prot · GH09112 · 1994-05-27 00:00:00 — Kostnadsökningarna härrör framför alltfrån att skatten ökar mer än inkomsten, höjdabarnomsorgsavgifter m.m.De ändringar i hyreslagen som beslutadeom har uppenbarligen inte inneburitnågon väsentlig förstärkning av hyresgästernastrygghet. Som anförs i rapporten i lagaordning synes ändringarna inte vara tillräckliga förekonomiskt svaga hushåll. Ytterligare åtgärder börövervägas. Bl.a. bör tidsfristerna vid dröjsmål medhyresbetalning förlängas, reglerna vid upprepadebetalningsförsummelser liberaliseras och nya reglerom påminnelse av hyresbetalning utformas.Det är djupt otillfredsställande att människor vräksfrån sina hem på grund av förhållandevisblygsamma hyresskulder. Socialtjänstensrådgivning och stöd måste förbättras. Under senareår har fått vidkännas storanedskärningar, vilket i sin tur har minskatmöjligheterna att ge de vräkningshotadeerforderlig hjälp. En försöksverksamhet med s.k.vräkningsakut bör enligt min mening omedelbartinledas och då främst i storstadsområdena.Den arbetsgrupp som omnämns av socialministernär okänd för är inte heller representerat där.Socialministern uppger att hyresvärdarna är med igruppen och att de anser att det inte föreliggerbehov av statlig tvångsreglering. Jag undrar vadsom i det här sammanhanget avses med statligtvångsreglering.Den övervägande delen vräks för en skuld somunderstiger enligt utredningen. Regeringenoch har haft gott om tid för att följaupp att handläggningen av dessa ärenden ute ikommunerna fungerar på ett för människorna mertillfredsställande sätt.Fru talman! Jag vill inte påstå att de tidigarehärbärgena för hemlösa var så särskiltmänniskovärdiga. Men de fungerade bra mycketbättre än , trappuppgångar och brospanndär uteliggarna finns . Även om det är enkommunal uppgift undrar jag om inte regeringenborde ta en diskussion med kommunerna för attskapa mer värdiga miljöer för de människor somblir utestängda från samhället på grund avbristande åtgärder mot arbetslöshet, sjukdom ochdet allmänt kyligare klimatet i samhället gentemotdem som är annorlunda. Det handlar om att skapaen opinion och uttala en stark politisk vilja.Sammanfattningsvis nödgas jag konstatera attalldeles för litet blivit gjort för att ge information,hjälp och stöd åt vräkningshotade och uteliggare.Inte heller har aktuell lagstiftning varit tillräcklig.De förebyggande åtgärderna måste förstärkas.Anf. 13 Socialminister ():Fru talman! Som vi har konstaterat vid fleratidigare interpellationsdebatter är HansGöran och jag överens när gällerutgångspunkterna och målet, nämligen att vi skallgöra vad vi kan för att undanröja orsakerna tillvräkningar och bostadslöshet av andra skäl.Den ändring i hyreslagen som jag nämnde trädde ikraft . Den innebär bl.a. att manhar förlängt tidsfristerna när det gäller dröjsmålmed betalning som grund för uppsägning fråntidigare till en vecka.Återvinningstiden har förlängts från tolv vardagartill . Om detta är tillräckligt eller intetycker jag är för tidigt att uttala sig om. Lagen haralltså gällt . Det innebär att vi inte harsärskilt mycket erfarenhet av hur lagändringarnapåverkar situationen. De bör rimligen ha påverkatsituationen till det bättre. Självklart skall vi följaupp detta. Är det motiverat med ytterligareförlängningar får vi överväga det framöver.Jag nämnde också i svaret att bostadsbidragen harförbättrats bl.a. för att stödja sådana familjer somHans Göran Fanck talar om. Inriktningen ibostadsbidragen har varit framför allt att försökahjälpa dem som har en stor försörjningsbörda ochhöga hyror. Man kan konstatera att ungefär 40 %av barnhushållen hade en hyreskostnad somöverskred den övre hyresgränsen. är vi nere iungefär . Det har alltså skett en kraftigförbättring, en tydligare koncentration påfördelningspolitiska ambitioner när det gällerbostadsbidragen.Att den arbetsgrupp som arbetar påFinansdepartementet är okänd för hyresgästernatror jag faktiskt inte riktigt på. Den har omnämnts itidigare interpellationssvar här i , och jagtror att