prot · GH0973 · 1994-03-16 00:00:00 — Lagtextdeklarationer som inteerbjuder några praktiska möjligheter att komma åtgråzonsfall riskerar tvärtom att undergräva tilltrontill lagen och dess syften.Att överlämna frågan till arbetsmarknadens parterskulle ha inneburit en begränsning av skyddet tilldem som är medlemmar hos parterna. Enlagstiftning torde också ha en klart starkarenormbildande funktion än ett kollektivavtal skullehaft. Den ger ett klart och entydigt besked omsamhällets inställning till etnisk diskriminering iarbetslivet, och det gör den lagstiftning mot etniskdiskriminering i arbetslivet som nukommer att anta.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iutskottets betänkande.Anf. 215 ():Herr talman! Jag skall i mitt inlägg ytterligarebelysa det socialdemokratiska förslaget om enantidiskrimineringslag på handikappområdet.Jag vill påminna om att det snart är sedanHandikapputredningen lade fram sittslutbetänkande ''Ett samhälle för alla''. Det är ettmycket viktigt betänkande -- principiellt, och ocksåi sak. Poängen med detta betänkande är att vi måstekomplettera de traditionella metoderna inomhandikappområdet med nya för att nå fullgodaresultat . Utredningens huvudsakligabudskap är att det är den rättsliga ställningen sommåste stärkas för människor med funktionshinder.En sak är väldigt viktig i det sammanhanget. Detrådde fullständig politisk enighet om detta iHandikapputredningen. Utredningen lade också ifullständig enighet fram en rad lagförslag omtillgänglighet, om ansvar -- vilket är en mycketviktig fråga på handikappområdet -- och omunderlåtenhet att ta ansvar. Det hela ramas in avtvå förslag till antidiskrimineringslagar, varav detena berör arbetsmarknaden och handlar omarbetslivets tillgänglighet.Utredningen föreslår sedan att en processförandeombudsman skall inrättas som en övervakandefunktion i likhet medDiskrimineringsombudsmannen. Uppgiften skallvara att bevaka området.I höstas, alltså efter det attutredningen lagt fram sina förslag, kom det signalerfrån om att man inte tänkte läggafram några lagförslag. Man tänkte i stället ta fastapå ombudsmannatanken. Man ville lägga fram ettförslag om en opinionsbildande ombudsman sominte skulle ha sin förankring i någon lagstiftning.Detta är kanske det viktigaste i bakgrunden tillSocialdemokraternas partimotion påhandikappområdet i år.En del av den lagstiftning somHandikapputredningen föreslagit är av det slagetatt den behöver ytterligare beredning. Men denberedningen borde rimligtvis kunna ha ägt rum nu.Det finns också förslag som man kan ta fasta på. Ettav dem är den del av lagen om arbetslivetstillgänglighet som handlar om självadiskriminieringsfrågan. Här har vi en tradition frånjämställdhetslagstiftningen som borde kunnaomsättas på handikappområdet. Vi föreslog detta ivår motion.Diskriminering av människor med funktionshinderförekommer och har förekommit inomarbetslivet på grund av bristande kunskap,felaktiga föreställningar om vad ett handikappinnebär och fördomar om vad man kan uträtta somfunktionshindrad. Därför är ett sådant förslag ettoerhört viktigt steg för att stärka handikappadesställning i arbetslivet och i samhället generellt.Vi sträckte oss inte längre än till att begära attregeringen skulle återkomma till med ettförslag om en sådan lagstiftning. Vi tyckte att detvar ett ganska rimligt förslag mot den bakgrund jagnyss har skisserat.Utskottsmajoriteten avstyrker nu detta förslag ochhänvisar till . När man intevill göra någonting är det tur att det finns ytterligareutredningar att hänvisa förslagen till. Ärendet ärutrett och remitterat, ! I enav de största remissomgångar somSocialdepartementet har skådat har det lämnatssynpunkter på ochföljaktligen även på förslagen.Samtidigt hör vi från socialminister att han tänker fullfölja tanken om attfrångå lagstiftningsförslagen och lägga fram ettförslag om en ombudsman som enbart skall varaopinionsbildande. Detta förslag skall tillämpas i treår, och därefter skall det hela utvärderas. Man tarpå detta sätt chansen att mer eller mindre avskrivaHandikapputredningens stora satsning på att stärkadet rättsliga skyddet för handikappade. Det verkarsom om regeringen har tappat sugen helt och hålletnär det gäller att fortsätta reformarbetet påhandikappområdet.Jag beklagar naturligtvis att utskottsmajoritetenintagit denna ställning och inte velat ge regeringendet uppdrag vi socialdemokrater har föreslagit.