prot · GH09119 · 1994-06-07 00:00:00 — Jag tror att både kammarensledamöter och väljarna ute i landet är merintresserade av det.Holger säger att har haft denhär lagstiftningen . träddelagen om registrerat partnerskap i kraft i Danmark.Man har där alltså erfarenhet. Det ärfaktiskt sant att den danska motsvarigheten tillJustitiedepartementet inte har kunnat redovisanågra negativa effekter av lagen. Man har inte haftnågra lagtekniska eller juridiska problem medtolkningen eller någonting sådant, och den lagenser ut i stort sett på samma sätt som det svenskalagförslaget.I så fall är det svårare med sambolagen än med detföreliggande förslaget till partnerskapslag.Sambolagen är helt unik. Det finns inte något landsom har en motsvarighet. Men det har ändå gått braatt ha den . Åtminstone har det gått atthantera de problem som sambolagen har givitupphov till. Jag är övertygad om att våra juristeroch andra tjänstemän liksom de berörda här ilandet är fullt kapabla att också klara avpartnerskapslagens eventuella ''barnsjukdomar''.Jag har uppenbarligen betydligt större tilltro till densvenska ämbetsmannakåren än vad HolgerGustafsson har.Jag tycker att det är litet tjafsigt med sådana härdiskussioner om siffror. Skall jag tala om hur mångadet skall vara som lever i hushållsgemenskap för attde skall vara berättigade till en lagstiftning? Innanpartnerskapslagen började diskuteras andadesingen en stavelse om att man behövde någon sådanreglering av hushållsgemenskaper. Men när vi hadebörjat diskutera en partnerskapslag verkade detsom om hela landet plötsligt drällde av människorsom var oerhört utsatta och vilkas hela liv hängdepå att de fick en lagreglering av sitt gemensammaboende och sin gemensamma ekonomi. Jag kaninte se att det finns några som helst argument fördetta.Anf. 8 ():Fru talman! beslötriksdagen, som redan harpåpekat, att homosexualitet var en från samhälletssynpunkt fullt acceptabel samlevnadsform.I dag skall vi rösta om ett förslag till registrering avpartnerskap som ger samlevande av samma könmöjlighet till det rättsliga skydd som samlevande avmotsatt kön har kunnat få genom att ingåäktenskap.En majoritet i lagutskottet lägger fram detta förslagmed förhoppning om att få stöd från en majoritetav kammarens ledamöter. Detta gör vi inte för våregen skull eller på grund av något slags politiskprestige. Vi gör det inte heller för RFSL:s skull --representanter därifrån sitter förmodligen påläktaren. RFSL har visserligen drivit denna frågamycket aktivt, men man har på grund av det blivitlitet av ett slagträ i debatten.Fru talman! Vi gör det här för de människors skullvilkas kärlek, ömhet och omsorg om varandra alltidhar ifrågasatts och ibland rent av föraktats. Allamänniskor är så ivriga att understryka att de intevill diskriminera eller fördöma denna kärlek, ochdet är man i riksdag sade sigacceptera den. Trots detta ifrågasätts denfortfarande på många olika sätt. Det har de senasteveckornas uppjagade debatt verkligen visat.Den här partnerskapslagen handlar om två vuxna,ansvarsfulla människor som vill leva tillsammans iett frivilligt förhållande med omsorg, ömhet, kärlekoch troligen också sexuell attraktion. Det är enönskan som vi alla känner igen, skulle jag tro. Detenda ''felet'' är tydligen att känslorna hos den gruppsom vi diskuterar riktar sig mot en person avsamma kön.Vi kan diskutera i det oändliga varför det är så här,hur många människor det rör sig om osv. Dessa människor finns. De vill ta ansvarför varandra, och de vill ha en lag som ger tryggheti arvsrätt, efterlevandeskydd, giftorätt och allt somvi andra kan få genom att samhället har skapat enäktenskapsbalk. Frågan om att skapa en sådan härlag blir då en jämlikhetsfråga.