prot · GH09104 · 1994-05-16 00:00:00 — Jag skall försöka kommentera några avde mer väsentliga frågorna.Jag vill först säga till att detsjälvfallet inte är fråga om att någon stat skall lurasin i vare sig den ena eller andra formen avsamarbete. Jag utgår från att heller tror det. Vi har en debatt, omfattanderemissrundor och inte minst en folkomröstning föratt skall kunna medverka i den europeiskaprocessen på ett samarbetsvänligt sätt.Jag tycker själv att det på något sätt vore attförringa betydelse om vi inte efter bästaförmåga skulle vara med och påverka både denfredliga och den ekonomiska utvecklingsmöjlighetsom detta samarbetsforum kan medverka till. Detär den stora frågan.När det gäller EMU och den tredje fasen vill jagsäga att ingen kan tvinga eller något annatland att vara med. Jag tror att även själva kan förstå att det intefinns något intresse från andra medlemsländer avatt ha med ett land som är ovilligt att delta i dennaprocess.Sverige har förklarat, precis som ochHolland, att vi har en intern demokratiskbeslutsprocess. Det har inte ett smack medMaastrichtfördraget att göra, utan detta gäller vårinterna svenska beslutsprocess när riksdagskall ta ställning till frågan om deltagandei den tredje fasen. Detta tycker jag är en mycketväsentlig del av beslutsprocessen. Det förvånar migen aning att förringarbetydelsen av beslut i riksdag i en så härviktig fråga.När det gäller kan jag nämna förBirgitta att det inte pågår någraförändringar eller några förberedelser av det slagsom hon tycks förmoda. Däremot kan jag nämnaatt i den händelse det hade funnits ett meravälutvecklat penningpolitiskt samarbete redan i dagär det min gissning att den penningpolitik som manhade bedrivit, inte minst från den tyskacentralbankens sida, hade tagit större hänsyn tillintressena -- inte bara i -- i alla andraländer inklusive . Det hade med storsäkerhet varit till fördel för den svenskaekonomiska utvecklingen om en mera samordnadpenningpolitisk verksamhet hade ägt rum, men såär alltså inte fallet.Den stora frågan som lätt leder till missförstånd närdet gäller den tredje fasen av EMU och detvalutapolitiska samarbetet handlar om att mångatror eller åtminstone påstår sig tro att detta skullevara aktuellt . Man radar upp en mängd problemoch säger att det inte fungerar. Det handlar i ställetom att detta kan, efter beslut i riksdag,komma att bli aktuellt om -- när Sverigesekonomi är i betydligt bättre skick och när vi kandra mycket stora fördelar av ett mera utvecklatsamarbete.Till kan jag säga att detfinns mycket stora fördelar involverade i ett sådanthär mera utvecklat samarbete, framför allt när detgäller möjligheter att vara ett attraktivtland för investeringar. Det finns få saker som är såavskräckande för dem som skall investera sominstabila växelkurser eller instabila räntor. Det ärväl känt att det historiskt finns en del instabilitet.Jag tror att kommer att få stora fördelar omlandet kan bli attraktivt med en stabilitet i bådeväxelkurser och räntor. Detta får naturligtvis iförsta hand effekt på antaletsysselsättningstillfällen, antalet jobb. Det blir ocksåen ekonomiskt stark bas för en skattefinansieradvälfärd, vilket jag hoppas att vi alla är mycketintresserade av.Bengt talade om . Denna är ettmycket starkt tecken på den betoning på tillväxtoch sysselsättningsökning som det ekonomiskasamarbetet har inom EU. Det tycktes som omBengt menade att man i det sammanhangetmåste göra sig av med konvergenskraven. Så är ickefallet. Det är nämligen av stor betydelse just förtillväxt- och sysselsättningsmöjligheterna framöveratt man har stabila växelkurser, små prisökningar,låga räntor och sunda offentliga finanser. Jag trorinte att det är många människor, förutom BengtHurtig, som tror att instabilitet i växelkurserna ellerstora och instabila prisökningar är ett bra sätt attlocka till sig investeringar och jobb. Jag tror underinga omständigheter att det är så. Jag menar att detär viktigt att den svenska ekonomiska