarknaden, kan vi inte införa ett bidrag somkraftigt försämrar kvinnornas situation. Denfamiljepolitik som vi står för står på tre ben:barnbidraget, barnomsorgen ochföräldraförsäkringen. Vill vara med ochförbättra barnfamiljernas situation och göra detmöjligt för småbarnsföräldrar att kunna välja ett livsom passar dem, handlar det framför allt omföräldraförsäkringen. Den ger precis demöjligheter som är ute efter.Innan jag slutar min replik till vill jagframföra samma tack som till har förstått att det är den sista debatten som viför i den här kammaren. Det har för mig varit sexintressanta och stimulerande år att få debatteramed och att få samarbeta med henne isocialutskottet.Anf. 34 () replik:Herr talman! Det är mycket tydligt att man frånSocialdemokraternas sida hänger sig åtdetaljutformningen och söker ofullständigheten idenna. Men vad det handlar om är de obotfärdigasförhinder i det här sammanhanget. OmSocialdemokraterna hade visat minstaintresse för att diskutera principen som sådan, trorjag att vi mycket väl tillsammans skulle ha kunnatarbeta fram ett förslag som hade tillgodosettvalfriheten och som hade ökat tryggheten för degrupper som , för det är så Maj-IngerKlingvall, helt står utanför samhälletstrygghetssystem.Maj-Inger säger också att det behövsandra saker för LO-grupperna. Detsom Socialdemokraterna gör i det härsammanhanget är att man yrkar avslag påregeringens proposition om vårdnadsbidrag utanatt man egentligen har något eget konkret attkomma med. Socialdemokraterna presenterar intei det här läget som alternativ en utbyggdföräldraförsäkring med tre eller sex månader.De senaste åren harSocialdemokraterna ständigt återkommit till attden här regeringen har medfört att kommunernamåste spara och gneta så att det har blivit sämre ochsämre, inte minst för barnfamiljerna. Därför hademan förväntat sig att Socialdemokraterna isamband med kompletteringspropositionen skullekomma med ett förslag där man presenterade merpengar till kommunerna. Men såvitt jag har förståtthar man inte lyckats åstadkomma en enda krona.Slutligen, herr talman, vill jag gärna återgälda devänliga orden till och tacka såmycket för den givande debatt som vi har haftgenom åren.Anf. 35 ():Herr talman! Vi står inför det kanskeviktigaste beslutet någonsin på familjepolitikensområde. har vi chans att besluta om enkursändring till förmån för familjenssjälvbestämmande. kan vi besluta om att taett stort steg på vägen mot en bättre rättvisa förSveriges familjer.Herr talman! Jag har under de två och ett halvt årsom gått ett antal gånger försökt att i den härtalarstolen ge argument för vår ideologiska syn.Men uppenbart är att de tål att upprepas en dagsom denna.Vi måste bry oss om våra barn mer! De allra förstalevnadsåren är så oändligt viktiga. Då tarmänniskan de djupaste intryck. Då skapas förutsättningar för attbarnet skall uppleva trygghet och trivsel senare ilivet.Barn måste få känna att de är älskade. Vi vuxnamåste ge mer tid åt barnen och ge dem den bästatänkbara omsorg och mest kärleksfulla fostran.Samhället blir känslokallt och otryggt om umgängetmellan föräldrar och barn, umgänget övergenerationsgränser, inte värderas och främjas.Utan fungerande hemmiljöer kan vi inte bygga ettsamhälle som präglas av omtanke och trygghet.Herr talman! Familjen är det lilla samhället. Detsäkraste sättet att minska våld och kriminalitet, attmotverka rotlöshet och drogbruk är faktiskt att geallt tänkbart stöd till hem och familjer. Det är i desmå nära miljöerna som vi kan skapa en motkrafttill den materialistiska människosyn som föderegoism och hänsynslöshet. Föräldrars kravlösakärlek kan knappast ersättas av något. Familjen blirvad man skulle kunna kalla samhällets bästa ochmest naturliga solidaritetsskola. Just därför ärfamiljepolitiken ett av de absolut viktigasteområdena i samhällsarbetet. Familjepolitikengriper in i så gott som alla sammanhang. Det är ifamiljegemenskapen som värdemönster, normeroch vägledande etik kan överföras från generationtill generation.Egentligen handlar vårdnadsbidrag om rättvisa. Jagvill gärna nämna några siffror. av alla barnmellan 6 månader och står utanför denav staten subventionerade barnomsorgen. avalla barn har föräldrar som har betalat till