de läses med stort intresse påHyresgästernas riksförbund. Varför förbundet inteär med i arbetsgruppen vet jag faktiskt inte. ,och m.fl. är med. Hurman har resonerat exakt när det gällersammansättningen av gruppen kan jag interedogöra för.Till sist delar jag i hög grad att de lagar och möjligheter som finnsinte tillräckligt utnyttjas av . Det ärskälet till att vi kommer att ge iuppdrag att gå ut mer aktivt och informerasocialtjänsten ute i kommunerna så att de vet hurman skall agera i sådana här fall. Det handlar iganska hög grad om ute istorstadskommunerna. Det gäller för övrigt ocksåde bostadslösa.Enligt den inventering som gjort påvårt uppdrag finns det i stort sett lika stort antaltillfälliga bostäder av olika slag som antaletbostadslösa. Men det gäller på riksnivå. Istorstäderna, som i , är obalansen stor.Där finns ett betydligt större antal bostadslösa äntillgång på tillfälliga bostäder av olika slag. Detta ärnaturligtvis ett stort problem. Det visar också attdet är svårt att gå ut med generella regler ochanvisningar. Man får anpassa litet grand efter hursituationen ser ut. Det här är som sagt framför alltett storstadsproblem, i hög grad koncentrerat tilljust kommun.Anf. 14 HANS ():Fru talman! Jag tycker att det är bra attsocialministern ser allvarligt på problemet. På detsättet uppfattar jag att socialministern harförståelse för att jag gång på gång tar upp de härfrågorna. Jag tycker att det här är en viktig politiskfråga, men det är också en samvetsfråga att ständigtkonfronteras med dessa problem.Jag får många brev om detta. I morse fick jag ettbrev från en varvsarbetare. Han skriver attmänniskor blir uppbragta, särskilt när det är frågaom barnfamiljer. Han tycker att det är en bäcksvartfläck för oss alla att barnen, de oskyldiga, blirlidande och skadade för lång tid.Det är sådana här brev som gör att man inte kanstilla sitt samvete. Det måste till fler åtgärder.Socialministern talar om tidsfristerna i hyreslagen.Jag var själv med i . Jagvarnade starkt för att välja de kortare tiderna. Vihade förslag i utredningen om betydligt längretider. Det behövs verkligen för att man skall kunnaagera och göra insatser. Det är för korta tider, ochdet är inte bra.Över huvud taget hade utredningen en rad andraförslag som jag hoppas att socialministern välkänner till. De här förslagen är så bra att det snabbtkan läggas ett förslag på grundval av dem. Det ären helhetslösning som föreslås i utredningen, där vii allt väsentligt var ense. Det var bara på någonpunkt som en ledamot gjorde invändningar.Socialministern talar om bostadsbidragen. Det ärbra om de ytterligare förbättras. Men faktum är attdet även när det gäller bostadsbidragen är mångasom inte kan få nämnda förbättringar. Tydligen ärdet en av orsakerna till att den kraftiga ekonomiskaförsämringen för vissa grupper i samhället har trättin.Det är märkligt att tar så påsig. Men jag hoppas att det besked som vi nu fåttkommer att betyda att man snabbar på.Anf. 15 Socialminister ():Fru talman! Låt mig bara erinra om att ändringarnai hyreslagen också innebar att socialnämndernasmöjligheter att ingripa förbättrades. Det finnsalltså fler ändringar än de som jag tidigareredovisade. Det är möjligt att ytterligare åtgärderkan vidtas. De här åtgärderna var ändå stora steg irätt riktning och för att hantera de problem som vitalar om. Jag tycker att det finns skäl att vänta ochse hur de här åtgärderna slår innan ytterligareförändringar görs.När det gäller bostadsbidragen har vi haft mycketkraftiga kostnadsökningar . Detsammanhänger naturligtvis med att vi har enbesvärlig ekonomisk situation. Fler människorhamnar i knappa ekonomiska omständigheter ochbehöver därför få hjälp. Men jag tycker också attdet är ett exempel på att de yttersta skyddsnät somvi har faktiskt fungerar. Man skall således inte barabeklaga sig när bostadsbidragskostnaderna stigerutan också, tycker jag, glädja sig åt att här finns ettfungerande skyddssystem som kan träda in ochkomplettera människors inkomster så att de