prot · GH09102 · 1994-05-04 00:00:00 — Jag vägrar att bemöta de billigaargument försökte föra till torgs.Däremot vill jag ställa en fråga angåendeförslitningsskador hos kvinnor. Ja, detta skrämmermig också. Men jag tycker att det är viktigt att ställasig följande fråga: Är det kanske så att vissaarbeten inte skall utföras av kvinnor just på grundav att de får förslitningsskador? Det finns skillnadermellan män och kvinnor i kroppslig konstitutionoch fysiologi. Det är kanske direkt olämpligt meddessa jobb, men kvinnorna har i mångasammanhang tvingats in i dessa jobb. De har intehaft några andra möjligheter, och så har de fåttdessa förslitningsskador.Fru talman! Bl.a. mot denna bakgrund kännspropositionen litet tunn och ytlig. Där finns mångavackra ord, men trots allt skapar vackra ord ingaförändringar.Pappamånaden har försvunnit ur betänkandet.Den var med i propositionen. Alla vet att det intevar särskilt logiskt, men den fanns med där. Logiskthörde den hemma i den proposition som lades framsamma dag om vårdnadsbidrag, men BengtWesterbergs prestige förbjöd att den skulle finnasmed i den. har inte pappamånaden hamnat idetta betänkande heller. Den hör hemma isocialförsäkringsutskottet. Jag sparar den debattentill det betänkandet kommer upp ikammaren. Men kvar finns beskäftigheten sommotiverar vår reservation 13.Fru talman! Vi vädjar: Låt föräldrarna vara i fred.Respektera föräldrarna som vuxna ansvarstagandemänniskor som själva kan besluta om vem som skallsköta om barnen och när detta skall ske. Vi tyckeratt det är minst sagt beklämmande när politikerbörjar tassa in i familjen och tala om vilkenarbetsfördelning som skall råda mellan mamma ochpappa.Sopa i så fall framför den egna dörren! de kommunala daghemmen och grundskolan.Det är politikernas sak. Dessa platser utgör enfullständig, total kvinnovärld. Ni politiker somgillar att peta: Där finns faktiskt ett område väl värtatt peta i. Detta är i sanning ett problem. I ställetgår ni på med pekpinnarna mot föräldrarna.Vi tror inte heller att några problem löses genomatt byråkratisera med länsvisa s.k.jämställdhetsexperter. Det löser inga problem.Men det kostar dyra pengar.Fru talman! Inte ens en gång JämO är expert påjämställdhet. Det är allvarlig men befogad kritik.Jag har personligen diskuteratmed och lyssnat på JämO, och jag har frapperatsöver okunnigheten när det gällerjämställdhetsarbetets djupare och kvalitativaaspekter. Ett exempel: JämO har vid upprepadetillfällen åkt land och rike runt och pratat omABB:s T50-projekt som ett jämställdhetsprojekt.Det har inte ett skvatt med jämställdhet att göra!Jag har upptäckt den fullständiga okunnigheten närjag har försökt att förklara detta. Det skrämmermig att det gång efter annan finns en sådanokunnighet på ett område som denna myndighetborde behärska. Däremot duger JämO bra somförstamajtalare. Där är kraven inte så höganoterade vi i måndags.Fru talman! Låt oss sopa framför egen dörr. Den är beklämmande ojämställd.Fru talman! Låt mig avslutningsvis yrka bifall tillflera varför, till mer kvinnlighet och till vårareservationer 13 och 15.Anf. 4 () replik:Fru talman! Sefan säger att vi egentligenär överens om grunderna för detta område. Jagskall bara konstatera att jag i grunden inte äröverens med om något alls.För mig är jämställdheten en fråga om lika rättinom samhällets olika områden. Det handlar omrättvisa och demokrati. Jag har i mitt inläggbeskrivit vad som har hänt, vilken politik som harförts och vilka konsekvenser denhar fått. var den svenskakvinnan internationellt sett i en mycket starkställning. Jag har pekat på att denna mycket starkaställning som svenska kvinnor har haft riskerar attförsvagas.Stefan har uppmanat allaandra partier att städa och sopa framför egen dörr.Jag tycker att det vore lämpligt om med sitt eget parti. När nydemokraternakom in i visade det sig att av 23riksdagsledamöter -- eller 25, jag kommer tyvärrinte exakt ihåg hur många de är just nu -- är ytterstfå kvinnor.Ny demokrati består enbart av män. Att