Även ett sådant här parförhållande måstenaturligtvis kunna upplösas. Då behövs lagar somreglerar bodelning m.m. Detta är samhällets sätt attse till att ingen av parterna kommer till korta i ensådan situation. Märkvärdigare än så är det inte.Genom den här lagen uppmuntrar vi alltsåmänniskor att ta ansvar för varandra, och viskyddar en eventuellt svagare part om relationeninte håller.Jag kan inte begripa varför detta skulle vara såupprörande och varför så många människor ochenskilda grupper -- som uppenbarligen aldrigkommer att beröras av denna lag -- har försöktutöva påtryckningar på parlamentet för att vi inteskall anta den här lagen.Denna intolerans har inte varit helt olik den somjag mötte från högljudda grupper i mitt förrapolitiska uppdrag.Låt mig säga någonting om innehållet i lagförslaget,även om det är väl känt vid det här laget.Vi har valt den, enligt vår mening, enda möjligakonstruktionen av lagen. Den har också använts iDanmark och . Det är en separat lag somansluter direkt till de rättsregler som gäller föräktenskapet; de bestämmelser som har med barnatt göra är undantagna. Lagrådet har kritiserat denhär tekniken, men man har inte ens, som vi skriveri betänkandet, kunnat antyda att en annan metodkunde vara att föredra.Inte heller har Lagrådet föreslagit någraförbättringar i den lag som kritiseras. Lagrådet hari själva verket sagt sig ha förståelse för att man harvalt den här konstruktionen av lagen. Lagrådet harpekat på ett antal redan tämligen väl kändasvårigheter och har sagt att det kan bli så storasvårigheter att man inte bör lagstifta i den härfrågan, om det inte finns starka skäl för det. Detsistnämnda utelämnade , denvärderade vice ordföranden, i sitt anförande. Vimenar alltså att dessa starka skäl finns.Det som Lagrådet bl.a. har pekat på och somElisabeth också har tagit upp om deinternationella privaträttsliga konsekvenserna ärväl känt. Det är väl beskrivet av den utredning somhar föregått förslaget.Det är svårare att förstå invändningen att det skullevara så svårt för den enskilde att överblickakonsekvenserna av att man ingår ett partnerskap.Äktenskapsbalken griper ju in i ett stort antalförfattningar. majoritet menar att detmåste var lika svårt för ett par som ingår ettäktenskap att överblicka dessa konsekvenser.Lagrådet pekar på de svårigheter som kan uppståinternationellt om partnerskapslagen skalltillämpas i förhållande till ett annat land med enhelt annan inställning till homosexualitet.Svårigheterna är uppenbara. Det kan blir svårt atthävda arvsrätt osv. Vi får utgå från att den som harregistrerat ett partnerskap med en utländskmedborgare är medveten om det. Dessasvårigheter kan kan inte heller vara större än desvårigheter som uppstår kring sambolagen. Denlagen är också en internationellt sett främmandefågel. Det är dessutom en lag som berör otroligtmånga fler parrelationer.Hindren för att ingå partnerskap skall vara desamma som gäller för äktenskap.Hindersprövningen skall ske enligt svensk lag. Vimenar också att minst en av de personer somregistrerar sitt partnerskap skall vara svenskmedborgare. Vi har tyckt att likheten medDanmark och är viktig i det fallet. Vi haralltså velat ha en lagstiftning som ligger så nära deni de andra två länderna som möjligt.Detta leder mig fram till några ord om självaregistreringsförfarandet, som också hardiskuterats. Jag vill påminna om att detta faktisktär en lag med långtgående rättsverkningar. Denställer krav på parternas ansvar och uppriktigavilja. Registreringsförfarandet måste utformasdärefter.Därför har vi menat att båda parterna skall varanärvarande, precis som vid en borgerlig vigsel. Deskall inför vittne framföra sin begäran omregistrering. Det skall vara en av samhället utseddbehörig person som tar emot deras begäran ochsom sedan registrerar partnerskapet. Det är i stortsett formalia kring detta.Hur detta formella förfarande sedan utformaslägger sig samhället faktiskt inte i. Inte heller närdet gäller en borgerlig vigsel bryr sig samhället omifall man klär sig fin, om släktingar får vara medeller om man har en fest efteråt. Vem är beredd attställa sig här i kammaren och förbjuda ellerpåbjuda någonting sådant? Ändå tycks detta på förmig helt obegripliga grunder vara något av det mestvärdeladdade i frågan om registrerat partnerskap.Fru talman! Låt mig också kommentera