kan bokvar i sina lägenheter även när det är ekonomisktganska kärvt.I viss mån delar jag kritik motatt inte har varit mer aktiv när detgäller att tidigare gå ut till . Det ärdärför som jag nu har gett beskedet att regeringenkommer att ge ett direkt uppdrag.Vi tycker alltså att saker borde ha hänt, men nuskall vi se till att det händer något.Anf. 16 HANS ():Fru talman! Det är bra. Då var det ändå någonnytta med den här debatten.När det gäller den ekonomiska sidan vill jag barasäga att det förvisso finns knappa resurser. Det vetvi alla. Men när det gäller vräkningarna måste manha i minnet att det är en väldigt dyr procedur. Detbetyder ju att de kostnader som kronofogdarna harför det här, kostnaderna för magasinering avmöbler och de väldiga problem som följer när manpå ett eller annat sätt söker nå en lösning uppgår tillstora belopp.Jag skulle tro att socialministern, om han gjorde enundersökning i departementet för att se över dekostnader som är förenade med de här åtgärderna,skulle komma fram till att förbättringar på dettaområde skulle kunna vara ekonomiskt fördelaktigt.Själv tillhör jag kronofogdens styrelse i Stockholmslän. Jag har där fått god inblick i vräkningsfrågorna,i hur det här går till och i vad som sedan händer.Det är också en av anledningarna till att jag ständigtåterkommer till de här frågorna. Det finns kritikoch det råder bedrövelse bland dem som arbetarmed dessa frågor med anledning av att det görs såpass litet. Jag, och även de som har detta arbete,tycker att man ser litet kortsynt på de här frågorna,även från ekonomisk synpunkt.Anf. 17 Socialminister ():Fru talman! Kronofogdemyndigheter och andrasom kommer in på sådana här ärenden harskyldighet att kontakta . Det ärytterst där som man har att bedöma om man skallgripa in och hjälpa personer. harockså skyldighet att följa upp de personer som blirvräkta, att se vad som sedan händer.Jag tycker, i likhet med , att detnaturligtvis är rimligt att väga olika kostnader motvarandra och att försöka välja denkostnad som innebär den mest humana lösningen.I många fall kan det innebära att socialnämnden gårin och hjälper till med betalningen av hyresskuldenför . Det sker också i stor omfattning.Det är riktigt att antalet ansökningar om vräkningoch verkställda vräkningar ökade 1993. Menandelen verkställda vräkningar i förhållande tillantalet ansökningar minskade kraftigt . Detkan man möjligen se som ett positivt tecken mitt iden bedrövelse som talar om.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1993/94:145 omanknytningsfallAnf. 18 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen kommer att förelägga enproposition vad gäller anknytningsfall innanriksmötet är slut och om det finns möjligheter förregeringen att ta initiativ till förändringar i dessafall utan att behöver fatta beslut.Utredningen om översyn av vissa delar avutlänningslagen m.m. lämnade sitt slutbetänkandeden . Betänkandet gick i sin helhet på remissden , och kalladesremissinstanserna till en hearing som hölls den 19maj avseende betänkandets förslag om möjlighetenatt få en ansökan om uppehållstillstånd prövadefter inresa. Vid hearingen framkom att samtligaremissinstanser var eniga om att reglerna bordeändras i en generösare riktning. Regeringen anseratt denna fråga är av sådan vikt att den börbehandlas så snart som möjligt.Det är regeringens avsikt att förelägga enproposition avseende denna del av betänkandetföre sommaren. Jag håller med att det finns anledning att ändrautlänningslagens bestämmelser i denna del. Dagensordning för att pröva ansökningar omuppehållstillstånd före inresan i är alltförrigid. Det bör vara möjligt att mjuka upp regeln, såatt man undviker de fall där det kan anses stötandeatt en utländsk medborgare måste lämna landet föratt ansöka om ett uppehållstillstånd som det intekan råda något tvivel om att han eller hon kommeratt få. Det gäller de fall då en utlänning befinner sigi när ansökan om uppehållstillstånd görseller prövas. En sådan ansökan får bifallasendast om