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )33 § Statliga arbetsgivarfrågor, anslagFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1993/94:AU10 Statliga arbetsgivarfrågor, anslag(prop. 1993/94:100 delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )34 § Arbetsdomstolen m.m., anslagFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1993/94:AU20 Arbetsdomstolen m.m., anslag(prop. 1993/94:100 delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )35 § Anslag till för fastighetsdata m.m.Föredrogsbostadsutskottets betänkande1993/94:BoU10 Anslag till för fastighetsdata m.m. (prop.1993/94:100 delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )36 § Anslag till främjande av rennäringenm.m.Föredrogsbostadsutskottets betänkande1993/94:BoU11 Anslag till främjande avrennäringen m.m. (prop. 1993/94:100 delvis).Anf. 216 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Någonting som ofta glöms bort iärendebehandlingarna i de olika fackutskotten ärfaktiskt det statsfinansiella läget. Vi glömmer gärnade övergripande problemen när vi skall fördelakostnader och går då som regel efter uppgifter omtidigare års utgifter med en viss uppräkning.Det ärende vi behandlar gäller rennäringen.Rennäringen är till alltför stor del bidragsfixerad.Näringen tar alltför litet ansvar för sitt eget arbete.Nu när bildats bör näringen självt börjafå ta ansvar för sin verksamhet.Därför borde vi använda samma princip som vinumera använder när det gäller kommunerna,nämligen att ge statsbidraget i en påse. Vi bordesamtidigt rimligtvis kunna minska bidraget, så attarbetet genomförs på ett mer effektivt sätt.Vilken näring har gratis råvara och därefter betaltför sitt svinn? Nej, det behövs mindredetaljstyrning, och det behövs mer eget ansvar.I det betänkande vi nu skall debattera har man gåttefter principen att föregående års anslag medhöjningar skall bestämma storleken på nästa årsanlag. Vi i Ny demokrati tycker att det är fel. Vi harreserverat oss på två punkter. Det gäller delsprisstödet för kasserade renar, och det gäller ocksåersättningen för viltskador.Vi är väl medvetna om att detta handlar omförslagsanslag och att det är litet grand ett slag iluften att markera en minskning av ettförslagsanslag. Men vi vill gärna göra det som entydlig markering om att man måste titta närmare pådetta.Det är kanske hårda ord att använda i sådana härsammanhang, men såvitt jag förstår har man blivitalltför bidragsfixerad. Det är dags att vi börjar attställa litet krav på näringen. Eftersom man nu påeget initiativ har krävt och också fått sitt sametingär det också dags att begära att man inom näringensjälv medverkar till att rationalisera näringen.Jag har även förstått att man i alltför litenutsträckning försöker att marknadsföra sinaprodukter och att de till stor del ligger i lager långatider utan någon direkt marknadsföring. Vem kansälja sina varor, oavsett vad det är för någonting,om man inte försöker att marknadsföra dem?Vi har anledning att kräva ett nytt tänkande ochnya idéer när det gäller ansvaret för rennäringen,hur den skall formas och hur de statliga resursernaskall fördelas. Sedan ankommer det på näringensrepresentanter att fördela stödet på ett sätt som deanser lämpligt.Herr talman! Med detta kanske litet tillspetsadeinlägg får vi se om vi kan få någon debatt i ärendet.Anf. 217 ():Herr talman! beslöt attinrätta ett sameting. Det har verkat sedanhösten 1993. Detta sameting är egentligen en statligmyndighet som skall ta till vara samernas intressenoch, som det står i betänkandet, verka för enlevande samisk