prot · GH09110 · 1994-05-25 00:00:00 — För den skull skalljag inte fortsätta att diskutera dem.Jag vidhåller alltså vad jag har sagt, att jag tyckeratt hela den här affären, som blivit ettgranskningsärende, borde ha klarats av mellanutskottets ärade ordförande och de berördaregeringsmedlemmarna i andra forum än ikonstitutionsutskottet. Om ordföranden betraktarett sådant uttalande som något slags eftergivenheteller feghet är jag mycket förvånad. Jag skullenaturligtvis kunna ta till mycket hårdare ordalagom jag ville, och de skulle då drabba åt litet olikahåll. Men jag föredrar att vara förhållandevisåterhållsam i en debatt av det här slaget, somegentligen inte angår vare sig KU eller mig.Anf. 6 () replik:Fru talman! Jag måste få fråga : Vadär det som skiljer i konstitutionellt hänseendemellan en socialdemokratisk statsminister och enmoderat statsminister?För tio år sedan var med om atttillrättavisa den socialdemokratiske statsministern iganska hårda ordalag. Men när så attsäga gör sig skyldig till ett långt mer flagrantövergrepp på KU och integritet, villtredje vice talmannen och vice ordföranden i KUstå vid sidan om. Då tycker att haninte har med frågan att göra. Det är i detta som jaginte riktigt hänger med, så frågan till skillnaden kvarstår faktiskt.Fru talman! Jag vill bara ta upp de två ärenden somBertil Fiskesjö ansåg vara märkliga och som visocialdemokrater skulle ha sökt efter med ljus ochlykta för att kunna föra upp på KU:s bord. Jag villtillbakavisa påståendet och framföra någrafunderingar utifrån en annan utgångspunkt,nämligen följande:Den som läser granskningsbetänkandemärker att granskningen i två viktiga ärenden,nämligen JAS-frågan och Salénärendet, inte tas påallvar av de borgerliga ledamöterna och inte hellerav utskottets vice ordförande. De fakta somkansliet har tagit fram under granskningenkommenteras knappast av de borgerliga i dessa tvåfall, där man friar statsråden. Det jättearbete somKU:s kansli har gjort i dessa två ärenden lämnar niprecis som om de vore luft. Utan närmare analyssägs bara att kritik är omotiverad. Jag menar att detär ett oerhört nonchalant uppträdande somförsvagar KU:s position gentemot regeringen.Detta har man glömt när man avger dessa två, somjag uttrycker det, mycket slarviga reservationer därman inte tar det minsta hänsyn till det underlag somhar tagits fram av . Det är djuptbeklagligt.Det är viktigt, menar jag, att behålla det nuvarandesystemet med ett politikersammansatt organ somgranskar regeringsutövningen. Men då måste KUoch dess ledamöter ta uppgiften på allvar också närdet gäller sådana ärenden som berör de egnastatsråden.Det skulle vara intressant om i sinkommande replik något ville kommentera justförhållandet att ni har lämnat alla grundfakta åtsidan och bara avgett en mycket kort reservation, ivilken ni säger att det inte finns anledning till kritik.Anf. 7 Tredje vice talman ():Fru talman! Ytterligare några ord om polemikenmellan KU:s ordförande och statsministern. Jagtycker nog att det är litet skillnad mellan att skickaen spion till för att rota i arkivet ellerför att se efter hur det är upplagt och att skriva ettbrev till KU. Ert brev till KU har vi ju ocksåbehandlat på det sätt som vi brukar behandla brevtill KU. Även om ingen vill engagera sig finnsbrevet upptaget på listan för bordläggning. Jagföreställer mig att det sedan behandlas på sammasätt som andra brev.Jag markerar gärna, om ordföranden vill det, attjag på samma sätt som ordföranden självfallet intetycker att regeringen skall lägga sig i hur KU skötersitt arbete. Men denna fråga har ju, vilket alla somkänner till den vet, helt andra och mer fluffigadimensioner.Ordföranden säger att de båda reservationer som vivarit tvungna att avge är nonchalanta. Mot vem ärde i så fall nonchalanta? Vi har ju medverkat till attdessa frågor har blivit utomordentligt väl utredda.Vi har anordnat utfrågningar i mängd, och kansliethar utfört ett beundransvärt arbete när det gällt attreda ut vad som verkligen har skett.Detta