prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Borta ärkreativiteten och viljan att ge konkreta bidragutifrån våra erfarenheter och våra diplomaterserkända duglighet. Den moderata ledstjärnan tycksi stället vara diplomatisk inordning och politiskpassivitet i de svåra frågorna.Låt mig nämna tre exempel.Vi skulle ha velat se en annan, aktivare svenskpolitik rörande f.d. . I densvårhanterliga och ödesdigra erkännandefrågantraskade regeringen patrullo efter ochhade ingen egen linje. Under det svenskaordförandeskapet i ESK, höllpå att eskalera, togs inga självständiga initiativ avden svenska utrikesministern för att stämma ibäcken.Efter Socialdemokraternas begäran omförtursbehandling av motionerna rörande Balkanskall diskuteranuläget i konfliktområdet. Utrikesutskottetförklarade att har en viktiguppgift i det nödvändiga förberedelsearbetet föråteruppbyggnaden i det . Vi hardärför enat oss om att uppmana regeringen att spelaen aktiv roll i internationella fora.De förslag som ligger där är exempel på denframförhållning och de kreativa initiativ som vimenar regeringen borde ha lagt ned stor kraft på iett tidigt skede. hoppas och tror vi attregeringen efterkommer den unisona uppmaningenfrån utrikesutskottet.Utvecklingen i är den viktigaste faktornför vår säkerhetspolitik. öde kan baraavgöras av ryssarna själva. Men vi kan och skallgivetvis stödja demokraterna och reformpolitiken.Vilken väg som demokratiseringsprocessen skall taär, som vi vet, ett livligt diskuterat ämne. Det pågårnågot av ett professorernas krig i , ochäven här i om inriktningen av denekonomiska politiken. I självt är bådereformisterna och deras motståndare splittrade omvägvalet.Efter den högerextremistiska ochgammelkommunistiska framgången i valet är detangelägnare än någonsin att komma bort från deförenklade föreställningarna om chockterapi. Nubehövs en intensifiering av reformarbetet. Nubehövs en politik för en social marknadsekonomi.Det är ju det sociala sönderfallet och dendramatiskt sjunkande levnadsstandarden somskapat en grogrund för antidemokraternaspropaganda och framgångar.I detta läge har statsminister införvärldspressen och ryska regeringsföreträdare medemfas förklarat att ekonomi behövermindre av terapi och mera av chock. Till dettakommer statsministerns uppmärksammadeuttalanden -- utan föregående samråd vare sig iregeringen eller med oppositionen -- om Sverigesagerande i händelse av en rysk inmarsch i Baltikumoch hans parallell till finska vinterkriget.Fru utrikesminister! östpolitik får inte blien privat angelägenhet. Man kan inte privatiserautrikespolitiken i en demokrati. Vi måste föra enpolitik mot som bygger på eftertanke ochstörsta möjliga enighet över partigränserna. Låt ossdärför se mera av samråd i och mindre avukaser från . vilar det, kärakolleger, litet av rysk roulett över den moderataöstpolitiken.Förenta nationerna är ett tredje exempel. Sällanhar frågan om säte och stämma i säkerhetsrådetvarit så angelägen som . Om Sverigehade varit medlem i , om intehade förlorat den platsen ,hade vi kunnat driva Bosniens och fredens sakpå ett helt annat sätt än vad regeringen nu kan ochgör.Men nya utrikespolitik vägdes den gångenav och befanns vara förlätt. Underbetyget var inte oväntat. I sin förstaregeringsförklaring ''glömde'' statsministern bortFN. budskap var att skulle blimer västorienterat. Utrikesministern ändradeSveriges röstande i olika frågor som ,nedrustning och nord-sydfrågor.Genom denna nya FN-politik övergavstatsministern och utrikesministern , den aktiva och engageradeHammarskjöld-Palmelinjen. Denna nya FN-politikblev också underkänd i valet till säkerhetsrådet.Vad vill då regeringen? Jag kan inte se det på annatsätt än att man saknar såväl vilja och ambition somengagemang i denna fråga. I sin deklarationnämnde utrikesministern inte med ett ord attSverige kandiderar till . FN harinte prioriterats. Hur skall man annars tolka att detännu inte finns en övergripande strategi, enkonkret instruktion för våra beskickningar och enhandlingsplan