kultur. Jag hälsar medtillfredsställelse att detta har blivit verklighet.I en motion som behandlas i detta betänkandekräver man att ävenframöver skall vara den samtalspartner som statenskall tala med för att fördela de anslag som det ärfråga om. Det anser utskottet inte är rimligt.Utskottet säger att det är såväl rimligt som naturligtatt ges denna möjlighet att påverkafördelnigen av dessa anslag.Också frågan om renbetesinventeringen tas upp imotioner, och där gör även utskottet en markering.Renbetesinventeringen är ett viktigt och utmärktinstrument för att bestämma tillgången till bete ochdärmed hur många renar som kan finnas inomaktuellt område.Denna inventering har tyvärr gått ganska långsamt.Man är dessutom osäker på om de metoder somhittills har tillämpats är de riktiga. Här gör utskottetett tillkännagivande om att man måste reda utmetodfrågan och att en plan bör upprättas för hurinventeringen skall gå till så attinventeringen inte avstannar.Utskottet gör en markering när det gällerprisstödets utformning och noterar attJordbruksverket har lagt fram förslag till hurprisstödet skall utformas. Utskottet säger slutligenatt ett särskilt tillkännagivande inte är nödvändigtmed de skrivningar som är gjorda i dettahänseende.Det finns även motioner som gäller det radioaktivanedfallet och de cesiumhalter som finns såväl irenkött som i vilt. Men även där avstyrker utskottetmotionskraven. När det gäller kostnaderna föranalys av cesiumhalt i vilt anser utskottet att det ären ganska blygsam kostnad, som bör kunna bärasav jägarna själva. Så långt är utskottet enigt.Det har till utskottets betänkande fogats tvåreservationer från Ny demokrati som gäller delsanslag till prisstöd till rennäringen, dels anslag tillersättningar för viltskador m.m.Jag vill rent övergripande säga att det ligger en deli det Bo G Jenevall säger. Man måste i varje frågata ställning och väga in det statsfinansiella läget.Det får inte bli slentrian i anslagsframställningar idessa hänseenden eller i andra. Bo G Jenevallförordar även mindre detaljreglering och att manbör ställa krav på näringen att självt klara sinafinanser med mindre anslag från statsmakternassida.Nu får vi dock inte glömma att det råderutomordentligt speciella förhållanden i dessaområden. Det är arktiskt klimat och svåraförhållanden. Det är också angeläget att vi iframtiden har kvar rennäringen och den samiskakulturen. Det måste finnas ett ansvar för staten såatt dessa värden inte går till spillo.Bo G Jenevall säger också att reservationerna ochmotionskraven egentligen är ett slag i luften. Ja, detär nog på det sättet. Det är helt uppenbart. Att gesig på anslagen och skriva ner dem med ett visstantal kan vara bra ur vissasynpunkter och se bra ut i besparingstider. Meneftersom det är förslagsanslag är det avgörande juinte detta, utan det är de regler som styrutbetalningen av dessa anslag och detta stöd.Det man borde ha gjort om man velat nå de resultatsom Bo G Jenevall efterlyser hade varit att förändraoch sänka ersättningnivåerna per kilo renkött ochäven ändra andra regler som styr ersättningen förskadade renar och viltskador. Men sådana förslagfanns det faktiskt inte i motionerna och heller intei reservationerna. Därför är det mycket svårt förutskottet att kunna ta ställning till detta.Utfallen av dessa båda anslag blir vad de blir medde regler som är antagna. Därför kan man inte göramycket åt det. Det är möjligt och ganska troligt attanslagen inte till fullo kommer att utnyttjas, och detär att hälsa med tillfredsställelse. Då har vi uppnåttett visst syfte. Men det går inte bara att rakt av sägaatt vi nu skall ta bort ett antal utanatt ändra de underliggande reglerandebestämmelserna för detta.