återfinns ju i reciten, som vi är ense om. Denfaktabeskrivning som där finns behöver vinaturligtvis inte upprepa i våra reservationer.Därför förstår jag inte vad utskottets äradeordförande menar när han talar om nonchalans i debåda frågorna. Vi har minsann inte nonchaleratdem utan gått igenom dem oerhört noggrant, allatillsammans, och kommit till slutsatsen att det intefinns någon som helst konstitutionell grund förkritik. Eftersom många hänger upp sig på ordenkonstitutionell kontroll vill jag tillägga att det inteheller utifrån andra aspekter finns någon anledningtill kritik i dessa båda fall.När det gäller , som naturligtvis varbeklaglig, var beslutanderätten i frågan delegerad.Försvarsministern hade inte beslutanderätt i enfråga av detta slag. Om försvarsministern hadeingripit i frågan hade det snarare varit fråga omministerstyre, och då hade vi frånkonstitutionsutskottets sida av den anledningenvarit som hökar på försvarsministern.Anf. 8 ():Fru talman! Låt mig först ta tillfället att tacka tredjevice talman , som av allt att dömaför sista gången framträder i en granskningsdebatt.Jag vill tacka och det arbete somhan har lagt ner som en av den svenskakonstitutionens fäder och väktare. Det ärbestående insatser som har gjort idetta sammanhang.Jag vill också tacka kanslichefen ochhans medarbetare i KU-kansliet som har haft ochför närvarande har en tung börda att dras med. Vihar ju inte kommit ut ur det hela ännu, men jaghoppas att sommaren i all sin fägringskall kunna göra det möjligt för all vårkanslipersonal att få det litet lättare än vad de harhaft det under senare tid.När det sedan gäller själva granskningen vill jagförst ta upp några principiella problem beträffandeKU:s granskningsförfarande. Låt mig inleda dettamed att citera vad professor , min engång vördade lärofader, säger i Samhälle ochRiksdag, del II, som kom ut :''Dechargedebatten har blivit kritiskt bedömd, somakademisk, långtråkig och utan koncentration påväsentliga frågor. Ett sådant generellt omdömesäger åtskilligt om dechargebehandlingens politiskabetydelse. Större vikt än ett sådant värdeomdömefår en analys av debattens faktiska struktur. Vilkenbetydelse visar regeringen genom sitt deltagandeatt den tillmäter debatten? Och vilken vikt tillmäterriksdagen själv uppgörelsen överdechargememorialet? Delvis återspeglas detta av ivilken utsträckning debatten är en uppgörelsemellan regeringen som svarande och somkärande och i vilken grad den är något mera än enuppvisning inför halvtomma kammarbänkar av deargument som tidigare luftats ikonstitutionsutskottet. ''Kritiken står sig uppenbarligen alltjämt.Dechargen eller granskningen finns alltjämt kvar,men vi har knappast mäktat med att föra över någotsärdeles nytt till den nya författningen.Svagheterna torde framför allt vara att hänföra tillpartipolitiseringen. Anmärkningsförfarandetspolitisering började emellertid redan underståndsriksdagens tid. Kritik uppfattades snart nogsom en politisk prickning. Successivt mottogs enutskottsanmärkning med allt mindre respekt, ellersom det uttrycktes i ett drastiskt uttalande från1930-talet: KU:s granskning hade förlorat i tyngdpå grund av att ''antalet tvivelaktigt eller illagrundade anmärkningar är alldeles för stort för attrimligen kunna ursäktas med den mänskligaofullkomlighet, som även vidlåderkonstitutionsutskottet''.Olika förslag har under tidernas lopp framlagts föratt effektivisera och avpolitisera granskningen. NilsAndrén framhöll att granskningens stora dilemmalåg i svårigheten att ''hålla isär den politiskafunktionen och den i princip opolitiska uppgiftenatt undersöka och redovisa allmän praxis vidhandläggningen av regeringsärendena''.Det fanns anledning till en allmän skepsis motriksdagspolitiker som granskare, och om sedangranskningsarbetet förelades måste detvara svårt att undvika partipolitiska synpunkter ochtaktiska överväganden. förslag till enavdramatiserad och effektiviseradkontroll var att granskningen skulle utföras av en''ombudsman'', en hög ochoväldig