prot · GI0913 · 1994-10-21 00:00:00 — Varför kan vi inte ha det när detgäller socialbidragen. Vi har ju samma nivåer försjukbidrag, sjukpenning, arbetslöshetsförsäkring ochföräldrapenning över landet. Skall dessa bidrag ocksåvara olika i t.ex. och ?Anf. 12 ():Fru talman! De nära sambanden mellanarbetsmarknaden, skolan, sjuk- och hälsovården ochsocialförsäkringarna blir uppenbara i en sådan härdebatt. Den är allt för vittomfattande för enförmiddag. Egentligen hör också delar avflyktingpolitiken hit.Vi har hoppat mellan många olika frågor. Det ärviktigt att man ändå håller ihop dem på något sätt.Dessa frågor ligger så nära varandra att man inte kanannat än stiga över gränserna.Det är viktigt att vi har människorna i centrum. Vivill ha ett statsfinansierat socialt skydd med finanätmaskor. Annars hamnar inte människan i centrum.Då ramlar hon undan. Frivilliga försäkringar kanaldrig ersätta generella socialförsäkringar.Sedan tänkte jag tala om husläkarreformen.Dalamodellen är i och för sig inte Miljöpartietsfavoritmodell, men med den har det blivit möjligt atthelt fritt välja läkare. Detta skedde långt förehusläkarreformen. Det har varit en alldeles utmärktform som visar att det inte behöver finnas husläkare.Det är märkligt att vårdnadsbidraget är den endasociala fråga som intresserar kds. Andra partier hartagit upp en mängd viktiga frågor. Själv känner jagmig klart otillräcklig, eftersom jag bara hinner med enbråkdel av de viktiga frågorna.Jag tycker att familjepolitiken är viktig. Jag tyckerinte om vårdnadsbidraget, av olika skäl. Det måstefinnas andra hjärtefrågor även för kds.Vårt förslag om att man skall kunna varadagbarnvårdare åt egna barn är ett bra komplementnär det gäller att det skall finnas barnomsorg åt allabarn. Det är klart bättre än vårdnadsbidraget. Det förälder som har dagbarnvårdarlön - för vård avegna och andras barn - sociala skyddsförmåner. Detger ATP, semesterersättning, sjukersättning osv. Mankan också ha en halv dagbarnvårdarlön.Jag vill än en gång betona frågan omallergisaneringen av byggnader. Det är så oerhörtviktigt. Upp till hälften av alla barn som börjar skolani dag har allergiska problem. Vi måste göra någontingåt detta. Vi har helt enkelt inte råd att vänta.Dessutom ger det en massa arbeten. Är det 30 %arbetslöshet inom byggsektorn? Kanske är den ännuhögre. Detta skulle vara ett bra tillfälle att utnyttjadessa människor till någonting viktigt. Enmiljökonsekvensutredning skall göras inför byggandetav nya hus, dvs. titta på trafik, buller, luft- ochvattenkvalitet. Detta ger också möjligheter till nyaarbetstillfällen.Anf. 13 ():Fru talman! Nej, , detta ärverkligen inte den enda socialpolitiska fråga viintresserar oss för. Men jag bedömer att detta är denenda gången vi har chansen att få en ordentlig debattom detta i kammaren innan Socialdemokraterna riverupp beslutet. Jag hade hoppats på en debatt, även omdet nu inte blev så.Jag vill fortsätta att rikta mig till RagnhildPohanka ett tag. Hon säger att vårdnadsbidraget är enfickpeng, och hon undrar hur den kan hjälpa enarbetslös ensamstående mamma. Om mamman ärarbetslös tror jag att kan vara ettbra tillskott till arbetslöshetsersättningen.Däremot tycker jag i övrigt harframfört en poäng. Konstruktionen kom att bli så attensamstående mammor har haft svårt att utnyttjavårdnadsbidraget för att kunna skära ned påarbetstiden. Det var ju egentligen en av grundtankarnamed reformen. Jag vill gärna vara med om attförändra 30-timmarsregeln. Men det är en helt annansak än att hela systemet skulle vara orättvist.Anna säger att många frågor kommer attlösas på nivå. Det tycker jag låter lovande.Jag håller med om att kommunen ofta är den bästaplatsen, eftersom den kommunala nivån liggernärmare människorna än den statliga. Då blir beslutenofta bättre.Men vet lika väl som jag attlagstiftningen sätter gränser för vad kommunerna fåroch inte får göra. Det gäller inte minst påfamiljepolitikens område. Den barnomsorgslag sombeslutades under förra perioden