StefanKihlberg råkar vara här och delta i debatten ärabsolut inget betecknande för jämställdheten inomdet nydemokratiska partiet. I övrigt anser jag inteatt osedvanligt grova påhopp ärvärda att bemötas.Anf. 5 (nyd) replik:Fru talman! Jag har ingen anledning att göra mig tillnågots slags försvarare av regeringen. Men jag kantänka mig att regeringens företrädare tänker att detvar väldigt vilken makt de har som på så pass få århar lyckats riva ned så pass mycket.Fru talman! Nej, det är naturligtvis inte så.Situationen är oerhört mycket mer komplex än så.Men en kort repliktid omöjliggör en genomgång.Dessutom tror jag att regeringsföreträdarna självakan göra det.Jag försökte förklara för att dethandlar inte om kvinnokraft och kvinnomakt när vipratar om jämställdhet. Det handlar förvisso omdelad makt och delat ansvar, men också om respektför män och kvinnor och att de är olika. Det är inteantalet män och kvinnor som är det avgörande. Jaghar vistats i församlingar där det förutom jag självenbart har varit kvinnor. Men jag inte uppfattat entillstymmelse till kvinnliga argument, utan det haruteslutande varit en samling ganska rabiataargument med allt annat än kvinnligt lyssnande,relationsinriktning, ödmjukhet eller andraaspekter. Jag försökte förklara detta, men jagförstår att jag misslyckades.Jag är ingalunda stolt över den obalans vi har inomNy demokrati. Det har jag sagt offentligt.Jag kan försäkra att jag jobbar aktivtför att ändra detta. Jag noterar medtillfredsställelse att vi faktiskt har en kvinnligpartiledare. Det kanske vore något försocialdemokratin också, ! en fullständig kvinnlig dominans ipartiledningen. Förste och andre vice ordförandenaär också kvinnor.Vi har förvisso en mängd män som också kan prataom dessa frågor. Jag tror inte att BeritAndnor litar på mig. Men jag kan försäkra att mittengagemang och varför jag sitter iJämställdhetsrådet faktiskt inte är för att tjänapengar. Det är faktiskt beroende på att jag ärengagerad i frågan och att jag tycker att den ärviktig. Det sämsta som kan hända är närjämställdhetsarbetet bara drivs av kvinnor. Det ärprecis vad som är fallet i . Därförtas det arbetet inte på allvar. Jag kan ha respekt fördet. Jag tycker att man med fog kan rikta kritik motJämställdhetsrådet. Så länge jämställdhetsarbetetbara drivs av kvinnor, kommer en stor grupp mänatt inte ta det arbetet på allvar.Anf. 6 HANS ():Fru talman! Jag är glad över att i riksdagenstalarstol kunna säga fru talman. mig i denna debatt. Jag brukar efterlysamän som tar del i jämställdhetsdebatten. Men efteratt ha hört ber jag att få reserveramig något. Det är väl inte så att fler män i sig bidrartill diskussionen.Vänsterpartiet välkomnar initiativ som synliggörbrister på jämställdhet. Propositionen Deladmakt -- delat ansvar är av olika karaktär. Det finnsinslag som välkomnar, som ärpositiva och som innebär litet mer operativinriktning av jämställdhetsarbetet i arbetslivet. Detfinns klara nackdelar i propositionen som kommerfram, negativa konsekvenser. I har vi kommit en bra bit,men väldigt mycket återstår. Enligt min uppfattningär det kvinnornas egen kamp för frigörelse ochjämlikhet som givit upphov till den relativtjämställda situation som vi har . Men oerhörtmånga problem återstår, och hoten att kvinnornahåller på att tappa mark är flera.Det finns, fru talman, olika perspektiv idiskussionen om jämställdhet. Man kan betonalikheten, vilket vi ofta gör i politik. Det är självklartatt vi är lika. Det är självklart att människovärdetskall stå lika. Det är självklart att chanserna,möjligheterna, rättigheterna och friheterna skallvara lika. Det är ett perspektiv.Men det kan också leda fel -- det kan också leda rättså att lagstiftning som betonar likhet föreskrivs.Men det kan leda fel genom att vi inte uppfattar deskillnader som verkligheten erbjuder praktiskttaget överallt, exempelvis i näringslivet, ifackföreningsrörelsen, i hemmen. Då kan till syneslagar om likhet bli ojämlika lagar i verkligheten. Påsamma sätt finns det ett