ämbetsman. Han skulle på riksdagensuppdrag och på utskottets vägnar granskaadministrativ praxis i kanslihuset. Granskningenskulle sedan publiceras på samma sätt som JO:sberättelse.I viss mån skulle man kanske kunna säga att storadelar av granskningen av administrativ praxis harkommit att avpolitiseras. Därom vittnar bl.a. de tioförsta kapitlen i granskningsbetänkandet. I övrigtär det dock samma gamla visa som vanligt, dvs. attoppositionen i olika sammanhang tar chansen attframföra en mycket vagt grundad kritik motregeringen i olika sammanhang. Partipolitiseringenavgör i de kritiska fallen åt vilket håll vågskålenskall tippa.Frågan är om det inte borde ske en omprövning avhela KU:s granskningsverksamhet. Går det att nåfram till samförstånd om en ny tingens ordning?Skulle kritik kunna framföras utan att denomedelbart tvingar fram partipolitiskaställningstaganden? Skulle med andra ord kritikenkunna avpolitiseras, som praxisvidareutvecklas att närmare undersöka olikaområden av regeringens fögderi från främstadministrativa utgångspunkter? Går det överhuvud taget att undvika just partipolitiseringen?Om inte, kan man ställa frågan vilken nytta det ärmed KU:s granskning i det här hänseendet.Det fanns en ganska stark förhoppning vidinledningen av den nu snart tilländalupnamandatperioden, att något nytt skulle kunna skeinom KU. Före valet hade det deklarerats frånden dåvarande oppositionens sida att KU:sordförande borde tas från oppositionen, samtidigtsom det uttrycktes förhoppningen att man därvidskulle kunna få en ordförande som var så oväldigoch litet partipolitisk som möjligt. Man ville medandra ord ha ett KU som levde upp till de bästa avmånga omöjliga förutsättningar, nämligen oväldoch minimering av partipolitiseringen. Vem kundebättre än en tidigare talman i infria dessaförhoppningar?Till en början syntes också klara ambitioner attinfria de förhoppningar som hade ställts ut. Mentyvärr visade det sig omsider att förhoppningarnavar för uppskruvade. Från oppositionens sida ochsynnerligen, tyvärr, från ordförandens, igångsattesen häxjakt mot de statsråd som hade en personligförmögenhet. Det antyddes att det inte skulle varaförenligt med utövandet av vissa statsrådsämbetenatt ha en personlig förmögenhet, en kritik somsenare har framförts på nytt och som uppenbarligenär det drivande motivet för uppläggningen avmycket av kritiken i . Med allrätt har det mot denna kritik anförts att just densom framgångsrikt har förvaltat ett eget fögderi påett bra sätt bör ha goda förutsättningar för att ocksåkunna ta hand om det allmännas affärer.Vad gäller granskningsbetänkandet finns det, somregeringens företrädare ser det, ingen anledning attreagera mot regeringens handläggning avasylärenden, inte heller mot utseendet av enbiståndskontorschef eller mot statsministernsuttalande om . Avslag yrkas följaktligenpå reservationerna 1, 2, 3, 4, 7 och 8. Bifall yrkasdäremot till reservationerna 5 och 6.I kritiken mot KU:s granskning har det anförts attpartipolitiseringen ofta har tagit udden av kritikenoch att KU:s kritik därigenom har blivit tandlös.Det finns anledning att beklaga att inte utskottethar kunnat samla sig till en konstitutionellplattform vid årets granskning.Vid årets granskning vill den socialdemokratiskaoppositionen rikta kritik mot två statsråd,statsråden och . I bägge fallen harman en ytterst lös grund att stå på -- jag skulle intevilja kalla det för någon grund över huvud taget.Det är naturligtvis groteskt och löjeväckande vill göra statsrådet ansvarig för . Jag har betydligt större tilltro till AndersBjörck som försvarsminister än som flygmekaniker.Jag skulle inte våga flyga med ett plan varsluftvärdighet har granskats av det gäller statsrådet kan man lugntkonstatera att hans agerande när det gälldeFinansinspektionens förre chef, , harvarit helt och hållet i linje med vad som ställts uppsom konstitutionella förutsättningar i Sverige.Det finns alltså ingen som helst grund för att riktakritik mot de båda statsråden. Det är