prot · GH0958 · 1994-02-10 00:00:00 — Dencentralt påbjudna starten av kursutformning i helagymnasieskolan riskerar att leda till stora problem.Redan 1991 års reform, med en gymnasieskolauppbyggd på treåriga program, ställer mycket storakrav, inte minst vad gäller den ökade andelenallmänna ämnen som finns också i deyrkesinriktade programmen. Det krävs ettutvecklingsarbete ute i skolorna och en öppenhethos oss politiker inför hur denna svåra fråga skalllösas.För det sjunde bör antalet platser i praktiskt tagetalla utbildningar öka så långt det är möjligt.För det åttonde vill vi socialdemokrater att varjeelev -- barn, ungdomar och vuxna -- skall få mötaskolan utifrån sina förutsättningar för attmöjliggöra en personlig utveckling ochkunskapstillväxt.Det viktigaste är att utbildning skall understödjatilltron till den egna förmågan att lära, i ettperspektiv av livslångt lärande.Anf. 191 ():Fru talman! Jag vill först helt parentetiskt säga att2 kan vara . Det kan vara enskuld.Fru talman! Jag vill sätta en snigel på regeringensöga, eftersom den tillåter en ökande segregation iden svenska skolan.Vi i lägger i våra motioner tillriksdagen fram en rad olika förslag för att sökaskapa den goda skolan. Den goda skolan präglas avsamarbete, trygghet och tolerans. Det är en skolasom i sig har en så god kvalitet att barn ochföräldrar kan känna sig trygga. Det är en skola därlärare och annan personal i samverkan utvecklaroch tar till vara olika erfarenheter som de har fåttunder åren. Det är också en skola därifrågasättande är ett naturligt och välkommet inslagi den dagliga verksamheten -- allt i akt och meningatt söka utveckla det dagliga arbetet i skolan.I denna skola behöver man inte hålla tillbaka ettkritiskt granskande för att man riskerar att få sämrebetyg. Ej heller behöver med nödvändighet denmoraliska debatten föras och de existentiellafrågorna ställas utifrån en definierad etik.Debatten och frågorna skall få finnas bara för att definns.Vi vill skapa en grund för en god skola över helalandet. Vi tror att samarbete ger ett bättre resultatför barnen i skolan än konkurrensen.I våra motioner till lägger vi fram förslagsom syftar till att också låta utbildningspolitiken bliett instrument för en rättvis fördelningspolitik. Vivill återupprätta det politiska samtalet för enutvecklande skolpolitik. Ett reformprogram förskolan och som vilar påen betryggande politisk majoritet måste läggasfram.Som utgångspunkter för en sådan politik bör vissavillkor ställas. Hit hör enligt vår mening att det skallbli:-en skola som inte slår ut elever genom detaljeradbetygsstyrning och konkurrenshets,-en begränsning av klasstorleken till förslagsvis 25elever,-ett omfattande program för reparation, om- ochtillbyggnad av skolans lokaler, så att det blir en godarbetsmiljö för våra unga människor,-en god och jämn utrustningsstandard som sörjerför en så god undervisningssituation som möjligt,-ett framarbetande av ett samlat förslag medkonkreta åtgärder för att bryta den socialasnedrekryteringen till högre studier,-en successiv utbyggnad av vuxenutbildningen såatt det, för de vuxna som så önskar, ärmöjligt att skaffa sig en gymnasiekompetens -- dåkan de också hjälpa sina barn med hemarbetet påett annat sätt och-ett stopp av uppsägningar av nuanställda lärare. Deras kompetens kan i ställetanvändas till en tillfällig förstärkning.Vi måste stoppa förslaget om nedskärningar ihemspråksundervisningen. Det är inte klokt skär ned i tider då vi behöver merspråkkunskap.Vi måste få ett stopp på den privatiseringsiver somden nu förda politiken leder till också inom skolansområde. Vi måste sluta att acceptera avgifter inomungdomsskolan. Den skall vara fri.Vi vill återinföra stimulansbidrag för kultur iskolan. Det är en verksamhet som har kommit påskam . Vi vill ha en skola medsköterskor, psykologer, syo-konsulenter ochkuratorer.Detta är några av de utgångsvillkor som vi tror attdet skulle gå att resonera sig samman om. Vi trorockså att det finns ett brett folkligt stöd