prot · GI0942 · 1994-12-14 00:00:00 — Hennes parti säger att man bordeha genomfört omställningsbeslut om en totalavreglering av svenskt jordbruk. Varför skall Sverigejust på jordbruksområdet föra en annan politik än vadsom gagnar svenska intressen? Varför skall viavhända oss sysselsättning och produktion inomlivsmedelssektorn? Varför skall just denna näringstraffas?Eftersom min östgötske kollega, ,står efter mig på talarlistan vill jag ställa en frågaockså till honom. Varför riskerar han somsocialdemokrat att undandra mångaarbetstillfällen? Varför vill bidra till attavrusta det östgötska jordbruket? När vi möttes ivaldebatterna hemma var ambition enannan, som jag upppfattade det. ställer handäremot upp på en jordbrukar- och landsbygdsfientligpolitik. Hur kommer att förklara dettaför östgötarna?Jag vill också vända mig till ,som talade om marknaden och avregleringar. Hon lätnästan som en nyliberal. Jordbruket är inte vilkennäring som helst. Man kan inte flytta på denproduktionsfaktor som marken utgör. Varför skallSverige som enda land i världen avreglera? Dåriskerar man att slå ut mycket av den svenskajordbruksproduktionen och därmed mister man ocksåsysselsättningstillfällen. Varför intar Vänsterpartietden här hållningen speciellt när det gällerjordbruksnäringen? Det är mot jordbruksnäringen somman vill rikta udden.Herr talman! Det finns en del skillnader mellan departier som ingick i den tidigare fyrklöverregeringennär det gäller synen på jordbruket. Vi kristdemokraterhar arbetat hårt för att komma bort årsomställningsbeslut. Vi har i viss mån lyckats. Detfinns också en rad synpunkter på utformningen avjordbrukspolitiken, men handlar det faktiskt om attsamla sig kring huvuduppgiften. Det handlar om att setill att vi över huvud taget får förutsättningar för enfortsatt svensk livsmedelsproduktion och om att viskall få någorlunda lika villkor som omvärlden.Det är positivt att de fyra partierna står för engemensam hållning i denna grundfråga. Till minglädje noterar jag nu också att verkligengick upp och försvarade jordbruket. Det har jag väntatpå länge.Det skall i sammanhanget också sägas att det finnsljus i det socialdemokratiska mörkret. När det gällerdet ärende som vi behandlar har t.ex.majoriteten anslutit sig till den syn på hurmjölkkvoterna skall överlåtas som vi har motioneratom från kds sida. Det är bra. Men någon eller någraljuspunkter i ett kompakt mörker lyser inte upp, ävenom det kanske inger litet hopp inför framtiden.Herr talman! Avslutningsvis hoppas jag att det blirreaktioner på detta första beslut som verkar ingå i ensocialdemokratisk strategi för att avrusta landsbygden.De reaktioner som jag hoppas kommer kan leda till enomprövning av övriga planerade beslut påjordbruksområdet. Man skulle kunna travesterasocialdemokraternas kampsång. Då tror jag attjordbrukarna och landsbygdsbefolkningen ser att detdrar ihop sig till den sista striden, en strid för enfortsatt utkomst och ett fortsatt boende pålandsbygden. Måtte denna strid leda till omprövninghos dem som makten haver.Anf. 126 ()replik:Herr talman! Jag vet inte vad lyssnarpå om han inte hör vad jag säger. Man brukar tala omatt en viss potentat läser på ett särskilt sätt. Jagvet inte om det har med någonting sådant att göra.Jag uppskattar det säger om attjordbruket är en näring som inte kan avregleras,eftersom jorden ligger där den ligger. Sammaresonemang borde gälla också för skogsbruket.Skogen står där den står. Det borde också gälla förgruvnäringen och vattenkraften. Såvitt jag förstår harinte det resonemanget gällt i den förra regeringen.För mig är det viktigt att se jordbruket som ennäring. Det handlar om att producera bra livsmedelsom konsumenterna vill ha. Det skall göras på ettmiljömässigt hållbart sätt med en långsiktig ekologiskinriktning.Det gäller också att vi alla tar ett ansvar och att vihar en önskan om att se ett öppet landskap. Det gälleratt vi vill ha ett jordbruk och en levande landsbygd.Det här måste vi då vara beredda att betala för. Dettakallar vi för kollektiva nyttigheter. Jag tror att det ärviktigt att vi skiljer mellan dessa två saker, så att maninte blandar ihop dem och subventionerar fel saker.