några av defrågor som har surrat i debatten om partnerskapet.Några undrar om inte detta bara är det förstasteget. Sedan kommer adoption, gemensamvårdnad och insemination. Det har rests krav ocksåkring dessa frågor. Jag kan bara svara för mig ochför det socialdemokratiska partiet. Detta är steget.Det är inte det första steget. I det lagförslag som ligger på bord tar vi uttryckligenbort allt som har med barn att göra. Barns rätt isamhället regleras för övrigt i , somhela tiden utgår från barnens bästa, inte från vadföräldrarna vill. diskuteras överhuvud taget inte här . Det finns heller ingen lagsom säger att man har rätt att kräva att få bliförälder. Den frågan prövas alltid utifrån barnetsbästa om det gäller adoption och utifrån vissa etiskaregler om det gäller olika former av konstgjordbefruktning. Som jag ser det bygger samhälletsengagemang i dessa frågor på att man under vissaförutsättningar hjälper barnlösa par att få ett barnsom de kunde ha fått själva. Därmed faller fråganför homosexuella par.Det har påståtts att de homosexuella utgör en sådanliten grupp, det har för övrigt redan debatterats här,att det inte skulle vara nödvändigt att lagstifta. Förmig har det ingen som helst betydelse om det är1 %, eller något annat procenttal. Det är enminoritet, och den finns. Därmed blir det enjämlikhetsfråga för mig. Jag har utomordentligtsvårt att förstå varför en sådan lag skulle ge upphovtill fler homosexuella. Det har faktiskt påståtts påfullt allvar!Det påstås att homosexuella lever promiskuöst,dvs. att de har sex hur som helst och inte behövernågon partnerskapslag. Om detta vet jag inte någotmed säkerhet. Det har inte heller någon betydelseför mitt ställningstagande. Alla som uttalar sig såtvärsäkert på den här punkten, borde kanskefundera över om tvåsamheten någonsin har fått enchans i omgivningens ögon. Är det inte i självaverket så att vi just i tider som denna, bordeuppmuntra livslånga relationer i fasta par ävenbland homosexuella. Den sidan av debattenbelystes mycket klokt av ett antal framståendepersonligheter på isöndags.Fru talman! I betänkandet står ett enigt utskottbakom förslaget att utreda ett eventuellt behov avytterligare lagstiftning för olika typer av''hushållsgemenskap''. Jag kan inte låta bli att sägaatt jag tycker att det i första hand är en nödutgångför kyrkan och andra. Men om detta plötsligtuppblossande behov är så stort, så låt oss tittavidare på det. För den sakens skull finns det dockingen anledning att lägga partnerskapslagen åtsidan. Jag vill varna för att det kan bli svårt att hittaen enkel konstruktion. Om det är svårt när detgäller partnerskapslagen torde det inte vara någotmot att hitta en konstruktion för en lag som gergenerella rättsregler för ett så stort och skiftandebegrepp som hushållsgemenskap. Vi har varitöverens om att vi mycket väl kan studera fråganvidare.Fru talman! Det har fästs stor vikt vid det formellaförfarandet kring denna lagstiftning. Det kanskeinte är så konstigt, eftersom det är unikt att ettutskott på eget initiativ lägger fram ett så häromfattande lagförslag. Det torde också vara uniktatt det finns ett förslag som bör kunna samla enmajoritet här i kammaren som det äruppenbart att det inte finns en majoritet iregeringen. Ett tillkännagivande kunde naturligtvisförr eller senare ha tvingat fram ett lagförslag frånregeringen. Men med tanke på vilken regering vi nuhar förefaller det ändock barmhärtigare att besparaden det här bekymret. Den konstitutionellamöjligheten finns. Trots allt, kära kolleger ikammaren, är det vi här i som utgörlandets lagstiftande församling.Jag vill med stor emfas vända mig mot påståendetatt detta skulle vara ett hastverk och att vi harslarvat fram förslaget. Vi har jobbat med frågan ilagutskottet. Alla har inte deltagit i det arbetet. Trepartier ställde sig från början vid sidan om arbetetmed att utforma förslaget, eftersom de visste att deskulle reservera sig. Vi som har jobbat med fråganhar gjort det mycket seriöst. Vi har gjort enutredning med ett omfattande