ocksåbetecknande att det var en ren sinkadus som gjordeatt detta nu förs fram som en sortsmajoritetsförslag. Någon majoritet för de häranmärkningarna har över huvud taget inte funnits iutskottet. Ordförandens utslagsröst kom in i bildensedan Ny demokrati hade lagt ned sin röst ochväntade med att ta ställning till dess att frågan komupp i riksdagen.I ärenden som inte direkt visas upp för ,men som kanske ändå har spelat en större roll änvad som redovisas, finns det -- som vi har hört häri debatten -- anledning till betydandemeningsmotsättningar.Sålunda har ordförande i entidningsintervju insinuerat attutrikeshandelsministern skulle ha haft vetskap omatt --Renault-affären skulle spricka -- en sortsinsideraffär som i vart fall skulle ha gynnatstatsrådet indirekt. Påståendet har med skärpatillbakavisats av statsrådet, och KU:s ordförandehar inte kunnat bevisa påståendet.Statsministern har likaledes alldeles exempellöst, iform av ett särskilt brev till ,tvingats konstatera att konstitutionsutskottetsordförande inte har haft något som helst belägg försitt påstående att statsministern, via , skulle ha haft vetskap om attVolvo--Renault-affären skulle spricka tio dagarinnan så skedde. har upphöjt sigsjälv till någon sorts korpral i ljusets riddarvakt.Han framstår nu i all sin härlighet i tidningsartiklaroch i talarstol och tillbakavisar då vadhan anser vara lömska angrepp på hans person ochgärning. Han är frisk på att betygsätta i svart ochvitt -- någonting däremellan ges icke.Det är emellertid inte acceptabelt attkonstitutionsutskottet inte får klara ut vad som ärrätt och vad som är osant. Statsministerns ord stårmot ordförandes ord. kan verifiera eller dementeradetta. Detta är en trovärdighetskris förkonstitutionsutskottet, för och förregeringen. Därför har jag krävt att Gyllenhammarsnarast möjligt skall inbjudas tillkonstitutionsutskottet för att en gång för alla klaraut vad som är sant och osant. Det är han som haråberopats som källa av konstitutionsutskottetsordförande. Det är han som kan klara ut vad somär riktigt i det här sammanhanget. Jag beklagar attmin begäran i går i konstitutionsutskottettillbakavisades av utskottet med ordförandensutslagsröst. Ny demokratis representant avstodfrån att yttra sig i frågan.Det kan inte heller accepteras attkonstitutionsutskottet, likaledes genomordförandens utslagsröst och Ny demokratisnedlagda röst, har avstått från att omedelbartutreda den tidigare socialdemokratiska regeringenssätt att hantera olika konsultuppdrag till ARE-bolagen och andra i samband med utredningen avden nuvarande regeringens konsultuppdrag. Denjämförelsen hade behövts för attkonstitutionsutskottet skulle kunna göra en rättvisbedömning.Fru talman! I alltför stor utsträckning har vi underde kunnat bevittna hurpartipolitiseringen har tagit överhanden när detgäller granskning. Detta äratt beklaga. borde det hela leda tilleftertanke. Det är måhända dags att försökaåstadkomma vad man inte har lyckats med,nämligen nya och effektiva former för KU:sgranskningsarbete.I detta anförande instämde , , , , , och von der Esch(samtliga m).Anf. 9 () replik:Fru talman! höll en i och för sigintressant statsvetenskaplig betraktelse som jaglyssnade uppmärksamt på. Men jag måste erkännaatt jag arbete i konstitutionsutskottetmed har svårt att se honom somstatsvetare. Min minnesbild av i KU är att han är en nitiskt moderatpolitiker. Det överskuggar också destatsvetenskapliga kunskaperna.Det är självfallet fritt för att hasynpunkter på min person och min uppgift somordförande. Den debatten skall jag inte lägga migi.Däremot har jag ett par iakttagelser av BirgerHagårds anförande. Han reste frågan omkonstitutionsutskottet behövs. Det är väl ettuttryck för moderat politik och moderat syn på hurmakten och överheten skall kontrolleras och omden behöver kontrolleras. Det är klart att vi måsteha ett utskott som granskar regeringen. Den har juså utomordentligt stora maktbefogenheter. Allpolitisk makt, både socialdemokratisk makt ochborgerlig makt, måste