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag konstaterar bara attVänsterpartiet står bakom en majoritet som säger att1990 års beslut egentligen borde ha genomförts meden avreglering av svenskt jordbruk. Det skulle hainneburit att skulle vara det enda land ivärlden som skulle ha genomfört en sådan. Det hadedirekt fått konsekvenser i fråga om antaletlantbrukare. Därmed skulle det också få konsekvenserför sysselsättningen på landsbygden och påsysselsättningen i livsmedelsindustrin.Jag undrar varför säger att justdenna näring inte skall ha samma möjligheter som ikonkurrentländerna. Man har alltså riktat in sig påjordbrukssidan. Min fråga var: Varför har man pådenna punkt en nästintill nyliberal inställning?Anf. 128 ()replik:Herr talman! Principerna i 1990 årsjordbrukspolitiska överenskommelse handlade bl.a.om att man skulle producera bra livsmedel på ett brasätt. Det skulle vara ett avreglerat jordbruk.Självfallet går det inte att ha ett helt avregleratjordbruk som medlem i EU. Därmed är det inte sagtatt skall vara det land som går längst när detgäller att utnyttja de "perversa" regelsystem sommånga menar att jordbruksmodellen i EU innebär.Dan säger att jordbruket i skallha samma konkurrensvillkor som jordbruket har iandra länder. Det hör man ofta. Det är en typiskkonservativ ståndpunkt. Sådana argument för SAFofta fram när det gäller näringslivet. Man säger måste ha samma konkurrensvillkor som i övrigaländer och att man måste sänka lönerna i . Påsamma sätt diskuteras det nu när det gäller jordbruket.Jag vill hävda att svenskt jordbruk likaväl somsvenskt näringsliv aldrig kommer att kunna få sammavillkor i fråga om att det skall vara sämreförhållanden för dem som jobbar, att det skall vara enlösare arbetsrättslagstiftning osv. På det sättet skall viinte ha likadana villkor.Vi skall ha likadana villkor i för svensktjordbruk i fråga om att vi skall producera bättreprodukter med högre kvalitet så att vi får avsättningför dem på en marknad.Anf. 129 () replik:Herr talman! Här fick vi ett klart besked. Vi skallinte utnyttja de möjligheter har inom EU ifråga om jordbruksstödet. Det kommer också att visasig vid ett senare beslut. har gjort uppmed Socialdemokraterna om att avhända sig demöjligheter som finns.Jag tycker att det är beklagligt att Vänsterpartietpå detta sätt bidrar till att försämra möjligheterna tillatt ha en levande landsbygd med liv i hela Sverige.Vänsterpartiet kommer att tillsammans medSocialdemokraterna att avhända dennamöjlighet.Herr talman! Att vi skall verka på sammakonkurrensvillkor borde vara en självklarhet.Problemet för svenskt jordbruk är att det har varitbetydligt sämre möjligheter än förkonkurrentländerna. skall vi tydligen inte fåutnyttja möjligheten att förbättra detta läge. Det är detsom är det allvarliga.Anf. 130 ():Herr talman! Majoriteten av svenska folketröstade ja till ett svenskt medlemskap i deneuropeiska unionen. Det innebär att från den1 är tillbaka i en historiskjordbrukspolitik med en byråkrati som innebärregleringar, kvoteringar, mindre frihet men ocksåväldiga subventioner.För att kunna jämföra EU:s nuvarandejordbrukspolitik med den svenska kan vi gå tillbakatill . Då genomfördes omfattanderegleringar, och producenten/bonden och näringensattes i centrum.Med hjälp av regleringar och prisförhandlingarskyddades då näringen från konkurrens, och böndernagaranterades avsättning för sina produkter till prisersom skulle ge bonden en inkomstnivå jämförbar meden industriarbetares. Bakgrunden till detta, som komatt kallas för kohandeln, var det svåraförsörjningsläget för den svenska befolkningen och delåga inkomsterna bland den stora andel avbefolkningen som var sysselsatt inom jordbruket.Genom samarbete med omböndernas villkor