prot · GH0991 · 1994-04-19 00:00:00 — Den uppgiftsinsamlingsom berör skolornas intäkter och kostnader skerden och avser föregående räkenskapsår.Detta innebär att årets uppgiftsinsamling nyligenavslutats.Uppgiftsinsamlingen och redovisningen sker enligtde föreskrifter som utfärdats efter samråd medSvenska kommunförbundet ochLandstingsförbundet.På grund av en viss tröghet i kontrollsystemen ärdet rätt att säga att 1994 kommer att bli det förstaår då mera fullständiga data föreligger om defristående skolornas verksamhet. Jag inväntar medintresse denna redovisning.Anf. 94 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret påfrågan.Dess värre har svaret mycket av karaktären av etticke-svar. Bakgrunden till att jag har ställt frågan äratt jag följer upp och så smått deltar i en delfristående skolors verksamhet. Jag finner detmycket intressant och spännande. Därför kännerjag att det är oerhört angeläget att de friståendeskolorna finns kvar inom den sammanhållnagrundskolan, att det finns så rättvisa villkor sommöjligt och att de inte skiljs ut från det övrigaskolsystemet. Just närheten till det övrigaskolsystemet ger störst påverkansgrad på detallmänna efter det att vi fattade beslut i togjag kontakt med för att få höra hur lägetvar med elevavgifterna. beslut var enform av gummiparagraf som måste prövas ipraktiken i fråga om skäliga elevavgifter.Jag har haft upprepade samtal med personal påSkolverket, och jag har blivit uppriktigt förvånadnär jag inte har kunnat få fram några som helstuppgifter om huruvida det förekommer någraskolavgifter och på vilken nivå och vad som i så fallbedöms vara skäligt eller oskäligt.Skolverket har kunnat meddela att det finns 168tillstånd för fristående skolor. Men man vet intevilka skolor som är i gång. Här finns det alltså stora,klara brister.Herr talman! Jag tror att ett av huvudproblemen äratt det egentligen finns två huvudmän förverksamheten. Trots att det finns enkommunaliserad skola har det skapats en gräddfilför dessa fristående skolor med fri etableringsrättdär räkningen kan skickas till staten. Dekommunala politikerna och myndigheterna harväldigt litet att säga till om, och på många håll harde oroväckande liten kunskap om vad som pågår.Anf. 95 (m):Herr talman! Det finns säkert brister i alluppföljning när det gäller friskolorna. Det är enrelativt ny prövning som skall göras.Jag har inhämtat att man på har tagitfram riktlinjer för hur frågor om elevavgifter -- somvi diskuterar -- skall hanteras. Det är mycketbra att det har skett. räknar med atttillsynen har utövats för över hälften av defristående skolorna. Verket har tagit fram en planför hur genomgången skall gå till. Jag tycker att detär bra, även om jag tycker att det skulle vara braom mer kunde redovisas.Enligt de samtal jag har haft med verketstjänstemän kommer redovisning attsnart vara klar. Jag hoppas att den skall visa attskolorna uppfyller de krav som har sattupp för elevavgifterna. följer striktlinjen att avgifter skall vara skäliga, och verketförsöker hitta en grund för den bedömningen.Avgifterna skall ha en viss profil och kunnamotiveras, t.ex. så att föräldrarna inte betalar tvågånger.Det förs också diskussioner med enskildafristående skolor där verket vid tillsynen har funnitatt avgifterna ligger fel. Det tycker jag också är bra.Arbetet går framåt, även om jag kan önska migmer.Det centrala är dock att den allra viktigasteprövningen med utångspunkt i de krav ochriktlinjer som har satt upp är denprövning som utövas av föräldrarna. Det är välbekant för de flesta som intresserar sig förfristående skolor att föräldrarnas aktiviteter,diskussioner och engagemang har vitaliserats av attvi har infört definitioner av hur avgifterna skall varabeskaffade. Jag tycker ändå att det har skett en delpositiva saker.Anf. 96 ():Herr talman! Jag har inte något behov av attifrågasätta kompetens och förmåga.Jag talar mest i min egenskap av riksdagsledamot.I den omdaning på gott och ont som pågår i detsvenska samhället skall till den goda