ju kontrolleras. Mentydligen har en annan uppfattning,åtminstone nu när det är en borgerlig regering.Jag drar den slutsatsen, vilket jag faktiskt gjorde imitt inlägg, att om den socialdemokratiska gruppeni KU hade struntat i att granska statsrådensaktieinnehav, struntat i att följa upp regeringensanlitande av konsulter och struntat i att titta påJAS-ärendet hade det inte funnits utrymme förnågon kritik. hade säkerligen varitganska nöjd med arbete omvi hade varit snälla och inte tittat på vad deborgerliga statsråden gjort.Birger Hagård försökte inte på något sätt förklaraCarl Bildts exeptionella personangrepp. I dennafråga uppträdde väl som han uppträdertill vardags, och det är allmänt omvittnat att hanbesitter mycket av maktfullkomlighet och arrogans.Jag tror att förklaringen till hans personangrepp ärganska enkel. Det har jag förstått efter att halyssnat på inlägg här. tålhelt enkelt inte att granskas. Det är detta det ärfrågan om. Därav följer sedan hans utfall.Fru talman! I min nästa replik skall jag ta upp deuppgifter om beslut i gårsom kom med. De är inte korrektai alla delar. Därför skall jag använda min nästareplik till att göra några beriktiganden.Anf. 10 () replik:Fru talman! antydde att detskulle finnas en kluvenhet i min person mellanstatsvetaren och politikern. Visst finns denkluvenheten. För mig har det varit en glädje och enkänsla av spänning under ett helt liv att ha den härkluvenheten. Men det fordrar också att man vet närman sysslar med det ena och när man sysslar meddet andra. I delar av det anförande som jag höll vardet tveklöst statsvetaren som tagit överhanden. Jagförsökte att se neråt och granska vad det egentligenär som förekommer, men självfallet var detpolitikern som uppträdde i den andra delen avanförandet, G sade att jag skulle ha frågat omKU behövs. Den frågan har jag över huvud tagetaldrig ställt. Självfallet behövs KU. Men som jagsade i de allra sista orden i mitt anförande behövsdet också nya och effektiva former förgranskningsarbetet. Vi måste akta oss för att intefalla in i något slags slentrian. Framför allt är jagorolig för partipolitiseringen. Jag tycker att KU:sordförande tyvärr är ett utmärkt exempel på attpartipolitiseringen kan gå för långt.Statsministern var naturligtvis tvingad att skriva detbrev som han skrev till . Hanhade utsatts för arrogans och angrepp som han intekunde låta förbli obesvarade. Det är bara synd attgrälet fortsätter och att inte konstitutionsutskottetsordförande kan säga att det var obetänksamt ochfelaktigt att föra fram dessa insinuationer i olikasammanhang. Då skulle vi kunna klättra upp till dehöjder där normalt bördväljas.Statsminister tål självfallet att granskas iolika sammanhang. Det är självfallet utskottetsuppgift att utföra en granskning av alla statsrådensfögderier. Men det skall också vara en granskningsom lever upp till de krav på oväld somkonstitutionsutskottet bör ha som en ledstjärna.Anf. 11 () replik:Fru talman! Först några ord om gårdagenssammanträde i . Den endagrund som fanns för att genom ett utskottsinitiativbe Volvos förre styrelseordförande att komma separat utfrågning i utskottet var skrivelser frånCarl Bildt och . Men det hade intevarit förenligt med grundlagen att göra detta, ochdet pekade också utskottets kanslichef på. Detta fick dock inte de borgerligarepresentanterna att ändra ståndpunkt, utan manbegärde votering. Ett direkt bifall till det moderataförslaget skulle ha inneburit ett godkännande avBildts och inblandning i KU:s arbete,vilket vi inte kunde acceptera.Beslutet blev att KU skall granska frågan ominformationen till regeringen i --Renault-affären, och därvid kommer det helt säkert att blifråga om ett flertal utfrågningar, och till en avutfrågningarna bör Volvos förre styrelseordförandeinbjudas. Det är möjligt att kanslichefen redan hartagit en sådan kontakt. Vi har i ettsocialdemokratiskt särskilt yttrande vidbetänkandet uttalat att vi hoppas att drGyllenhammar tar till orda i denna sak.Jag vill lägga till ytterligare