politikenbekräftar och främjar de tillväxt- ochinvesteringsmöjligheter som finns inom ramen förvår egen ekonomiska politik, vilket ger oss störremöjlighet att delta i det framtida samarbetet inomEMU.Anf. 45 ():Fru talman! Självfallet skall inte svenska folketluras in i den europeiska gemenskapen, sägerfinansministern. Det är verkligen också min högstaönskan. Den debatt som vi för nu måste vila påfakta. Det görs olika bedömningar, och ingen kansäga något säkert om framtiden. Men det finnsfaktiskt vissa fakta. Det är oerhört väsentligt att viinte missleder svenska folket.Alla remissinstanser får nu en liten skriftfrån UD där man gör en tolkning avförhandlingsresultatet. Det famgår alltså inte klartvad som står i avtalet. Det innebär bl.a. att man gersken av att vi har ett juridiskt bindande undantagfrån EMU, vilket vi alltså inte har. Jag vill gärna attfinansministern bekräftar detta. Det jag sägerstämmer. har icke fått ett juridisktbindande undantag från att vara med i den tredjefasen av EMU. Vi kan naturligtvis misslyckas medvåra försök att sanera våra finanser. Men om viuppnår konvergenskraven har vi ingen juridiskmöjlighet att stanna utanför enligtMaastrichtfördraget. Det vore skönt att få detbekräftat.Jag förstår att talar förModerata samlingspartiet här. Hon är helt ochoerhört överlägset säker på att denna valutaunionär en förutsättning för vår framtid och att den äroerhört väsentlig för . har enannan inställning. Vi har sagt att endast omförhandlingsresultatet säkerställer att vi kan varautanför valutaunionen är vi villiga att arbeta för ettmedlemskap. Vi är mycket tveksamma, liksomåtskilliga fristående ekonomer, till om det verkligenär till fördel för att ge upp den svenskakronan och den svenska och gå in i enmycket stor ekonomi med en valuta som skall passaländer med mycket olika förutsättningar. Att ettland har kvar sina ekonomiska styrmedel medförstora fördelar, inte minst för näringslivet. Jagkonstaterar att och tydligengör helt olika bedömningar.Jag tycker att vitboken verkar utgöra ettgammalmodigt dokument. I kap. 10 gör manvisserligen en intressant iakttagelse. Där talar manom sådant som vi redan har genomfört iriksdagen -- kretsloppssamhället -- som om detgäller något avlägset som ingen har tagitupp. I är vi så otroligt mycket före andraländer. Genom att behålla vår rätt till egenekonomisk styrning kan vi fortsätta att vara ettföregångsland. Om vi kommer med i unionentvingas vi in i ett gammalmodigt sätt att tänka -- enmonetaristisk, snäv, gammalmodig modell som intepassar i det postindustriella samhället där Sverigehar kommit längre än länderna på kontinenten.Anf. 46 ():Fru talman! Vi fick beskedet att skallförbehålla sig rätten att fatta beslutet att eventuelltstå utanför det tredjet steget i EMU och att vårdemokratiska interna beslutsprocess skallrespekteras. Jag gör bedömningen att om Sverigehar uppfyllt konvergensvillkoren och vi skulle fattaett sådant beslut i riksdag skulle det ledatill en kris i Europeiska unionen. I november 1993sade att Sverigefolkrättsligt har förpliktat sig att delta i det tredjesteget. Det är den uppfattningen vi stöter på ute iEuropa. Det är möjligt att man vill ställa till meden sådan kris. Det är något som återstår att se. Jagtror att kanske kan göra det med denstyrka landet har och den respekt man åtnjuter.Frågan är bara om har den kraften attkunna stå upp för ett sådant beslut om det skulle bliaktuellt.Jag har inte sagt att konvergenskraven skallavskaffas. Men jag menar att all erfarenhet visar attde har varit helt otillräckliga för denekonomiska politiken. De ökade klyftorna mellanolika regioner och mellan olika skikt, den högaarbetslösheten och den sociala krisen visar att detmåste till en helt annan och mycket kraftfullareekonomisk politik om man skall kunna lösa de härproblemen.Om det nu är så, att vi själva kan avgöra om vi villdelta i en del av avtalet eller inte skulle vi väl kunnagöra undantag även för en del andra saker,exempelvis