prot · GH0997 · 1994-04-27 00:00:00 — Varförmåste man då gå in och stoppa försäljningen?Varför låter man inte marknaden skötanedtrappningen?Eftersom blyad bensin är en färskvara anser vi attdet är nödvändigt med ett distributionsnät.Utskottet förutsätter att regeringen genomundantagsregler tar hänsyn till de behov som finnsvad gäller veteranfordon och andra fordon.Hur tänker man sig försäljningen? Skall alla åka central punkt och hämta hem bensin i dunkar?Vi ser stora problem med undantagsreglernaskonsekvenser för dem som blir drabbade.Om det nu skulle bli så att man åker och hämtar ensex sju dunkar och ställer i garaget uppstår detproblem också för . Det är inte alls bra.Det finns problem. Det är inte så lätt sommiljöivrarna tror. Det är inte bara att stänga av ochtro att allt är frid och fröjd. Så kan man inte göraom samhället skall fungera. Vi har faktiskt motorersom behöver denna bensin fortfarande.Ny demokrati anser vidare att energiåtervinning urpappersprodukter skall jämställas medåteranvändning och materialåtervinning. Deträcker inte att säga att den metod som bästhushållar med resurserna skall användas, vilketutskottet gör.Ny demokrati vill förstärka utskottets skrivning omhur viktiga miljöcentralerna är i ettkretsloppssamhälle. Centralerna är kommunalaangelägenheter, men eftersom vi vill ha ettkretsloppssamhälle som fungerar måstemiljöcentralerna fungera så att vanliga människorfår någonstans att ta vägen med grejerna. Det ärviktigt att vi påpekar det här ifrån riksdagen.Miljöministern talade om styråtgärder vad gällerblyad bensin. Vi undrar vad det är för styråtgärder.Varför tog man inte tillfället i akt att höja skattenpå bensinen? Då hade man haft möjlighet att göranågot för statskassan. Det är ju så populärt i dennakammare.Han sade också att regeringen skall kontrollera hurreglerna slår för de vanliga människorna. Hur skallman kunna få i gång distributionsnätet igen om mankommer fram till att reglerna slår väldigt olyckligtför dessa människor? Det är en omöjlighet. Detmiljöministern sade var bara nonsens.Det är sådana saker vi i Ny demokrati reageraremot. Det är inte sunt fönuft utan miljöiver somligger i botten. Det måste vara någon måtta på den.Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer,men på grund av att vi vill spara tid yrkar vi bifallendast till reservation 2 och 6.Anf. 123 ():Herr talman! Efter meningsväxlingen mellan ÅkeSelberg och miljöministern torde det som i att säga om amalgam vara sagt. Jag kan förståatt man behöver en övergångstid. Det kommer attbehövas ändringar av kursplaner, en ny inriktningav fortbildningen för tandläkarna och kanske ocksåhelt enkelt en naturlig avgång bland en del av deinom tandläkarutbildningen verksammapersonerna.Men jag tror inte att de här förändringarna kommerutan att man utövar en mycket snabb och effektivpress. Jag tror att det vore utomordentligtvärdefullt om vi sade att amalgam är farligt i daglikaväl som om ett, två eller . Samhället skallnu äntligen sätta press på de verksamma ibranschen att ta sitt ansvar.Miljöministern berörde också rent allmänt fråganom bekämpningsmedel. använder relativtlitet bekämpningsmedel, men vi kan inte i liter ochkilo mäta framgången i arbetet på att alltmerminska användningen. Frågan är ju vilkengiftverkan dessa medel har . Detta harmycket litet samband med en volymminskning. Detvore lika klokt eller oklokt att i kronor mätaanvändningen av dessa medel. Kanske skulle detvara ett mera rättvisande mått -- vad vet jag -- menvolym- och viktmått är föga relevanta.När det gäller överträdelser avkemikalielagstiftningen vill jag säga att det är fåförseelser inom det kriminella området som får såfå påföljder och påföljder med så föga avkännbarhet som dessa. Det är ytterst få brott somens blir polisanmälda, och av dem går ännu färre tillprövning i domstol. Av dem som prövas i domstolär det få som genom en fällande dom leder tillkännbara straff. Det här är en tandlöshet som påsikt kostar samhället mycket. Det innebär att brottmot