för våra statsråd?När talade t.ex. statsministern med någon kollegaom säkerhetsrådsplatsen? Jag är beredd att satsabåde kopek, cent och pfennig på att han intediskuterat frågan med , . Han borde ha utnyttjat detgyllene tillfället att göra det.Jag vill gärna bli rättad, fru utrikesminister, i minbeskrivning av regeringens FN-politik om det finnsskäl till det.FN är viktigare . Jag skulle gärnase att vi i samförstånd kunde verka för att uppnåmålet att få säte i säkerhetsrådet 1995.Socialdemokratin erbjuder sin medverkan och sittglobala kontaktnät i utbyte mot en uttalad vilja ochen klar strategi.Fru talman! Socialdemokraterna har i sexpartimotioner presenterat sin utrikespolitik. I denfortsatta debatten kommer de att presenterasnärmare av mina kolleger. Det gäller kravet på enny strategi för samarbetet med Central- ochÖsteuropa. En sådan behövs. som detråder oro i öst, råder det oordning i vårt östbistånd.I dag bereds östbiståndet på olika departement,avdelningar och minst 15 myndigheter. Detförsvårar och försenar samarbetet. Dessutomutnyttjas inte resurserna till fullo. Bl.a. har 300miljoner kronor inte använts. Vi föreslårdärför en ny ordning och ett maximalt utnyttjandeav avsatta medel till gagn för säkerhet, demokrati,sociala reformer och miljö.Det gäller vidare motioner om målmedvetnainsatser för mänskliga rättigheter, åtgärder motrasism och kvinnodiskriminering, enåtgärdskatalog för fred och nedrustning ochbiståndet till tredje världen.I vår motion om ett nytt program för gemensamsäkerhet föreslår vi en nyordning som innebär ettsammanförande av resurser från Utrikes- ochFörsvarsdepartementen till ett nytt slagkraftigtanslag på totalt . Det är enpåtaglig omfördelning från traditionellaförsvarsutgifter till internationelltsäkerhetsskapande samarbete -- en svensk s.k.peace dividend, den första i sitt slag. Det innebärmöjligheter att vid behov snabbt kunna mobiliseraresurser för bidrag t.ex. inom ramen förPartnerskap för Fred. Med detta nya program gervi den militära alliansfriheten ett mer operativtinnehåll. Till detta hör även förslaget som vi ladefram om en fredsbrigad.Fru talman! har Sverigesneutralitetspolitik varit föremål för viss diskussionigen. Den s.k. gör eftersina studier i gamla dokument bedömningen attregeringens agerande var helt förenligt medfolkrätten under det kallaste dagar.Det är bra att det blir sagt.Den svenska neutralitetspolitiken har genom årenvarit respekterad och uppskattad. Den har bidragittill stabilitet och låg militär spänning i vårtnärområde, som det heter. Det viktigaste av allt äratt den har fyllt sin huvuduppgift, nämligen att hållavårt land utanför krig och bevara vår demokrati.Bättre betyg kan inte historien ge den politiken,och högre trovärdighet kan man inte få.Det slut har skapat ett radikalt nyttläge för vårt land och nya möjligheter för engemensam säkerhet i . Blir vi medlemmar iEuropeiska unionen går vi in i ett politiskt förbund,men inte i en militär allians.Riksdagen fastslog att man enligtMaastrichtavtalet kan vara både militärt alliansfrioch EU-medlem. Kontrollen över svenskutrikespolitik behöver vi inte och skall vi inte helleravhända oss. Samma slutsats har ochSverker kommit fram till efter ingåendestudier.Just nu flyter det mesta. ''Panta rei'', skulle dengrekiske EU-ordföranden kunna säga. Menhuvudfrågan är inte den västliga försvarspaktensutvidgning utan den alleuropeiskasäkerhetsordningens successiva uppbyggnad. Ävenom vi föredrar att avvakta utvecklingen, får dettainte betyda att är inaktivt. Vi bidrarkonkret till europeisk säkerhet i det fornaJugoslavien, vi arbetar för fred och samarbete i FN,i ESK, i , i , iÖstersjörådet och kring Nordkalotten.Vi socialdemokrater har också förordat ettförsvarsfinansierat deltagande i NACC och PFP. Viser dessa organ som länkar i en gemensameuropeisk säkerhet, där forna fiender ochalliansfria stater kan mötas i fredliga samövningar.Sverige bör också enligt vårt förmenande se positivtpå det franska förslaget om en stabilitetspakt förEuropa. Denna