sidan räknasatt allt fler beslut om verksamheter fattas av demänniskor som besluten angår. Det ser jag somnågot i grunden positivt.Men alla dessa verksamheter, så länge de är nästantotalt skattefinansierade, lyder ändå under beslutsom är fattade i . Ansvaret för helheten isamhällsutvecklingen vilar ändå på dennakammare. När jag som enskild riksdagsledamot tvåår efter ett riksdagsbeslut vill följa upp hur det går,finner jag det förvånande att upgifterna inte finns.Det gäller att vårda reformen.Min avslutande fråga till statsrådet är följande: nöjd med den uppföljning, kontroll ochprövning som sker från sida av defristående skolorna?Anf. 97 (m):Herr talman! Jag kan konstatera att hari sin egenskap av ny myndighet gjort mycket för attge oss bättre underlag för uppföljning ochutvärdering av vad som sker ute i våra skolor --både de fristående och de offentliga skolorna. Dettycker jag är bra.Men det vore väl fel att stå i talarstolen och säga attjag är nöjd. Det finns många fler upgifter, en bättreoch mer jämförbar statistik som vi önskar oss. Detframgår av den utvecklingsplan för skolväsendetsom regeringen har lagt fram. Där har vi en radönskemål vad beträffar den typen av statistik ochuppföljning. Det är en signal till att härfinns mer att göra.Jag tror att det är viktigt att vi från politiskt hållsignalerar att vi inte kan vänta hur länge som helstmed åtgärder. Men vi skall även ha respekt för attinsamling av uppgifter, framför allt analys avuppgifter, ibland tar litet tid. Vi har ingen nytta avstatistik och uppgifter om de inte är välgenomarbetade.Jag har noterat de synpunkter framfört vid gäller möjligheterna att få braunderlag. Vi får följa upp dessa frågor.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1993/94:452 om kursplanen isvenskaAnf. 98 (m):Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta så att betydelsen av ettvårdat språk i tal och skrift uppmärksammas isvensk skolundervisning.Jag håller helt och hållet med ombetydelsen av att eleverna lär sig ett vårdat språk iskolan. Såväl läroplanen som kursplanen i svenskaunderstryker också tydligt den vikt regeringenfäster vid att skolundervisningen arbetar mot dettamål.Läroplan och kursplaner är tillsammans med degrundläggande bestämmelserna i skollagen destyrdokument där regeringen anger de målgrundskolan skall arbeta för. Det ärskolhuvudmannen som den ansvarige förskolverksamheten som skall vidta de åtgärder sombehövs för att intentionerna följs och målenuppnås. Med de formuleringar som finns i bådeläroplanen och kursplanen i svenska är jagövertygad om att ingen kan sväva i tvivelsmål omvikten av att skolan anstränger sig för att läraeleverna vårdat språk i tal och skrift.Anf. 99 ():Herr talman! Jag tackar skolministern för svaret.En kursplan i svenska, som den som senast harantagits av regeringen, är naturligtvis mycketviktig, eftersom den gäller vårt modersmål. Språketär vårt viktigaste medel för att få kontakt medandra människor, i vår närhet och långt borta. Detgäller i vårt komplicerade samhälle att förstå ochkunna föra vidare all den information somcirkulerar omkring oss. Vårt demokratiskasamhällsskick bygger på att alla aktivt och på olikasätt skall kunna delta i samhällslivet.I kursplan för svenska finns nu 18 målsom lärarna skall sträva mot. Det är självklart attundervisningen skall utveckla, som det där anförs,exempelvis språklig säkerhet i tal och skrift, menvarför finns då inte just den formulering som jaghar nämnt i min fråga med i kursplanen?Anf. 100 (m):Herr talman! Visst kan man undra över varför vihar formulerat oss så som vi har gjort. Det som jaghar försökt uttrycka i mitt svar och i läroplanen äratt regeringen lägger stor vikt vid att skolan strävarefter att varje elev skall utveckla ett rikt ochnyanserat språk och att eleverna förstår betydelsenav att vårda sitt språk. Det senare är direkt hämtatur läroplanen. Jag tycker inte att kursplanerna äroklara på denna punkt.Man kan vidare konstatera att det inte bara är ettansvar som åligger skolan att fundera över hur manskall arbeta för att elevernas språk skall bli rikt ochnyanserat. Man kan inte hoppa över det faktum attbarn och ungdomar påverkas också av vuxna ochandra utanför skolans värld. Om föräldrarna svärsom borstbindare eller inte vinnlägger sig särskiltmycket om att uttrycka sig vårdat, föreligger enbrist som ingen lärare i världen kan kompensera.