kemikalielagstiftningen och annan miljöfarligverksamhet har en onödigt stor omfattning.I detta sammanhang tror jag definitivt påallmänpreventionen. Jag menar att vi inte genomnågot slags allmän vädjan till berörda personer ochintressen får bukt med en grå sektor i samhället ivilken man medvetet använder miljöfarliga ämnenoch avsiktligt begår brott mot lagarna. Det ärutsiktslöst.Jag tycker att vi borde uppdra åt regeringen att göralagarna på det här området mera verkningsfulla.Det bör omfatta allt från lagarnas inriktning i formav straffsatser till en uppföljning av hur dettaområde har skötts från de rättsvårdandemyndigheternas sida. Det gäller hela kedjan fråndet att brott över huvud taget inte blir anmälda,vidare över att de inte går till åtal och slutligen tillatt domarna är milda även i förhållande till denlagstiftning som vi har.Hur får vi ett kretsloppsinriktat samhälle? Vi har mängder av kunskap om detta. Vi vet hurbranscher och verksamheter bidrar tillmiljöproblemen, och vi skall redovisa uppgiftersom ger grund för hur vi skall få handlingsplaner förolika samhällssektorer. Vi bör upprättabranschprogram och redovisa och följa upp demkontinuerligt. Vi skall komplettera dessabranschvisa genomgångar medinformationskampanjer till allmänheten om hurnegativa miljökonsekvenser kan undvikas.I stort sett vet vi vad det handlar om. Det gällerbilbranschen, stålindustrin, jordbruket,byggindustrin, kemikalieindustrin ochskogsindustrin. Det gemensamma för dem är att vidär slåss mot starka ekonomiska krafter. Men vi harockså att kämpa mot ett slags liknöjdhet frånallmänhetens sida. Det finns en utbreddföreställning att vi egentligen har dessa faktorerunder kontroll. Det är oerhört viktigt att vi får ensökande och prövande attityd i alla led, och det kanvi få bara om det ständigt diskuteras och informerasom dessa frågar.Naturligtvis är också frågan om ekonomiskastyrmedel en del i detta. När vi får nya produkteroch ämnen i cirkulation i vår omgivning måste viutforma ett återvinningsförlopp och endestruktionsbeskrivning för dem. Kostnaderna förvarans fullständiga cykliska förlopp skall ingå ipriset på produkten. Så är i många fall inteförhållandet, trots att de flesta ansluter sig tillprincipen att det bör vara så.Jag hoppas att vi får en minskning av användningenav produkter vars enda funktion är att slängas. Jagtror att vi är på väg dit, även om vi inte har settnågra kraftiga minskningar av avfallsmängderna.Det är möjligt att våra problem är jämförelsevishanterbara i förhållande till vad som gäller i världeni övrigt. är gynnat, med en stor yta och enliten befolkning samt med fördelaktigaomständigheter i största allmänhet.Det är också möjligt att trycket för att förändrakommer att utövas från andra håll. Det behöverinte bli sämre för det. Men vi kan åtminstone börjamed att få grepp om det som vi redan har beslutatom. Deponering och förbränning av osorteratavfall skulle ha upphört men pågårfortfarande. Vi måste naturligtvis få fram åtgärdersom gör att beslut följs.Jag gjorde ett inlägg i en helt annanfråga, nämligen kommunernas tredska vad avseratt följa riksdagsbeslut. I en färsk bok av den förreriksdagsledamoten konstaterasgång på gång att riksdagsbeslut gäller såvida ickemyndighet anser annorlunda. Motståndet kommeratt fortgå så länge inte har ettuppföljningsarbete och inte med kraft hävdar attbesluten skall gälla och att lagarna skall följas.För att få till stånd den nödvändiga minskningen avavfallsmängderna måste vi få en total källsorteringav sopor från hushåll och industri. Det finns ingenväg förbi detta. Om vi också sorterar soporna sålokalt som möjligt -- och det är först då som de kanhanteras effektivt i nästa led -- och om virangordnar återbruk före återvinning, tar vi mindreenergi i anspråk.För detta krävs vissa administrativa apparater. Detmedför krav på standardisering av olika produkter,i första hand förpackningar. Det för också med sigett krav på en förändring av den storskaligavaruproduktionen. En ökad andel av