ojämlikhetsperspektiv.Män och kvinnor är olika på en del sätt. De harockså olika roller i det biologiska och samhälleligalivet. Det kan innebär en styrka att lyfta framolikhetsperspektivet, dvs. att understödja kvinnort.ex. i förhållande till barn och barnavård. Men detkan naturligtvis också innebära att man fokuserarpå just de frågor som konserverar kvinnors roller.Jag menar att vi ser exempel på båda dessaförhållanden i dag.För oss i är det inte en tillfällighetatt vi prioriterar kvinnofrågor. En urkälla för vårpolitik är solidaritetstanken, jämlikhetstanken ochrättvisetanken. Det gäller både på klassområdetoch på könsområdet. Vi sticker inte under stol medatt det behövs både klasskamp och kvinnokamp ivårt samhälle för att åstadkomma rättvisa.Kvinnornas situation är underordnad. Detgäller såväl maktmässigt som lönemässigt. Dethandlar om ohälsa, dubbelarbete, arbetstid osv.Feminismen är ett sätt att lyfta uppkvinnoperspektivet och att hävda kvinnornas rätt.Det innebär en kamp för välfärd, för fred ochhumanistiska värderingar.Rättvisekampen ställer kvinnornas situation ifokus. Den manliga dominansen, det manligamaktperspektivet kommer faktiskt att hotas. Dethandlar både om makt och om privilegier.Feminismen hotar rådande ordning, vilket jag ärglad för i den mån feminismen kommer att lyckas.Verkligheten är ju en verklighet i ojämlikhet närdet gäller fördelning av makt och resurser, när detgäller ansvar för hem, barn och omsorg samt vårdoch när det gäller dubbelarbete och utnyttjande avarbetstid -- oavlönat och avlönat. Verkligheten ärojämlik när det gäller arbetsmarknaden, som ärmycket segregerad i . Det gäller både denvertikala skiktningen på arbetsmarknaden, med fåkvinnliga chefer inte minst i näringlivet, och denhorisontala skiktningen, dvs. Männenfinns särskilt i produktion, och kvinnorna finns ireproduktion, omsorg och vård.Kvinnorna har också lägre pensioner. Kvinnornadrabbas värre av nedskärningarna isjukförsäkringen, vilket visades iSjuk- och arbetsskadeberedningens första rapport.Kvinnorna drabbas också mest av arbetsskador,förslitningsskador.Lönediskrimineringen som kanske är huvudfrågani dag är skrämmande. I har vi en lagstiftningpå detta område , och kvinnornadiskrimineras fortfarande när det gäller löner.Diskrimineringen visar sig på många sätt. Den kanske genom ett slags kollektiv diskriminering, därföratt kvinnor och män finns i olika yrkesområden.Den kan ske befattningsmässigt, genom att männenfinns i de högre skikten. En diskriminering kanockså vara rent individuell på grund av kön. Närman inte hittar någon annan förklaring finner manatt kvinnor faktiskt har lägre lön.Men det kan också handla om sexuella trakasserier,våldtäkter, kvinnomisshandel, dvs. bristen påkvinnofrid i vårt samhälle, i . Dethandlar, precis som ocksåpåpekade, om hotet mot sysselsättningen, omnedskärningarna i kommunerna när det gällervälfärdsapparaten vård och omsorg. Det drabbarkvinnor direkt genom att jobb försvinner. Detdrabbar kvinnor genom att den offentliga sektornär en nödvändighet för att kvinnor skall ha enjämställd position i arbetslivet.Så är verkligheten. Hoten är mycketkonkreta. Genom den EU-anslutning som mångapartier förespråker föreligger ett klart hot, dettainte minst med tanke på hur den offentliga sektornoch världfärdssystemet ser ut i övriga , menockså med tanke på de ekonomiskakonsekvenserna av ett EU-medlemskap.Hoten handlar också om kraven på vårdnadsbidragsom skall föra hem kvinnorna till hus och härd ochom idéerna om ett pigsystem. villinte ens diskutera det. Om sådana förslag läggsfram kommer vi att diskutera dem på fullaste allvar.Hoten handlar också om attackerna motkvinnornas rätt till sin egen kropp, mot aborter. Dehandlar om pensionssystemet, där kvinnorna underPensionsberedningens gång ideligen har varit iunderläge. Ideligen har man fått föra en kamp föratt för upp rättmätiga krav. Hoten handlar ocksåom försämringarna i anställningsskyddslagen, vilkaframför allt drabbar kvinnorna, vilket vi