prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Det är självfalletdet som det handlar om.Jag vet inte vilka undersökningar , men jag tänker inte bara på enundersökning, utan det har gjorts återkommandeundersökningar om vilken barnomsorg föräldrarönskar. Det jag redovisade är inte hämtat ur minaprivata sonderingar av vad folk i allmänhet tycker,utan det är välgrundade resultat av undersökningarsom har gjorts av , olikaopinionsinstitut, osv. Av dem framgår det tydligtvad föräldrar önskar.Anf. 14 (nyd) replik:Fru talman! Ja visst, det framgår tydligt vad deönskar: bra barnomsorg! Jag vädjar till EvaZetterberg: Låt föräldrarna själva aktivt välja!Problemet är att det inte finns någramöjligheter att välja. På det här området gällerHenry Fords klassiska uttalande: Välj vilken färg nivill, bara den är svart. Så ser valfriheten på det härområdet i praktiken ut . Välj vilkenbarnomsorg ni vill, men det finns i stort sett bara ettkommunalt utbud.Det är det mönstret vi vill byta. För oss är mammaoch pappa till barnen de enda som har rätt att fattabeslutet. Vi vänder oss i grunden mot denförmyndarmentalitet som ligger bakom EvaZetterbergs uttalande om vad som är bäst för barn.Visst studerar jag barnomsorgen -- intensivt, skullejag vilja påstå, . Dess värre har jaglitet svårare att göra det lika intensivt sedan jaghamnade i som när jag bor i bor nämligen granne med ett daghem; ettkommunal daghem är vår allra närmaste granne.Jag har tillbragt många timmar där, men vi har intehaft våra egna barn där.Eftersom vi bodde grannar försökte vi få tillståndför våra barn att leka med dagisbarnen, men detfick de inte. Vi fick inte släppa in våra barn för attleka med dagisbarnen på iGöteborg! Varför inte det? Nej, det kunde de inteta ansvar för. Nej, sade jag, det behöver ni inte. Vikan friskriva er från det i ett dokument: Vi, mammaoch pappa, tar ansvaret, vad som än händer. Mendet gick inte. Det tycker inte jag är barnomsorg!Jag tror t.o.m. -- ja, jag vet det -- att dagisbarnengärna ville att , och skullekomma och leka med dem, men det fick de inte. --Jag tycker alltså inte att skallutnämna sig till den som ensam är kunnig påområdet.I måndags var jag på en debatt för blivandeförskollärare på här i Stockholm.Det var ungefär 300 -- naturligtvis var 295 kvinnor;det är ju så. Men det skall vi inte klandra dem för.Men det skrämmer mig litet grand attnyrekryteringen är så totaltkvinnodominerad.Något som gjorde mig litet beklämd var att detframgick så tydligt vilka politiska uppfattningardessa blivande förskollärare hade. Jag frågade enav lärarna: ni gjort något skolval ellerliknande? Jag har nämligen en hypotes. -- Nej,svarade han och såg påtagligt besvärad ut; hanförstod min hypotes. Jag kan garantera att det så attsäga inte hade blivit samma resultat i det skolvaletsom det blir på i !Anf. 15 () replik:Fru talman! Jag skall kommentera den senastefrågan. Både och jag bör funderaöver om det är hur man ser på kontakten medbarnen och på deras behov som gör att man väljerannorlunda politiskt.Hur har löst eller inte löst sinabarnomsorgsproblem tänker jag inte lämna någrasynpunkter på. och Ny demokratitar upp det faktum att det på vissa håll har funnitsoch finns en stelbent byråkrati inom denkommunala barnomsorgen. Att man tar det tillintäkt för att hela verksamheten skulle vara fel ellerinte vara till gagn för föräldrarna är att gå väldigtlångt i sina slutsatser. Jag ställer inte upp på det.Däremot finns det all anledning att se till attföräldrar får mer att säga till om även inom denkommunala barnomsorgen och att man fårmöjlighet att där pröva alternativ pedagogik. Detfinns mycket att göra på det området.Till sist, fru talman, vill jag ta upp frågan omåterremissen. Jag tycker inte att en bra förklaring. Denna fråga har vinämligen diskuterat isocialutskottet. har haft allamöjligheter att lägga fram sina alternativa förslagoch försöka få med sig de borgerligarepresentanterna i socialutskottet, men han harinte lyckats. Varför komma