för desärskilda insatserna för en god skola åt våra barn.Vi är övertygade om att vanliga människor också ärberedda att axla ett ekonomiskt ansvar för attbarnen skall få en bra skolgång.Finns det regeringspartier som är beredda attmedverka till att det blir en stabil politisk majoritetför en kvalitets- och likvärdighetsreformering avskolan? Det har funnits förut, och det borde finnasnu. I så fall kan jag tänka mig att ta bortsnigeln från just deras öga.Anf. 192 (m):Fru talman! Regeringens ambitioner är höga närdet gäller utbildningspolitiken. det delvis genom att nämna arbetet medAgenda 2000 i sin inledning och genom att ta uppfrågan om livslångt lärande och återkommandeutbildning. Det är väl riktigt att vi på många sätt harprioriterat barn- och ungdomsutbildningen.Samtidigt vill jag nog påstå att det är nödvändigt attlägga en god grund för att åstadkomma ett livslångtlärande. Jag tror därför att man oavsettprioriteringarna ändock kan säga att vi har sammauppfattning i den här delen, nämligen attmänniskor i högre utsträckning än måstekomma tillbaka till utbildning. Under vårenåterkommer vi med förslag och idéer om hurprojektet 2000 skall följas upp. Man harhaft en rad seminarier, hearingar m.m. för att få ettunderlag och en bred diskussion om de nya kravsom ställs på utbildningen.Regeringen har genomfört en rad betydelsefullaförändringar i syfte att tydliggöra skolans uppgifteroch stimulera till en utveckling av verksamheten.Det har gjorts i snabb takt. Skälen är uppenbara.Den snabba kunskapsutvecklingen, samhälletskomplexitet och internationaliseringen är någrafaktorer som ställer högre krav på medborgarnaskunskap och kompetens. Vi har inte minst genomfriskolereformen och besluten om nya läroplaneroch betyg lagt grunden för en skola med valfrihet,mångfald och kvalitet. Låt mig säga att det handlarom att lägga grunden för utveckling och förnyelse.Mycket återstår att göra för att fullfölja det arbetet.Lena hade ett brett perspektiv i sittanförande. Det förvånade mig något. I denallmänna debatten inriktar nämligensocialdemokraterna all sin kraft och kritik på defristående skolorna. Man går ut med mer ellermindre regelrätta förtalskampanjer ochmisstänkliggöranden. Alla problem har heltplötsligt blivit friskolereformens fel. Syftet ärnaturligtvis att misskreditera hela idén bakom denpolitiken.Låt mig säga att jag gärna tar den debatten. Jag ärberedd att försvara idén om att alla, inte bara några,skall kunna välja skola. Det ligger något mycketklokt i att skolornas kvalitet och inte derashuvudman skall vara avgörande för rätten tillekonomiskt stöd.Under de senaste två åren har antalet friskolor merän fördubblats. finns det nästan 230 godkändafriskolor i . Det finns minst en friskola ivarje län, och det är en positiv utveckling.Ökningen visar dessutom att det finns många,många som har idéer, initiativförmåga ochengagemang som skolan kan tillgodogöra sig. Debehövs för att skolväsendet skall kunna utvecklas.Man skall inte heller glömma att en av de viktigasteeffekterna av reformen och av rätten att välja är attlandets kommunala skolor -- de flesta skolorna ärkommunala -- börjat se om sina hus. Maninformerar aktivt allmänheten om sin kompetensatt ge barn med de mest skiftande behov en godutbildning. Det här borde ha gjorts tidigare, mennu blir det äntligen gjort.Vi är inte emot fristående skolor, sägersocialdemokraterna . Man säger också att dessaskolor skall få finnas också omsocialdemokraterna skulle vinna valet. För egen delkan jag bara konstatera att historien inte talar föratt det skall bli så. Under det halvsekel dåsocialdemokraterna styrde skolpolitiken var idéernaom valfrihet och friskolor något som man helst intetog tag i.Friskolor lades ned och kommunaliserades. De nyafriskolorna var ytterst få om ens några. Från börjanav och fram när de borgerligapartierna övertog regeringsansvaret startade niofristående skolor -- en skola . UnderOlof Palmes tid som utbildningsminister startadeinte en enda fristående skola. Under