utlänningen har rätt till asyl eller skallåterförenas med en nära familjemedlem somhan/hon tidigare sammanlevt med eller det annarsfinns ''särskilda skäl''.Enligt Invandrarverkets praxis utgör en anknytningsom uppstår under utlännings illegala vistelse här ilandet normalt inte ''särskilda skäl'' eller skäl tillundantag från huvudregeln. fattaderegeringen en rad praxisbeslut avseende denna typav ärenden. Regeringen fann att i fall där det fannsgemensamma barn med i bilden utgjorde dettasärskilda skäl och att uppehållstillstånd börbeviljas.Det förslag till ändring som regeringen kommer attföreslå omfattar dock inte de fall där anknytningenåberopas i en ny ansökan, efter ett lagakraftvunnetavlägsnandebeslut. En ny ansökan får bifallas baraom den avser omständigheter som inte prövatstidigare och om det annars finns ''synnerliga skäl''av humanitär art. I förarbetena till utlänningslagenhar man sagt att endast ett gemensamt barn inte ärtillräckligt för att en ny ansökan skall kunnabifallas. I dessa fall måste det finnas någonytterligare omständighet för att ''synnerliga skäl''skall anses föreligga.Normalt skall ansökan lämnas in vid svenskutlandsmyndighet i sökandens hemland.Invandrarverket prövar dock alla ansökningar somkommer in, oavsett om de är anhängiggjorda vidannan svensk utlandsmyndighet. är dock inte skyldig att göranågon anknytningsutredning, vilket innebär attansökan kan vara ofullständig och att detta är ettskäl till att avslår den. I vissa fallhänvisas då utlänningen till svenskutlandsmyndighet i hemlandet; detta för attmöjliggöra en komplett utredning med dehandlingar och intyg som krävs.Regeringen har inte möjlighet att ta initiativ tillpraxisförändringar utan att beslutar isaken. Den enda möjlighet regeringen har attstyra praxis är att fatta beslut i enskilda ärendensom eller Utlänningsnämndenöverlämnat i syfte att få vägledning i sittbeslutsfattande. Regeringen avser dock att utse ensärskild utredare med uppdrag att lägga fram ettförslag om vilka styrmedel regeringen bör ha till sittförfogande för att kunna styra rättstillämpningen iasylärenden.Anf. 19 ():Fru talman! Jag skall be att få tackainvandrarministern så mycket för svaret på mininterpellation. Jag vill också uttrycka mintacksamhet över att invandrarministern verkligentar de här frågorna på allvar och är bekymrad överdagens situation. Hon påpekar just att det är enrigid hållning som har verkat under några år.Just det förhållandet att invandrarministern hartillsatt en utredning, som har blivit klar, har visatatt det finns anledning att mjuka upp reglerna ochäven den snabba hanteringen. Vi fick vänta mycketlänge på den här utredningen, måste jag säga, ochdet har varit olyckligt för många människor. harutredningen äntligen kommit och regeringen har,tycker jag, agerat snabbt genom att utredningen såfort den hade kommit också skickades ut på remiss.Dessutom har man haft en hearing. Det tycker jagär mycket bra, liksom att man lägger sådan vikt vidde här fallen att man anser att de bör behandlassnart.I svaret sägs att samtliga remissinstanser var enigaom att reglerna borde ändras i en generösareriktning. Jag har också fått signaler om att det varpå det viset, förutom att någon sade attUtlänningsnämnden hade vissa tveksamheter tillgenerösare regler. Men jag hoppas att ävenUtlänningsnämnden tar till sig de synpunkter somkommer fram och vill medverka till en mjukareinställning i de här frågorna. De rör en gruppmänniskor som lider mycket av att vi har dentingens ordning som vi har i dag.Ett problem som jag tar upp i min interpellationgäller just den grupp personer där en utländskmedborgare har anknytning till en svenskmedborgare eller någon som har uppehållstillståndhär i . De har själva sökt asyl och sedan fåttavslag på sin asylansökan. Beslutet om asyl ochutvisning eller avvisning har vunnit laga kraft, ochdå får de inte göra en ny ansökan.Här har rått en viss förvirring om vilkeninformation de här personerna har fått. Deinformationer som jag har fått om sådana