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till utskottetshemställan med undantag av de två reservationersom jag yrkar avslag på.Anf. 218 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Vi är alltså överens om att man börställa krav och att man skulle kunna minskaanslagen på ett annat sätt genom ett sänkt kilopris.Då vill jag fråga varför intemajoriteten i utskottet kunde vara med på attdiskutera fram en styrande sänkning, skrivabetänkandet litet tuffare och sända de rättasignalerna till näringen. Likadant hade utskottetkunnat tala om en kommande förändring avstatsbidragen i form av ett bidrag till Sametinget.Anf. 219 ()replik:Herr talman! Jag håller med Bo G Jenevall om i alla anslagssammanhang måste ställa kravoch ifrågasätta om det är en rimlig nivå. Om manskall göra förändringar ställs det också krav på demsom vill förändra att det hela vilar på en säker ochfast grund. Man måste veta vad man gör, vilkaingångsvärden man har och vilket resultatet blir.Det materialet förelåg inte. Det fanns intemöjlighet för utskottet att ta fram det i det härsammanhanget.Jag utgår ifrån att regeringen har den här fråganunder observans. har man ju en samtalspartner,nämligen , som kan göra attdiskussionerna förs på det sättet och i denriktningen som vi är överens om att de skall föras.Jag tror att vi skall vara försiktiga när vi inte vet hur,på vilket sätt och till vilken nivå vi skall sänka dessaanslag. har ett ansvar för att de beslut vifattar vilar på en så fast grund att vi kan stå för demi varje läge. Därför tror jag att vi får nöja oss meddetta i det här sammanhanget.Anf. 220 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Med anledning av vad BertilDanielsson sade hoppas jag att vi kan förvänta ossen förändrad inställning från utskottet i den härfrågan i framtiden.Jag tycker att utskottet borde ha haft underlag föratt överväga det tidigare. Det är knappast en nyfråga. Den bör vara grundligt utredd vid det härlaget. Den är relativt ny för mig eftersom jag är nyi utskottet. Vi hoppas att vi kan få samförstånd påden här punkten i framtiden.Samtidigt vill jag passa på att yrka bifall till våra tvåreservationer i betänkandet.Anf. 221 ()replik:Herr talman! Bo G Jenevall tycker att det borde hafunnits underlag för utskottet att ta ställning i dethär hänseendet. Då kan man ställa en motfråga.Här finns det nu ett parti som har den härambitionen att direkt och snabb göra den härnerdragningen. Hur kommer det sig då att man intehade några förslag när det gäller nivåerna påersättningen per kilo renkött? Det är ju där knutenligger. Men det förelåg inga förslag. Den bristen fårnog motionärerna ta på sig. Utskottet har intenågot ansvar i det hänseendet.Anf. 222 ():Herr talman! I det här betänkandet avslås minmotion Bo601 som tar upp kostnadsansvaret förcesiumanalyser i fallvilt, insjöfisk, bär och svamp.Ett enigt utskott har avstyrkt motionen, och jaginser att jag inte kan få någon ändring genom attyrka bifall till motionen.Motiveringen till avslaget på såväl min som RolfDahlbergs motion är synnerligen kortfattad. Inteett ord sägs om mitt förslag om att regeringen böröverväga om kostnaderna för cesiumanalyser kandelas mellan olika parter. Jag anser attkärnkraftsindustrin skall vara en avkostnadsbärarna. Vad anser bostadsutskottet omdet förslaget?Ni skriver att kommun tar ut per provmedan bara tar ut 25 kr.Utskottet delar propositionens bedömning attdessa kostnader bör kunna bäras av jägarna själv.Det är en bedömning som jag reagerar starkt emotnär det gäller jägarna i Gävletrakten. Jag skall såkortfattat som möjligt ta fram litet historik om vadsom sagts från utskott och ledandepolitiker.När kärnkraftsolyckan i Tjernobyl inträffade våren1986 var nedfallet över en nationellangelägenhet. Samma höst lämnade statenersättning för fällda älgar om cesiumhalten i köttetöversteg , som då var gränsvärde. Vidden tiden instämde näringsutskottet i en motion avJohn och skrev att nedfallet hademedfört stora påfrestningar inte bara för företagutan även för många enskilda i bl.a. skogslänensglesbygder. skrivning kan intebara ha gällt rennäringen. När de talade ominkomstbortfall måste rimligtvis även provtagningha inbegripits.Börje , som ingår i regeringen ochanser att jägarna skall stå för kostnaderna själva,krävde