Även medierna har ett stort ansvar. Personligenskulle jag önska att barn- och ungdomsprogram istörre utsträckning var gjorda av människor somfunderade över hur man uttrycker sig, eftersomdessa program påverkar barn och ungdomar väldigtmycket. Det gäller inte bara hur man formelltvårdar sitt språk utan också vilken ton som mananvänder mot andra människor. Det är viktigt har en nyanserad ton.Jag vill avslutningsvis säga att regeringen är myckettydlig när det gäller riktlinjerna förskolundervisningen i ämnet svenska. Detankommer på oss alla att försöka spridainformation om de nationella målen ochriktlinjerna i detta avseende.Anf. 101 ():Herr talman! Jag delar till fullo statsrådets syn. Imånga sammanhang runt omkring oss användssvordomar samt nedvärderande och vulgära ordoch uttryck, och detta bruk blir enligt min meningalltmer utbrett. Jag håller med om att det inte är lättatt vända denna utveckling bara genom attformulera sig i ett dokument, men jag menar ändåatt skolans betydelse har varit och är stor just iarbetet för ett vårdat språk.Jag har studerat tidigare läroplaner och funnit attdetta tas upp i kursplanerna. I t.ex. Lgr 62understryks att målet för undervisningen i svenskabl.a. är att väcka elevens intresse för sitt eget språkoch en lust att vårda det.Jag tror att det är viktigt att detta finns med just ikursplanen. Våra läroboksförfattare ochnaturligtvis våra lärare och skolledare läser dettamycket noga, och om detta skall bli enutgångspunkt för utformningen av läromedel, ärdet viktigt att det finns med i kursplanen. Att så inteär fallet ser jag som en brist.Anf. 102 (m):Herr talman! Jag konstaterar att att detta saknas i kursplanerna. Låt mig barapåpeka att såväl läroplanerna som kursplanerna nuhar en något annan utformning . Vi harkoncentrerat dem mycket, och jag menar att desynpunkter som har innehållsmässigtinryms där.När det gäller missnöjet med eller besvikelsen överatt det saknas en formulering kan jag säga att vi iutvecklingsplanen för skolväsendet har påpekat attvi under nästa period vill arbeta med en modell fören rullande kursplaneöversyn. Det kan alltsåsenare kanske bli tillfälle för att pånågot sätt få med formuleringar vilka han kännerkan tydligare ge uttryck för den avsikt som vi hardiskuterat.Anf. 103 ():Herr talman! Jag har sett att detta anges myckettydligt i läroplanen, och det är jag mycket glad åt,men jag tror ändå att det är viktigt att det finns medockså i kursplanen. Jag noterar att det när det gällerengelska anges som mål att eleven skall sträva efteratt formulera sig tydligt och vårdat i skrift. Jagtycker att detta borde gälla också för vårtmodersmål.Jag hoppas att den diskussion som vi här har förtskall leda till att man kommer att uppmärksammabetydelsen av ett vårdat språk, vilken vi också ärhelt överens om. Det framhålls också i läroplanenatt utbildning och fostran i djupare mening är enfråga om att överföra ett kulturarv från engeneration till nästa, och i det sammanhangetnämns bl.a. språkets betydelse. Mot bakgrundhärav och de mål som skolministern har lyft framhoppas jag att betydelsen av ett vårdat språk skalluppmärksammas ordentligt i den svenska skolan.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1993/94:459 om segregation iskolanAnf. 