kankonstatera. Nedskärningarna inom kommunernahar jag redan nämnt.Den situation som vi har, med allt färremänniskor som jobbar alltmer, och som har oerhörtmycket övertid, drabbar kvinnor, med det speciellaansvar som kvinnor tyvärr fortfarande har för barnoch hem.Andra partiers totala ointresse att vilja diskuteraarbetstidsförkortningar är andra aspekter.Försämringarna i a-kassan drabbar särskiltdeltidsarbetande, vilka är kvinnor.Arbetsskadeförsäkringens försämring spelar ocksåen roll. Sjukförsäkringen, med karensdagarnasinförande, slår allra hårdast mot kvinnorna, vilketalla utredningar visar. På det sättet bedriverregeringen en djupt kvinnofientlig politik i denallmänna politiken.Varannan damernas är mycket bra, men det räckerinte alls. Det är de politiska besluten som äravgörande. Det finns en stor risk, vilken jag gångpå gång påpekat i jämställdhetsdebatten här ikammaren, att politiken blir ''snuttifierad'', dvs. attkvinnofrågan, jämställdhetsfrågan blir entemafråga, som några ledamöter kan prata om ikammaren och skriva motioner om, men som intealls svarar mot den allmänna politik som bedrivs ilandet.Kvinnopolitik får inte bli ett alibi, för en politik somi själva verket går åt andra hållet. Den får inte barabestå av vackra ord. Vi i menar attså är fallet i dag.Fokuseringen i propositionen ligger på arbetslivet.Det är egentligen skandalöst att vi kan notera iserier av utredningar och rapporter att vi har enkomplett, obefogad och dessutom olagliglönediskriminering av kvinnor. Det hänger ihopmed ojämlikheten och ojämställdheten påarbetsmarknaden i stort.Fru talman! Vi har en mycket segregeradarbetsmarknad där män och kvinnor arbetar medolika saker inom olika områden. Det finns enoerhört stark bist på kvinnliga chefer. Jag nämndeatt det särskilt är fallet inom näringslivet. Men detgäller också inom fackliga organisationer. Det ärfaktiskt skamligt.Vi har diskuterat jämställdhetslagen många årtidigare. har då sagt attjämställdhetslagen har varit för tandlös och att deninte räcker till. har sagt att denkommer att medföra menlösa jämställdhetsplaneroch när det finns kollektivavtal kommer det inte attfinnas mycket mer att säga förjämställdhetsombudsmannen.Precis så har det gått. I utskottsbetänkandet kan viläsa: ''När det gäller Jämställdhetsnämndenkonstateras att nämnden, som tillkom 1980,fortfarande inte har meddelat något endavitesföreläggande. Bristen på ärenden hängerenligt propositionen samman med det faktum attkollektivavtal om jämställdhet har täckt störredelen av arbetsmarknaden och att JämO därmedhar saknat möjlighet att utöva tillsyn.'' Det är precisdet förutsade.Det är inte utan besvikelse somarbetsmarknadsutskottet nu kan notera vad somuppges i propositionen om att några nya centralaavtal inte har tillkommit sedan ikraftträdandet avden förändrade jämställdhetslagen den 1 januari1992 och att heller inte några tillägg har gjorts ibefintliga avtal. Vi kan också notera attkollektivavtalen är hållna i allmänna ordalag ochatt de i endast få fall innehåller några klartförpliktigande regler. Därför hälsar vi medtillfredsställelse att lagen nu görs mer tvingande.Det har inte varit stort intresse förjämställdhetsfrågor. Aktörerna påarbetsmarknaden har faktiskt misskött sittåliggande från och dessutom frånkvinnorna och fackföreningsmedlemmarna. Men ien lågkonjunktur, eller i en högkonjunktur därarbetsgivarsidan starkt driver frågan ommarknadslöner och angriper kollektivavtalsrätten,är det klart att det inte är så lätt att hävdajämställdhetsintresset.Från sida vill jag bara slå fast attlönediskriminering är fullständigt oacceptabelt.Därför är vi kritiska mot propositionens förslag ochutskottets betänkande. Det är en förbättring mottidigare, men är det tandlöst. Det ärinte särskilt operativt och inte särskiltåtgärdsinriktat.Den kartläggning som skall ske av löneskillnaderundantar företag med mindre än tio anställda.Varför är för mig fullständigt obegripligt, inte minsteftersom vi räknar med att omfattningen av dentypen av företag kommer att