med detta ? Det verkar vara en ursäkt för att kommaundan och tillgodose de borgerliga partierna, trotsatt man har sagt sig vilja stå för ett avslag när detgäller vårdnadsbidraget. Jag kan inte tolka det pånågot annat sätt.Anf. 16 ():Fru talman! Vi socialdemokrater yrkar avslag påregeringens proposition om införande av ettvårdnadsbidrag. Det gör också majoriteten isocialutskottet.Vår inställning är väl känd. Ett vårdnadsbidragkommer att öka orättvisorna, minska valfriheten,hota jämställdheten och öka budgetunderskottet istatens finanser.Vårt land befinner sig i en ekonomisk kris medmassarbetslöshet, urusla statsfinanser och ökandeklyftor mellan människorna.Krisen drabbar barnen. kom ännu enlarmrapport från barnens värld. Sverigeskommuner skall spara 1,6 miljarder påbarnomsorgen bara . Det är ,, och IMU somhar sammanställt en omfattande och nedslåenderapport om läget inom barnomsorgen.I går kom med sin skrift Socialrapport . Den visar bl.a. att 500 000 barn i vårtland växer upp i familjer med knappa ekonomiskaresurser. För vart femte barn med ensamföräldertäckte inte familjens inkomst de beräknadelevnadsomkostnaderna.I detta utomordentligt dystra läge har regeringenlagt fram sitt förslag till vårdnadsbidrag med enberäknad kostnad på 3,7 miljarder. Det är ett heltofinansierat förslag som bara spär på det redanrekordhöga budgetunderskottet. Till det kommerungefär 70 miljoner i ökade administrativakostnader. Det behövs nämligen en rejäl byråkratiför att räkna ut och betala ut vårdnadsbidraget.Regeringen visar med detta en anmärkningsvärdbrist på ekonomiskt ansvar -- men inte bara det.Regeringen visar också en anmärkningsvärd bristpå rättvis prioritering.Samtidigt som kommunerna tvingas skära bort 1,6miljard i barnomsorgen tar regeringen på sigspenderbyxorna och lägger 3,7 miljarder på ettvårdnadsbidrag. Vilka vinner och vilka förlorar påden politiken?Ensamstående småbarnsmammor kommer inte attfå någon nytta alls av vårdnadsbidraget. Dekommer bara att få vara med och betala genom sinskatt. Som ensamförsörjare måste de arbeta minst30 timmar , och det betyder noll kronor ivårdnadsbidrag.Vårdnadsbidraget blir mest intressant för dem somredan har råd att stanna hemma, familjer med enhögavlönad man och en hemmafru.Vårdnadsbidraget blir i kronor räknat allra mestvärt för de familjer där bägge föräldrarnaförvärvsarbetar, har goda inkomster och kananställa en barnflicka. De familjerna får helabidraget på och får desssutom göra avdragvid taxeringen för kostnaderna för barnflickan. Detbetyder att de får efter skatt ivårdnadsbidrag.Man kan verkligen fråga sig om det är dessafamiljer som främst behöver samhällets stöd.I ett svårt ekonomiskt läge gäller det att hållasamman och se till att klyftorna mellan människorblir så små som möjligt. Att bära varandras bördorhar för oss socialdemokrater en djup etiskbetydelse. Regeringens politik går tyvärr i motsattriktning.Socialstyrelsen lämnade sin rapport i förändringstider till regeringen ochsocialminister . Av det digramaterialet kan man dra många slutsatser. Jag skalldra tre:För det första prioriteras inte verksamheter förbarn. Tvärtom minskar resurserna mer för barn ochunga än för annan verksamhet. Detvisar också den publiceradeundersökningen från och det andra fortsätter nedskärningarna allra mesti storstäder och förortskommuner som har en meransträngd ekonomi än andra.För det tredje blir barnfamiljernas egen ekonomiallt viktigare för barnens välfärd. Många familjerkan med pengar, tid och kunskap kompensera sinabarn när dagis, skola, fritis, bibliotek ochmusikskola försämras eller läggs ner. Andrafamiljer har inte en chans att kompensera.Barnombudsmannens kommentar var attrapporten är oroväckande när det gäller synen påbarn enligt . Regeringen haranledning att titta på hur man lever upp tillåtagandena i . De långsiktigaeffekterna är inte belysta sägerbarnombudsmannen samma kritik kan riktas motvårdnadsbidragspropositionen. Regeringen harinte analyserat vilka effekter