produktionenbör förläggas nära konsumenten.Livsmedelsproduktionen är ett bra exempel pådetta.För sedan hade jag och miljöministern endebatt om sanering och återställning avmiljöskadade områden -- eller som tangerade det.Det var fråga om en anläggning för destruktion avexempelvis skadade jordar. Huruvida man skall haett antal destruktionsanläggningar eller en endastor, och om man skall ha mobila anläggningar måväl vara en ekonomisk och teknisk fråga. Men attvi behöver förslag som innebär en kraftigt höjdambitionsnivå när det gäller att minskaolägenheterna är helt klart.I den meningsyttring jag har gjort till betänkandetfinns det ytterligare något som jag skulle vilja taupp, nämligen miljömärkningen. Enmiljömärkning som ger uppgifter om innehåll ochmiljöeffekt och där konsumenterna ställs inför enrealistisk valmöjlighet måste utvecklas ytterligare.Märkning med symbol för miljövänlighet är i dagett -- låt oss kalla det -- sammelsurium av olikasystem. Konsumenterna är med rätta förvirrade.Uppgifter om innehåll och miljöeffekt måste gesmer fullständiga beskrivningar, och märkningenskall vara tydlig, konsekvent och begriplig. Denskall också endast avse sådant som det faktiskt ärmöjligt att ta ställning till, inte allmänt osorterade,ostrukturerade, välvilliga märkningar.Herr talman! Jag yrkar bifall till min meningsyttringvad gäller mom. 3--5 och 7. Jag låter dem stå somsymbol för även de övriga punkterna.Anf. 124 ():Fru talman! Det betänkande vi debatterar handlarom fortsatt kretsloppsanpassning av samhället. Dethandlar om åtgärder för att minska riskerna förkemikaliehanteringen.Det kan vara rimligt att gå tillbaka till denregeringsförklaring som avgavs i samband med dennya regeringens tillträde.Den första punkten handlar om vikten av att fullt utföra in i det europeiska samarbetet genomförhandlingar om medlemskap i den europeiskagemenskapen.Den fjärde punkten i regeringsförklaringen handlarom att forma en långsiktig och hållbar utvecklingmot ett samhälle med frisk luft, rent vatten samtlevande sjöar och skogar.Båda dessa punkter belyses väl i det betänkandesom vi nu debatterar. I regeringsförklaringen talasdet mycket om miljömål. Det talas om att sätta uppmiljömål, om att försöka precisera en tidpunkt nären viss åtgärd skall vara vidtagen och om att vidtaåtgärder för att se till att det uppsatta miljömåletverkligen uppnås.I regeringsförklaringen talas det också ommiljöbalk. Den ligger nu hos lagrådet, och vihoppas att den kommer att kunna avlevereras i sågod tid att vi kan få motionsreaktioner på den föredetta riksdagsårs slut. Denna lagstiftning ärutomordentligt viktig, och den kommer attunderlätta miljöarbetet . Många av deidéer som framfördes av borgerliga partier underhela 80-talet är nu inarbetade i denna miljöbalk.I regeringsförklaringen talas det också ombioteknik. I det ärendet ligger en proposition påriksdagens bord.Dessutom nämns det rätt mycket om internationelltsamarbete. Vi hörde också miljöministern tala omden konferens i som för närvarandepågår. Det känns tillfredsställande att konstateraatt är värd för den mycket viktiga och storakonferensen om kemikaliesäkerhet. Den är ettutflöde av debatten och av besluten i som nukommer till uttryck. Det är hedrande för attfå vara värd för en konferens av den typen. Detvisar den ställning har på detta område,nämligen att helt enkelt lyckatsutomordentligt väl på kemikalieområdet och därförkan stå som värd för en sådan konferens.Tidsmässigt är denna debatt perfekt inpassad medtanke på konferensen, som började ochslutar . Konferensen är stor, med 130länder som deltar. Framför allt är det FN-organ,som WHO, och , som står sominbjudare och som värd.En hel del av den konferensens syfte återkommer idetta betänkande. Ett exempel är det program sommiljöministern tog upp, nämligen programmet föratt minska antalet bekämpningsmedel. Det helastartade egentligen med RachelCarsons bok . Det skedde kanske ingentingi , men successivt har kunskapenom de förödande effekter som vissa kemikalier