remissförfarande. Vihar tagit del av all samlad kunskap. Vi har tagit delav erfarenheterna från framför allt menockså från den korta perioden i Norge.Vi har duktiga jurister på kansliet. Reservationenandas litet av tanken att det skulle finnas bättrejurister på och att de skulle kunnagöra ett bättre jobb. Jag vill vända mig mot det. Jagär övertygad om att kansliets jurister har klarat atthjälpa oss med den noggranna prövningen likavälsom med allt annat.Jag vill än en gång påpeka att Lagrådets yttrandefaktiskt inte säger att det inte går att använda denhär lagen. Man pekar på ett antal svårigheter, ochsom jag redan har sagt är vi väl medvetna om dem.Lagrådet säger inte att lagen inte kan tillämpas.Utskottets ordförande uppehåller sig mycket kringde formella grunderna och låter t.o.m. antyda attkammarledamöter som i framtidenskulle kunna tänka sig en partnerskapslag med gottsamvete kan rösta på reservationen. uppträder som alla tveksammas lillakardborre. Man skulle kunna säga att man intetycker att homosexuella inte skall ha jämlikhet menatt man inte vill vara med på hastverket innanfrågan har utretts vidare.Jag vill ändock peka på att den reservation som harfogats till betänkandet inte andas en tillstymmelsetill initiativ i den här frågan. Reservationen innebärett rent avslag. Det tas inget initiativ till att fråganskall överlämnas till det duktiga ,som det står om i reservationen. Den som villställa upp för den här gruppen människor och densom inte vill sitta här i kammaren ochbestämma vem man skall få älska eller inte kan integömma sig bakom den här reservationen. De måstei dag ta ställning och rösta för utskottsbetänkandet.I ett avseende kan jag instämma med utskottets viceordförande. Jag vädjar att ni noga och ansvarsfulltöverväger ert ställningstagande.Fru talman! Med det anförda vill jag yrka bifall tillhemställan i lagutskottets betänkande nr 28. (Applåd)I detta anförande instämde ,, , , PerErik , , ,, , , , , , , ,, , ,, , ,och (alla s).Anf. 9 ()replik:Fru talman! Jag vill också replikera vår värderadeordförande. Jag har under hela mandatperiodenuppskattat utskottets ordförande. Det vill jag gärnaunderstryka.Reservationen utgör ett paraply. Om jag får ett ochannat epitet i sammanhanget står jag gärna ut meddet. Verkligheten är dock att bakom dennareservation skall man kunna samlas -- både de sominte alls vill ha lagstiftning och de som vill ha enlagstifting senare, kanske med modifieringar ochkvalitetsförbättringar.Det är inte svårt att räkna ut att det troligenkommer att tas initiativ , som kan leda till ett normalttillkännagivande till den då sittande regeringen attkomma med förslag. Detta är en normalparlamentarisk princip.Jag vill ställa en fråga till . Denprincip som rent juridiskt och formellt hartillämpats är inte felaktig. Men enligt minbedömning är den djupt olämplig. Man kör överregeringen och regeringens kompetens. Denbedömning man gjorde om att regeringen inteskulle komma med något förslag är säkert heltriktig.Jag vill fråga : Skullesocialdemokraterna ha uppskattat det, om de suttiti regeringen, att ett utskott hade agerat så här inågon fråga?Jag måste säga att det inte känns särskilt bra att justlagutskottet tar ett sådant här initiativ och kliver avparlamentarismen.Maj-Lis Lööw säger att det finns starka skäl ochpåpekar att Lagrådet också säger att om det finnsstarka skäl, kan det här vara motiverat. Vilka är destarka skälen? Är det ett stort folkflertal ute ilandet som trycker på i den här frågan, så att detblir oundgängligt svårt att stå emot, eller finns detskäl att avvakta och gå den vanliga vägen och låtariksdagsledamöterna få en motionsrätt?Anf. 10 () replik:Herr talman! Först om de starka skälen. Det finnstvå enkla starka skäl. Det första är att detta heltenkelt är en jämlikhetsfråga för en grupp som harrätt att kräva att vi äntligen kommer till skott i denhär frågan. Det andra är att vi har förhalat frågan imånga år. har vi ett bra utredningsförslag attbygga på. Det har varit ett brett remissförfarandedär