kunde socialdemokratin få stöd förnödvändiga sociala reformer för svenska folket.Regleringspolitiken fick med tiden en dåligmåluppfyllelse. Vi fick en kostsam överproduktion,inkomsterna urholkades, miljöbelastningen blev hög,regionalpolitiken motverkades och prisutvecklingenpå livsmedel översteg inflationen.Regleringspolitiken utsattes för enstark kritik. Först med livsmedelspolitiskabeslut fick vi socialdemokrater en stor politiskmajoritet med oss för att förändra den gamlapolitiken. Beslutet innebar en i grunden ändradinriktning av politiken. Jordbruket skulle avreglerasoch producenterna/bönderna skulle fortsättningsvis fåersättning endast för de produkter som marknadenefterfrågade.Lantbruket och industrin skulle bli en näring påsamma villkor som övriga näringar i vårt land - medett viktigt undantag. uttalade attavregleringen inte fick leda till nämnvärt minskadlönsamhet för jordbruket i norra kan konstatera att livsmedelspolitiskareform hade stor del i att livsmedelspriserna inteökade i samma takt som tidigare.1991 års val resulterade i tillkomsten av enborgerlig regering, vilket har lett till att centrala inslagi livsmedelspolitiska reform till stor del harfrångåtts.Sverige ansökte 1990 om ett medlemskap i ett svensk EG-medlemskap som förevändninghar regeringen och den borgerliga riksdagsmajoritetenåterinfört regleringar och exportstöd och ökatodlingsarealen. Detta har vi kritiserat. Att vidett eventuellt medlemskap skulle gå in i EU med ettspannmålsöverskott, i en situation där EU:s strävan äratt minska det stora överskott som redan finns, anservi inte är särskilt väl genomtänkt.De svenska bönderna kommer, liksom övrigabönder inom EU, att få sänka priserna. Dettablir som ett resultat av EU:s strävan att minskaöverskottet.Om däremot beslut i stort sett hadefullföljts hade det svenska jordbruket uppfyllt en stordel av EU:s mål för reformarbete, och de svenskabönderna och den svenska livsmedelsindustrin hadestått bättre rustade för att ta upp konkurrensen på EU-marknaden.Herr talman! Till skillnad mot uppgörelsedär vi var eniga är vi nu mycket kritiska till denborgerliga propositionen 1994/95:19, som ingår iutrikesutskottets betänkande som vi nu behandlar.Jordbruksministern kommer i sitt anförande attbl.a. redogöra för den socialdemokratiska inriktningenav livsmedelspolitiken vid ett EU-medlemskap ochdärmed visa på det som skiljer vår uppfattning frånden borgerliga reservationen nr 10.Jag skall i stället gå över till de konkretaförändringar som jordbruksutskottets majoritet står förgällande arealbidrag och mjölkkvoter.Vi är eniga om att ytor med spannmål ochutbytbara grödor skall i hela landet utgöra enbasregion om ca 1,8 miljoner hektar.I den borgerliga propositionen föreslås attarealbidragen beräknas i relation tillspannmålsavkastningen och att landet bör enligtpropositionen delas upp i 11 områden -arealbidragsklasser - med en skillnad på ca 200 krmellan varje klass.Enligt EU:s jordbruksreform - CAP-reformen -lämnas frihet för varje land att självt bestämma hurarealbidraget skall fördelas på olika regioner. Imotioner från Socialdemokraterna, ochMiljöpartiet har det framkommit en mindrelångtgående uppdelning av arealklasser.Utskottsmajoritetens bedömning är attpropositionens förslag riskerar att leda till en snabboch kraftig kapitalisering av bidragen i bästajordbruksområden, vilket i sin tur riskerar att leda fortsatt allt intensivare odling. Inte minst avmiljöskäl finns det enligt vår mening anledning attundvika en sådan utveckling. Med ett mindre antalarealklasser åstadkoms en utjämning av arealbidragenmellan olika delar av landet. Därigenom gynnasframför allt jordbruket i skogs- och mellanbygder, förall del i också, liksom i stödområde 4 inorra minskning av det delvis nationellt finansieradestrukturstödet kan då göras, vilket från statsfinansiellsynpunkt är eftersträvansvärt med tanke på denekonomiska kris som vårt land befinner sig i. Ettminskat antal arealklasser