kanha på naturen nått ut. Fler och fler människor harfått insikt om det, och utvecklingsarbetet i industrinsatte i gång ungefär vid denna tidpunkt.Det är säkerligen det som bildat bakgrunden till detmycket positiva halveringsprogram påbekämpningsmedelsområdet som kunde sjösättas imitten av 80-talet. Vi har lyckats med en förstahalvering och är på väg in i en andra omgång.Redan i den andra omgången har vi lyckats nå 65 %av de som är målsättningen i detta program.Det visar att Kemikalieinspektionen gör ett fintjobb och att man tillsammans med brukare och deorganisationer som säljer produkterna har lyckatsutomordentligt väl.Många av de ämnen som används har en helt annanfunktion än de hade tidigare. varanvändningsområdet mycket bredspektrigt, vilketinnebar att en stor del av de växter och djur someventuellt kunde hota en gröda slogs ut. arbetarman mycket selektivt och kan åstadkomma enexakt bekämpning. Ofta används naturens egnametoder genom exempelvis enzympreparat för attåstadkomma detta.I betänkandet tas också problemen med kvicksilverupp. Det råder inga tvivel om att vi kommit mycketlångt på det området. talade mycketom amalgamet. Men den debatten bör vi egentligenta upp när vi behandlar frågan om hurmänniskor påverkas av amalgam. Jag tror attärendet vinner på det. Jag ser det här framför alltsom ett viktigt led i att förbättra miljön i ,för att se till att inte kvicksilver kommer ut i vårnatur. Det är en mycket viktig del i detta -- kanskeden viktigaste.Man skall också ha klart för sig, att om vi i dagslägetsläpper ut ungefär 2--kvicksilver så tarvi emot ungefär utifrån, enligtNaturvårdsverkets bedömningar. Debatten omkvicksilverpåverkan bör rimligtvis ses mot denbakgrunden. Vi skall självfallet göra vad vi kan föratt ytterligare förbättra vårt läge, men vi skallsamtidigt ha klart för oss att vi gör de storainsatserna i internationella förhandlingar, där vikanske kan sälja vår idé om att fasa ut kvicksilvretoch minska användningen. Det är kanske en avvåra viktigaste uppgifter.Utskottet har uppmärksammat detta, genom ettsärskilt tillkännagivande på just det här området,där vi ber regeringen att undersöka möjligheternaatt använda ett exportförbud för kvicksilver som endel i dessa förhandlingar.Det är däremot inte alls säkert att ett exportförbudrätt upp och ned, som Socialdemokraterna vill ha,är den bästa metoden. Det kan nämligen visa sig attbrytandet av nytt kvicksilver åstadkommer störremiljöskador än vad det innebär att återvunnetkvicksilver kan användas, så att kretsloppet slutsnågot mer än i det fallet att råvaran hela tidentillförs utifrån. Regeringen bör naturligtvisöverväga detta ordentligt, och utskottet har gjortskrivningar som ger regeringen den möjlighetenfullt ut.Med det här, fru talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan.Anf. 125 ():Fru talman! Kretsloppspropositionen antogs här ikammaren med väldigtbred majoritet och god uppslutning. Det visade sigatt alla partier var beredda att sluta upp i denströmfåra i ett nytt miljöarbete somkretsloppspropositionen anvisade. Jag tycker, frutalman, att den här samstämmigheten mycket välåterspeglas i de inlägg som har gjorts här kringdet betänkande och den proposition sombehandlas.Det kan vara värt att i denna debatt peka på attflera olika viktiga steg har tagits för enkretsloppsanpassning av samhället, inte baragenom denna proposition och detta betänkande,utan också på andra sätt. Den av regeringen tillsattaKretsloppsdelegationen har t.ex. påbörjat arbetetmed att ta in varugrupp efter varugrupp i det som ipropositionen tidigare kallades producentansvaret.Kretsloppsdelegationen lade alltså för några veckorsedan fram ett förslag till regeringen om införandeav producentansvar på däck. Man arbetar medbilar, elektronik och byggnadsmateriel, ochnaturligtvis med det speciella uppdrag somdebatterades här i kammaren i går i samband meden fråga, som gäller hanteringen av miljöproblemrelaterade till PVC-plast.Man kan alltså se ett mycket tydligt mönster i dettaatt