kommer att vara kvar,men vårdnadsbidraget - som var den naturligakopplingen till barnomsorgslagen - försvinner.Kommunalt utformade vårdnadsbidrag är intetillåtna . Kommunallagen förbjuder sådana. KanAnna tänka sig att föreslå ändringar i denregeln i kommunallagen, så att den kommunalademokratin får blomstra även på det området? Dåkanske vi får se helt nya lösningar, litet olikalösningar i olika kommuner. Det behöver inte varanågon nackdel.På vilket sätt, , är vårdnadsbidragetinte särskilt rättvist? Kan det system som vi tydligenskall återgå till anses rättvisare? Var ligger rättvisanför föräldrarna till de hundra tusen barn som innanvårdnadsbidraget infördes inte fick del av densubventionerade omsorgen? De kommer antagligeninte heller att få del av omsorgen, därföratt de bor på fel ställe eller andra förhållanden gör detomöjligt.Hur vill lösa problemet medfinansieringen till kommunerna när barnomsorgslageninförs? har räknat ut att lagenkommer att kosta . Varifrån skallde pengarna tas? Vilka andra områden skall drabbasinom den kommunala sektorn som redan, mycketriktigt, har en kärv ekonomi?Anf. 14 Statsrådet ():Fru talman! Den svenska socialförsäkringenomfattar en femtedel av BNP. Under en 15-årsperiodsedan 1980 har kostnaderna för socialförsäkringarnaökat med , eller . Detmotsvarar av BNP. Under 70-taletvar expansionstakten mer än dubbelt så hög. Mätt somandel av BNP ökade utgifterna med6,i förhållande till BNP till1980.Statistiken ger således bilden av en kraftigtväxande socialförsäkringssektor som tar en allt störredel av de yrkesaktivas inkomster i anspråk. Det ärockså den bilden vi är vana vid i den politiskadebatten. Men det är till stora delar en missvisandebild. En stor och växande del av transfereringar sombetalas ut från de offentliga socialförsäkringssystemenkommer tillbaka i form av skatter. I synnerhet harpensionärernas skattebetalningar ökat kraftigt. Sommått på socialförsäkringarnas belastning i form avskatter och avgifter från medborgarna är detnettobetalningarna som är relevanta.I den ESA-studie jag tidigare nämnde finnsberäkningar av socialförsäkringens nettokostnader.Dessa beräkningar visar att det inte bara är nivån påutbetalningarna till hushållen som överskattats. Detriktigt intressanta är att utvecklingen över tiden ser såhelt annorlunda ut när vi räknar netto efter skatt.Ökningarna i de totala transfereringarna tillhushållen , som bruttoutgick till av BNP, krymper när vi beaktar skatteeffekterna.Räknat brutto har ökningen avpensionsutbetalningarna motsvarat enfjärdedel av BNP-tillväxten. Men efter skatt krympersiffran till en dryg tiondel.I själva verket var den andel av våra samladeinkomster, som omfördelades via de offentligatransfereringssystemen, i stort sett oförändrad frånmitten av 70-talet ända . Desenaste årens ekonomiska kris har dock kraftigt ökattransfereringarnas andel av inkomsterna.Om man så vill kan man säga att det är under denborgerliga regeringstiden somtransfereringarna netto börjar ta en allt större andel avvåra samlade inkomster i anspråk för omfördelningen.Skälet till att transfereringsandelen börjat skjuta fartär mindre en explosion av utgifterna än en bedrövligutveckling av inkomsterna. Återigen är detsysselsättningen och bristande inkomstutveckling somspökar.Också jämförelsen med andra länder blirmissvisande om vi inte beaktar skatterna. Somstatistiken normalt presenteras ser det ut som om deoffentliga budgetarna omfördelas minst 7procentenheter mer av inkomsterna i än iTyskland. Netto beräknat krymper skillnaden tillmindre än . Det är trots att vi i har enstörre andel barn och gamla. Det finns starkaprincipiella argument för att de inkomster man uppbärfrån socialförsäkringen skall behandlas skattemässigtpå samma sätt som andra inkomster. Men det får inteleda oss till en felaktig föreställning omsocialförsäkringarnas omfattning och utveckling.Fru talman! Trots allt är det uppenbart att deutgiftsnedskärningar som är nödvändiga för att sanerastatsfinanserna