det inte varit några speciellt stora invändningar,inte ens från de mycket tunga juridiskaremissinstanserna.Det var intressant att höra av attjag har rätt i att regeringen, så som den ser ut ,sannolikt inte skulle ha lagt fram något förslag ävenom vi hade gjort ett tillkännagivande. Det är precisdet vi har förutsett. Då har vi utnyttjat denkonstitutionella möjlighet som finns för att fåigenom förslaget i riksdagen.Holger säger att det kanske hade väcktsnya motioner om ett tillkännagivande.Om vi hade kommmit fram till ett tillkännagivandei stället och nöjt oss med att beställa ett lagförslagfrån regeringen, skulle ha röstatför det? Kommer , om han ärkvar i , att rösta för etttillkännagivande med en beställning av ettlagförslag? Jag antar att hoppasatt den här regeringen får sitta kvar. Hur skall denregeringen i så fall hantera den här frågan? Jag hargoda skäl att anta att regeringen, som den ser ut , faktiskt välkomnar att vi tog itu med frågan iriksdagen. Den vill inte ha med den här frågan attgöra. 11 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är viktigt att i deformella frågorna vara korrekt. Jag sade inte attregeringen skulle ha avvisat ett tillkännagivande.Jag sade att man kanske gjorde rätt bedömning närman trodde att regeringen inte skulle ta ett egetinitiativ i frågan. Det var ju anledningen till attutskottet tog initiativet.Jag utgår från att varje regering reagerar på sammasätt på ett tillkännagivande. Personligen skulle jagkanske inte ha stött ett tillkännagivande heller. Detgick ju ändå att få en majoritet i utskottet, och detrespekterar vi. Det skulle ha kunnat leda till etttillkännagivande. Därmed kunde vi ha tillämpatden normala parlamentariska principen.Jag fick inte svar på frågan hur en annan regeringskulle ha uppfattat ett sådant här initiativ -- om manhade upplevt uppmuntran och glädje isammanhanget.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det är inte precis unikt medtillkännagivanden och beställningar från riksdagen.Det finns också exempel på att socialdemokratiskaregeringar har fått sådana och där t.o.m.socialdemokrater har stått bakom initiativen iriksdagen. En regering som får en sådan beställningtvingas att ta itu med frågan.Nu är frågan: Hur skulle kds ha agerat? har mycket klart uttalat att han aldrigställer upp på ett regeringsförslag till enpartnerskapslag. Så länge han sitter i regeringenblir det inte tal om det. Faran är väl nuöverstånden. Skulle ett tillkännagivande t.o.m. haorsakat en regeringskris?Jag tycker egentligen inte att den här debatten ärnödvändig, men det är själv somhar tagit upp frågan på rent formella grunder. Vi vetnu att han inte skulle ha medverkat till attregeringskansliet hade fått pröva saken. hade alltså inte röstat för etttillkännagivande eller över huvud taget tyckt skulle gå vidare i den här frågan. Då har jagväldigt svårt att förstå att man kan vara så upprördöver att tar initiativet och samlar enmajoritet för förslaget. Det finns tre partier somtillsammans utgör en majoritet och som har ettpartibeslut på att man är för en partnerskapslag.Anf. 13 PER STENMARCK (m):Herr talman! Det ärende som vi just nu står ibegrepp att behandla är unikt i åtminstone ettavseende: Det är förmodligen första gången som ettriksdagsutskott har skrivit en hel lagtext. Somsådant är det naturligtvis ett intressant experiment,men resultatet är uppenbarligen inte särskilt lyckat.Det framgår inte minst av det utlåtande somkommit från Lagrådet, som vi normalt sett lyssnartill. Vi vet att när lagar skall utformas och när vimåste få vetskap om hur en lag fungerar iförhållande till andra lagar vet Lagrådet bättre änvi.Man kan mot denna bakgrund ifrågsätta vilkamöjligheter som ledamöter faktiskt haftatt påverka beslutet. Normalt har vi alla möjlighetatt läsa en proposition, reagera mot denna på någotsätt och därefter få ett utskott att väga sammansynpunkterna med det som föreslagits ipropositionen.Denna möjlighet har vi inte haft , därför attlagutskottets majoritet bestämt sig