hur stort vårt bidrag till EU skall vara.Hur skulle det vara att försöka bestämma attSverige inte skall bidraga med mer än 10 miljarderkronor fast är utlovat? Om vikan göra undantag från det ena, borde vi kunnagöra undantag från det andra. Jag tror att ett sådantbeslut skulle leda till samma typ av kris.Birgitta har varit inne på ämnetSveriges riksbank. I regeringsform står detatt är myndighet. Det stårockså att målsättning är att ansvara förpenningpolitik och kreditpolitik. Kan dessaformuleringar angående stå kvar iregeringsformen vid ett medlemskap i deneuropeiska unionen?Anf. 47 ():Fru talman! Till finansministern vill jag säga att jaghelt och hållet instämmer i svaret. Men det ärviktigt att påpeka i debatten att det är oändligtväsentligt att lyckas föra samman investeringarnasbetydelse för jobben. I debatten har man mångagånger en känsla av att dessa samband är litetoklara. Det kan troligtvis hänga ihop med dendebatt som fördes i denna kammare åren 1989 och1990, då många investeringar inte längre gjordes iSverige. Den dåvarande socialdemokratiskaregeringen hade mycket svårt att tillstå att detskulle få konsekvenser för arbetslösheten.Till vill jag säga att vimoderater tror att det är ganska farligt att sända utsignaler om att man i skulle vara beredd attslå in på en väg som leder till en inflationistiskdevalveringspolitik. Det skulle nämligen kunnauppfattas på det sättet, om vi sade ett tydligt nej tillEMU i ett läge där vi skulle kunna vara med.Att säga nej skulle också vara ett sätt att tala om fördem som vill investera i att risken är störrei än på annat håll. riskerar att fåbetala en riskpremie, en högre ränta. Vad innebärdå en högre realränta? Man har räknat på ochfått fram att investeringarna under två till tre årminskar . Det betyder i sin tur ökadarbetslöshet. BNP minskar och statensräntekostnader ökar med 7 miljarder kronor.Kommuner och landsting skall dessutom punga utytterligare . Som vi ser det kannej-sidan helt enkelt inte finansiera välfärden i sittalternativ.Precis som finansministern, tror jag inte att detekonomiska samarbetets mål faller samman baradärför att man inte kan uppnå målen i de ögonblicksom man har tänkt sig. Det är alltså terrängen somgäller.De redovisningar som har gjorts här i kammarenom den inhemska beslutsproceduren vad gällerEMU gör att debatten är litet underlig. Man kanfråga sig vad det är för märkliga mål som motiverarinterpellantens vilja att riskera svagare krona,högre arbetslöshet, urholkade pensioner och detsom kan följa med ett långsiktigt utanförstående,som jag ser det. Jag tror att svensken i gemenfaktiskt delar finansministerns mål, som jag ocksådelar. Det kan man se av deopinionsundersökningar som har gjorts och somvisar att majoriteten av svenskarna tror att Sverigesnart kommer att bli medlem av den europeiskaunionen.Anf. 48 Finansminister ():Fru talman! Några av svaren på de frågor somBirgitta upprepade finns med i detförsta skriftliga svaret. Jag upprepar dem gärna.Framför allt handlar de om inställning tillEMU. Den svenska positionen är framförhandladmellan de fyra regeringspartierna ochsocialdemokratin om att vill delta i denframväxande ekonomiska monetära unionen.Även formerna för detta är framförhandlade, ochdet är överenskommet mellan regeringspartiernaoch socialdemokratin att riksdag har detslutliga avgörandet. blir alltså inteautomatiskt medlem därför att ratificerarmedlemskap i . Denna interna beslutsprocesshar vi informerat om. och hargjort på samma sätt. Deras parlament har också detslutliga avgörandet. Detta har vare sig medMaastrichtfördraget eller med EU-länderna i övrigtatt göra.Det är dessutom väldigt viktigt att vi i intebeter oss som om EU-länderna skulle ha rätt attgodkänna eller inte godkänna hur riksdagfattar sina beslut. Det vore att förminska värdet avSveriges riksdag. Formen för dettaställningstagande är mycket central, för att justframhäva att detta beslut är internt, att det ärSveriges riksdag som har att