här fall äratt man har sagt till dessa personer att de skall väntapå sin asylansökan. Först måste den av. Dåväntar de på att de skall få besked, för de tror attde skall få asyl. Man söker asyl som flykting och villnaturligtvis också bli behandlad på det viset.Under tiden har det tillkommit att man haretablerat ett förhållande och vill av denanledningen vara kvar här. Då har en del personertrott att man först väntar på besked om sinasylansökan, och sedan kan man söka påanknytning, om man skulle få ett negativt besked.I stället visar det sig att man sitter i en hopplössituation. Man måste tillbaka till hemlandet för attsöka. har gjort bedömningenatt personen i fråga kan åka hem och då får haneller hon göra det.I flera fall är det på det viset att de här människornahelt enkelt inte vågar åka hem. Jag har tidigare medinvandrarministern haft uppe till diskussion ett fallmed en koptisk som absolut inte vågar åkatill på grund av repressalierna mot kristnadär. Han gömmer sig i stället i , därför atthan har familj och barn här. Han är, tycker jag, ettsjälvklart fall där det handlar om anknytning. Dethandlar om en familj där till slut även den som haruppehållstillstånd tvingas gömma sig för att kunnavara tillsammans med sin man och för att barnetskall kunna vara tillsammans med sin far.Omständigheterna är mycket olyckliga när detgäller den här gruppen, som är en ganska storgrupp. Det gäller flera hundra familjer. Man bordekunna få någon lösning till stånd för dem, för demår mycket dåligt. De är i så fall också beredda påatt man förlänger tiden för uppskjuten prövning avderas fall utöver , så att man kan bevisa att detär seriösa förhållanden det handlar om. Det är intefråga om skenäktenskap. Men det är stort lidandesom de får utstå.I vissa fall har personerna i fråga begett sigutomlands. De har fortfarande kanske inte vågatåka hem. Det finns de som sitter i , iDanmark och litet varstans och väntar. De har gjortsom man har sagt till dem att göra, de har åkt ut föratt söka tillstånd. Sedan sitter de där och får ingabesked. Jag vet att det i ett fall är fråga om enlibanesisk medborgare som sedan nio månadersitter i . Till honom har man sagt att detgår bra att söka därifrån. Sedan sitter han där ochväntar. Tänk vad det kostar att bosätta sigutomlands, att inte kunna söka arbete ellernågonting, och vilket lidande det innebär för dethär paret att inte kunna vara tillsammans.Det går också ut mycket olika information om attkunna söka på svenska ambassader utomlands.Ibland säger man att det går att söka i t.ex. Turkiet.Jag känner till en iransk kvinna, höggravid, somfick beskedet att om hon inte kunde åka till hon åka till . Man kan bara föreställasig vad det skulle innebära, att höggravid åka tillTurkiet. Vilka större möjligheter finns det attkomplettera ansökan i ?Anf. 20 Kulturminister ():Fru talman! Det är riktigt som det står i svaret attde som var kallade till hearingen tyckte att detborde göras förändringar. Sedan framkom det vidhearingen synpunkter på själva lagtextensutformning. Det arbetar vi just nu med pådepartementet. När det finns en ny lagstiftning harvåra myndigheter självklart skyldighet att följa denlagen. Det utgår jag också från att de kommer attgöra.När det gäller frågan om när en asylansökan prövasär det på det sättet att alla omständigheter kan tasfram i den ansökan. Skulle det under loppet avprövningen komma fram nya skäl, t.ex. att man harhittat en anknytning här i , kan det prövasinom ramen för asylansökan. Det är naturligtvisbesvärande om det har varit på det sättet att detfinns personer som har fått informationen att manförst skall vänta på prövningen av de politiskaskälen och därefter ta upp anknytningen. Så skalldet inte gå till, utan alla omständigheter kan tasfram i asylärendet.Ingela sade att det finns flera hundrafall som har fått sin asylansökan slutligt prövad. Detkan också röra fall där det har ingått att ta ställningtill anknytningen som sådan. I de här fallen är detfråga om s.k. ny ansökan, som prövas