måste drabba även socialförsäkringen,eftersom den justerat för lågkonjunktur och räknatnetto svarar för en fjärdedel av alla offentliga utgifter.Strategin måste vara att minimera försämringarna ivillkoren för försäkringarna och i stället göra såmycket som möjligt för att så få som möjligt i aktivålder skall behöva utnyttja dem. Ju bättre vi lyckasmed det senare desto säkrare kan vi vara på att klaradet förra.Men tyvärr gäller även det omvända. Om allt flermåste få sin försörjning av allt färre iarbete är det svårt att klara nivåer och villkor. Detfinns en positiv strategi att minska arbetslösheten ocharbeta för den aktiva socialförsäkringen. Den strateginvill jag göra till min och till den nya regeringens.Anf. 15 ():Fru talman! har statsrådet hållit tvåanföranden som har varit allmänt välvilliga ochsvepande. Men ingen av oss har fått några svar påvåra frågor.Jag hade några frågor som är övergripande ochviktiga. Hur kommer det att gå med valfriheten? Skallvi gå tillbaka totalt till kommunala ochlandstingskommunala monopol igen? Där fick jagnågot svepande svar om att kommunerna får ordna detsom de vill. Men era handlingar visar att ni är heltinne på en socialistisk väg. Det talas mycket vackertom arbete. Jag delar uppfattningen i mycket att detsom har sagts. Men jag vill betona att allt arbete ärviktigt, oavsett om det utförs som förvärvsarbeteutanför hemmet eller i hemmet med egna barn. Jagdelar kds syn därvidlag.Men den socialistiska familjepolitiken emanerarfrån som säger: Det finns tydligen inomdet husliga arbetet, både som husmor och som tjänare,fortfarande möjligheter för klena, imbecilla, indolentaoch ambitionslösa eller i övrigt mindre väl rustadeindivider att stanna kvar och dra sig fram. Och dettahar varit receptet för socialdemokratisk socialistiskfamiljepolitik.Vi är säkert överens om mycket vad gällersocialförsäkringarna. Men det är sannerligen inte denborgerliga regeringens fel attsocialförsäkringssystemet urartade. Låt mig erinra omatt hösten -90 var det stort kaos i . försökte få till stånd en del besparingar. Imars -91 klarade vi i socialförsäkringsutskottet det.Över gjordes svenska folket friskaregenom att det minskades ned i en del försäkringar.Försäkringarna hade urartat så mycket att det lönadesig bättre att vara sjukskriven än att jobba. T.o.m. defackliga organisationerna protesterade till slut. Dettavar inte borgerlig politik; det var socialdemokratisksådan!Anf. 16 () replik:Fru talman! Statsrådet återfaller till sin tidigareyrkesroll som ekonom. Det var i och för sig intressantdet som redovisade, men det ger intenågra bevis för att det system som vi har inte håller.Det är ju tvärtom så att inkomsterna till systemet harminskat med anledning av lågkonjunkturen, vilketAnna också bekräftade. Inkomster somminskar eller utgifter som ökar är ju lika illa.Slutsatsen blir ju ändå att det system som vi haft, ochfortfarande har, inte hade hållit i den nedgång iekonomin som har varit. Och sådana nedgångarkan vi räkna med kommer även i framtiden.Fru talman! Socialdemokraterna står under dennamandatperiod inför ett vägval. Det gäller såväl pådetta område som på andra områden i politiken.Antingen söker man stöd mot vänster, motåterställarpolitik, mot överbud och motverklighetsfrämmande finansieringar. Eller så vänderman sig mot mitten, mot fortsatt förändring av systemoch mot fortsatt reformering - naturligtvis medhänsyn till att Socialdemokraterna vunnit valet ochsjälvfallet i första hand måste utgå från vad väljarnasagt - med en dialog med mittenpartierna.Om man gör det måste man vara beredd att föra endialog om reformeringen avsocialförsäkringssystemet, om valfriheten inomvården och om stödet till barnfamiljerna. Men omman inte är beredd att föra den dialogen, undrar jagvad som återstår att föra dialog om medmittenpartierna. Om inte husläkarsystemet kandiskuteras, om inte vårdnadsbidraget kan diskuterasoch om inte socialförsäkringssystemet kan diskuteras,vad återstår för Socialdemokraterna i detta