avgöra det och attingen annan har med det att göra; det är som bestämmer.Birgitta tyckte att vitboken vargammalmodig. Det tycker inte jag. Jag tycker attden innehåller en hel del av intressant slag, inteminst när det gäller ganska stora satsningar påinformationsteknologi och den nya teknikensanvändning för att just främja investeringar ochjobb i de europeiska länderna.Just från miljösynpunkt, som det nämndes, BirgittaHambraeus, är det väldigt centralt att komma medi själva beslutsprocessen. Vad är en självständighetvärd om de avgörande besluten för den svenskamiljön, de svenska jobben och den svenskavälfärden skulle fattas av organ där inte ärrepresenterat? Man kan visserligen här bestämmaalla möjliga saker, men det centrala är ju om detbehövs mer av internationellt samarbete för att lösamiljöproblem och ekonomiska problem.Min uppfattning är att mer av internationelltsamarbete hjälper till att lösa problemen på ett brasätt. Det ger oss därmed fler jobb och en starkarebas för en välfärdspolitik, som jag är övertygad omatt både och jag är vänner av.Men det förutsätter att är med ochsamarbetar för att lösa problemen.Bengt tog upp synpunkten attkonvergenskraven har funnits vara otillräckliga föratt skapa ekonomiskt framåtskridande. Det kan jaggärna hålla med om. Det var nog så, att ett skäl tillvalutaoron både var att man ifråga om det valutapolitiska samarbetet hadekommit i otakt med det andra ekonomisk-politiskasamarbetet -- man hade gått litet för snabbt fram,medan det andra haltade. Det har man noterat, ochytterligare samarbete inom finanspolitiken påandra områden i form av både en vitbok ochriktlinjer för ekonomisk politik är nu på godframmarsch. När dessa båda politikområdenkommer bättre i samklang med varandra finnsockså goda förutsättningar att nå de ytterligarepositiva effekter som kommmer av det samarbetesom också inkluderar den ekonomiska monetäraunionen.Jag vill gärna säga att allt detta samarbete vad gällerEMU -- som inte handlar om utan om enframtid efter ett beslut i riksdag -- har somfrämsta syfte att skapa en starkare ekonomiskutveckling i ; det finns också storamöjligheter att uppnå detta syfte. Det betyder attmänniskor kan få jobb med större säkerhet och attvi kan ha en större säkerhet i den ekonomiskabasen vad gäller exempelvis pensioner, sjukvård,äldreomsorg och barnomsorg. Allt detta är mycketviktiga delar i det svenska välfärdssamhället. Attuppnå en bättre miljöeffekt i kräver ettöverstatligt samarbete. Miljöföroreningarnakänner ju inga nationsgränser. Allt det som vi iSverige är måna om att få bra uppnår man lättaregenom mer samarbete. När kommer,efter ett beslut i riksdag, ingår faktiskt ettdeltagande i den ekonomiska monetära unionen.Anf. 49 ():Fru talman! Jag kan konstatera att i den avtalstextsom vi fått tillgång till finns ingenting som säger attSverige har rätt att fatta beslutet om det tredjesteget. Det är i stället ett ensidigt yttrande frånSverige som man litar till. Jag vidhåller att dettatyder på att man faktiskt är beredd att ta en kris irelationerna om man skulle ge sig in på ett sådanthär beslut.På något sätt är det så i att man inte möternågra riktiga unionsanhängare. Snarare möter manpå något sätt två olika nej-linjer. En nej-linje gällerstora och centrala delar av Maastrichtfördraget.Man säger: Det här står visserligen i texten -- dethär är kartan -- men vi skall göra så här. Det ärockså en variant på nej till som etablerarsig. Det kommer således verkligen att bli intressantatt se hur det blir. Vi menar att konsekvensenegentligen borde vara att man ärligt sade: Det härkan vi inte ställa upp på. Det är alltför storosäkerhet över huvud taget. Frågan är alltså om dethär relativt hastigt tillkomna projektet kommer attfungera.Jag noterar också att finansministern nästaninstämde i att det sätt på vilket man lade uppvalutasamarbetet bidrog tillkrisen och till de spekulationer som vi fick och somgav sig på särskilt de valutor som inte var riktigtstarka. Det