öka -- allt fler kommeratt bli anställda där. Det handlar inte minst om denprivata tjänstesektorn.Att inte kräva mer än en allmän kartläggning ochatt inte heller försöka precisera i termer av krav påanalys är också obegripligt. Att inte tillåtajämförelser utanför företaget för att fåbranschmässiga indikationer på omlönediskriminering kan sägas förekomma ärobegripligt. Att inte klarare peka på värdet av enkönsneutral systematisk arbetsvärdering somsäkerligen är det instrument som kommer att kunnaleda till ett mer jämställt löneläge i svenskt arbetslivär för mig också ofattbart. Bristen på skriftligauppgifter, att verkligen kunna få information för attkunna hävda sina intressen om man anser sig varautsatt för lönediskriminering, är likaså obegriplig.Operativa planer och konkreta åtgärder är vad visaknar. Vi tycker fortfarande att det är en tandlössituation.Vänsterpartiet försvarar alltidkollektivavtalsrätten. Vi försvarar de fackligaorganisationernas möjlighet att självständigt formaen linje och att träffa avtal som reglerar läget påarbetsmarknaden. Men i viktiga fall måste mantillgripa lagstiftning. Vi har förespråkat detta närdet gäller etnisk diskriminering och ijämställdhetsfrågan.Vi menar att en lagstiftning som är mer operativoch som ställer högre krav på arbetsmarknadensparter i själva verket befrämjar de intressen som äreller borde vara fackföreningarnas, nämligen attåstadkomma jämlikhet och rättvisa. Det skall intefinnas omotiverade löneskillnader. Det handlar omatt undvika en diskriminering. Vi har föreslagit enmodell som går väsentligt längre. Exemplet harhämtats från , den s.k. Ontariomodellen.Där har man en likalönelag som innebär att man påbasis av könsneutral systematisk arbetsvärderingför större företag med mer än 100 anställdagenomför och tvingar igenom åtgärder ochavtalslösningar med direkt inriktning på atteliminera lönediskrimineringen. Därefter fårmindre företag följa detta inom en mycket snartidpunkt.Det är att gå mycket långt i förhållande till densvenska avtalsmodellen, fru talman. Men det ärockså en fråga om att upphäva en diskrimineringoch att respektera lagstiftningen.JämO:s insatser har lämnatmycket i övrigt att önska. Fall har inte drivits, detfinns ingen rättspraxis, trots att det råderlönediskriminering för fulla muggar på vårarbetsmarknad. Vi menar att JämO nu får ett störreansvar och att JämO:s anslag skall höjas. LiksomBerit Andnor menar vi att kvinnoorganisationeroch organisationer till stöd för misshandladekvinnor såsom , etc. gör ett storartatarbete för att hävda jämställdheten i Sverige.Därför bör de få ökade anslag.På samma sätt borde frågan ominvandrarkvinnornas situation uppmärksammas,vilket kommer att göra senare idebatten. De klassaspekter som är inbakade ikönsproblematiken bör också uppmärksammasmer, vilket vi har hävdat och som tas upp i minmeningsyttring.När det gäller utbildningsområdet är det ocksåmycket viktigt att jämställdhetslagen får en bredaretäckning. Utbildningsområdet är snarliktarbetslivet. Där förekommer mycket som stridermot jämställdhet och likställdhet.Det viktiga jämställdhetsperspektivet ochkonsekvensanalyser för kvinnor saknas ofta istatliga utredningar och i propositioner. Vi har ettyrkande som aknyter till detta. Det är nödvändigtatt starkt fokusera på jämställdhetsaspekten i denallmänna politiken och i utredningar.Fru talman! Jag skall försöka att spara tid förkammaren vid voteringarna. Jag står naturligtvisbakom min meningsyttring i betänkandet somomfattar en stor mängd av olika områden. Men jagnöjer mig med att yrka bifall till reservationerna 1,9, 10, 11, 12, 18 och 21 samt dessutom till minmeningsyttring vad gäller momenten 2, 23 och 44.Anf. 7 (nyd) replik:Fru talman! Jag skall inte gengälda HansAnderssons lilla ironiska sarkasm utan i stället medkraft understryka att han är välkommen i debatten.Jag lyssnar gärna på honom, trots att jag inte delarhans synpunkter och har mycket avvikandesynpunkter. Men jag lyssnar gärna på allasynpunkter.Jag är inte