IngvarCarlssons i Utbildningsdepartementetstartade två nya fristående skolor. godkändes så mångafriskolor som socialdemokraterna åstadkom under44 år vid makten. Jag vill hävda att behovet varstort redan tidigare.Det är inte svårt att förstå alla dem som nuuttrycker djup oro över vad som skulle hända omsocialdemokraterna skulle återkomma iregeringsställning. Ränderna sitter djupt. Denallmänna omprövning och förnyelse som manpratade så mycket om efter valförlusten 1991 harinte omsatts i handling. Vilka garantier kan man nuge dem som har byggt upp en fungerandeundervisning, som trivs med sin friskola och somlägger ned mycket engagemang och arbete på sinabarns uppväxt och skolgång? Kan man lova att dehär skolorna inte skall behöva slå igen sina portarom socialdemokraterna skulle vinna valet?De besked som har kommit är mycketmotstridiga. För varje gång man har lagt fram enpartimotion här i kammaren har man bytt fot. Nutycker jag att det börjar bli dags att ge ett konkretbesked till väljarna.Socialdemokraterna påstår också att rätten att väljaskola skapar segregation. Det är ett av dehuvudargument som återkommer i debatten. Ettexempel på det är att den socialdemokratiskaledamoten har skrivit enmotion om skolpengen m.m. Hon börjar sin motionmed att skriva att segregeringen ökar i hela landetoch av kända orsaker går det fortare istorstadsområdena. Vilket underlag har hon för ettsådant påstående? Inte ens i -- därvalmöjligheten har utnyttjats som mest och därantalet friskolor är som störst -- finns det i dagnågon statistik som ger ett tillräckligt underlag föratt man skall kunna bedöma effekterna avreformerna. Jag vet det, eftersom jag har sökt eftermaterial. Det är naturligtvis intressant och viktigtför oss att följa vad som händer med anledning avreformen. Om det skulle visa sig vara så somMarianne säger, måste vi naturligtvisfundera över vad det beror på och vad vi skall göraför att det inte skall vara på det sättet.Motionen handlar om friskolor och skolpeng,främst i . Som vanligt i alla sammanhanglåter man antyda att friskolorna bara är till för barntill rika och välutbildade föräldrar. Men så är detinte. Om ni socialdemokrater skulle göra någrabesök i verklighetens friskolor, skulle ni snabbtupptäcka att eleverna utgörs av barn som kommerfrån de mest skilda omständigheter och med skildaursprung. Vissa friskolor är helt inriktade på attarbeta med barn som har särskilda behov. Vadsocialdemokraterna måste mena när de talar omsegregation i det här sammanhanget är deförhållanden som rådde när de styrdeskolpolitiken. Då var friskolor knappast ettalternativ för några andra barn än de som hadeföräldrar som hade råd med dyra avgifter eller somhade mycket tid att lägga ned på att bidra tillskolans verksamhet. Jag vill påstå att regeringensvalfrihetsreformer har minskat den risk för ökadsegregation som fanns tidigare.I kampanjen sprids också budskapet att friskolornastartar på bekostnad av de kommunala skolorna. Inågon mening är det sant. När vi låter eleverna ochfamiljerna välja skola så kommer vissa skolor attöverges och andra att få nya elever. Det är docksjälva poängen att elevers och föräldrarssynpunkter skall vara viktiga. Ingen skall vara låstvid en skola som misslyckas med att svara upp motde höga krav på utbildningen som var och en harrätt att ställa. Det skall vara möjligt för flera eleveratt välja en skola där de trivs och där de kan bli tillfreds och få det stöd de behöver för sin personligautveckling.I ett inledningsskede innebär reformen självfalletockså budgetkonsekvenser för de offentligaskolorna. Jag vill dock understryka att den bärandeprincipen för de nya bidragsreglerna är att de skallvara likvärdiga för skolor med olika huvudmän. Jagär inte tvärsäker på att vi har kommit dithän ,men idén har ändå lagts fram. Det är det som gälleri reformen.Samtidigt kan vi konstatera att fristående skolordrivs till en väsentligt lägre kostnad än dekommunala skolorna. Statistiken visar attkommunala skolor är dyrare