vårdnadsbidragetkommer att ge. Hur många småbarnsmammorkommer att stanna hemma? Vad händer medarbetskraftsutbudet ? Kommer kvinnor atthelt tappa fotfästet på arbetsmarknaden? Hurmånga barnfamiljer kommer att välja bortbarnomsorg som har offentligt stöd? Hur mångafler småbarnsföräldrar kommer att skiftarbeta?Hur många barn med behov av särskilt stödkommer att sluta i barnomsorgen? Vad kommer atthända med vår väl utbyggda barnomsorg?På alla dessa frågor ger propositionen inga svar.Ingen vet.Som vårdnadsbidraget är konstruerat gynnar detprivata tillsynsalternativ framför offentligt stöddbarnomsorg. Kostnaden för helprivat tillsyn fårdras av motsvarande bidraget på 2 000 kr.Avgifterna till kommunalt dagis ellerföräldrakooperativ får inte dras av alls.Eftersom vårdnadsbidraget betalas fullt ut bara tilldem som har helprivat tillsyn eller ingen alls finnsdet risk för att allt fler kommer att ''saxa'' sinaarbetstider för att behålla så mycket som möjligt avbidraget. Vårdnadsbidraget blir en extrainkomst ivardagsbudgeten, och det ligger nära till hands attmånga föräldrar ser sig tvingade att lösabarnomsorgen på billigast möjliga sätt och avståfrån en daghemsplats. Det kanske blir en släkting,en granne eller ett äldre syskon som får se tillbarnen medan föräldrarna arbetar. Mest drabbasbarnen med behov av särskilt stöd.Konstruktionen av vårdnadsbidraget innebär attföräldrarna kan använda pengarna till vad somhelst -- utom till barnomsorg med offentligt stöd.Då fryser pengarna inne.Om regeringen var genuint intresserad av attförbättra barnfamiljernas situation genom att satsaytterligare 3,7 miljarder hade man naturligtvis valtde upparbetade vägar som vi har i den svenskafamiljepolitiken. Man kunde ha höjt barnbidraget.Man kunde ha förbättrat bostadsbidraget för att nåframför allt låginkomstfamiljerna. Man kunde habyggt vidare på föräldraförsäkringen. Man kundeha satsat på kommunerna för att klara kvalitén ibarnomsorgen.Men detta gör man inte. Man är ute efter någotannat. Det handlar inte om att ge barnfamiljernamer stöd. Man vill åstadkomma ett systemskifte isvensk familjepolitik genom stora nedskärningar ivälfärden och genom en helt annan syn på kvinnorsoch mäns uppgifter i samhället.Många kvinnor i är rädda för deneuropeiska unionen och för ett svenskt EU-medlemskap med dess befarade konsekvenser närdet gäller kvinnors rätt till arbete och utbildning.Jag vill påstå att det är en obefogad rädsla iförhållande till vad regeringen tänker åstadkommaalldeles på egen hand.Inga Persson, docent i nationalekonomi som hararbetat åt , svarade i enintervju på frågan om vad som händer svenskakvinnor vid ett EU-medlemskap. Hon sade: ''Ettvårdnadsbidrag som gör det lönsamt för mångakvinnor att stanna hemma blir ett större bakslag förjämställdheten än ett medlemskap i . ''Fru talman! Vårdnadsbidraget hotarjämställdheten på flera sätt.Marginaleffekterna är extrema. För lågavlönadedeltidsarbetande kvinnor blir det knappt lönsamtatt arbeta. är bidraget så litet attknappast någon enda pappa kommer att stannahemma med barnen. Signalen är tydlig --småbarnsmammor behövs inte i arbetslivet. Derasinsats är försumbar.Vårdnadsbidraget bidrar till att kvinnor får ännusämre villkor i arbetslivet med bl.a. en sämrelöneutveckling. Sambandet mellan förhållandena iarbetslivet och fördelningen av föräldraansvaretmellan mamman och pappan är mycket tydlig.Jämställda villkor i arbetslivet förutsätter enjämnare fördelning av föräldraansvaret.Vårdnadsbidraget verkar i rakt motsatt riktning.Kopplingen till tjänstledighet innebär attmånga kvinnor aldrig kommer in påarbetsmarknaden eller kommer att utestängas frånden. Kvinnorna som stannar hemma blir återigenberoende av männnens inkomster. Kvinnornatappar fotfästet på arbetsmarknaden, och däriligger också det största hotet mot jämställdheten.Fru talman! Vi socialdemokrater vill i stället drivaen familjepolitik som sätter barnens levnadsvillkori främsta rummet, som främjar jämställdhetenmellan kvinnor och män och