innebär vidare betydligtmindre mängd administrativt arbete.Utskottsmajoriteten har med det jag anfört enatsom att landet lämpligen delas upp i tre regioner förfördelning av arealbidrag med ett intervall på ca 200kr mellan de olika regionerna. Detta ställningstagandevill utskottsmajoriteten som sin mening ge regeringentill känna, vilket också utrikesutskottet föreslår.Enligt propositionen kommer medlemskapet attinnebära en temporär men kraftig konkurrensnackdelför den svenska stärkelseindustrin, vilket skullemotivera en övergångskompensation på ca 36miljoner kronor vid ett medlemskap. Argumentet attkostnaden skulle ha uppstått vid ett utanförskap ärnaturligtvis inte hållbart. föreslårriksdagen att med anledning av densocialdemokratiska motionen U16, yrkande 13, skallriksdagen som sin mening ge regeringen till kännavad jordbruksutskottets majoritet har anfört i denfrågan.Jordbruksutskottets majoritet biträder ävenförslaget i vårt motionsyrkande 12 att någonrestitution av förmalningsavgifter och fettvaruavgiftersom betalats in för befintligt lager per den 1 januari1995 icke bör medges. Detta ges också regeringen tillkänna.Herr talman! EG:s mjölkkvotering infördes 1984.Att den till skillnad från den svenska kvoteringen intehar kunnat avskaffas beror främst på att man inte medhjälp av kvotsystemet har lyckats uppnå balansmellan utbud och efterfrågan inom EG.Totalkvoten innebär en viss överproduktion. Detråder dock bred enighet om att kvotsystemet ärineffektivt och bidrar till bristande konkurrens, högapriser och en låg förändringstakt inom jordbruket.Kostnaderna bärs till stora delar av konsumenterna.En annan effekt av kvotsystemet är att det bevarar enineffektiv industristruktur och tendenser att nationelltupprätthålla monopol eller monopolliknandeförhållanden på marknaden för mejeriprodukter. Våruppfattning är därför att aktivt skall arbeta föratt kvotsystemet avskaffas.För att vi nu skall få ett fungerande kvotsystemmåste det finnas en viss flexibilitet. Storleken av denkvot som varje producent har att disponera börbaseras på levererad kvantitet . Utskottsmajoriteten finner för sin del att denbasperiod för tilldelningen som anvisas ipropositionen, nämligen ettdera av åren 1991, 1992eller 1993, inte lämnar tillräcklig mängd frittkvotutrymme för olika kategorier av producenter.Med hänsyn till de fluktuationer i produktionensom ägt rum och de intryck somvi fått från många mjölkproducenter bedömer vi nu attden basperiod som vi förordat i densocialdemokratiska motionen U16 inte är den bästalösningen för tilldelning av mjölkkvoter.Som utgångspunkt anser utskottsmajoriteten attden genomsnittliga produktionen under åren 1991,1992 och 1993 bör utgöra bas vid fördelning till varjeproducent.Enligt tillgänglig statistik från Jordbruksverketinnebär detta att en sammanlagd mängd om ca3 bör kunna fördelas enligt den angivnaprincipen och att en nationell reserv om ca 170 000ton återstår att fördela bl.a. till s.k. utökare ochnystartare. Vi bör här tillämpa de fasta kriterier somgäller enligt EG:s regler.Utskottet är överens om och förordar attproducenterna av s.k. ekomjölk inte åläggs någrabegränsningar i kvothänseende. Särskild hänsyn till mjölkproducenterna i norra . Det ärockså särskilt viktigt att se till att den småskaliga ochfristående förädlingsindustrin inte missgynnas vidfördelning av kvoter och vid dess administration. HelaÖland är ett sådant område som bör prioriteras.I övrigt bör producenter som nystartat underperioden fram till prioriterasvid fördelningen av den nationella reservkvoten. Förstdärefter skall kvoten fördelas på jordbrukare som ökatut sin produktionskapacitet eller 1994. Försistnämnda kategori av producenter bör det finnasmöjlighet att beakta om produktionsökningen har ettdirekt samband med investeringar som tillkommit pågrund av miljö- och djurskyddskrav.Det torde finnas ett inte obetydligt antalmjölkproducenter vars anläggningar inte motsvarar demiljökrav och