änfristående skolor. En elev i en friskola är igenomsnitt billigare än en elev i enkommunal skola, trots att åtagandena i princip ärdesamma. Det har två orsaker.Det handlar om själva undervisningskostnaderna,som är högre i kommunala skolor. Dethandlar också om lokalkostnaderna. De är 56 %högre i de offentliga skolorna. I dessabesparingstider borde vi i alla fall fråga oss varfördet är så här. Hur kan det komma sig att friståendeskolor är så mycket billigare i drift än kommunalaskolor? kan vi konstatera att kvaliteten ide flesta friskolor knappast är sämre än den manmöter på andra håll.Ni socialdemokrater bryr er inte om dessa frågor.Ni vill inte konstruktivt diskutera hur skolan skallkunna klara av besparingar utan att det drabbarundervisningens innehåll. Ni bidrar inte med idéerom hur undervisningen skall kunna utvecklas utanatt det nödvändigtvis krävs ökade ekonomiskaresurser. I stället ställer ni er i klagokön som sägeratt varje besparing och varje förändring är liktydigmed en rasering och ett slag mot våra barns uppväxtoch utbildning.Skolan har ständigttilldelats mera skattepengar. Trots att vi har enkostnadskurva som år har pekat uppåt, får de besparingar som vi nuhar sett mycket allvarligaeffekter. Det är oroande. Därför skulle vi behövaen konstruktiv diskussion om hur vi på bästa sättskall klara våra höga ambitioner när det gällerskolan inom de ramar som är samhällsekonomisktnödvändiga.Många kommuner har valt att införa skolpeng föratt stimulera skolorna att bli mer lyhörda förelevers och föräldrars önskemål. Man prövar olikasystem för skolpengen och även andraresursfördelningssystem. Socialdemokraterna är,om jag har förstått det rätt, emot allt detta och emotomprövningar. Jag tror att sådant är alldelesnödvändigt.Det finns många saker som man kan diskuteravidare, men andra från majoriteten kommer att taupp sådana frågor som jag inte har berört i det härinlägget.Anf. 193 ()replik:Fru talman! kommenterade livslångtlärande och bekräftade med sin kommentar attregeringen nedprioriterar vuxenundervisningen.Det vet vi ju också alla.Hon höll vidare ett lovtal till de privata skolorna.Ju flera privata skolor, desto bättre, dvs. ju störreetableringsfriheten i utbildningsbranschen är, destobättre blir det. Jag tror inte att det är så.Privata skolor kan vara bra eller dåliga, och de skallnaturligtvis få finnas också om socialdemokraternahar regeringsmakten, men man skall inte stimulerabildandet av sådana genom överkompenserandebidrag, vilket sker i dag.Mitt huvudintresse som utbildningspolitiker ärnaturligen den allmänna , där aveleverna går. säger att hon lägger engrund för en bättre skola. Men medan hon bedriverdetta grundläggningsarbete bortser hon tydligenhelt och hållet från hur dagens verklighet i skolanser ut.Det skolbygge som var känt ute i världen för attvara mycket bra och för att leda långt mot jämlikhethåller nu på att helt raseras. ,som tagit upp detta, kommer från , därdet är mycket tydligt hur segregationen slår hårt.Anf. 194 (m):Fru talman! Låt mig först säga till att vi kan vara överens om att det viktigasteär att hålla kontakt med verkligheten i vårt arbete.Det är inte så att verkligheten håller på att raseravår politik. Tvärtom försöker vi skapa ett utrymmeför människorna att lokalt, i kommunerna och iskolorna, själva fatta kloka beslut. Man har underlång tid varit styrd av centrala beslut, och det harinte varit bra.Lena påstår också att jag nu harerkänt att regeringen nedprioriterarvuxenundervisningen. Om jag skulle vara elakkunna jag säga att socialdemokraterna struntar ibarns och ungdomars utbildning, men det tänkerjag inte vara. Vad jag har försökt säga är att vi i vårtarbete har sett det som oerhört väsentligt att denkommunala vuxenutbildningen och annanvuxenutbildning inte skall behöva ägna sig åt attreparera skador och brister som kunde ha rättats tillpå ett tidigare stadium. Vi behövervuxenutbildningen för att höja människorskompetens, men för att klara den uppgiften måsteman börja från