pakt, som syftar till att medelstpreventiv diplomati förebygga minoritetskonflikteroch gränsproblem, har av EU gjorts till sin. DåESK redan arbetar inom samma områden, är detdock angeläget att relationerna mellan EU ochESK först klargörs.NATO är inte aktuellt för utvidgning för någon.Sverige bör inte heller inträda i en militär alliansoch påta sig automatiskt verkandealliansförpliktelser. Det skulle bl.a. rubba detstabila säkerhetspolitiska mönstret i Norden.Skulle vi bli medlemmar i unionen ärdetta en viktig länk i kedjan av gemensam säkerhet,som jag ser det den viktigaste, eftersom jag ilängden tror mera på den icke-militära säkerhetenän på den vapenuppbyggda. Det verkliga hotet förreformstaterna i öst är inte heller militärt, utanekonomiskt, politiskt och kulturellt. Det är därförangelägnare att utvidga EU än Nato.Fru talman! Det räcker inte med att förklaravärlden, vi måste också förändra den, sade en gången berömd samhällsomstörtare. måste vitillägga att det inte räcker med att förstå att världenförändrats, vi måste också förändras med den.Ett socialt och ekonomiskt stabilt EU, generöst ochöppet mot omvärlden, är för mig det ojämförligtviktigaste navet för fred och samarbete i ,särskilt i av hotande stamkrig och etniskaskyttegravar. Att väva samman folk och nationergenom allsidiga kontakter och avtal till ömsesidignytta är den bästa fredsgarantin. Det raserar murar,underminerar diktaturer och främjar försoning,fred och framsteg.Den ungerske författaren harformulerat en liknande tanke: ''Om det finns en vägut ur och Bosnien, och de evigaeuropeiska krigen, så heter den övernationelltsamarbete. I öst som i väst. Det kundeha blivit, måste nu skapa. ''Med ett sådant synsätt blir den europeiska unioneninte heller ett färdigt projekt, utan ett historisktinstrument i tiden för våra politiska och socialaambitioner.Det måste finnas ett samband, fru utrikesminister,mellan vad vi verkar för i det egna landet och vadvi står för internationellt. Det har medtrovärdigheten i vår politik att göra.Utrikespolitiken kan så ses som en förlängning avinrikespolitiken.Detta samband återspeglas i vår Europadebatt. Detär inte lätt att känna sig delaktig av en europeiskidentitet, om man känner sig utanför i det egnasamhället. Det är inte lätt att tro på , omman misströstar om . Och det är svårt att litapå att en regering som ägnar sig åt socialnedrustning i skall verka för socialupprustning i Bryssel.Vi behöver en regering som för en politik för alla,för ett samhälle där den enskilde känner sig sommedborgare och medmänniska och inte somreducerad till kund och klient. Vi behöver enutrikespolitik med realism och engagemang som äraktiv, inte reaktiv, som är förankrad i det lokala ochregionala men också har en global dimension.Man kan inte förstå vare sig sammanhangen ellersin tid om man inte ser problemen globalt. Ytterstgäller det i utrikespolitiken respekten för vår nästa,bortom partipolitik, taktik och strategi. gav prästen och poeten för detta humanismens credo:''Ingen människa är en ö, sig själv tillräcklig; varjemänniska är en del av världen, en del av det storahela. Varje människas död försvagar mig, därför attjag är förbunden med mänskligheten; Låt därföraldrig fråga för vem klockan klämtar: den klämtarför dig.''(Applåder)Anf. 3 (nyd):Fru talman! är en naturlig del av Europa.Vårt land hör ihop historiskt, kulturellt ochgeografiskt med det övriga . Det är därförnaturligt att vi utvidgar och fördjupar samarbetetmed varandra. är ett steg i dennariktning. Vi är en del av den s.k. inre marknaden iEuropa med ca 380 miljoner människor. EES är ettlogiskt första steg i närmandet till våra viktigastehandelspartners och är därför oerhört viktigt i vårambition att behålla och utveckla deninternationella företagsamhet som är såbetydelsefull för det svenska välståndet.Ett utanförskap kan tyckas ge större suveränitetoch därmed större rörelsefrihet men betydersannolikt att vi kommer att få sänka vårlevnadsstandard. Genom medlemskap får vimöjlighet att styra