enbarnomsorg som de inte kan eller vill utnyttja. Förden kategori som vårdnadsbidraget gäller ärsituationen ännu orättvisare. av alla 1-åringari och av alla 2-åringar har barnomsorghemma eller på annat sätt. De får inte en krona avden subventionerade barnomsorgen.Kommunal barnomsorg är bra för många barn. måste eller vill utnyttja andra alternativ. Medett vårdnadsbidrag ökar valfriheten i och med attfamiljerna kan använda vårdnadsbidraget till denbarnomsorg som de tycker passar bäst för just derasbarn och familj.Maj-Inger påstår att vårdnadsbidragetförsämrar valfriheten -- det är otroligt. Jag vill tillMaj-Inger rikta frågan: Hur kan detförsämra valfriheten?Ett vårdnadsbidrag är inte så komplicerat som manvill göra gällande. Vårdnadsbidraget handlar inteheller om fraser om kvinnor fjättrade vid spisar,tvingade att vara hemma och ta hand om man ochbarn osv. Det handlar om rättvisa och chansen attfå mer tid med sina barn för båda föräldrarna.Svenska kvinnor har faktiskt förmåga att bestämmaöver sina liv, även om det inte låter så i debatten.Herr talman! Att ägna helt åt barnet är förde flesta människor lika berikande som, eller merberikande , en karriär och ett yrkesliv utanförhemmet. När vi talar för vårdnadsbidrag gör vi detför att vuxna människor skall få större möjligheteratt välja. En av grunderna för fungerande familjerär att föräldrarna själva skall få bestämma -- dettaär egentligen en självklarhet -- på vilket sätt derasbarn skall få sin omsorg.Det enda sättet att bygga upp en välbalanserad ekonomi är att föra över goda normeroch införa valfrihet i familjepolitiken. Det är naivtatt tro att bristande familjestabilitet och icke-fungerande familjer inte skulle ha ekonomiskakonsekvenser. Ju bättre fungerande familjer, destobättre samhälle.Det har diskuterats mycket om den ekonomiskaklokheten i ett vårdnadsbidrag. Jag skulle vilja sägaså här: Det här är egentligen ingen ekonomisk frågautan en ideologisk fråga. I det sammanhanget villjag gärna också jämföra olika kostnader inombarnomsorgen. Vårdnadsbidraget beräknas initialtkosta 2,3 miljarder netto, men kostnaderna för helastödet till barnfamiljer uppgår faktiskt till 80miljarder kronor.Nu vet vi också att det kommer att vara engod ekonomi att införa vårdnadsbidraget. Trots detär det inte vårt huvudargument.Jag vill motsätta mig när socialdemokraternaständigt säger att vårdnadsbidraget inte ärfinansierat. Det är finansierat i budgeten. Enligtberäkningar av kommerredan en minskning av efterfrågan på kommunalbarnomsorg med att ge ett överskott på ca1 miljard kronor. En minskning skulleuppnås om barn i den kommunala barnomsorgenbörjar där tre än vad de gör . Jag är övertygad om att det blir mer än 10 %som väljer att förlänga sin tid med barnen ett tagmed hjälp av vårdnadsbidraget.Herr talman! Det harmoniska samhället,balansgången mellan eget ansvar och gemensamtansvar, nås bäst genom att bygga upp tryggafamiljer. Familjepolitiken är i allt väsentligtinriktad på att ge barn goda uppväxtvillkor genomgenerella insatser, som innebär att man värnar ombarnfamiljernas ekonomiska trygghet och stöd iolika former vid barnens vård och fostran.Familjepolitiken är till för att underlätta förföräldrarna att själva välja den vård och fostran avbarnen som passar dem och barnen bäst. Om varjebarnfamilj får möjlighet att ordna barnomsorgenpå det sätt den själv önskar, skapas större trygghetför både föräldrar och barn.Alla fagra ord som uttalats ombarnomsorg och om hur viktigt det är för barnen attträffa sina föräldrar mer står i djup kontrast till denpraktiska politiken. Familjepolitiken har ipraktiken getts ganska låg status. Vi bör ställa ossfrågan: Vad är egentligen viktigast? För osskristdemokrater är saken klar: Fostran av barn,omsorgen om barn, är en av de allra viktigasteuppgifterna i samhället. Familjen, den lillagemenskapen, formar hela framtiden.Politiker kan inte, och skall inte heller, besluta idetaljer runt föräldrar och barn. Men politiker ärskyldiga att ange en viljeinriktning. Om manprioriterar och finner att det är viktigt att låtaföräldrarna avsätta mer tid för att vara tillsammansmed barnen, då är det naturligt att underlätta dettaval även via ett ekonomiskt stöd. Vårdnadsbidragetär till