kretsloppsarbetet fortsätter med en konkret ochtydlig inriktning. Det gäller inte minst det arbetesom -- framför allt med mark- och planministernsstöd och initiativ -- bedrivs ute i kommunerna ifråga om anpassningen till och antagandet av enlokal . Vi kan redan nu ute ikommunerna se att detta rymmer väldigt mycket avomsorg om kemikaliefrågan också, vid sidan avandra miljöaspekter på kretsloppsanpassningen.Det är glädjande att se att de här ansträngningarnaför en kretsloppsanpassning har vunnit anklang ochgehör i de grupper och hos de aktörer som kanpåverka utvecklingen på miljöområdet. Det häråterspeglas naturligtvis i det aktuella betänkandetoch i dagens debatt.Några frågor är centrala, bl.a. den som flera talarehar berört, dvs. hanteringen av blyad bensin.Utvecklingen går där entydigt åt rätt håll. Det är dåuppenbart att den blyade bensinen är på väg bortur hanteringen. Jag tror att 1994 kommer att varajust det år då vi ser den blyade bensinen försvinnasom ett miljöhot.Amalgam och kvicksilver väcker berättigaduppmärksamhet. Det är glädjande att se attutskottet nu har markerat vikten av bl.a. dencentermotion där man pekar på att börverka för att den globala kvicksilveranvändningenoch den internationella handeln med kvicksilverupphör.I sammanfattningen kan vi se, fru talman, att denproposition och det betänkande som behandlas innebär att vi stabilt fortsätter på vägen mot enkretsloppsanpassning av samhället. Återigen villjag säga att det är glädjande att det finns en så breduppslutning kring den attityden hos alla aktörer,inte bara i denna kammare.Därmed yrkar jag bifall till utskottets hemställan.Anf. 126 (nyd) replik:Fru talman! säger att 1994 är året dåden blyade bensinen kommer bort från marknaden.Det lät ju mycket mildare än det som stod ipropositionen. Jag tror nog att vi alla här inne äröverens om att det är bra om den försvinnergenerellt från marknaden. Men hur skall ni göramed dessa undantag? Hur skall ni klaradistributionen? Jag fick inget svar på den frågan.Skall det finnas en central punkt, dit man åker ochhämtar bensin i en dunk, som man ställer hemma igaraget? Hur kommer det att fungera? Det sägs juatt det skall göras undantag.Anf. 127 () replik:Fru talman! berörde propositionenangående kretsloppsanpassningen och sade att detfinns ett stort intresse för den. Det är helt riktigt;det finns ett väldigt intresse just förkretsloppsanpassningen på miljöområdet.Jag skulle ändå vilja ställa en fråga till Daléus:Varför är ni inte intresserade av att gå med på vårtförslag om att sanera de kontaminerade markerna,dvs. de olika deponier som det är ganska gott om ivårt land?Vi lade under den allmänna motionstiden fram ettförslag, som vi nu följer upp och som vi vill tryckapå. Det här är ju ett område som kan ge mångaarbetslösa jobb -- är det jobb som ärmycket bra från miljösynpunkt, s.k. gröna jobb.Vi tog upp i miljöpropositionen uppfrågan om att återställa dessa härdar, sominnehåller arsenik och litet av varje, på områdendär det inte finns någon huvudman.Varför stöttar ni oss inte i det här förslaget?Anf. 128 () replik:Fru talman! Hanteringen av de gamlakemikaliedumparna är ett välkänt problem, sominte är obeaktat -- vilket verkar viljagöra gällande. Vi har erfarenhet från , medbl.a. det kända exemplet '''', somskapade ett system med en s.k. superfund, sominnebar att man finansierade saneringen med hjälpav dels federala insatser, dels insatser från den nuexisterande kemikalieindustrin.Redan en tidigare borgerlig regering drog i gång enverksamhet och började kartlägga de olikakemikaliedumparna. Det resulterade i att mankunde säga att det finns olika sätt att hantera dempå, allt från att låta dem ligga till att försiktigt börjagräva i dem. Det viktiga är kartläggningen, somNaturvårdsverket också har ägnat storuppmärksamhet åt.Den här frågan är inte bortglömd. Det är i storutsträckning en angelägenhet menockså en statlig angelägenhet. Att nu gå in medgenerella åtgärder mot kemikaliedumparna är intenödvändigtvis det bästa