avInvandrarverket och som inte går att överklaganågon annanstans. Det förslag regeringen nuarbetar med omfattar inte de här fallen.Så sent som behandlade frågan omkriterierna för att man skall kunna göra ny ansökanom uppehållstillstånd. Det är inte aktuellt att nuigen gå in och ändra skälen för att fåuppehållstillstånd efter en ny ansökan. krävsdet synnerliga skäl för att man skall kunna få det.I förarbetena när det gäller ny ansökan står det attbara det faktum att det har uppstått en nyanknytning inte är ett synnerligt skäl. Men om detäven tillkommer andra omständigheter kan man fåen ny ansökan om uppehållstillstånd beviljad pågrund av anknytning. Regeringen fattade beslut iett sådant ärende . I det falletfanns det två gemensamma barn och även andraomständigheter som tillsammans utgjordesynnerliga skäl. Personerna fick alltsåuppehållstillstånd i Sverige.När det gäller frågan om att söka uppehållstillståndfrån ett tredje land nämnde i sininterpellation att inte behandladesådana ärenden. Det gör Invandrarverket.Utlandsmyndigheterna är dock inte skyldiga attgöra en anknytningsutredning. Om det inte finns enanknytningsregel kan det bli avslag frånInvandrarverket. Då återstår endast att åka tillbakatill hemlandet.Om det redan har gjorts en anknytningsutredninghär i , och man åker till tredje land ochsöker uppehållstillstånd, är det klart att denutredningen kan användas i ärendet om sökandenåberopar det. Men om utlandsmyndigheten i dettredje landet inte gör en anknytningsutredningåterstår faktiskt bara att åka tillbaka till hemlandet.Ingela redovisar ett antal fall sompekar på att det möjligen finns brister iinformationen om vad som faktiskt gäller i de härfrågorna. Det är naturligtvis inte särskilt bra. Jagvet att man på är mycket duktig påatt ta fram informationsmaterial, och det är möjligtatt det informationsmaterial som gälleranknytningar borde ses över. Jag har det inteaktuellt för mig.Anf. 21 ():Fru talman! När det gäller den här gruppen sadeinvandrarministern att har tagitställning, och det var ju med anledning av enmotion som jag tog initiativ till under motionstidenoch som sedan behandlades . Iutskottet sade man klart ifrån att man borde ha enmjukare hållning, precis som också antyds i svaret.Vi visste att det var en utredning på gång och attregeringen skulle komma med förslag. Därför toginte ställning till motionen utan man --som man brukar göra -- hänvisade till dennautredning. Men det hade i alla fall klart uttalats attdet skulle ske en uppmjukning.I svaret står det att i förarbetena till utlänningslagenhar man sagt att endast ett gemensamt barn inte ärtillräckligt för att en ny ansökan skall kunnabifallas. Det slås fast. Skulle man inte kunna tänkasig att i en ny proposition framföra en annanuppfattning? Om det finns ett gemensamt barnborde det vara skäl nog för att man skall få levatillsammans och för att barnet skall kunna få levatillsammans med sin far eller mor. Jag förstår inteatt det inte kan vara ett tillräckligt skäl för att manskall kunna få göra en ny ansökan. Jag förstår inteheller att det skall behövas ytterligare saker för attdet skall anses föreligga synnerliga skäl.Det sprids en massa information och det är oklartvad som gäller, precis som sade.Det sprids olika uppgifter om vad Invandrarverkethar sagt. Man vet inte riktigt om det som man får sigåtergivet egentligen är korrekt, t.ex. när det gällervarifrån man kan söka.Det påstås att man inte kan söka uppehållstillståndfrån svenska ambassaden i , på grund av attInvandrarverket inte behandlar ansökningardärifrån.Jag hörde om ett annat ärende som hadebehandlats i . ansåg att denhär personen skulle ansöka om uppehållstillståndfrån hemlandet, och därför behandlades inteärendet. I det andra fallet som jag tog upp var deten person från som blev utvisad till Turkiet.Det finns väl inte större möjligheter attkomplettera en ansökan i i än vaddet finns i ? Krokvägarna är väldigt många.Det behövs verkligen information så att de somsöker vet vad som gäller.Anf.