vägval?Anf. 17 ()replik:Fru talman! Dagens debatt har rört sig över ettmycket brett fält, med vissa djupdykningar. Rader avfrågor har vi inte fått svar på. Men det kanske vi fårnär statsrådet är mer varm i kläderna.Det som vi i liberalerna är angelägnaom är att det arv som vi lämnade efter oss iSocialdepartementet inte förfuskas. Det är viktigt attdet glömda och välfärd med valfrihet intekommer bort för de stora gruppernas önskemål.Barnkonto var något som liberalernaförde fram under valrörelsen -91. Det är inteoproblematiskt, men det är bra att tar uppfrågan. Men det viktiga är att man får ett system därdet fortfarande lönar sig att arbeta. Vi i Folkpartietliberalerna fastnade i att det kunde bli enhemmafrufälla. nämnde just att vihaft delade meningar om vad vårdnadsbidraget skullekunna leda till. Men det är viktigt att vi här iriksdagen i fortsättningen får koncentrera debattenmer till vissa områden, så att vi mer kan gå in på hurjust familjepolitiken, äldreomsorgen osv. har vi mest åkt rullskridskor mellanolika områden.Anf. 18 () replik:Fru talman! tar återigen upp fråganom arbetets betydelse för att kunna behålla en välfärd.På den punkten är vi alla överens, tror jag. Vi måstefå ned arbetslösheten, vi måste kunna satsa de pengarvi har i välfärdssystemet på just välfärd, inte på attbetala ut arbetslöshetsersättning. Arbete är grundenför hela det svenska samhället.Men vi måste också gå vidare med de andra frågorsom här har ställts. frågar hur vi iVänsterpartiet skall finansiera barnomsorgslagen.Vänsterpartiet var det enda parti som lade fram ett förslag om hurkommunernas ekonomi skulle stärkas genom en s.k.kommunakut. Det finns säkert fler sätt att göra dettapå. Men vi var det enda parti som i valrörelsen och ivår ekonomiska motion lade fram sådana konkretaförslag.Jag har däremot inte fått svar på min fråga omsextimmars arbetsdag.Det är fantastiskt att , , år1994, måste dra till med att nämna i ensocialpolitisk debatt. Det visar på bristen av argumenti dagens debatt från Socialdemokrater och Moderater.Fru talman! Till slut vill jag komma till en frågasom vi över huvud taget inte hunnit diskutera, mensom borde vara den stora frågan . Frågan vardelvis uppe till debatt medinvandrarministern och ,nämligen integreringen av flyktingar och invandrare ivårt samhälle. Det här är vår stora samhällsbomb.Hittills har vi inte på något särskilt bra sätt lyckatsåtgärda det, och vi måste med kraft ta itu med det.Leif hade inga konkreta förslag att kommamed. Men både regering och riksdag måstetillsammans med kommuner och landsting återkommamed konkreta förslag om hur vi skall kunna skapa flerjobb för invandrare och hur det sociala systemet skallkunna utformas för ett brett deltagande, i stället för attvidmakthålla de klyftor som finns mellanoss som är födda i och dem som invandrat tillSverige. Den frågan måste vi ta itu med på ett heltannat sätt än vi lyckats med . Jag beklagar attdenna debatt inte kunnat ägnas åt den frågan mer.Anf. 19 () replik:Fru talman! vägrar att ensdiskutera någon annan modell än den som hennesparti vill ha. Det är bara att beklaga. Men jag kan haviss förståelse för det, eftersom det antagligen är bästatt ligga så tyst som möjligt i denna fråga, så attreformen kan avskaffas i så stor tysthet som möjligt.I regeringsförklaringen står att barnens behov ochrättigheter skall ställas i första rummet. Men hur skalldet genomföras om föräldrarna inte har någonvalfrihet? Det finns ju nästan lika många olika behovsom det finns barn; det är ju sanningen.Vårdnadsbidraget ligger maximalt på 24 000kr. Vad vill säga till de 167 185familjer som utnyttjar vårdnadsbidraget, därför att desjälva valt att ordna barnomsorgen på ett annat sätt,ett sätt som de tycker är bättre. Men om det inte finns,skulle dessa familjer behöva dagisplats som kostar ca80 . De kommer knappast att falla för argumentsom att detta är en nödvändig besparing på grund avdet svåra ekonomiska läget.Visserligen kan avskaffandet av vårdnadsbidragetge en