som stärkerkvinnornas ställning i arbetslivet.Den socialdemkratiska familjepolitiken har lett tillatt vi lever i ett av världens mest jämställdaländer. Kvinnor och män kan kombineraförvärvsarbete och föräldraskap. Nästan allasmåbarnsmammor arbetar utanför hemmet,som vi har höga födelsetal.Föräldraförsäkring, god barnomsorg ochbarnbidrag till alla barn är hörnstenar i densocialdemokratiska familjepolitiken. Vill manförbättra barnfamiljernas ekonomi och samtidigtöka valfriheten och jämställdheten så krävs en heltannan politik än den regeringen för.Det krävs en politik som ser till att god barnomsorgblir tillgänglig för alla barn. Det krävs en politik förfull sysselsättning så att alla föräldrar som villarbeta kan göra det. Förvärvsarbete är den faktorsom har störst betydelse för familjernas ekonomioch för jämställdheten.För kvinnornas och barnens skull hoppas jag att enmajoritet av ledamöter bestämmersig för att avvisa regeringens förslag.Jag yrkar bifall till hemställan i utskottetsbetänkande nr 25 och avslag på reservationerna nr1 och 3. Jag yrkar bifall till reservation 2 underförutsättning av bifall till reservation 1.Vi socialdemokrater står självfallet bakom samtligareservationer i betänkande nr 29, men för att vinnavoteringstid yrkar jag bifall till reservation 1.I detta anförande instämde , , , , , ,, , ,, , , , och (alla s).Anf. 17 ()replik:Fru talman! Det var inga nyheter som Maj-IngerKlingvall kom med. Det var egentligen enrepetition av det som har sagts här tidigare. Jag kanverkligen konstatera att det statiska tänkandet somsocialdemokraterna har demonstrerat tidigare här ikammaren kvarstår. Man kan inte heller låta bli attkonstatera att det här vårdnadsbidraget som ansesvara så litet och obetydligt ändå enligt densocialdemokratiska synen kan ställa till med såförfärligt mycket elände. Jag tänker inte repeteraallt. Ni har hört det tidigare.Maj-Inger säger att det här är så orättvist.Det är precis vad det inte är. Det här för oss ett stegnärmare rättvisa mellan olika familjer och olikaföräldrar som väljer på olika sätt. Det finns familjersom har tillgång till subventionerad kommunalbarnomsorg. Det gäller ganska mycket pengar.Eftersom det är fråga om småbarnsplatser så gällerdet mellan 70 000 och 80 000 per plats. Det finnsockså familjer som inte kan eller inte vill eller avnågot skäl inte har möjlighet att utnyttja kommunalbarnomsorg. Här kan vi utjämna så att det blirrättvist. Det finns också väldigt många lågavlönadeföräldrar som trots stora ekonomiska umbärandensjälva vill välja att stanna hemma och ta hand omsina egna barn.Maj-Inger säger att vi inte har analyserateffekterna och inte kan ge något svar. Nej, tänk attvi inte kan ge något svar. Det ärnämligen människorna själva som skall välja.Därför kan vi inte i förväg analysera allt. Men, somjag har sagt tidigare, vill vi ge möjligheter och enstörre rättvisa.Det är självklart att man bara får dra av förbarnomsorg som man har fått utanför densubventionerade. Eftersom avdragen gällerbarnomsorg som man själv har betalat för medvårdnadsbidraget förstärker det möjligheten fördem som så önskar att kunna välja annanbarnomsorg.Hur kan ett vårdnadsbidrag så totalt hotajämställdheten? som vill påstå.Vårdnadsbidraget är så pass försiktigt att det baragäller när barnen är små. Under två årfår föräldrarna möjlighet att t.ex. välja att stannahemma eller att använda någon annan form avbarnomsorg. Vad är det för ett samhälle somSocialdemokraterna vill skapa, eller snarare tvingapå människor? Det gäller ju begränsademöjligheter. Jag hoppas att vi kommeratt kunna uppnå den rättvisa som vi strävar efter.Anf. 18 ()replik:Fru talman! Jag vill ställa en fråga till IngridHemmingsson. Trots att vi har haft så mångadebatter i denna kammare i de här frågorna har jagaldrig förstått på vilket sätt valfriheten ökar förbarnfamiljerna med ett vårdnadsbidrag. Vilkenvalfrihet är det som talar om? Hur ökar valfriheten för denlågavlönade ensamstående mamman med dettavårdnadsbidrag? Kan