för att barn skall, om föräldrarna så vill, fådel av deras tid, antingen så att mamma eller pappajobbar deltid, sextimmarsdag eller halvtid eller såatt någon av föräldrarna under en del av barnetsförsta levnadsår på heltid harbarnomsorgsansvaret, eller genom något annatalternativ. Beslutet i det enskilda fallet skallföräldrarna själva fatta. Det är detta som är viktigt.Herr talman! Vårdnadsbidraget kommer att varatill störst glädje för metallarbetare,sjukvårdsbiträden, undersköterskor,busschaufförer, snickare, träindustriarbetare,kontorister och alla med vad vi brukar kallanormala LO-löner. Det är dessa föräldragruppersom har minst möjlighet att förändra sinarbetstid -- detta på grund av att ekonomin förfamiljen inte tillåter att någon sänker sinsysselsättningsgrad eller är hemma ett par månaderefter föräldraförsäkrignen. Vårdnadsbidraget är fördessa familjer ett rejält handslag och konkret stöd,om man vill avsätta mer tid för att vara tillsammansmed barnen. Vårdnadsbidraget är ett erbjudande,inget tvång. Erbjudandet är format för att låta allaföräldrar, inte enbart dem med höga löner somhittills, få chans att välja mer tid tillsammans medsina barn under barnens första levnadsår.Beträffande andra frågor har politiker ofta böjt sigför vad väljarna vill och tycker. harett antal gånger i debatten talat om att majoritetenav svenska folket vill ha barnomsorg.När det gäller vårdnadsbidraget torde det finnas fåfrågor där åsikterna är så väldokumenterade. Totalthar 15 opinionsundersökningar gjorts angåendevårdnadsbidraget. I alla finns ett starkt stöd för attgenomföra denna barn- och föräldrareform.Speciellt starkt är stödet hos barnfamiljer ochkvinnor. I två av de senaste Sifoundersökningarnasade respektive av kvinnorna i åldrarna16--ja till ett vårdnadsbidrag. Endast 22 %respektive sade nej, trots att man av debattenatt döma kan tro att siffrorna skulle vara deomvända. Av önskemålen framgick också att hela75 % av de tillfrågade ville gå ner i arbetstid, om defick bättre ekonomiska förutsättningar med hjälpav ett vårdnadsbidrag.Herr talman! fattar vi beslut om barnensframtid. Med ett vårdnadsbidrag har vi chansen attöka valfriheten och flytta över litet avbeslutanderätten från politikerna till familjerna.Det är väl det som familjepolitik skall handla om?(Applåder)Anf. 36 ()replik:Herr talman! Jag förstår att det här är en stor dagför kds. Någon vårdlön har det ju inte blivit, mendet har blivit ett bidrag, som enligt kds bara ärbörjan. Då vill jag fråga : Börjanpå vad då? Början på ett samhälle där kvinnor medbarn inte längre arbetar och där det familjestöd somvi har byggt upp minskar? På siktskall vårdnadsbidraget bli billigare. Det har jag lästi pressen och det sade även i sittanförande.Jag har tidigare frågat representanterna förregeringspartierna om de bristfälliga analyserna ivårdnadsbidragspropositionen. Det förefaller somatt sitter inne med en anlys, i allafall av hur många kvinnor som kommer att stannahemma och på det sättet minska kommunernaskostnader. Det vore intressant att få veta vilkaberäkningar som stöder sig på närhon säger att vårdnadsbidraget kommer att blibilligare. Och i så fall: På vilket sätt skallvårdnadsbidraget bli billigare? Det finns alltsåingenting i vårdnadsbidragspropositionen som pånågot sätt stöder tanken att det skulle bli billigare.Sedan sade att detta inte är enekonomisk fråga utan är en ideologisk fråga. Detvar skönt att få det belagt, eftersom det känns attdetta verkligen är en ideologisk fråga. Det är ingenekonomisk fråga, och det är inte heller någonvalfrihetsfråga. Det handlar om ideologi och inteom att ge föräldrar och barn ett ökat stöd, därföratt då finns det -- som jag har sagt --bra och upparbetade vägar att gå med denfamiljepolitik som vi har bedrivit idet här landet. Den möjligheten finns, om manvore intresserad av att ge familjerna ett ökat stöd.Men uppenbarligen är man intresserad avnågonting annat. Då är min fråga: Är det ett annatsamhälle som talar om, där mänoch kvinnor har andra uppgifter än vad de har ?Jag måste kommentera ett helt otroligt påståendesom gjorde. Hon sade att LO-familjerna skulle med ett vårdnadsbidrag verkligenkunna få utrymme för att gå ner i arbetstid och väljaandra