utvecklingen i ett gränslöstEuropa, även om vi därmed överlåter tillöverstatliga organ att fatta vissa gemensammabeslut. Vi anser dock att fördelarna klart uppvägernackdelarna. Därför är vi positiva till medlemskapi den europeiska gemenskapen.I vårt närområde har vi utvecklat ett gottsamarbete med de fria staterna , Lettlandoch Litauen.Detta är den goda sidan av den utrikespolitiskautvecklingen. Men det pågår krig i f .d. Jugoslavienoch på en del håll i f.d. . Rysslandkan uppfattas som alltmer fyllt av problem ochmotsättningar. I världen i övrigt pågår ett stort antalväpnade konflikter -- flertalet helt bortglömda ochsällan noterade i svenska media.Fru talman! Utrikespolitikens uppgifter är bl.a. attundvika yttre risker för och att skapa godarelationer till omvärlden, särskilt till våra närmastegrannar. Vilka är då farorna i vår omvärld -- vårtnärområde?Kan blir farligt? Behöver vi en nyjärnridå, som vi själva skapar tillsammans med defredliga demokratierna i vår närhet eller i ?Törs man säga det? Eller skall den förmentaneutralitetens tystnad än en gång råda i dennaförsamling?Det bästa medlet mot krig och elände i världen ärfri handel och öppna gränser. Men öppna gränserbehöver nödvändigtvis inte betyda att varje landhar en skyldighet att ta emot vem som helst på vilkavillkor som helst. Varje nation måste ha en rätt attsäga ifrån.Små nationer måste slå sig samman för att kunnamäta sig med en stor nation. Enighet ger styrka --en styrka som kan avskräcka.Man skall alltid vara på sin vakt mot nationer somstyrs av personer som är benägna att kasta ur sig hotmot omvärlden. Detsamma gäller om det finns enpåtaglig risk att sådana personer kan nå makten ilandet. Varför hota om hoten är tomma?Adolf hot togs inte på allvar till en början.När man väl förstod att han menade allvar var detför sent. I f.d. pågår krig där hotfullakrigsherrar nu genomför sina hot i praktiken. Denfria världen, den som styrs på demokratisk grund,har länge stått handfallen.Historien har lärt oss en sak, och det är attkonflikter, krig, övergrepp, våldtäkter, massmord,svält och död har funnits och finns alltjämt. I vårtid, av många i uppfattad som den fredligatiden, då vi alla simmar omring i ankdammen, harflera dödats än i historien. Vår tidär kanske den mörkaste av alla tider.Men i den här församlingen tycks man inte tro det.Här råder, som sagt, ankdammens stilla lugn. Menvi kan inte längre stå neutrala. Vi får inte längrevända bort blicken och kan inte fortsätta attdiskutera tramsfrågor när omvärlden ser ut somden gör.Sverige är ett litet land. Vi kan inte ta ansvar föralla. Men vi kan försöka ta ett större ansvar för vårbit av jorden -- för vårt närområde, där demänniskor finns som är vår närmaste angelägenhet,nämligen våra närmaste grannar. Våra grannar ärvår högsta prioritet.Jag tänker självfallet på , ochLitauens folk, som lever under den hotfullauppstigande skuggan av en ny icke-demokratiskhärskarmakt i . Det går inte att bortse frånZjirinovskijs hotfulla uttalanden. Är han bara enofarlig galning? Är han bara en skrytig fylltrattbland andra?Jag vill tro det men vågar inte. Det är möjligt atthan är något annat och att han representerar någotannat. Han kan representera revanschsugnamänniskor -- människor som tryckts ned, som luratsoch som mist sin tro på sin egen storhet. Sådanamänniskor är farliga om de blir tillräckligt många.För omvärlden blir de farliga om de har tillgång tillvapen. Zjirinovskij har ett starkt stöd blandmilitären.Att nu tro att inget farligt kommer att hända ärdumhet. Men att veta att något farligt kan händaoch att förtiga det är inte bara dumhet utan någotbetydligt värre, det är svek - att svika sin plikt.Diktaturer eller självutnämnda diktatorer haraldrig mått bra av sanningen.Gör klart för Zjirinovskij och andra i , attom de funderar på att ge sig på , Lettlandeller eller något annat land i vår omvärld,kommer vi inte att sitta passiva och titta på. Viklarar inte allt själva. Därför måste vi snabbt skapaförutsättningar för att vi tillsammans