är just den information som vi har fåttt.ex. av irländarna i . De varmycket kritiska och menade att valutanattackerades därför att man inte hade sådanaresurser att man kunde stå emot.Vad jag tror behövs för att man skall klara deekonomiska och sociala målen -- arbetslösheten,minskade klassklyftor och minskade regionalaklyftor -- är stora ekonomiska resurser. Men deekonomiska resurserna finns inte vare sig hoskommissionen eller hos ministerrådet, dvs. i decentrala institutionerna, utan de resurserna finns ide nationella statsbudgetarna. Det är där så att sägasom den politiska förändringen måste ske för att viskall kunna få en ändring på det här.Vidare noterar jag att finansministern inte svaradepå frågan om den skrivning i vår regeringsform somgäller kan stå kvar vid ett medlemskapi den europeiska unionen.Anf. 50 ():Fru talman! Jag instämmer verkligen medfinansministern. Det internationella miljöarbetetär alltså oerhört viktigt. deltar för fullt i detsammanhanget. Jag tror att miljöministern just nudeltar i ett internationellt samarbete när det gällermiljöfrågor.I bestämde man, lyckosamt nog, attBaselkonventionen nu skall utvidgas så att det blirförbjudet för irländare att skicka giftigt avfall till . försökte påverkaEU men lyckades inte utan vände sig till ochSverige. Tillsammans med resten av världen fick vitill sist med oss EU.När en bromskloss är i vägen är det faktiskt bättreatt vara utanför, om man vill få bort bromsklossen.Befinner man sig innanför binds man ju. LiksomDanmark kan man då inte agera självständigt.Så till vitboken. Kretsloppssamhället där har detinte blivit något av men ändå börjar ettkretsloppssamhälle nu nalkas. Informationstekniktalas det också om. Men allt det som man talar om ivitboken är ju något som vi har genomfört för längesedan. Vi har kommit mycket, mycket längre änvad EU har gjort. Det som är skrämmande ivitboken är att man säger att vi skall öka vårkonkurrenskraft dels genom en elit som skaffar sigmer och mer av kunskaper, dels genom att sänkalönerna för de lågavlönade och att minska densociala tryggheten för de lågavlönade. Det är därman ser en möjlighet att konkurrera. Jag tycker attdet är skrämmande.Vidare finns det nu ett vilande grundlagsförslag omatt , efter en folkomröstning, skall bli med iunionen. Därmed skall vi skriva under alla defördrag som finns i unionen, inklusive Maastricht.Därmed tar dessa över svensk lag.Finansministern säger: Vad vi gör här i vår internaprocess och vad vi beslutar i har deingenting att göra med. Men det är precis vad dehar. Vi i riksdag har inte längre rätt attfatta beslut som strider mot de fördrag som vi haranslutit oss till.Det är oerhört väsentligt att få en bekräftelse frånfinansministern, som ju bara läste upp en mycketluddig text. I anslutningsfördraget finns det ickeinskrivet att vi har något som helst undantag frånEMU. Bekräfta detta, för det är sanningen!När det gäller kan vi ju inte ha kvarden grundlag som vi nu har om vi går med iunionen. Bekräfta detta, snälla finansministern!Anf. 51 Finansminister ():Fru talman! Jag skall ta upp några av de saker somBirgitta nämnde. Till att börja med villjag säga att jag tycker att det var en oerhörtegenartad tolkning som här gjordes, nämligen attdet är lättare att påverka beslut inom enorganisation genom att vara utanför densamma.Min erfarenhet och, tror jag, erfarenhet inästan alla internationella sammanhang är att detär lättare att påverka genom att vara med.I sak betyder detta att om väljer -- vilket jagtycker att vi skall göra -- att använda vårtmedlemskap för att stärka de miljövänligakrafterna inom EU, kan vi få en ganska godutväxling av medlemskapet på miljöpolitikensområde. Jag tror att det är mycket mera positivt förmiljön både i och i andra delar av världenän om vi sitter utanför och möjligen försökerpåverka därifrån.Birgitta sade något om att det när detgäller vitboken och EU skulle vara av intresse attminska den sociala tryggheten för lågavlönade.Detta