i en motion att all provtagning sommänniskor i drabbade områden ansåg nödvändigborde ske gratis samt att utrustning såväl somprovtagning borde betalas av staten.I en interpellationsdebatt framhöll dåvarandemiljöministern att den socialdemokratiskaregeringen avsåg att se till att kommunerna skullefå bästa möjliga utrustning för att kunna hjälpamänniskor med information och mätningar.Herr talman! Min kritik riktar sig inte bara tillden borgerliga regeringen. höll jag mittförsta anförande här i kammaren. Det handladejust om kostnadsansvaret för dem som drabbats avTjernobylolyckan. hade detnationella engagemanget och löftena brunnit ochförsvunnit. Cesiumeländet som vi får leva med ioöverskådlig tid betraktas som ett särintresse. Vemkommer att tro på några löften om hemsöksav nedfall vid nästa olycka?Statliga medel har mig veterligt inte getts tillprovtagning på insjöfisk, bär, svamp, rådjur ochsmåvilt. Totalt utbetalts i ersättning tillnågra yrkesfiskare. Några ersättningar tillfiskevårdsföreningar och liknande organisationerhar inte utgått, trots att de lider stora skador pågrund av minskad fiskekortsförsäljning.Redan 1987 blev det tvärslut med statliga bidragäven för analyser av älgkött. Skälet angavs vara attcesiumhalten i älgens föda sjunkit snabbt. Det ärmöjligt att man handlade i god tro. Men vet vigenom forskning att beslutet fattades på felaktigagrunder. kom en forskningsrapport om enundersökning som pågått . Den visade attstrålningen från Tjernobyl är borta från åkern menkvar i skogen.Trots att det är bevisat att beslutet fattades påfelaktiga grunder och att rådjur, älgar och hararinnehåller högre halter cesium än när olyckaninträffade anser utskottet att jägarna iGävletrakten skall betala per prov. Tycker niatt det är rimligt att en jägare i t.ex. ,som skjuter en hare och ett rådjur, själv skall betala300 kr för att få besked om köttet är radioaktivtavfall som skall kasseras eller möjligen blihundmat?Ni vet lika bra som jag att jakten i inte baraär för överklassen som det är i många andra länder.Det känns i både hjärtat och plånboken närgränsvärdet 1 överskrids. Det ärlångt ifrån gratis att jaga. Jägarna har ett tryck påsig från samhället att skjuta av för att minskaskador på skog och gröda, trafikolyckor med viltinblandat, förhindra epidemier och undernäring pågrund av att det finns för många individer av ettvisst djurslag m.m.Det var just viltvården som fick mycketberöm för i EU-förhandlingarna. Tänk er in i vilkakringkostnader det blir för samhället när allt flerjägare bevisligen slutar jaga för att de inte villskjuta cesiumvilt och stå för analyskostnaderna!Jag skulle vilja rapportera från Gävlepolisenangående viltolyckorna. På grund av de mildavintrarna har rådjursstammen ökat. Viltolyckormed rådjur har ökat markant speciellt påBönanvägen, och vägarna påNorrlandet. får polisen anmälningar omtvå--tre rådjursolyckor. Älgolyckorna med person-och fordonsskador har också ökat. Hararnarapporteras inte in, men alla vet att även smådjurgör att bilförare instinktivt väjer och att olyckankan vara framme. Lägg därtill ökade betesskadorpå grödor och skog.Det finns hopp om att arbetet med den unikaälgpärmen som sammanställs i , och som jagskriver om i motionen, kan fullföljas.Det finns ett guldkorn i utskottets motionssvar. Detär det som skrevs vid sittande bord underjusteringen, nämligen att utskottet delarmotionärernas oro för verkningarna av detradioaktiva nedfallet och förutsätter att frågan viden eventuell prövning mellan olikaforskningsprojekt ges hög prioritet. Cesium 137 harinte en halveringstid som man trott. Det ärbara forskning som kan komma fram till detresultatet.När det gäller huvudfrågan om vem som harkostnadsansvaret är meningarna delade. Gävlekommun, som 1986--1991 lade ut 1 146 000 kronoroch sedan skrev till regeringen, anser att ansvaretär statens. I slutet av interpellationsdebatten den 18november 1993 säger jordbruksminister att det rör sig om en så ringa kostnad attansvaret kan bäras