kortsiktigt positiv effekt på statsbudgeten; dethåller jag med om. Men den innebär attutgifterna ökar för den totala offentliga sektorn. Detgäller även om man tar hänsyn till skatteeffekter somuppstår av att den som arbetar utanför hemmet gerstaten högre skatteinkomster än den som fårvårdnadsbidrag och som eventuellt arbetar helt ellerdelvis hemma under något år.Föräldrarna vet detta, och de kräver svar på varförde skall acceptera att minska på sitt blygsammabidrag, trots att det inte ger samhällsekonomin somhelhet någon förbättring.Anf. 20 Statsrådet ()replik:Herr talman! Det har varit mycket tal om valfrihethär i , och i samhället i allmänhetunder . Valfrihet är sannerligen viktigt. Menofta talar man om valfrihet som något mycket mindreän det som egentligen är på dagordningen.Valfrihet i välfärdspolitiken handlar ju egentligenom ingenting mindre än frihet att välja sina egnalivsprojekt, att bestämma över sin egen tillvaro, attstyra sitt liv. Det handlar om att få välja utbildningoch yrkesbana, var man vill bo, hur man vill bo, medvem man vill leva, hur man vill leva.Visst är det viktigt att få välja läkare själv och fåmöjlighet att välja skola och dagis för sina barn.Särskilt om man är missnöjd med kvaliteten eller harkommit på kant med någon av dem man har blivitberoende av är det viktigt att kunna gå någonannanstans.Men låt oss inte glömma det stora för det somändå är litet mindre. Först kommer ändå, för densanna valfriheten, de verkligt grundläggande tingen.Valmöjligheter är mycket, men grundläggande ärändå att det finns bra arbeten för alla, att det finnsåtminstone ett bra dagis i närheten av alla barn, att detfinns åtminstone en skola som är bra i närheten av allabarn, att det finns äldreomsorg och sjukvård av högkvalitet som är tillgänglig var man än bor och vemman än är.Låt oss inte göra valfrihetsbegreppet till någotmera uttunnat och smalt marknadsmässigt än vad detär. Först när alla har någorlunda lika chanser kan mantala om att det finns en verklig valfrihet.Då kommer också allt fler att vilja ha och ochförsvara rätten att välja doktor och dagis och skolaoch en del annat som också kan vara mycket viktigt,så länge inte någras val inkräktar på allas frihet.Anf. 21 ():Herr talman! Jag skall i mitt inlägg här ikammaren enbart koncentrera mig på hälso- ochsjukvården. Den frågan har debatterats litet här i dag.Mycket tyder på att det samhällsekonomiskautrymmet för hälso- och sjukvården kommer att varabegränsat . I det perspektivetoch av många andra skäl så är det självklart viktigt attde resurser som ställs till förfogande utnyttjas på allrabästa sätt. Vi måste ställa allt högre krav påeffektivisering av verksamheten för att kunnafinansiera ny teknik och nya behov.Nya, effektiva behandlings- ochoperationsmetoder gör att man behöver minska antaletvårdplatser på sjukhusen. Detta arbete har i sig redanpåbörjats. Man kan konstatera att harfaktiskt av vårdplatserna inom denmedicinska och kirurgiska korttidsvården tagits bort.Två frågor i svensk sjukvård borde därför ha högprioritet, nämligen sjukvårdens framtida finansieringoch dess struktur eller, tydligare uttryckt, landstingensframtida roll.Går det att reformera ett system som i alltväsentligt är utformat som ett planhushållningssystemeller en kommandoekonomi? Ja, herr talman,självklart går det, men då måste man också veta vadman vill göra.Genom att ge stort utrymme för valfrihet ochkonkurrens kan man faktiskt finna bådeorganisationsformer och finansieringslösningar. Detär därför angeläget att den socialdemokratiskaregeringen inte upphäver de beslut som riksdagenfattat när det gäller den ökade valfriheten i vården.Det är också angeläget att det viktiga arbete sombedrivits inom ramen för hälso- ochsjukvårdsutredningen, HSU 2000, kan fortsätta,om änmed nya direktiv.Vi moderater vill ha en god hälso- och sjukvårdsom omfattar alla. Vi vill ha en ökad valfrihet ivården. Vi vill ha en god balans mellan offentlig ochprivat vård.I dag har vi i stort sett en monopoliserad sjukvård,och så kan vi inte ha det fortsättningsvis. Jag ärövertygad om att så vill svenska folket inte heller hadet. Man vill som patient välja. Man vill veta vad manfår för pengarna.Genom åren har också kraven på sjukvårdenförändrats. Patienten har blivit medveten. Man villsjälv bestämma, inte bara tacka och ta emot det sombjuds.Detta är en utomordentligt viktig och brautveckling. Men då måste också sjukvårdsstrukturenoch finansieringen anpassas så att den motsvarar dekrav som ställs.Det finns två viktiga hörnstenar i den svenskasjukvården. Det är att vården skall ges på lika villkortill hela befolkningen och vara av god kvalitet, samtatt kostnaderna skall finansieras solidariskt avmedborgarna.Vi moderater vill ersätta nuvarande landstingsskattmed en obligatorisk sjukvårdsförsäkring somfinansierar sjukvården, men som administreras heltfristående från ägare och driftansvariga för olikasjukvårdsenheter. På det sättet ges utrymme föralternativa ägare och driftformer. En reellkonkurrenssituation skapas, vilket innebär attpatienten får bättre förutsättningar att välja denvårdgivare man efterfrågar. Det innebär att patientensställning stärks och vi får en entydig och tydliganvändning av sjukvårdsavgifterna, nämligen tillsjukvården. Vi får också rättvisa över hela landeteftersom nuvarande landstingsskatt skulle ersättasmed en enda, riksomfattande sjukvårdsförsäkring.Utöver finansieringen har jag alltså tidigare nämntockså sjukvårdens strukturproblem. Behovet avvårdplatser har förändrats dels på grund avförändringar i sjukdomspanoramat, dels på grund avförändringar i den medicinska teknologin.Det senare skall vi vara tacksamma för, nämligenatt vi i har haft förmåga att ta till oss den,vilket också gör att svensk sjukvård är av erkänt högkvalitet.Vinsterna av den här utvecklingen har viemellertid inte tagit hem . Sjukvårdens strukturhar inte anpassats till situationen.Det förtjänar att upprepas: Styrkan i svensksjukvård är att den är offentligt och solidarisktfinansierad och att vi har kunnat tillgodogöra oss dennya tekniken. Men den nya teknologin kostar pengar.Därför måste vi också finna nya former.Det har varit dåligt med svar här i kammaren . Det beklagar jag. Jag tycker att man kan krävasvar på dessa viktiga frågor i en allmänpolitisk debatt.Men jag förtröttas inte. Jag tänker ställa följandefrågor till företrädare för Socialdemokraterna:Hur skall hälso- och sjukvården i framtidenfinansieras?Hur vill ni ge patienten möjlighet att välja?Vilka besked vill ni ge de privatpraktiserandeläkare och sjukgymnaster som har etablerat sig ?Vilka besked vill ni ge till de vårdgivare som harför avsikt att etablera sig fritt? Kan de som harverksamhet fortsätta med den? Kommer det attfinnas möjligheter för fri etablering?Till sist: Vad händer med HSU 2000? Jag och, trorjag, även svenska folket och inte minst personal inomsvensk sjukvård skulle vara tacksamma för svar pådessa frågor i dagens debatt.Anf. 22 ():Herr talman! Jag tänker ägna mig åten hjärtefråga för : husläkarfrågan. Enökad satsning på vården utanför sjukhus och påallmänläkarsidan föreslogs redan i enöppenvårdsutredning . Frågan har sedanåterkommit i den politiska debatten och i olikautredningar och propositioner.En kraftig utbyggnad av vårdcentraler har skett utei landstingen. Lokaler har funnits, men vården har intefungerat. Det har varit svårt att rekrytera läkare,vakanser har varit vanliga. Detta har lett till attpatienterna har fått vänta på att få komma till enläkare och alltför sällan fått träffa samma läkare vidupprepade besök. Bristen på tillgänglighet ochkontinuitet har varit huvudproblemet. Dessutom hardet varit nästan omöjligt för den enskilde att kunnavälja den läkare som man vill gå till.Sedan den 1 januari ger husläkarlagen alla rättatt välja sin egen läkare. Krav ställs i lagen på vadläkaren har för skyldigheter gentemot patienten, vilkettidigare inte har varit så preciserat. Detta är oerhörtviktigt för att stärka patientens ställning.