för att självskriva lagen. I själva verket har vi inte haft någonmöjlighet alls. Ja, vi som sitter i lagutskottet harkunnat säga ja eller nej, men i övrigt har riksdagensledamöter fått förslaget . Detta är, herr talman, inteacceptabelt. Det är att fatta avgörande beslut påalldeles för lösa grunder.Det borde också vara rimligt att kräva att omlagutskottet, eller något annat utskott, skallutnyttja den nästan unika möjligheten att självtskriva en lagtext skall det -- framför allt i ett såomfattande ärende som detta -- ske efter det att majoritet av ledamöterna föreslagit och ställtsig bakom detta. I själva verket har detta beslutatsmed åtta röster mot sju.Den enda möjlighet som vi nu har består, som jagser det, i att säga nej till förslaget. Det är dennamöjlighet som jag hoppas att skallutnyttja.Det finns en rad punkter där Lagrådet har framförtkritik. Låt mig med utgångspunkt från denna kritikfå ställa ett antal frågor till majoritetens företrädarei denna debatt.För det första säger att den lagtekniskalösning som lagutskottet valt i och sig är kortfattadoch inte alltför komplicerad. Detta verkar ju bra.Men det också är enligt Lagrådet bara skenbart.Tvärtom, säger , är det en synnerligen svåruppgift att få en säker överblick över regleringensfullständiga innebörd.Lagrådet hänvisar till den förteckning överförfattningar med anknytning till äktenskapet somPartnerskapskommittén upprättade. Denomfattade mer än sju sidor i betänkandet. Hur harlagutskottets majoritet tänkt sig att lösa detta?För det andra pekar Lagrådet på att lagutskottetinte har tagit reda på hur alla de lagar som haranknytning till äktenskapet passar in i det nyalagsystemet. Man säger i det sammanhanget att''underlag saknas därmed för en närmarekartläggning av vilka oklarheter som denföreslagna lagen kan medföra''. Hur harlagutskottets majoritet tänkt sig att komma till rättamed detta?För det tredje pekar Lagrådet också på ett antalproblem som kan uppstå när lagstiftningen skalltillämpas på fall med internationell anknytning.Förutom i kommer inom överskådlig tidmed största sannolikhet lagstiftning om registreratpartnerskap att finnas bara i och Norge.Hur tänker sig lagutskottets majoritet att lagen omregistrerat partnerskap skall beaktas i relation tillandra länder?Det blir problem, eftersom ochIsland redan på det nordiska planet i sin lagstiftninginte erkänner ett registrerat partnerskap.För det fjärde: Även om man så småningomkommer fram till att det är svensk domstol som ärbehörig kan det bli problem till följd avlagvalsreglerna, dvs. när det gäller att avgöra vilketlands lag som skall tillämpas. I vissa fall hardomstolen att till sin grund lägga en främmanderättsordnings regler. Har lagutskottets majoritetnågra tankar om hur lagvalsreglerna skalltillämpas?För det femte skriver Lagrådet att ett registreratpartnerskap kan komma att vålla -- som man självutrycker det -- ''betydande problem'' för dem somär partner i ett sådant partnerskap, framför allt omde är av olika nationalitet och har egendomutomlands. Detta är ju en situation som kanförväntas bli allt vanligare i och med ökad rörlighetöver våra gränser. Och jag vill fråga: Hur tänker siglagutskottets majoritet att det problemet skallkunna lösas?Lagrådets slutsats över alla sina kritiska synpunkterblir därför att förslaget inte bör -- som man självuttrycker det -- ''läggas till grund för lagstiftning ominte starka skäl kan åberopas härför''. Och jagställer frågan till majoritetens företrädare: ärde starka skälen för att man i så hög grad barabortser från Lagrådets kritik?Efter den salva som Lagrådet avlevererar motlagutskottets egenhändigt författade lagförslag kanman ju säga att det naturligtvis inte är första gångensom denna institution är kritisk. Nej, men det ärmindre vanligt att kritiken är så här omfattande.Och det är direkt ovanligt att man -- med några fåundantag -- inte alls beaktar Lagrådets synpunkter.När en regering kritiseras tvingas den åtminstoneatt efter kritiken tänka till och göra en radändringar.