klara utdet för mig i den här debatten skulle det varamycket bra.Ingrid hade också en annansynpunkt på rättvisa i sitt inlägg, som jag ocksåmåste få fråga om. På vilket sätt blir det en merarättvis fördelning mellan män och kvinnor när detgäller ansvarstagandet för barnen med ettvårdnadsbidrag? För mig är det en mycket storgåta. Om kan lösa den vorejag mycket tacksam.Så till frågan om hur vi skall använda samhälletsstöd. Vilka grupper är det som behöver samhälletsstöd mest just nu? Jag återkommer till det faktumatt vi nu vet att barnomsorgen kommer att fortsättaatt utsättas för svåra nedskärningar. villregeringen lägga 3,7 miljarder på ettvårdnadsbidrag som -- så som jag ser det -- ger mesttill dem som minst behöver dessa pengar. Vadtycker om den härprioriteringen som regeringen gör? Det storaproblemet är att barnen utsätts för många avnedskärningarna i kommunerna. Det handlar intebara om barnomsorgen. Det gäller också mångaandra mycket viktiga delar av välfärden. I densituationen väljer regeringen ett vårdnadsbidrag.Är det rättvist? Kommer det att leda till attföräldrarna kommer att få bestämma mera?Ingrid , vad är det för fel påföräldraförsäkringen och barnbidraget? Om IngridHemmingsson är beredd att satsa mer påbarnfamiljerna, varför vill hon då inte gå denvägen? Den vägen är väl beprövad. Den är rättvis,och den når alla.Sedan sade också attfamiljepolitiken med barnbidrag och brabarnomsorg är politikerstyrd. Men vem är det somskall bestämma om ett vårdnadsbidrag? Det, omnågot, är väl politikerstyrd familjepolitik?Regeringen har kört svensk ekonomi i botten, ochjag tycker att regeringen skall ta ansvar för det. Dåkan man inte i detta läge lägga fram förslag omytterligare reformer, som kostar 3,7 miljarder.Anf. 19 ()replik:Fru talman! Först och främst vill jag protestera motpåståendet att regeringen skulle ha kört ekonomini botten. Det är en fullständig osanning. Det är nogbara socialdemokraterna själva som tror på det.I mitt inledningsanförande tog jag upp vad som harorsakat den ekonomiska kris som vi har. Maj-IngerKlingvall nämnde inte med ett ord att kommunernafaktiskt är tvungna att spara. Men jag sade ocksåatt det gäller att det finns duktiga och kunnigapolitiker i kommunerna för att man skall kunnaspara på rätt ställe, så att det inte blir fel.Maj-Inger frågade mig om denprioritering som regeringen gör är riktig, om det ärrätt att satsa 2,3 miljarder på vårdnadsbidraget ochsedan dra undan några andra miljarder frånbarnomsorgen.Det seglar omkring väldigt många sådana häruppgifter , som kommer från enSocialdemokraterna närstående organisation, ellervad man skall kalla det för. Det finns inte någonsom helst anledning att uppmärksamma dem.Statsbidraget till kommunerna ges ju numera i enenda påse, och det är faktiskt kommunalmännensjälva som får göra prioriteringarna inom hela sinbudget.Maj-Inger ställde en hel del frågor, t.ex:Var ligger valfriheten med vårdnadsbidraget ochrättvisan mellan män och kvinnor?Vad gäller rättvisan mellan män och kvinnor anserjag att varje familj själv skall bestämma hur manskall ha det från tid till annan. Återigen ser vi dettastatiska tänkande, att det är vi politiker som skallkomma med pekpinnar om vad som är jämlikhetmellan män och kvinnor i den enskilda familjen.Det är så olika i olika familjer, så detta måste varanågot som man själv kommer överens om. Demöjligheterna ges i förslaget.Med ett vårdnadsbidrag får man större rättvisa ochvalfrihet i och med att de som väljer någonannan omsorg än den som kommunen erbjuderfaktiskt inte får ett öre. De som vill vara hemmanågon än vad föräldraförsäkringenföreskriver måste kunna få den möjligheten. Jagupprepar: Vi ger möjligheten. Hur man sedanutnyttjar den måste vara familjernas ensak.Som jag har sagt tidigare, finns det kanskemänniskor som vårdnadsbidraget inte passar för,eftersom de hellre vill jobba heltid och utnyttjakommunal barnomsorg. Men då kan man väl intesäga att vi skall undanhålla möjligheten också föralla