är faktiskt någonting som varken finns med ivitboken eller som ligger inom EU:s domäner attbesluta om. Socialpolitiska regelsystem fattas detnämligen nationella beslut om, och så kommer detatt vara i fortsättningen också.Av de formuleringar som jag har upprepat ett antalgånger -- nämligen i fråga om regeringensinställning till deltagande i EMU:s valutaunion, därpositionen är att vill delta i denframväxande ekonomiska och monetära unionen --framgår naturligtvis att vi med hänsyn till dennainställning, att vi vill delta, inte har begärt någotundantag formellt sett när det gäller att inte kunnadelta. Vi utgår i stället när det gäller detta vårtönskemål från att, efter ett förnyat beslut i om när och hur detta i så fall skall ske, demöjligheter som vi själva har att påverka denekonomiska utvecklingen och det politiskasamarbetet kommer att vara till fördel för svenskaintressen i fråga om fredssträvanden,miljösträvanden, jobb osv. att kunna göra siggällande. Det här är skälen till att det ligger iSveriges intresse att kunna delta även i dettautvidgade ekonomiska samarbete.Som jag har sagt ett antal gånger är det en väldigskillnad mellan att delta i någonting nu och mellanatt delta i någonting om . Jag tror att detär ganska viktigt att , BengtHurtig och andra som deltar i debatten verkligenförsöker klarlägga detta, därför att slutsatsen förSveriges del beträffande ett deltagande i EMU:stredje fas skulle, tror jag, bli annorlunda om dettatas nu jämfört med om det tas när ekonomin är i ettbättre skick och när vi tydligare kan se fördelarna.Men då är det min bestämda uppfattning attvinsterna i fråga om jobb, välfärd och miljö ärmycket stora och att det alltså ligger i Sverigesintresse att vara med.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1993/94:136 om denenskildes rättssäkerhetAnf. 52 Justitieminister ():Fru talman! i har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att öka denenskildes rättssäkerhet.Sten har i interpellationen uttrycktuppfattningen att det måste vara rätt att enskildainom rimliga gränser reagerar och ingriper när brottbegås. Jag vill först erinra om att det är en avpolisens grundläggande uppgifter att förhindra ochbeivra brott. Det är således i första hand polisensom skall ingripa vid brott. Jag delar emellertidSten uppfattning att det är viktigt attockså enskilda reagerar när ett brott begås.Enskilda har nämligen rätt att ingripa bl.a. för attavvärja ett påbörjat eller överhängande brottsligtangrepp på person eller egendom. Och jag är avden uppfattningen att det inte är bra om enskildainte vågar ingripa utan vänder ryggen till på grundav att reglerna på området är oklara ellerobegripliga. Emellertid bör enskilda självfallet inteingripa mot brott i situationer där de befarar attsjälva komma till skada.Det är således mycket viktigt att allmänhetenkänner till vilka regler som gäller i sådanasituationer som har beskrivit i sininterpellation. Av detta skäl har regeringen nyligentill överlämnat en proposition medförslag till ändringar av bl.a. bestämmelserna i 24kap. om frihet från ansvar.I 24 kap. finns bestämmelser om attden som handlar i nödvärn eller någon annannödsituation skall vara fri från ansvar. Förslagen iden nämnda propositionen innebär inte någrastörre materiella förändringar av nuvarandebestämmelser. Däremot kommer de föreslagnaförändringarna att medföra att det för den enskildepå ett tydligare sätt än står klart vargränsen går mellan ett brottsligt och ett straffrittingripande i sådana situationer som har beskrivits iinterpellationen.Högsta domstolen har prövat frågan omnödvärn och nödvärnsexcess. Av domen framgårklart att det finns en bred marginal till förmån förden som på bar gärning ingriper mot brott. Förstom han tar till uppenbart oförsvarligt våld kan handömas, och inte ens då fälls han till ansvar omsituationen var sådan att han hade svårt att besinnasig.I det här sammanhanget bör något också nämnasom reglerna i 23 kap. om bl.a.medverkan.