104 (m):Herr talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen är beredd att vidta mot devidgade klyftor i skolan som hon menar uppstått tillföljd av regeringens skolpolitik.Låt mig först av allt säga att att formulera sina frågor knappast inbjuder saklig och seriös diskussion, vilket jag beklagar.Sedan den borgerliga regeringen tillträde 1991 harett antal genomgripande reformer av skolväsendetgenomförts. De har syftat till att stärkakunskaperna i skolan, öka mångfalden avutbildningar och inriktningar men också att stärkaelevers och föräldrars rätt till reeellt inflytande ochmedbestämmande, inte minst genom devalfrihetsreformer som genomförts.I satsar vi avsevärda resurser på attge våra barn en bra utbildning. Regeringen har iden framlagda utvecklingsplanen förskolväsendet redovisat bl.a. hur svenskaskolkostnader utvecklats i en internationellbelysning. Det framgår där att är det landsom i andel av BNP satsar mest av alla . Även om skolkostnaderna minskat desenaste åren befinner sig fortfarande i entätposition i världen.I samma utvecklingsplan konstaterar regeringendessutom att skolans stödresurser tenderar attkoncentreras på de elever som är i störst behov avstöd. Där påpekas dessutom riskerna med attkommunerna nu upprättar modeller förresurshanteringen som inte är tillräckligt flexibla.Regeringen aviserar i utvecklingsplanen att justfrågan om stödet till barn med svårigheter kommeratt följas nogsamt . Det är t.o.m. en av de prioriteradeuppgifterna för statsmakten framöver.Till följd av den krisartade ekonomiska situationenSverige befann sig i vid regeringsskiftet harskolan fått vidkännas besparingar, precis som inästan all annan offentlig verksamhet. Men tilldetta bär inte den borgerliga regeringen skulden.Det framgår inte av fråga, menden ekonomiska situationen som rådde vidregeringsskiftet och som alltjämt delvis råder, är ettresultat av den långvariga socialdemokratiskavanskötseln av landets ekonomi.Av mycket stor vikt för skolan har avregleringarnaoch decentraliseringen av beslut och ansvar varit.Det är förändringar som regeringen drivit med storkraft . Betydelsen av detta visas inteminst i en situation då skolan tvingas minska sinakostnader och prioritera. Det ger skolorna bättremöjligheter att genomföra de nödvändigabesparingarna, utan att det allvarligt drabbarkvaliteten och utan att barn med särskilda behovblir utan stöd.En grundläggande ambition, inte minst i de nyaläroplanerna, är att den undervisning som ges iskolan så långt som möjligt skall vara anpassad tillvarje enskild elevs behov och förutsättningar. Detär mot den bakgrunden självklart viktigt attskolorna har stödresurser att sätta in för elever somhar särskilda behov och att skolorna tar vara på ochutvecklar den specialpedagogiska kompetensen.Men det är också mycket viktigt att möjligheten attvälja och påverka inte bara förbehålls ett fåtalekonomiskt starka, utan att alla elever ges reellamöjligheter till inflytande i skolan.Sedan regeringen tillträdde har elevers ochfamiljers ställning i skolan stärkts på ett avgörandesätt. Genom den lagliga rätten att välja skola,genom de kommunala skolpengssystemen ochgenom den ökade valfrihet som de friståendeskolorna möjliggjort kommer elevernas ochfamiljernas behov i främsta rummet. Skolan tvingaspå ett helt annat sätt än tidigare ta hänsyn till varjeenskild elevs behov och förutsättningar.Anf. 105 ():Herr talman! Jag vill tacka så mycket för svaret.Det är ett långt svar, även om det inte svarar på minfråga. Den frågan tyckte inte skolministern om.Man får inte fråga utifrån hur verkligheten ser ut,utan man skall fråga allmänt om regeringensambitioner. Då får man många vackra ord till svar.Det kan vi se i det svar som jag har fått, vars ordjag i och för sig inte har så mycket emot. Menfrågan gällde faktiskt något annat.Frågan gäller de tendenser till segregation ochklyftor i skolsamhället som vi kan konstatera. Enförsta fråga till skolministern är om hon erkännerden här segregationen eller om hon förnekar den.Jag uppfattade hennes svar som att hon förnekarden.Jag tror det handlar om hur man ser på skolan. Omden är en marknad där eleverna och föräldrarna ärkunder som med någon sorts peng, skolpengen,skall köpa skolans tjänster är man långt borta frånatt se skolan som en medborgerlig rättighet.Begreppet En skola för alla försvinner in i etttöcken. I stället handlar