andra, de som efterfrågar den.Vi kan inte göra några analyser därför att vi faktisktlitar på familjerna, på människorna. Det gör inteSocialdemokraterna.Anf. 20 ()replik:Fru talman! Det var inte så väldigt klargörande närdet gäller i vilken mån valfriheten ökar förbarnfamiljerna.Ingrid sade att det finns barnfamiljersom inte får ett öre, och att detta förslag skulle ökarättvisan. Det är inte sant. Alla barnfamiljer i daghar ju rätt till barnbidrag, och alla barn har rätt tillförskola och chans att gå på öppen förskola,deltidsgrupp eller vad föräldrarna tycker passarbäst. Som barnfamilj har man också möjlighet attfå bostadsbidrag, om man är en låginkomstfamilj,och naturligtvis kan man också utnyttjaföräldraförsäkringen.Om man vill satsa på en ökad valfrihet förbarnfamiljerna som innebär att de skall kunna väljahur mycket de vill arbeta och hur mycket de villvara hemma hos sina barn, och om man vill göra detpå ett rättvist sätt -- ja, då finns det inget bättremedel än en utbyggd föräldraförsäkring.Den kan användas på ett oerhört flexibelt sätt ochger, som sagt, mycket mer rättvisa. Framför allt också alla pappor möjlighet att vara hemmaoch vara nära sina barn.Ingrid tycker uppenbarligen inte attdenna regering har något ansvar för denekonomiska situation som vi har . Jag är av enhelt annan uppfattning. Vi har 600 000personer som befinner sig utanför den ordinariearbetsmarknaden, och vi har ett rekordstortbudgetunderskott.Jag tror att det är dags att regeringen börjar taansvar för situationen i svensk ekonomi. Det ärsjälvklart att den situationen också bidrar till attfriheten för människor minskar. För somarbetslösheten ökar, minskar människors frihet.Det tycker jag är en självklar slutsats med tanke påden situation som vi har.Till slut skall jag säga något om barnomsorgen,rättvisan och valfriheten för föräldrarna att självabestämma. Den väl utbyggda barnomsorg som vihar är en effekt av ett uttalat behov hos dagensfamiljer.I dag har alla ungdomar skaffat sig utbildning ocharbete. Efter det vill man bilda familj; så sermönstret ut för de allra flesta i . Nog voredet konstigt om vi som förtroendevalda inte toghänsyn till det? Detta är naturligtvis inte någotpåfund av maktfullkomliga politiker.Detta är min sista replik. Jag vill passa på att tackaIngrid debatterande omfamiljepolitik, eftersom jag vet att detta är hennessista debatt. Det har varit mycket stimulerande ochroligt, och jag vill också tacka för ett mycket långtsamarbete i socialutskottet.Anf. 21 ():Fru talman! kan fullföljaden reformering av den svenska familjepolitiken,som den här regeringen inledde för snart tre årsedan. Det är en reformering för ökad valfrihetockså i familjepolitiken.Med införande av vårdnadsbidrag och pappamånadkan ta de sista stegen i denna omgång påvägen mot ökad valfrihet för småbarnsfamiljerna.Det är den samlade effekten av samtliga förslagsom regeringen har lagt fram som skall ökavalfriheten för så många småbarnsfamiljer sommöjligt.Låt mig ändå gärna tillstå att regeringensfamiljepolitik naturligtvis är en kompromiss mellanfyra partier, som förvisso lägger tonvikten litetolika i familjepolitiken. Vart och ett av våra fyrapartier skulle inte har lagt exakt samma förslag,men ändå är det en bra kompromiss, som vi alla kanställa oss bakom. Framför allt är det en brakompromiss som verkligen ökar valfriheten isvensk familjepolitik.Även dagens debatt kommer att visa att få politiskaområden väcker så många och så starka känslorsom familjepolitiken. Det visar hur viktig fråganom våra barns uppväxt och den omvårdnad som vivill ge dem är för oss alla.På detta område finns också väldigt starkaideologiska värderingar om hur vi vill attbarnfamiljer skall forma denna känsliga ochmödosamma tid. Och som denna debatt redan harvisat, finns det lika starka ideologiska värderingarom hur man inte önskar att de skall göra.Var och en av oss har säkert en mycket bestämdupfattning om vad som är, eller vad som var, rätt föross själva och vår familj.