djurhållningskrav som fastlagts avstatsmakterna. Utskottet förutsätter att regeringenöverväger om tilldelandet av mjölkkvot skall villkorasi förhållande till denna typ av investeringar och vilkaövergångs- och dispensregler som i så fall kan blinödvändiga.Jordbruksutskottet finner anledning att betona attSverige skall utnyttja hela den produktionskvot om3,som erhållits i förhandlingarna medEU. Det hade naturligtvis varit förskräckligt om denborgerliga förhandlingen hade gått igenom, så att vihade kunnat utöka det överskott som vi redan i daghar i vårt land.Produktionskvoten bör fördelas på deproduktionsplatser som dels har levererat mjölk den 1mars 1994, dels stadigvarande levererar den 1 januari1995. finner det även rimligt attproducenter som stadigvarande levererat mjölk underåret men av någon anledning haft tillfälligtproduktionsstopp tilldelas mjölkkvot.Införandet av mjölkkvoter enligt EU:s reglerinnebär ett stort ingrepp i den svenskamjölkregleringen. Ett tidsödande detaljarbete förestårför att fördela mjölkkvot på deproduktionsplatser som levererar mjölk.Regeringen bör därför under inledningsskedethålla informerad om tillämpningen avkvotsystemet. Praktiska skäl talar enligt utskottetsmening för att tidpunkten för tillämpning av EU:sregler något senareläggs, till förslagsvis den 1 april1995. Det torde ankomma på regeringen att besluta ifrågan, eftersom det krävs samråd med EU-kommissionen.Herr talman! har två stora öar, Gotlandoch . De är viktiga inte minst när det gällerlivsmedelsproduktionen.Utskottet har behandlat två motioner. U4 är ensocialdemokratisk motion och U17 är encentermotion. Där framhålls att den sockerkvot somSverige tilldelats i förhandlingarna i möjligaste månbör delas upp så att det även fortsättningsvis blirmöjligt att producera socker på Gotland.Sockerpoduktionen är av stor betydelse för önsnäringsliv. Utskottet bedömer att det finns godaförutsättningar för att det även skall kunnabedrivas en ekonomiskt hållbar sockerproduktion påGotland. Regeringen bör fortsätta sina ansträngningaratt nå en överenskommelse med idetta syfte.För jordbruket på har odlingen av brunabönor fått stor betydelse sedan öns sockerbruk ladesner. Odlingen har ökat medhjälp av statliga arealbidrag, och dessutom har desvenska bruna bönorna tullskyddats. har i EG-förhandlingarna begärt fortsatt stöd åt odlingen meninte fått gehör för sitt yrkande.Jordbruksutskottet delar dock den mening somförts fram i den socialdemokratiska motionen U2 ochden centerpartistiska motionen U13, att det är ettsvenskt intresse att bönodlingen även fortsättningsvisges ett stöd, i varje fall under en övergångsperiod.Regeringen bör därför fortsätta sinaansträngningar att nå överenskommelse om stöd åtodlingen av bruna bönor.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande och avslagpå reservationerna 9-16.(forts. )AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs . 6 § (forts.) medlemskap i (forts. UU5, KU17, KU22 och FiU5)Anf. 131 () replik:Fru talman! Det jag ville säga till att jag tycker att hans beskrivning av arealbidragetinte är riktig.Sanningen är den att avsikten med arealbidraget äratt kompensera för en sänkning av spannmålspriserna.Då är det rimligt att arealbidraget skall stå i relationtill spannmålsavkastningen inom ett skördeområde.Detta område kan betraktas som större ellermindre, det kan jag hålla med om. Men delar man inSverige i tre områden klarar man inte den flexibilitetsom ändå är syftet med EU:s lagstiftning ochbestämmelser på detta område. Man måste se till attklara att ta hänsyn till avkastningen inom ettskördeområde.Det lät så lätt när beskrevmjölkkvoterna, men det är inte så. De som av olikaanledningar av de tre aktuella årenhar haft en nedgång eller stått stilla i utvecklingen pågrund av sjukdomsbekämpning, miljöhänsyn ochmånga andra faktorer kommer även vid ett snittvärdeför att drabbas av sitt hänsynstagande,ofta till bestämmelser som statsmakterna utfärdat.Detta