sättet. Det rimliga är attlåta ange lämpliga, generellagrepp, och sedan får man se vilka åtgärder de olikaenskilda dumparna förtjänar.Anf. 129 (-):Fru talman! Jag begärde ordet för att göra enkommentar till en reservation i betänkandet,nämligen reservationen om blyhagel. Återigenmåste jag ställa mig frågan varför och till vilkennytta man ställer så direkta yrkanden. Jag tycker attdet yrkandet har mycket litet med verkligheten attgöra.Jag funderar också över vilken prioritering somligger bakom reservationen. Jag tror att man fårvara litet försiktig och inte agera så att man drar ettlöjets skimmer över miljöfrågorna -- därtill är dealltför allvarliga, tycker jag.I reservationen yrkar man att användning avblyhagel och blysänken skall förbjudas senast år1997. Det är alltså . Man måste fråga sigom detta är möjligt. Ytterligare en fråga blir: Ärdet här en sak som har så hög prioritet?Först till möjligheten: Än har man inte lyckats fåfram material som kan mäta sig med bly. Det finnsöver en halv miljon hagelbössor här i landet, ochderas värde uppgår till ca . Enmycket liten del, kanske , av dessagevär kan använda järn- eller stålhagel. Jag skullevilja fråga: Har ni något förslag om hur man skallgöra med alla dessa gevär? Vill ni anslå medel föratt lösa in dem? Skulle den här reservationenbifallas är det en halv miljon gevär som ärförbjudna om två år.Sedan till den andra frågan: Utgör användningen avblyhagel någon miljöfara? Man har diskuterat deproblem som kan uppstå vid skjutbanor, där detdag efter dag, år , avlossas hagelskott. Mendet problemet kan man mycket enkelt åtgärda medett lager av torv. Flera undersökningar, såväl iSverige som i utlandet, visar att det är möjligt. Detallra effektivaste filtret är ett oblandat torvskiktsom är . Det hindrargenomträngning av blyföroreningar vid en skjutbana med verksamhet avnormal omfattning.När det gäller jakt vid våtmarker är alla eniga omatt man inte skall använda blyhagel, men det är judärför att fåglarna äter haglen och blir förgiftade avdet. Då det däremot gäller jakt på fastmark finnsdet inga problem. Jägarnas hagel i skogen ärfullständigt ofarliga hur surt det än är och hur surtdet än blir -- det säger en av landets främstablyexperter. Problem kommer däremot att uppståom man tvingas skjuta med järn- eller stålhagel.Hela skogsindustrin bävar för en sådan nyordning.Jag undrar varför reservanterna inte i stället harhaft i åtanke alla de blykablar som är nedgrävda imarken. Det har ett kabelnätpå blymantlad telekabel. Det gör 450 000ton bly. Mellanortsnätet beräknas ha sammaomfattning, alltså sammanlagt bly. Detfinns alltså närmare bly i markenenbart genom försorg! Men det kanskeinte är något problem? Det skulle vara intressantatt höra reservanternas syn på detta. Den härreservationen tycker jag verkligen motsvararordspråkets talesätt att sila mygg men sväljaelefanter.Fru talman! Visst skall vi göra allt för att minskamiljöproblemen, men då skall man börja i rättända, tycker jag.Anf. 130 (nyd):Fru talman! tystnad som svar på minfråga hur undantagsreglerna skulle fungera ipraktiken bekräftar bara vad alla inomfordonshobbyn fruktat: Det här är enbart enöverilad miljöåtgärd, utan en genomtänkt plan fördem som drabbas. Sådana miljöåtgärder får ilängden negativ verkan, då många av dessapersoner kommer att bli negativa till allt vadmiljötankar heter.Anf. 131 ():Fru talman! Ny demokrati och regeringen haruppenbarligen olika uppfattningar om vilka värdensom skall försvaras. Jag är glad över attpropositionen och betänkandet speglar var vilägger tyngdpunkten i miljövärderingarna. Att detsedan inte stämmer med och Nydemokratis avvägning av miljövärderingarnagentemot t.ex. trafikens, industrins och andrasintressen är bara att beklaga. Jag är glad attregeringen med den här propositionen harförsvarat miljötyngdpunkten i arbetet.Anf. 132 (nyd):Fru talman! Miljövärderingar som inte är i paktmed folket kommer icke att accepteras, LennartDaléus.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutMom.