prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Där framgår det atttortyren är utbredd och systematisk. Många fall avutomrättsliga avrättningar och försvinnanden harsamtidigt rapporterats.Vi känner till att det råder militärtundantagstillstånd i . Så sent som i april1993 utfärdades antiterrorlagen. Den utvidgadesdessutom av premiärminister utanparlamentariskt beslut. är strejker, möten,demonstrationer och i stort sett alla former avdemokratiska reaktioner, yttranden och aktionerförbjudna. anses ändå höra hemma blandde europeiska demokratierna.Handel kan nu förbjudas, byar tvångsdeporterasoch människor arresteras i långa tider utanrättegång. Säkerhetsstyrkor och poliser skyddasfrån att bli anmälda om de anklagas för våldtäkt,utövning av tortyr och mord. Rätten att bestämmaöver liv har överlämnats till militärens och polisensgodtycke. Men anses höra hemma bland deeuropeiska demokratierna.Läget har ytterligare förvärrats inför de kommandekommunalvalen, som skall hållas den 27 mars.Särskilda säkerhetsoperationer genomförs , ochen offensiv propagande sker både innanför ochutanför landets gränser.De militära aktionerna inkluderarsäkerhetsattacker mot civilbefolkningen. Särskiltutsatta är de som vägrar delta i det s.k.byvaktssystemet. Av byvakterna kräver denturkiska staten att de skall bekämpa PKK iområdet. Att vara byvakt innebär att manutsätter sig för angrepp från PKK. Om de vägrar attställa upp riskerar de att attackeras av turkiskasäkerhetstrupper. Det är verkligen en ond cirkel.De första truppförstärkningarna avsäkerhetsstyrkor sändes till sydöstra ibörjan av januari. De är tungt beväpnade, tränadeför närstrider med gerillan, oftast maskerade ochspecialtränade för byoperationer. De flesta äranklagade för att ha varit inblandade i brott motmänskliga rättigheter.Det har redan utförts en mängd räder mot byar. Deutförs i stort sett på samma sätt. Byinvånarna blirsammanförda i byn och utsätts för hot ochförolämpningar. Styrkorna letar igenom husen.Egendom förstörs. Det tycks nu närmast har blivitrutin att man efteråt sätter eld på husen och ocksåpå fälten och husdjuren. Den turkiska statenpressar således kurderna att flytta från de mindrebyarna. In- och utfarterna till byarna mineras, ochmilitären upprättar livsmedelsblockader. Sedan1985 har mellan 800 och 1 000 kurdiska byarförstörts.Möjligheterna för pressen att rapportera omsäkerhetsstyrkornas attacker har också försvårats.Journalister får utstå förföljelse, häktning ochtortyr. Tidningen , som är en av de tidningar som ihärdigtfortsätter att rapportera om säkerhetsstyrkornasräder och agerande, har drabbats oerhört hårt.Under den tid som tidningen har getts ut, vilket ärlitet , har sex journalisterdödats. En kvinnlig journalist har försvunnit. Tolvtidningsdistributörer har mördats.Säkerhetsstyrkorna misstänkas ligga bakom alladessa fall.Försvarsadvokater och mänskliga-rättighets-aktivister förhindras att arbeta. Många häktas imånader och utästts för förhör och tortyr. Andradödas eller bara försvinner. Den turkiska statenssyfte tycks vara att försöka förhindra att rapporterom säkerhetsstyrkornas övergrepp och försök attskrämma befolkningen i sydöstra nåromvärlden.Därför är det oerhört viktigt att man runt om ivärlden, från olika länder och parlament, besökerTurkiet, särskilt i samband med valen. ville sända dit kontrollanter, men detturkiska parlamentet uttryckte besvikelse överdetta beslut. Det visar att man från de turkiskamyndigheternas sida verkligen är orolig för att visaupp sin situation.Vi måste informera oss om hur läget är. Vi måstesprida information om situationen. Vi måste utövapåtryckningar på . Vi måste se till attTurkiet respekterar de mänskliga rättigheterna. Ettsätt är att begär en granskning avEuroparådets ministerkommitté över hur avtaletom de mänskliga rättigheterna mellan Europarådetoch följs. Jag undrar om statsrådetSvensson skulle kunna tänka sig att agera i dennariktning för att utöva påtryckningar på Turkiet.Sverige bör också verka för att denhögkommissionär för mänskliga rättigheter somgeneralförsamlingen har beslutat om också ges iuppdrag att granska kränkningarna i detta område.Jag ser alltså en uppenbar risk för att dettainbördeskrig i kan sprida sig som enallomfattande krissituation som kan nå långtutanför landets gränser.Herr talman! Förutom att turkarna förtrycker sinegen befolkning har de dessutom börjatutvisa iranska och irakiska flyktingar, trots att destår under UNHCR:s beskydd. Man överlämnardem till gränsvakterna. Vi vet att det där väntartortyr och även dödsstraff för dessa flyktingar närde kommer tillbaka. Att situationen är illa i Iranhar vi fått många vittnesmål om, och jag har nyligenfått rapporter om att den har förvärrats.Vi har väl alla fått information om att de kristna nuytterligare förföljs i . Kristna präster harmördats.Tusentals politiska fångar sitter i fängelse, en delända då den iranska republikengrundades. Här förekommer tortyr,skenavrättningar och andra övergrepp. Offentligaavrättningar har blivit ett ökat inslag i Iran.Dessutom sker avrättningarna efter i stort settsummariska rättegångar. Iranska motståndsmändödas långt utanför gränser.Det är oerhört viktigt att vi fortsätter attuppmärksamma dessa händelser i allainternationella sammanhang och också tar upp demi direkta samtal med den iranska regimen.De iranska kvinnorna är mycket hårt utsatta förförtryck. De betraktas i stort sett som andraklassens medborgare. Total kontroll råder överkvinnorna. är ett könsdiskriminerande ochkönssegregerat samhälle. Kvinnor träffar i stort settbara kvinnor. Kvinnliga läkare behandlar kvinnligapatienter. Kvinnliga lärare undervisar kvinnligaelever. Kvinnor kontrollerar kvinnligaarbetsplatser. Kvinnor kontroller kvinnor pågatorna. Kontrollen har hårdnat. Allt går ut på attkvinnan inte skall synas. Hon skall inte kunna visaupp sig för någon. Om hon visar några hårstråneller har målat läpparna hotar arrestering,misshandel, offentlig piskning och avskedande fråntjänsten. Allt detta sker alltså i . Detär en situation som mera liknar medeltiden och dentidens häxprocesser.Anf. 52 Statsrådet ():Herr talman! Jag är mycket glad över denuppmärksamhet som frågan om mänskliga fri- ochrättigheter får här i den utrikespolitiskadebatten. Vi är säkert alla överens om att den härtypen av frågor och opinionsbildning inte kan fånog tid och nog uppmärksamhet. Som vi alla vethandlar det om en ständigt pågående process -- enkamp mot kränkningar av människovärdet, avindividens integritet och av varje människasrättigheter och frihet. Genom hela historien -- ikultur efter kultur på kontinent efter kontinent --kan vi se eller skaffa oss information om hur föraktför svaghet, för oliktänkande och för människor avannan ras, annat kön, annan religion, annanpolitisk ideologi etc. fått göra sig gällande.Just nu premiärvisas filmen 's List här iSverige, vilket jag tror att alla har observerat. Jaghoppas att många, många svenskar kommer att seden filmen. Den visar ett skede i vår europeiskahistoria som vi gärna vill glömma men inte fårglömma. Historielösheten gör det lättare förvanvettet, den mörkaste ondskan, att jäsa igen.Man skulle så ofta vilja förbjuda och åter förbjuda.Det känns också ofta som om man skulle viljavända ryggen åt alla dessa brott mot mänskliga fri-och rättigheter, vilket kanske skulle varahälsosammast rent mentalt. Dessa brott är i regeloerhört grymma. Jag är övertygad om att vårtansvar är att med öppen blick ihärdigt ochouttröttligt informera, argumentera, bilda opinionoch sätta oss i sinnet att på alla tänkbara sättförsöka främja respekten för de internationellamänniskorättskonventionerna.Vi vet alla att den kommunistiska kollapsen och detkalla krigets slut har lett till att konflikter somtidigare tryckts ned med blytunga diktatoriskaknutna nävar nu lätt blossar upp. Jag tror att det ärutomordentligt viktigt att vi i det idémässigavakuum som kan märkas fylls av större respekt förmänskliga fri- och rättigheter. Efter de bipoläradecennierna behövs en makt eller korrigering iriktning mot att ställa upp mot den extremism sompopulistiskt lätt hugger tag i en del grupper. Jagskulle vilja se respekten för mänskliga fri- ochrättigheter som just det korrigeringsverktyget.Av en medarbetare har jag informerat mig om detsom har sagts. Jag ber om ursäkt, herr talman, föratt jag inte har varit här under hela den tid somdessa frågor har debatterats. Det beror på att jagfaktiskt trodde att den här debatten skulle äga rumi samband med den biståndspolitiska debatten somkommer att hållas . Jag ärnaturligtvis mycket glad över att ämnet också harkommit upp . Jag tror dock att vi får tillfälleatt återkomma i den nämnda debatten. Som jagsade tål dessa frågor verkligen att vara med i deflesta debatter och resonemang som vi för när viberör både våra egna och de internationellarelationerna.Karl-Erik Svartberg har talat om fattigdomen somnaturligtvis är ett hinder för mänskliga fri- ochrättigheter. Vi är helt överens om det. Därför ärmänniskorättsfrågorna kopplade tillbiståndsfrågorna. Det är förstås inget annat än etthån för många människor om vi skall stå här medstolta paroller från internationella konventionersamtidigt som vi inte bryr oss om deras eländigafattigdom, vilken gör det omöjligt för dem att tänkaen enda tanke om konventionstexter. Det härhänger ihop. Jag tror också att det är mycketviktigt, vilket har sagts här, att barnen ochkvinnorna ställs i centrum. Det kanske vi gör i förliten utsträckning, låt mig ärligt säga det. Undermin tid, låt vara kort, som minister för bistånds- ochmänniskorättsfrågor har det blivit allt mer påtagligtför mig att det i synnerhet är barnen och kvinnornasom kommer i kläm där fattigdomen härskar ochdär människorättskonventionerna kränks.Sydafrika har omnämnts av flera talare. Jag kanförsäkra att ingalunda kommer attlämnas därhän. Låt oss glädjas över det somhåller på att ske. Ni som har suttit i denna kammarei kan särskilt glädja er över de beslut somhar fattats när det gäller att stödja kampen motapartheid. Det är ingen tvekan om att harspelat en mycket väsentlig roll i detta sammanhangför att rucka på den vedervärdiga bastionen så attden nu håller på att rämna.Herr talman! Jag vill också tacka Karl-ErikSvartberg för många trevliga meningsutbyten ochönska honom all lycka framöver i den mycketbetydelsefulla organisationen , som vi harde bästa relationer till.Leif nämnde . Han hade också detlandet uppe i en fråga till mig . Det gör miglitet förvånad. När nydemokraterna skall börja talaom bistånd tar de upp ett land, ett område eller enregion som det är särskilt svårt att bedriva biståndi eller att ha relationer till. Däremot skall vinaturligtvis göra vårt yttersta för att hjälpatibetanerna. Beskrivningen av deras situation ärsäkert korrekt. Jag har sagt tidigare och kanupprepa det att vi gör en del för exiltibetanerna. Vivill gärna göra mer om vi kan. Vi kan dock intebortse ifrån att våra svårigheter att engagera ossinne i är mer än omfattande.Biståndet till har nämnts. Det är väl ändåallom bekant att skälet till att vi drog ner summansom presenterades i budgeten så mycket inte varnågot annat än att situationen är som den är iAngola. Beredskapen att rycka in med mera stödoch hjälpa till när uppbyggnadsprocessen är möjligfinns förvisso.I debatten har man också talat om minor. Någonhar tydligen frågat vad regeringen tycker om dem.Vi tycker naturligtvis förfärligt illa om dem.Det är kanske bekant att vi arrangerade ettseminarium om minverksamheten . Vi sammanförde de som har med dentypen av ärenden att göra, dvs. frånFörsvarsdepartementet, Handelsdepartementetoch folk från U-avdelningen. Det råder inget tvivelom att vi måste fortsätta att vara aktiva och mycketresoluta. Vi vet att antalet minor som utgör ettkontinuerligt hot mot människors liv och hälsa ärenormt.Inger nämnde FN. har utförtutomordentligt mycket -- jag vågar säga firattriumfer. Jag säger utan omsvep att jag trodde att ifråga om det multilaterala biståndet fungeraderelationerna som de skulle -- enkelt uttryckt. Menjag har lärt mig att det multilaterala biståndet äralldeles för byråkratiskt och administrativt tungt.Därför har vi slitit med det nordiska FN-projektet.Det har manglats, stötts och blötts i alla tänkbarasammanhang. Jag behöver inte, herr talman, ta åtmig någon ära av detta. Jag skickar helt och hålletöver berömmet till mina medarbetare. De är värdaberöm för den insats de har åstadkommit där vi ärpå väg -- långt ifrån färdiga -- in i en situation därFN:s myndigheter och organ är, enligt vårt sätt attse, mer i en kondition där besluten inte behöverdras i långbänk, manglas vecka ut och vecka in i enalldeles för stor beslutande församling.Herr talman! Det finns naturligtvis mycket mer attta upp. Jag kan inte annat än att instämma i depåståenden som har fällts här angående olikaländer och områden.Ingbritt Irhammar tog upp frågan om . Jagkan försäkra att det är ett land som ofta är påtapeten. Bara hade jag ettlångt samtal med ambassadör. Det finnsmycket övrigt att önska. får vi ''skickamed'' -- som det brukar heta -- att harväldiga interna problem att slåss med. Det ärextremism och terrorverksamhet. Detta är inte ettförsvar för att landet bryter mot mänskliga fri- ochrättigheter. Men landet befinner sig inte i en sansadoch anständig intern situation när terrorverksamhetpoppar upp runt om i landet.Herr talman! Det är viktigt att vi ständigt är på vårvakt, bildar opinion, ligger i och alltid har MR-frågorna hyperaktuella. Detta är inte för att vi troratt vi kommer att nå ända fram, utan våra insatserhör hemma i den verksamheten.Anf. 53 () replik:Herr talman! talar med värme ommänskliga rättigheter. Men det är för mig litethycklande när han tar som exempel länder somKina. Vi har från många partier kritiserat justbristen på rätten att uttrycka mänskliga ochpolitiska rättigheter på ett demokratiskt sätt.Sverige har som biståndsland gått in med u-krediteroch på andra sätt gett ett indirekt starkt stöd tillKina, likaså till m.fl. länder där manklart bryter mot de mänskliga rättigheterna. Jagtycker inte att det vackra talet om mänskligarättigheter stämmer överens i praktiken.Jag vill ställa en fråga om biståndet. Regeringen hardragit ned biståndet till både och ,men med olika motiveringar. Vore det inte bättreatt ha kvar det fulla ekonomiska stödet till ,väl medveten om att det inte går att utföra allaprojekt just i dagens läge förrän kriget är över. Menha pengarna i beredskap så att så fort en freds- ochåteruppbyggnadsplan finns de kan sättas i verket!Varför inte göra så, ?Regeringen har minskat bidragen till föratt efter ett demokratiskt val kunna bygga uppdemokratiska institutioner, utveckla landetssjukvård och skolor för alla osv. Jag har svårt attförstå det.Herr talman! Vidare har vi frågan om barn ochkvinnor. nämnde klädsamt att det intehar satsats tillräckligt mycket på dem. Det är bra attden insikten finns. Det satsas alltför litet. De 15miljoner kronor som går till gatubarnen iSydamerika är en mycket liten droppe i havet. Dethandlar ju om ungefär 200 miljoner barn i helavärlden som är gatubarn eller som finns ibarnarbete osv. Regeringen måste ha ett helt annatgrepp i frågan.Anf. 54 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill inte vara bister mot EvaZetterberg. Men jag tycker ibland att det är onödigtatt dra till med ord och uttryck som ''hycklande''.Vänsterpartiet har ju ett förflutet just i fråga ommänskliga fri- och rättigheter. Det är väl inte en heltfrämmande ideologi som detta erbarmeliga Kinastår för för vidkommande?Jag har icke försvarat situationennär det gäller mänskliga fri- och rättigheter i Kina.Jag kan för övrigt berätta att jag kom till kammarendirekt från ett samtal med just den kinesiskeambassadören i . Jag har den övertygelsenatt det är klokare att ha ett fönster öppet till Kinaoch föra resonemang och försöka påverka. Det ärför övrigt vad de kinesiska dissidenterna jämt ochständigt säger: ''Lämna oss inte. Vänd oss interyggen. Ha kontakt med oss. ''Sedan kan man naturligtvis alltid resonera om detkloka i att sätta av en stor summa för bistånd tillAngola, väl medveten om att denna summa intekommer att kunna brukas. Jag är säker på att detdå skulle finnas någon i kammaren som skulle frågamig, om vi verkligen är så okunniga om såatt vi tror att vi kan använda denna summa tillbistånd som där ser ut just . Men det tillhörpolitikens villkor att hur man än vänder sig har manen viss kroppsdel bakåt.Anf. 55 () replik:Herr talman! Jag vet inte vad mitt parti har haft förspeciella relationer till . Jag är okunnig på denpunkten. är tydligen mer insatt i denfrågan än vad jag är. Mitt parti har under flera årkritiserat just bristen på demokrati i Kina.Jag menar att även om personligeninte varit inblandad i att ge biståndspengar till ,att det förhållandet att landet får svenska u-kreditergör att spelar en viktig roll på detområdet.Jag vill också ytterligare kommentera frågan ombarn. har undertecknat barnkonventionen.Jag menar att konventionen förpliktar. Denförpliktar inte bara här i utan även i högstagrad hur ett bistånd måste utformas just för att nåfler barn än biståndspengar når för att erbjudaen värdig tillvaro.Jag ställde en fråga tidigare som inte hörde. Representanter för , medLisbet i spetsen, besöker för närvarandeAngola. De kommer säkert att komma fram tillrekommendationer för ytterligare insatser. Är AlfSvensson villig att om det kommer propåer frånUnicef om ytterligare insatser att accepteradem och gå in med ett massivt stöd så fortmöjligheterna bjuds?Jag har ett par frågor vad gäller barn ochbarnarbete. Det finns över 200 miljoner gatubarneller barnarbetare. Vad vill man konkret göra frånregeringens sida i biståndssammanhang men ocksåi internationella överläggningar? Är man villig attkartlägga situationen med barnarbete i världen?Anf. 56 Statsrådet ():Herr talman! Det är alldeles självklart att vi skallta till oss vad säger efter besöketi , givetvis. Det finns från min sida en starkvilja att avsätta påtagliga och rejäla resurser för attavhjälpa och i någon mån sopa undan den nöd somalldeles uppenbart drabbar inte minst barnen iAngola.Sedan tror jag att och jag är heltöverens om att biståndet i sin helhet skall varainriktat så att barnen blir hjälpta. Även om man härkan nämna en viss summa, ett visst antal miljoner,som explicit är riktade till insatser för gatubarnen,är vi säkert överens om att många andra kontonockså inrymmer insatser som är ägnade att göratillvaron drägligare för kvinnor och barn.Jag kan försäkra om att barnarbete,över huvud taget kränkande av barns fri- ochrättigheter, ständigt är på agendan vid varjebilateral eller multilateral överläggning där det gåratt ta med just denna fråga.Anf. 57 ()replik:Herr talman! Jag är tacksam för att isitt anförande kommenterade situationen i Turkiet.Jag menar nog att man skulle kunna vara ännutydligare än vad han var. Då tänker jag på attbrotten mot mänskliga rättigheter har en sådanutformning och sker i sådan omfattning att det integår att ursäkta detta med att det finns enterrororganisation i området. Självklart skall vifördöma all den terror som PKK utövar. Men detfår inte vara en ursäkt, vilket också inne på, för det våld som den turkiska statenutövar som statsterror.Det är oerhört viktigt att vi i alla sammanhangpåminner om att våld inte löser några konflikter.De måste lösas med fredliga medel och dialog. Vimåste också komma ihåg bakgrunden till varförPKK har kunnat växa och få ökat stöd i området.När inte under har kunnatrespektera de grundläggande mänskligarättigheterna och kurdernas behov i området, hardet alltså bildats en gerillaorganisation, PKK, somhar tagit till våld. Detta våld skall som sagtfördömas, men det får inte tas som en ursäkt förstatsterrorn i Turkiet.Jag vill bara påminna om min fråga om AlfSvensson kan tänka sig att begär avEuropas ministerkommitté en granskning av avtaletom de mänskliga rättigheterna mellan Europarådetoch Turkiet.Anf. 58 Statsrådet ():Herr talman! Jag är tacksam för att IngbrittIrhammar sade att jag inte på något sätt vill ursäktavåldet i . sade också attvåld inte löser några konflikter, utan det är medelstförhandlingar och överläggningar som dessa kanlösas. Jag håller naturligtvis i princip med om det.Samtidigt kan vi inte -- det har jag sagt förut i mittanförande -- bortse från att den turkiska staten harenorma bekymmer med det våld som begås isynnerhet av PKK, den infiltration som PKKanvänder sig av ute i byar och de provokationersom därmed skapas.Jag är förvisso överens med omatt detta måste påtalas i alla tänkbara forum ochsammanhang. Men jag tycker att manskall tillstå att situationen för turkarna är mycketkomplex. Jag hoppas självfallet -- och arbetar ocksåför det -- att de minoriteter som kommer i kläm ochsom så att säga drabbas från båda håll skall kunnafå ett mycket bättre skydd när det gäller mänskligafri- och rättigheter än vad som ärfallet.Anf. 59 (nyd) replik:Herr talman! Jag vänder mig till , sominte var här när jag höll mitt huvudanförande. Jaghoppas att läser igenom det iprotokollet så att jag inte behöver upprepa det.Jag tog upp situationen i . Den första fråga jagställde till 1991 här i kammaren gälldeTibet. kommer säkert väl ihåg det.Jag frågade igen vad som har gjorts.Jag hör att nu är betydligt mer insattoch positivare inställd än i början. Det här var inteså där vidare aktuellt ämne för honom när han varny i sitt arbete. tror jag att någonting är på gång.Men vad har man gjort rent praktiskt?Alf nämnde vid en frågestund för någradagar sedan att det är svårt att hjälpa tibetaner. Jagsäger att det inte är svårt att hjälpa dem. Det äregentligen mycket lätt att göra det, men man måstehjälpa på ett annat sätt än det vanliga. Man måstegöra det via olika organisationer som verkar i Tibet.Jag kan nämna några här. Det finns en organisationsom heter Médecins Sans Frontières, som allakänner till. Den har verksamhet i . Det finnsen organisation som heter Röda korset, som vi allakänner till. Dess schweiziska gren arbetar i Lhasa.Man kan exempelvis gå via IndividuellMänniskohjälp, som säkert kännertill, som driver skolor i norra för tibetanskabarn. Man kan gå via Tibetan Office i . Jagvar i kontakt med den organisationen häromdagen.Den har mycket god kännedom om och ärTibets mer eller mindre officiella representant iLondon. Det finns alltså en mängd kanaler.Nu vill jag att lovar att det blir av hjälper dessa stackars människor. Jag kommeratt fortsätta att arbeta med frågan den härvalperioden ut, och jag hoppas att vi får fortsättadetta samarbete . Jag kommer attta upp frågan om om och om igen tills dethänder någonting.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill understryka att jag är mycketglad över att någon av nydemokraterna ivrar förbiståndssatsningar. Det är inte alltid, herr talman,att det inträffar. Jag hoppas att ochövriga kommer att utvidga sittengagemang så att det blir riktigt intensivt -- behovfinns också utanför , i andra länder. Dåkommer det nog inte att räcka i bistånd,utan det kommer att klättra . Jag ser framemot den dagen, herr talman, och jag hoppas attden inte är alltför avlägsen.Vi hjälper ju exiltibetaner. Jag kommer dess värreinte ihåg summan. I hjälper vi dem. Jag skallnaturligtvis informera mig bättre till nästa gång vimöts, , så att jag kan ange det exaktakrontal som har satsats, och inte bara i Tibet.Jag tror att det är betydelsefullt medopinionsbildningen. Jag hoppas naturligtvis att dethär meningsutbytet har bättrat på den. Vi togfaktiskt emot -- jag i all enkelhet -- , tillirritation för en del i . Jag nämnde för en korttid sedan här i kammaren att jag tog upp fråganunder mitt besök i . Jag påtalade situationenför tibetanerna. Men vi skall fortsätta -- det är viöverens om. Jag håller med om att vi naturligtvisskall göra så mycket vi kan för att hjälpa detta armafolk.Anf. 61 (nyd) replik:Herr talman! Det var trevligt att höra detta positivasvar. Jag kan tala om att jag inte bara är engageradför tibetaner utan också för srilankesiska buddisteri .