ovillig att diskutera pigdebatten avprincipiella skäl. Men jag är inte benägen att gå ini den s.k. pigdebatten, därför att jag tycker att denär så ovärdig, framför allt för er som kallar erarbetets söner. Jag blir beklämd när jag hör hurman nedvärderar arbetsinsatser bara för att deutförs inom ett hem. När samma arbetsinsatserutförs på ett hotell, som städerska ellerlokalvårdare som det heter i vissa kretsar, är det ettrespektabelt yrke. Men när de görs i ett hem är detfråga om ett pigjobb. Jag skulle skämmas över attföra fram den typen av argument. Det är dendebatten som jag vägarar att gå in i, HansAndersson.Hans Anderssons grundtema är, inte alldelesöverraskande, kvinnokamp, kvinnomakt ochliknande. Kvinnomakten och kvinnokampen har jufaktiskt gett resultat så att det visslar om det inomdaghemsvärlden och i . Där är detförvisso kvinnomakt som gäller. Det handlar omöver kvinnor. Då är min fråga till HansAndersson: Är detta ett problem? Hur ser HansAndersson på den enorma kvinnodominans sområder inom kommunala daghem och ?Jag har förstått att man inom Vänstern är varmföreträdare för s.k. kollektiv barnomsorg och gärna ser att alla barn omhändertas av detvälvilliga samhället i stället för av kärleksfullaföräldrar. Om anser att detta är ettproblem, vad vill han då göra åt resultatet medkvinnomakt och kvinnokamp?Anf. 8 HANS () replik:Fru talman! Jag är glad över att , och jag hoppas att han också lär sig någotav det jag säger.När det gäller den s.k. pigdebatten, eller låt osskalla den för drängdebatt -- det går också bra omdet handlar om att klippa häckar -- vill jag säga attdet går alldeles utmärkt att arbeta i andramänniskors hem. Men låt det då ske på likställdavillkor! Man skall följa avtal, betala samma skatteroch arbetsgivaravgifter. Samhället skall inte gevälbeställt folk subventioner för att de skall få hjälpav vad jag kallar pigor och drängar. Det vore minstatt gå tillbaka till 30-talet.Stefan talade om kvinnomakten inombarnomsorg och skola. Jag tror att kvinnomaktenskulle bli än mycket större, om de som StefanKihlberg kallar ''de kärleksfulla föräldrarna'' skullefå ta hand om det hela. Då skulle kvinnorna hemmavid spisen i ensamhet få sköta detta oavlönat -- ellermed ett vårdnadsbidrag på kanske 2 000 kr.Det handlar inte om någon kvinnomakt. Viförsvarar barnens bästa. Därför vill vi ha enpedagogiskt riktig och bra utformad barnomsorg.Vad tycker om det? Hur skall vilösa det problemet? Ja, höj lönerna kanske inomdenna sektor. Då blir måhända även männenintresserade av att ta del av den. Skapa nyaattityder så att männen förstår attomhändertagandet av barn är mycket viktigare änatt ta ha hand om avgassystem och växellådor påbilar. Problemet handlar dels om att skapa bättrejämställdhet och lönevillkor i arbetslivet, dels omatt förändra attityder. I den kampen har jag tyvärrinte alls såsom partner.Anf. 9 (nyd) replik:Fru talman! Jag noterar att intesvarade på mina frågor. Det är kanske i och för sigsvar nog. Jag upprepar mina frågor igen.Anser att det är ett problem att deoffentliga daghemmen och är så totaltkvinnodominerade som är fallet? Hans Anderssonsvarar att det är för barnens bästa. Då kommer minnästa fråga: Vad är barnens bästa och hur har HansAndersson tagit rätt på det? sadeatt vi skall skapa nya attityder. Jag vill hemst gärnaha svar på frågan: Hur skapar man nya attityder avden kaliber som gillar?Anf. 10 HANS () replik:Fru talman! Jag svarade på de två frågor som jagfick. Felet med de s.k. pigorna är att det innebär attsamhället skattesubventionerar välbeställda för attdessa skall få sina privata tjänster utförda hemma.Detta är orättfärdigt och en felaktig linje. Det ärdessutom en inte särskilt framsyntarbetsmarknadspolitik.Det är inte något feministiskt krav att det skall varamaximalt många kvinnor på daghemmen -- tvärtomskulle jag tro. Jag är förespråkare för att man aktivtförsöker få en jämställd situation bland personalenoch rekryterar män. Det var detta jag talade om.Men det kräver en attitydförändring.