grunden.Jag höll inte något lovtal över friskolorna. Det ärinte heller regeringens ambition att vi skall fåbetydligt fler friskolor. Det har inget egenvärde.Vad det handlar om är rätten att välja och drivaskolor av olika typer och modeller. Det är inteskolans huvudman utan innehållet som skall varadet intressanta. Man skall också tillmätamänniskors egna önskemål relevans när det gällerskolans organisation.Jag vet inte om det kommer att bli våldsamt mångafler friskolor än vad vi har eller om de kommeratt vara ganska få. Jag tror att de kommunalaskolorna kommer att hävda sig mycket väl. Men jagvet att det fanns ett mycket stort behov som nisocialdemokrater icke har velat möta. I annat fallhade vi inte fått den oerhörda respons som vierhållit på de förändringar som vi har gjort.Anf. 195 ()replik:Fru talman! Det är inte svårt att få stor respons påerbjudanden som är så förhållandevis mycketbättre för dem som startar en privat skola än fördem som blir kvar i den kommunala skolan. Jag vari just för att förvissa mig om att detförelåg en sådan situation. Det finns dess värresituationer där man klyver skolan på mitten, i enprivat del och en del. Det går mycketbra att jämföra dessa. Säg inte att detta inte är sant,för då ljuger skolministern. Skolledare kan direktpå papperet visa hur det förhåller sig.Det är resurserna som är avgörande, och med hjälpav dem skapar ni ett behov av privata skolor. Niförsöker sedan koppla an till vårt allmänintresse avatt resurserna till den allmänna skolan är detviktigaste, den skolform där urholkningen ärså kraftig. Ni försöker göra den kopplingen att viskulle vara emot valfrihet, men det är vi inte alls.Också i den socialdemokratiska skolpolitiken ingåratt föräldrar skall ha rätt att välja skola, bland olikakommunala skolor eller även privata skolor, omföräldrarna önskar det. Men det valet skall integrundas på att en sådan skola har särskiltgynnsamma förhållanden.Beatrice säger att man inom regeringen harhöga ambitioner. Detta tillhör det täcke avskyddande tal som hon omger sig med. Så snartman kommer ut i skolverkligheten finner man attalla talar ett annat språk, nämligen om hurkvaliteten urholkas och hur det blir mycket svårarei arbetet, såväl för elever som för lärare.Anf. 196 (m):Fru talman! Jag vet inte hur viktigt det är attdiskutera situationen i , men låt mig ändåsäga att jag besökte BackatorpsFöräldrakooperativ, en fristående skola iGöteborg. Det gäller ett stort och relativt nybyggtbostadsområde med många småbarn. Kommunenhade från början planerat att bygga en skola därmen har av olika skäl inte gjort det. Föräldrarnafann att barnen skulle komma att spridas ut påmånga olika skolor, vilket inte skulle fungera.Föräldrarna har själva startat och driver enmycket fin och bra skola, som jag inte kan finnanågra skäl i världen att kritisera. Föräldrarna hartagit tag i någonting som politikerna i det här falletuppenbarligen inte klarat. Det är den typen avengagemang som ni socialdemokrater vill kväva,och det är det som är så allvarligt.Göteborg är speciellt på grund av att man har enkonstruktion med stadsdelsnämnder, som gör attskillnaderna mellan stadsdelarna förstärks. Jag villutan att diskutera de kommunala frågorna iGöteborg påpeka att Moderata samlingspartiet varemot införande av dessa nämnder och fortfarandeär det parti som står främst när det gäller attunderstryka att detta inte är något bra system. I enkommun eller en stad måste man hålla samman ochkunna fördela resurser utifrån att olika stadsdelarkan ha litet olika behov. Det fungerar interiktigt bra med det system som man har valt, mendet är kommunerna som har ansvaret, och de måsteta det ansvar som det handlar om.Jag har till skillnad från socialdemokraterna ettförtroende för de lokala beslutsfattarna, eftersomjag tror att de, som står så nära människorna,kommer att pröva sig fram. Vi ser också inte minstnär det gäller skolpengssystemet, t.ex. i Stockholmliksom i en del andra kommuner, att man upptäckersådant som inte är bra