lösningar. Om man arbetar mellan 15 och 30timmar, alltså en vanlig deltidstjänst, får man700 kr minus skatt . Jobbar man mer än30 timmar, vilket är det allra vanligaste, får maningenting. Att komma med det påstående somChatrine gjorde är att fullständigt slå blådunster i folk. Jag kräver faktiskt litet mer.Anf. 37 ()replik:Herr talman! Jag vill först säga till Maj-IngerKlingvall att vi har kallat detta för vårdlön,eftersom vi tycker att det handlar om ett arbete somockså skall accepteras som ett arbete. Men om detkallas för lön eller bidrag är ingen huvudfråga. Detär innehållet som är det avgörande.Maj-Inger frågade vad vårdnadsbidragetvar början till. Ja, det är en början till attfamiljepolitiken skall utgå från familjens behov,och det är det som vi kristdemokrater vill byggavidare på.Sedan undrade hur vi hadefixat prognoserna och vem som hade bestämt attföräldrarna skall vara hemma. Det är olikaberäkningar som har gjorts. Just att vi inte exaktkan tala om hur det kommer att bli är anledningentill att man får välja själv. Vi kan bara göraberäkningar. Skulle jag exakt ha kunnat ange hurdet skulle ha blivit, hade man inte fått den valfrihetsom vi vill ha.Vårdnadsbidraget är en ideologisk fråga framförallt för och hennes parti. Mantycker att det är bättre att samhället fostrar barn änatt föräldrarna ger mer tid åt sina barn. Det äruppenbart att man i Socialdemokraternas Sverigekan byta barn med grannen och få del avfamiljestödet. Men om man sköter sina egna barnär det värt . Det är det som jag avser när jagtalar om att detta är en ideologisk fråga.Det är precis som att skullevara rädd för att använda LO-familjerna somexempel. är väl mer än ! Nukan inte en förälder från en LO-familj med ganskasmå inkomster vara hemma med barnen,därför att pengarna inte räcker. Men om man får2 extra är det säkert många somkan välja att vara hemma ytterligare ett visst antalmånader. Om man inte vill stanna hemma, är detinget tvång, utan då får man utnyttja samhälletsbarnomsorg och arbeta. Vårdnadsbidraget är enmöjlighet och ingen svårighet.Anf. 38 ()replik:Herr talman! Jag måste ställa ytterligare en frågatill : Är det inte så attfamiljerna kan bestämma hur de vill ha det?Bestämmer inte familjerna hur de vill ordnadet för sina barn, vilken barnomsorg de vill ha, hurlänge man vill arbeta osv. ?Den familjepolitik som harbedrivits i vårt land bygger på familjernas behov.Sedan är den politiken inte fulländad, självfalletinte. Det finns många hål att fylla. Inte minst meddagens ekonomiska läge och höga arbetslöshet ärdet naturligtvis många insatser som i en framtidmåste till för att vi skall kunna nå ett läge då barnoch familjer kan leva ett så idealt liv som möjligt.Med de tre inslag som den svenska familjepolitikenhar haft -- barnbidrag, barnomsorgoch föräldraförsäkring -- har vi skapat ett samhällemed väldigt god jämställdhet mellan kvinnor ochmän och som har gett barn unikt godauppväxtvillkor. Detta vill vi Socialdemokraterbygga vidare på och vara rädda om. Vi tycker attdet är oerhört viktigt att satsa på barnen i enframtid -- barnen är för oss framtiden. Därför kanvi Socialdemokrater aldrig se att förslaget om ettvårdnadsbidrag är ett alternativ som på något sättleder till en bättre framtid.Anf. 39 ()replik:Herr talman! Man bestämmer inte själv hurman vill ha det med familjen. Om man vill ge mertid till sina barn och vara hemma, måste man hargoda ekonomsika möjligheter till detta. Har maninte dessa möjligheter finns det ingen valfrihet.Enligt opinionsundersökningarna är inte hellersvenska folket nöjt med dagens barnomsorg. Dåskulle det inte vara 65--som vill ha vårdlön.Vårdnadsbidraget är ingen jämställdhetsfråga. Detär en rättvise- och frihetsfråga. Vårdlön skullekanske visa att samhället äntligen värderar detarbete som kvinnor oavlönat har utfört i hundratalsår. Av det skälet kanske det är en positivjämställdhetsfråga. Som det är nu har ju de flestakvinnor ingenting annat än en tvångströja på sig.De måste gå ut och jobba för att klara ekonomin.Maj-Inger och jag har helt skildavärderingar om vad som är frihet. Frihet är för migatt jag som förälder tillsammans med min familj fårbestämma hur jag vill ordna min barnomsorg ochatt samhället accepterar mitt beslut.