det om att skolan ochrektor skall marknadsföra sin skola medreklambroschyrer. Man skall konkurrera skolornaemellan. Då brister det i likvärdig utbildning, somvi har slagit fast är det som skall gälla.De som förlorar på den här marknaden är de mångaelever som behöver extra stöd och hjälp. Om deeleverna är det ingen som vill konkurrera. Jagmenar att det är så många som så tydligt kan setecknen på en alltmer uppdelad, segregerad skola.Det borde även skolministern kunna göra. Det äroroväckande om elever som behöver extra hjälpoch stöd inte kan få det på grund av att vi ivuxengenerationen håller tillbaka så kraftigt.Anf. 106 (m):Herr talman! Det första som tarupp i sitt anförande gäller om klyftorna finns ellerinte finns. Jag skulle vilja påstå att klyftorna,skillnaderna mellan olika elever, har minskat. Denskillnad som har förelegat när det har gälltmöjligheten att välja har försvunnit i och medfriskolereformen. Vi har ökat möjligheterna föralla att påverka skolans utveckling och att välja.Det är en sida av saken som jag tycker är oerhörtcentral.Jag vill också påstå att skolan har blivit bättre i denmeningen att decentraliseringen, som riksdagenhar tagit initiativ till och som pågår ute ikommunerna, har gått vidare. Det är bra närskolorna själva kan ansvara för sin budget. Ävennär det är trångt om resurser kan man då hitta sättoch vägar för att skapa just en skola för alla elever,som jag tror att de flesta vill ha. Jag tycker att detfinns många påtagliga exempel på en kreativitet utei kommuner och skolor som man inte kan bortsefrån. Bakom statistiska uppgifter om kostnadernahit och kostnaderna dit kan man konstatera att detockså har skett förändringar som är till gagn förelever med särskilda behov.Jag konstaterar att vi numera möter kommuner ochskolor där det finns stödteam. Experter kan nåvarje skola. En samverkan mellan skola ochbarnomsorg växer fram. Det finns friståendeelevvårdsteam som kan komma medspecialistkunskap som tidigare bara fanns på någrafå ställen. Det här tror jag är bra.Jag tror också att det är viktigt att man vinnläggersig om att säkra rätten till stöd och hjälp för demsom har det svårt i skolan. Där menar jag attläroplaner och annat är mycket tydliga.Jag vågar nog påstå att det inte bara är regeringensom har den här bilden. fårjag återkomma till i mitt nästa inlägg.Anf. 107 ():Herr talman! Jag tror att lever i enmycket annorlunda verklighet än flertalet eleveroch deras föräldrar ute i landet. Visst finns detengagerad personal som gör ett bra jobb och somorkar göra det fortfarande. Men det handlar om attförhållandena blir allt svårare.Låt mig bara citera vad skolöverläkaren slår fast i sin rapport: ''Oro,koncentrationssvårigheter och psykosocialproblematik ökar både i omfattning och tyngd.Desto viktigare att värna om barn med särskildabehov. Även om detta ansvar är klart uttalat har ipraktiken förutsättningarna minskat. Ekonomiskaskäl tvingar fram ett ökande antal elever iklasserna. Kurator- och psykologresurser minskas.Speciallärartimmar och elevassistenter blirifrågasatta. stryps nätverket utanförskolan. ''Det här är verkligheten, och den förnekar BeatriceAsk. Det tycker jag är allvarligt.Anf. 108 (m):Herr talman! Jag är mycket glad över att tar upp just , som jag aveget intresse följer noga. Jag läser ofta GörelBråkenhielms rapporter.Det som är intressant när det gäller utvecklingen iStockholm är att man skolbudget faktisktsatsar mer än någonsin på barn med särskildabehov, en ökning . Att det sker ärnaturligtvis mot bakgrund av att nästan samtligakommuner redovisar att behovet av extra stödökar. Barn har mer problem . Vad det beror påvet vi inte. Men en del undersökningar tyder på attarbetslöshet och annat påverkar. Det har blivitstökigare att vara barn. Men just i harman gjort en hel del.Det är klart att den här situationen är besvärlig.Men även i kan man konstatera att detlokala budgetansvaret har en positiv betydelse.Man prioriterar annorlunda än skolförvaltningen isin vishet gjorde när den