och justerar det. Man måstekanske lägga in fler kvoter för invandrarbarneneller vad det kan vara.Jag tycker alltså att vi skall visa ett förtroende förde lokala beslutsfattarna. är ett relativtspeciellt men ändå viktigt exempel, eftersom detgäller en stor stad och handlar om många barn.Anf. 197 () replik:Fru talman! Regeringen har höga ambitioner, sägerBeatrice . Ja, det kan hända, men jag tycker i så fall i budgetpropositionen hade kunnatkommentera sådana viktiga förhållanden som hardiskuterats inom utbildningspolitiken underhösten. Det sägs där inte ett ord om vad regeringenvill göra åt den stora sociala snedrekrytering tillhögskolan som är ett faktum. Oroasinte skolministern av de larmrapporter somkommer om dålig miljö i ungdomsskolan?Reagerar inte skolministern närlärarorganisationer och elevrörelser går ut igemensamma protester och larmar ommissförhållanden i skolan? Det är inga friafantasier.Skolministern säger vidare: Vad är det för fel på enfristående skola som man trivs med och finnerutvecklande? Det är väl inget fel på en sådan. Menvad är det för fel på hemspråksundervisningen, omman trivs med den och finner den utvecklande? Vikan föra samma resonemang i det fallet.Skolministern säger att de fristående skolorna är30 % billigare i drift. Om de nu är det, vilket jaginte tror, varför skulle de i så fall kompenseras till85 %? 100 minus 30 blir ju 70.Det är vidare klart att det är billigare med 10kvadratmeter än med . Det förstårockså jag, fru talman, som har egna hus. Det blirbilligare med uppvärmning och övrig drift. jag trordock att skolministern far med alldeles felaktigasiffror. Jag har siffror från den 7 mars 1993framtagna av , men jag skallåterkomma till dem i en annan replik. Man skallinte komma med allt det ''göttaste'' på en gång.Det vore välkommet om vi kunde återupprätta detpolitiska samtalet om en utveckling av skolan ochdiskutera kvalitetsfrågor framöver i stället för attdiskutera vad Socialdemokraterna har gjort ochinte gjort. Det vet vi ju allihop.Anf. 198 (m):Fru talman! Låt mig först ta upp den socialasnedrekryteringen till högskolan. Jag tycker att detär ett mycket allvarligt problem. Det måsteåtgärdas om vi skall få fler högskoleutbildade i dethär landet, och det behöver vi. Då måstegrundskolan och gymnasiet bättre än motiveraeleverna och lägga en grund för fortsatta studier.Det klarar vi kanske inte av.Det handlar bl.a. om elever från studieovana hem.Där tror jag att det är viktigt att skolan ökarinitiativen när det gäller att samarbeta medföräldrarna. Många föräldrar med dåligutbildningsbakgrund har dåligt självförtroende isina kontakter med skolan. Därför är det viktigt attvi har slagit fast i läroplanen att rektor har ettansvar för att ta initiativ på detta område.Det handlar också om skillnaderna mellan pojkaroch flickor -- män och kvinnor. Vi ser ju även dären snedrekrytering till den högre utbildningen somär negativ och allvarlig. Där har vi satt i gång ettviktigt arbete i form av arbetsgrupper. De försökersamla ihop de kunskaper som finns samt inspireratill diskussion och debatt om hur vi skall få ettbättre medvetande om de skillnader som finns närdet gäller att undervisa pojkar och flickor och vadman kan lära av det vi vet. Jag tycker att vigör en del på det området, även om det kanske intenämndes i budgetpropositionen.Jag tycker också att det är allvarligt att arbetsmiljönför många barn och ungdomar är dålig. År ochdecennier av slarv med underhåll avskolbyggnaderna är ingenting som vi kan se översemed. Det är också därför som de flestakommunpolitiker arbetar mycket intensivt meddetta. Det är en illusion att tro att staten skall gå inoch reparera alla skolor. Det går inte. Här är detviktigt att kommunerna ser om sina hus, och det harde ju dess bättre gjort.Den närmaste treårsperioden kommerhuvudstaden att satsa ungefär 800 miljoner kronori fortsatt upprustning av skolbyggnader. Detta harnu pågått . Jag återkommer till hemspråkenoch det andra senare.Anf. 199 () replik:Fru talman!