med de andrafria nationerna i och världen skall kunnagör en insats, om det behövs för att hålla våromvärld fri från barbari och tyranni.Fru talman! Att tala klarspråk är nödvändigt. Detär dags att bryta med feghet i svensk utrikespolitik.Hur hade det gått om talat klarspråk medHitler? Det kanske inte var möjligt den gången avdet enkla skälet att socialdemokraterna ochetablissemanget faktiskt var mer Hitlervänliga änman vill tillstå. För det socialdemokratiskaSverige var det viktigt att de tyska judarnas passförsågs med en judestjärna, så att de enkelt kundeutvisas till förintelsen. Man var väl medveten omvad som skedde i förintelselägren. Att påstå någotannat är rent nonsens. Det var ju först när manförstod att skulle förlora som manvände kappan.Sveriges underdånighet mot Stalinryssland ochbaltutlämningarna är ett annat exempel påsocialdemokratisk pragmatism.Socialdemokraternas öppna flirt med världenskommunistdiktaturer en tredje.Allt detta har ju skett under sken av neutralitet ochalliansfrihet. Men det är ju faktiskt inget annat änrent bedrägeri. Alliansfriheten har i praktiken inteexisterat. Det neutrala förhållningssättet har inteexisterat.Det är nu nödvändigt att tvätta byken. Vi vill hakorten på bordet. Svenska folket måste få klarhetom de socialdemokratiska sveken ochbedrägerierna. Anledning därtill är självklar. Detär endast med kunskap om gångna tidersillgärningar, svek och oförrätter som vi kan skapanödvändig beredskap för framtiden.Men det är klart att man ibland har tagit öppenställning. Men då har det ju gällt konflikter somligger långt bort från oss själva och vårt närområde.Jag tänker t.ex. på kriget i , omvälvningeni och konflikten i Sydafrika.Hyckleriet måste nu få ett snabbt slut. Skrota den märkliga svenskaformen av alliansfrihet och netralitet! Gör klart förde uppstickande stollarna i var vi står! Omdet inte går på annat sätt, så bjud in allaZjirinovskijs anhängare eller vilka de nu är tillSverige och tala klarspråk! Utsätt dem för en nyttiglektion i demokrati och frihet och lär dem visahänsyn till andra, särskilt till de små självständiganationerna i deras omedelbara närhet.Det sagda får inte missuppfattas. Självfallet ärSveriges främsta uppgift i internationellasammanhang att medverka till att freden bevaras.Sverige kan gå före, som vi tidigare påpekat.Sverige kan bli banbrytande och ta täten ifredsbevarande insatser.Ny demokratis under framfördakrav på att FN:s ställning som internationell polisavsevärt bör stärkas börjar ny visa sig vara rätt.Vi har tidigare föreslagit en s.k.snubbeltrådsstyrka -- en liten styrka som man sätterin före den stora aktionen och som ligger som enbuffert i de länder där oroligheterna börjar pyra.Vad skulle en snubbeltrådsstyrka ha kunnat göra iJugoslavien, innan händelseförloppet gått så långtsom ? Det kan man fråga sig. I skullenaturligtvis sådana styrkor också sättas in. Sverigehar genom samarbete med ESK sänt ut enfredsbevarande styrka på 500 man till Makedonien.Det är ett fint exempel på detta. Det har t.o.m. fåttamerikanerna att tänka om då det gäller insatser ikritiska områden.Fru talman! Vi måste hitta nya sätt när det gäller attanvända våra FN-styrkor och frivilliga. I Gulfkrigetbidrog med ett sjukhus; det var bra. MenSverige hade kunnat skicka ett minröjningsfartyg,trots att inte är med i NATO. Man behöverinte aktivt delta i strid för att svepa minor, minorsom exempelvis orsakade så stor förödelse bland deallierades styrkor. Det finns mycket annat Sverigeskulle kunna göra för att inte enbart medverka medpassivitet.Fru talman! Den europeiska unionen ärdemokratisk. Det är en levande demokrati. EU äregentligen världens största fredsrörelse. För förstagången i historien ligger den varaktiga freden inomräckhåll. Vi måste ta chansen och göra vårt, här iSverige, för att bidra till fred, inte bara utanockså för framtiden.Med det nya demokratiska och fredliga blirläget ett annat. befrias fråndubbelmoralens och de dubbla budskapenshyckleri och kan i stället tala klarspråk. börså