centralt fördeladeresurserna. Vad gäller de här barnen väljerskolorna nu i högre utsträckning att behålla någotmindre klasser än att ha specialundervisning vidsidan av. Vi kan diskutera om det är bra. Men jagkonstaterar att man har ett stort engagemanglokalt, och det skall vi vara glada över. Jag tyckeratt den bilden alltid försvinner när skall peka på hur det ser ut i den s.k.verkligheten.Anf. 109 ():Herr talman! Jag inledde mitt förra anförande medatt säga att det förekommer engagerade insatseroch att jag verkligen tackar lärarna för att de orkargöra sådana i en mycket bekymmersam tid. Men avdet skälet får inte skolministern springa ifrånansvaret, för det är en helt annan verklighet än denhon talar om som gäller ute i skolorna. Annarsskulle exempelvis skolöverläkaren i intesäga det hon har anfört i sin rapport, som jag justnämnde. Det här gäller inte bara i , utani landet i övrigt också.Jag tror att skolpengssystemet som ettresursfördelningsinstrument, ett mekaniskt sådant,i hög grad är upphov till detta. Man kan inte itillräcklig omfattning fördela resurser efter debehov som eleverna faktiskt har. I stället blir det enmatematisk mekanisk fördelning, som inte tarhänsyn till barns olika situationer ochförutsättningar.Anf. 110 (m):Herr talman! visar i sin rapport atthälften av kommunerna har en central pott för stödtill elever med särskilda behov. Övriga kommunerväljer, oavsett om de har skolpeng eller inte, attkanalisera medel för detta på andra vis.Jag tror att den verklighet vi pratar om möjligen serolika ut, men framför allt tror jag att det ärvalrörelsen. Ser man till vad vi vet om människorsuppfattning framgår det att de allra flesta elevernatycker att vår skola är ganska bra. Vi kankonstatera att föräldrarna också är mycket positivatill skolverksamheten, men att skolan är detområde där man uppfattar att man har minst attsäga till om.Vi kan också konstatera att föräldrarna -- ärden senaste noteringen -- tycker att det är mycketbra att man numera får välja skola. Jag har ganskagott på fötterna när jag konstaterar att den bild avverkligheten som de flesta har nog är något merpositiv än den nattsvarta rapportering somsocialdemokraterna gärna för fram. Jag har som ettsvar på den fråga som ställdepekat på vad regeringen har lyft fram i arbetet förde kommande åren.Anf. 111 ():Herr talman! talar om en sak,nämligen ambitionerna, de vackra orden iläroplanerna. Vi är överens om dem. Där finnsingen skillnad. Alla vill vi att skall haEuropas bästa skola. Men dess värre ser vi hurresurserna minskar, hur fördelningen blir alltsnedare. Det är inte socialdemokraterna somsvartmålar. Jag talar om hur människor sersituationen ute i skolorna . Däribland skerockså engagerade och positiva saker. Självklart.Det är inte nattsvart. Det har jag aldrig sagt.Att människor skall ha rätt att välja skola är vialldeles överens om, så det behöver vi intediskutera. Men denna rätt måste kombineras medatt resurserna fördelas, så att de skolor som harproblem inte drabbas av ännu större problem omföräldrarnas val innebär att skolpengen försvinnerbort från skolan. I stället måste man stötta deskolor som har särskilda problem, och det är detsom inte får rum i den borgerliga skolpolitiken.Anf. 112 (m):Herr talman! Vi skall inte diskutera friståendeskolor , men jag kan ändå inte låta bli attkommentera det säger. Det ärmöjligt att vi är överens om rätten att välja skola,men när Socialdemokraterna säger nej till allafördelningsmodeller som gör det möjligt för skoloratt faktiskt ta emot de elever som vill komma dit,då blir det bekymmer.Det är också illavarslande att Socialdemokraternaså konsekvent ifrågasätter att förtroendevalda ikommunerna klarar av att hitta modeller för hurpengarna skall fördelas. Socialdemokraterna villuppenbarligen gå in och detaljregleraanvändningen av resurser i skolan, med det endasyftet att på olika sätt motverka de effekter somföräldrars och elevers val kan tänkas få.I regeringen bejakar vi valfriheten och tycker attden är bra.