kan inte rimligen betraktas som rättvist. Detnämnde ingenting om. Men det kanskehan gör i en kommande redovisning.Fru talman! Jag vill slutligen rikta sammauppmaning till som jag tidigare riktadetill . Sanningen är ju den attbudgeten, såvitt vi förstår, praktiskt taget är klar.Ställverk,och allt vad det nu kan heta, är låsta. säger att hon och majoriteten, i vilkenInge ingår, skall återkomma medredovisning av siffror, konkretion, tydlighet ochbesked i budgetarbetet.Det kan inte vara för mycket begärt att ni så härnågra dagar lyfter på förlåten och är litetkonkreta i de förslag som egentligen skall behandlasunder fredagens debatt men som också så tydligtberör EU-arbetet. Ni borde försöka ge litet stabilitet åtden luftiga diskussion som Socialdemokraterna ochmajoriteten i övrigt vill skjuta framför sig och kunnage besked om de viktiga strukturstöden.Anf. 132 () replik:Fru talman! För att börja med det sist sagda är detsom sade. ochandra får ge sig till tåls tills budgetpropositionenpresenteras . Senast harjordbruksutskottets s-grupp haft en diskussion medFinansdepartementet om bl.a. olika fastighetsskatter,vilka naturligtvis är på tapeten i det har avseendet.När det sedan gäller arealbidraget tror vi att dethade varit olyckligt om vi föreslagit elva klasser. Nuhar tre olika partier haft en annan åsikt. Vi tror ochvet att också varit villiga att gå ner iantal från dessa elva klasser.Om vi hade föreslagit elva klasser skulle de storaslättbönderna i mitt hemlän och nere i fått ettarealbidrag på ca . Då hade vi kunnat hamna isamma situation som man tidigare gjorde i Holland.Kapitaliseringseffekten blev där så stor attmarknadsvärden och arrendevärden blev så höga attdet inte längre var lönsamt att producera spannmål,utan man fick gå över till annat. Det är det som vi ärrädda för.När det blir tre klasser innebär det naturligtvis,som jag också sade, att vi kan använda dessa stödlängre upp i norr och ända upp till stödområde 4. Detgör att vi inte behöver tära så mycket påskattebetalarnas pengar när vi med andra stöd skalldelfinansiera.När det sedan gäller mjölkkvoterna har vidiskuterat olika särskilda skäl. Det är självklart att enbonde kan ha råkat ut för katastrofer - byggnader kanha brunnit ner, och man kan ha blivit av med heladjurbesättningen och därefter börjat bygga upp den.Sådana skäl får man naturligtvis också väva in i detta,även om jag inte uttryckligt sade det tidigare.Det är därför vi vill ha en större nationell kvot attkunna fördela. Men med era förslag tillmjölkkvotstilldelning hade risken blivit stor att vi år1995 nästan skulle fått en överproduktion i detta land.Det skulle ha varit mycket pinsamt om vi inte kunnathantera detta, så att t.o.m. åkt på att betala enstraffavgift till EU.Av detta skäl finns det nu en större nationell kvotsom vi kan försöka att dela ut på ett mer rättvist sätt.Anf. 133 () replik:Fru talman! har kvoten inte blivit större, ochdessutom uppdelas den på det här sättet på ett orättvistsätt.Det är väl ändå den tydliga sanningen att det inteblir möjlighet att ta hänsyn till de förhållanden jagbeskrev tidigare med den fördelningsmodell somSocialdemokraterna förespråkar om man icke ägnarsig åt en stor och omfattande dispensbyråkrati som välknappast kan tjäna någons intressen.Det är uppenbart att vi har olika uppfattningar omarealbidraget. Det är inte så mycket att bråka om. Vihar den uppfattningen att det behövs fler än treområden för att man skall kunna ha det utrymme sombehövs för att möta kravet på att kunna ta hänsyn tillavkastningen inom ett skördeområde. Det gör manuppenbart inte med en så trubbig modell som entreområdesindelning.Fru talman! Jag håller mig med en viss tjatighetfast vid att jag fortfarande inte är klar övermajoritetens besked. sade myckettydligt innan vi åtskildes för middagspausen att manåterkommer med besked på de konkreta punkterna närdet gäller miljöstödet och de olika andra frågor somskall behandlas under fredagens debatt.