snabbt som möjligt ta sitt ansvar för freden.I säkerhetspolitiskt hänseende bör redannu söka sig mot EU-länderna. Om vi ger upptilltron till den falska alliansfriheten ochneutraliteten, har vi möjligheter att omgåendeöppna en fruktbar försvarspolitisk dialog med detövriga . skall självfallet inte varafrämmande för ett försvarssamarbete med EU ellerNATO. I stället kan det t.o.m. vara så att Sverigebör driva på en sådan utveckling genom att snarastta ett initiativ som kan gynna freden i , intebara på kort sikt utan också på lång sikt.EU- och EFTA-länderna är förutsägbara. Alla ärfredliga demokratier. Demokrati och fred hör ihop.Från dessa länder finns inget hot mot Sverige.Det som hänt i öst kan inrymma en demokratiskutveckling. Framtiden är dock svår att förutse.Rysslands nya hållning i kantyda på ett försök till återgång till den tidigarestormaktspolitiken. Det är dock för tidigt att hanågon bestämd uppfattning i frågan.Vid säkerhetspolitiska bedömningar är det alltidbättre att se på omvärlden med misstro än meddumhet -- det borde vi ha lärt oss av historien.Misstro eller klarsyn, grundad på fakta om man såvill, leder mig till slutsatsen att snabbtmåste närma sig det övriga och EU-länderna och kasta av sig alliansfrihetens ochneutralitetens ok. måste ta aktiv del i deneuropeiska fredsrörelsen. För detta behöverSverige egentligen inte invänta medlemskap i måste naturligtvis kunna garanterasäkerheten i sin del av men också aktivtkunna delta där freden hotas.En öppnare hållning innebär också att Sverigemåste ompröva sin krigsmaterielpolitik och att densvenska försvarsindustrin måste ges förutsättningartill ett långtgående samarbete med och dedelar av övriga världen där demokrati råder.Vi måste alla inse att demokratin och dedemokratiska värdena måste kunna försvaras medvapenmakt varhelst de hotas, om inget annathjälper. Det går inte längre att krypa bakom tal omalliansfrihet och neutralitet. I förhållande tilldemokrati och fred går det inte att vara neutral; detgår inte att inte ta ställning. Demokratin och fredeni och i övriga världen kräver ett klart ochtydligt ställningstagande av Sverige.Fru talman! Vid sidan av dessa hot, anser vi i Nydemokrati, och många med oss, att det största hotetmot en fredlig utveckling i ett internationelltperspektiv är befolkningsexplosionen. Den kankomma att skapa enorma problem genom ökandeklyftor mellan fattig och rik, genom storamigrationsvågor beroende på svårigheter med attförsörja sig och beroende på stora problem medmiljöförstöring osv.I slutet av 1800-talet uppgick jordens befolkning miljard människor. närmar vi osssexmiljardersvallen. Fördubblingstakten förvärldens befolkning är nu . befolkningfördubblas -- enskilda länder t.o.m. ännusnabbare. När den ekonomiska tillväxten är lägreän befolkningstillväxten får människorna det sämreoch sämre.Professor vid Cornelluniversitetet iNew har i en nyligen presenterad rapport visatatt jordens naturresurser snart räcker till enbart enrimlig försörjning åt två miljarder människor, dvs.fyra miljarder färre än i dag.Enligt FN:s bedömning kommer jordensbefolkning att växa till tio miljarder människoromkring . Odlingsbar jord kommer att bli endyrbarhet hävdas det i rapporten. Detfrämsta skälet härtill är förstöringen av åkermark,bl.a. Produktionen av livsmedelkommer att minska och färskvattenförsörjningenkommer att bli ett mycket stort problem, vilket detför övrigt redan är på många håll i världen.Ny demokrati bedömer detta problem som mycketangeläget. kan emellertid inte lösa dettaensamt, utan det måste ske i ett internationelltforum. I väckta motioner föreslår därför Nydemokrati en höjning av anslaget till FN:sbefolkningsfond UNFPA med 40 miljoner kronor.Andra företrädare för Ny demokrati kommer attredovisa det förslaget senare i dag.(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! Förhoppningsvis innebär de senastehändelserna i krigets attfreden har kommit ett steg närmare.Det står klart att FN:s ultimatum beträffandebombning var en nödvändig åtgärd.