en punkt med tanke påvad säger i sina fortsatta angrepp påmig. Jag har i denna affär inte fört fram några egnauppgifter utan endast fört vidare de uppgifter somjag har fått av Volvos dåvarande styrelseordförandeP. Jag har inte i någotsammanhang, som statsministern beskyllt mig för,smutskastat . Jag har i utfrågningar,som finns dokumenterade i protokoll, sagt att enhelt annan fråga är om på något sätthar utnyttjat den information som han har hafttillgång till. Detta har jag självklart inte uttalat migom, och jag har heller inte haft några som helstmisstankar om detta.Jag har vid ett stort antal tillfällen föreslagit BirgerHagård att läsa utfrågningsprotokollet, men avnågon anledning tycks han inte begripa vad somstår i detta protokoll -- om han nu har läst det, frutalman.Anf. 12 () replik:Fru talman! Jo då, jag kan försäkra om att protokollen från KU:s utfrågningartillhör min verkliga favoritlektyr, som jag särskiltintensivt studerar innan jag somnar in.Jag är litet grand förvånad över vadkonstitutionsutskottets ordförande anför i dettasammanhang. Han säger att det inte skulle varitförenligt med grundlagen att kalla in till KU. Vi skall först konstatera attdet är egen sak om han vill kommatill KU eller inte. Han är en privatperson, och detfinns i och för sig ingen möjlighet i världen förkonstitutionsutskottet att tvinga in honom. Mennaturligtvis är det fullt grundlagsenligt att kalla inhonom eller att ge honom möjlighet att svaraskriftligt på KU:s frågor. Om det inte varit så, hadeväl knappast KU:s ordförande ställt denna frågaunder proposition i utskottet på det sätt somskedde.Samtidigt har socialdemokraterna i det särskildayttrande som är fogat vid utskottetsgranskningsbetänkande åtminstone påstått att devill gå till botten med denna affär och utreda vadsom är sant och osant. Mot den bakgrunden finnerjag det högst anmärkningsvärt att KU:s ordförandeinte tar chansen att kalla in . Attsätta in honom i ett annat sammanhang, kanskelitet senare, är ju inte samma sak som att här, nueller snart få klarlagt vad som verkligen harförevarit.Konstitutionsutskottets ordförande säger vidare atthan inte har några egna uppgifter om vad som harförevarit i informationsavseende beträffandeVolvo--Renault-affären, utan han harvidarebefordrat information som han har hafttillgång till. Det är ju just det som är detintressanta: Varifrån har den här informationenkommit? Den förnekas uttryckligen avstatsministern, och på goda grunder. Vid det enatillfället träffar han president i , ochvid det andra har han överläggningar just medkonstitutionsutskottets ordförande.Varifrån har då de här informationerna kommit?Den frågan förblir obesvarad. Det är detta som hargjort att statsministern känt sig föranlåten att skrivaett brev till , ej alls detmästrande brev som konstitutionsutskottetsordförande vill få det till utan ett brev genom vilketman vill klara ut vad som har förevarit i saken. Förlandets, för politikens och för KU:s anseendes skullfinns det all anledning att gå till botten meddetta ärende.Anf. 13 ():Fru talman! Så här i inledningen tillmandatperiodens sista granskningsdebatt kan detfinnas anledning att uttala att vi skulle kunna ochborde vara mycket stolta över den insyn och dekontrollmöjligheter som vi på olika nivåer har i vårdemokrati. Vi kan ställa frågor ochinterpellationer, vi kan väcka motioner och vi kanmed offentlighetsprincipens hjälp kräva att få insyni myndigheters verksamhet på olika nivåer. Därtillkommer revisorers arbete, som harblivit alltmer aktivt och respekterat, ochkonstitutionsutskottets granskningar avregeringen.Vi är i slutet på en mandatperiod med ennyordning inom enligt vilkenutskottets ordförande inte som tidigare skullehämtas från regeringspartierna. Genom dennanyordning skulle KU:s uttalanden ochbetänkanden få en mera upphöjd och opartiskstatus. Har det blivit så? Alla goda intentioner tilltrots måste man nog konstatera: Nej, så har det inteblivit.Oppositionen har, speciellt under innevarandegranskningsår, dvs.