på den kommunala sidan.Man kan ju fråga sig vems åsikter regeringen ochutskottet delar när de instämmer i att enskilda somdrabbas skall betala upp emot för prov samtbilkostnader och tid, som också är pengar.Proverna skall in innan köttet ruttnar och närlabbet är öppet. De flesta jägarna bor inte i Gävlestad. Jag har redan sagt vadarbetsmarknadsminister ansåg omdetta när han tillhörde oppositionen.Denna fråga är inte ur världen eller ,och ingenting tyder på att halterna minskar. Flerkommuner kan i detta kärva ekonomiska läge sägasom man säger i : får staten ta sitt ansvar.Ja, vad säger utskottet om mitt förslag att allautpekade -- staten, kommunen, jägarna ochkärnkraftsindustrin -- delar på kostnaderna? Är detså att ni vidhåller att den som lämnar in bär, svampeller kött ensam skall betala, då vill jag veta hur nihar kommit fram till den ståndpunkten.Herr talman! och jag avser attåterkomma i frågan. Jag har inget yrkande, men jagförväntar mig svar på mina frågor.Anf. 223 ()replik:Herr talman! Det här var en snabb scenväxling. Jaghade alldeles en replikväxling med Bo GJenevall, som tyckte att vi sparade för litet. Nuanför synpunkter som innebär att vispenderar för litet pengar. Utskottet är -- det vill jagpoängtera -- i de här hänseendena enigt. Det fannsmotioner om det här, men vi enades samfällt om attdetta inte var möjligt att tillgodose.Det finns många angelägna uppgifter och områdeni vårt samhälle, som man skulle vilja hjälpa ochstödja, men det är inte alltid möjligt att göra det.Det måste göras avvägningar. Man måste prioriteraoch bedöma vad som är möjligt och rimligt. Detutgår ersättning för de här skadorna till dem somhar exempelvis rennäring eller visst yrkesfiske somnäringsform, men för jakt är det enligtutskottsmajoritetens mening inte möjligt att göradessa ersättningar eller att tillgodosemotionärernas önskemål. Det är en kostnadsfråga.Den kan kanske synas betydelselös ur såväl denenskildes som statens synvinkel, men det är ändå enmarkering av att vi måste skilja ut det som ärangelägnast att stödja.Jag vill sedan ställa en motfråga till anledning av hennes fråga om vem someventuellt skulle vara med och betala de härkostnaderna och forskningsinsatserna. I motionensåväl som i anförandet säger attkärnkraftsindustrin skall vara med och betala förkostnaderna av det radioaktiva nedfallet. Då är minfråga: Vilken kärnkraftsindustri? Det nämns inte.Är det den svenska kärnkraftsindustrin, eller är detdåvarande sovjetiska kärnkraftsindustrin? Det varju från som nedfallet kom. Det är ingetsvenskt kärnkraftverk som har förorsakatnedfallen. Det skulle vara ungefär lika rimligt somatt och skulle ersätta människor somskadas av en importerad bil.Anf. 224 ():Herr talman! Det sägs att vi sparar för litet, men härgäller det ju faktiskt människor som helt oförskyllthar råkat ut för något. Vi anser att det är ennationell angelägenhet och inte bara något somberör oss i de drabbade områdena.Bertil säger sedan att det är enkostnadsfråga. Jag undrar om inte snålheten bedrarvisheten. Jag talade om en hel del kringkostnadersom man inte räknar in.Vilken kärnkraftsindustri gäller det? Att skicka räkningen till skullevara ganska meningslöst. Om vi gjorde så, skulledet kanske kunna komma krav på gottgörelsemellan olika länder för miljögifter som ärgränsöverskridande. Det skulle bli byråkrati ochadministration, som säkert skulle försvåra detnödvändiga miljösamarbetet inom EU. Det hålleralltså inte.Naturligtvis menar jag att det är den svenskakärnkraftsindustrin som skall betala. Där bordeman väl vara intresserad av vad den energikälla somman håller på med orsakar vid en olycka. Varförskulle inte den svenska kärnkraftsindustrin varamed och bidra till den nödvändiga forskningen? Vihar väl inga garantier för att det inte kan inträffa enolycka här i , så gamla och slitna som en delav reaktorerna verkar vara nu.Jag vet att staten har dåligt med pengar ochkommunerna har dåligt med pengar. Det är därförjag lägger fram detta förslag.