prot · GH09114 · 1994-05-31 00:00:00 — tar taget viaSJ. En man från mitt departement håller siginformerad.Anf. 128 ():Herr talman! Det är alldeles riktigt somarbetsmarknadsministern säger. Man har mistmånga arbetstillfällen i . Jag vill påminna omatt kiseltillverkningen i lades ned ochatt Posten successivt har trappat ned i . Nukommer detta dråpslag från SJ.Vi vet att det är till . Det ärinte pendlingsavstånd. Människor måste flytta frånÅnge. Därför måste någonting göras för att lösadetta problem.Om vagnslasttrafiken försvinner i är deten regionalpolitisk signal om att det kan bliminskade investeringar i järnvägsnätet i Norrland.Antlantbanan, som vi hoppas på, hänger på en skörtråd. Vad händer med Bothniabanan? Blir den av?Jag skulle gärna fråga arbetsmarknadsministernföljande: Vilka regionalpolitiska effekter anserministern att signaler om att man inte skallinvestera i järnvägstrafiken i får? Det slårmot av yta, förutom motmänniskorna i . Det är oacceptabelt.Anf. 129 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Vi hade i går en regionalpolitiskdebatt i denna kammare med anledning av den nyaregionalpolitiken, som behandlar det lilla och detstora. resonerar vi om de storainfrastrukturerna.Det är av avgörande vikt att vi får tillväxt i hela vårtland. Moderna goda transportmöjligheter är allraviktigast för dem som har de allra längstaavstånden. Detta gäller inte minst i ettEuropaperspektiv, men även i ettAtlantbaneperspektiv och med hänsyn tillsamarbete med och osv.Jag skall inte gå så mycket längre i denna debatt änatt säga att det är en fråga som är mycket större --den gäller inte bara . Den gäller transporternapå järnväg i också.Anf. 130 ():Herr talman! Statsrådet har av och till tidigareberättat att det finns utländska intressenter som villinvestera i . Vi har på haft ett antalsådana ärenden som har gällt investeringarhuvudsakligen i . Man skulle kunnatänka sig att både ochArbetsmarknadsdepartementet lade på ett kol ochförsökte intressera de företag som har ett intresseav för att placera sig i Ånge.Men det kräver också att SJ har en rationellverksamhet kvar där, så att man känner att det inteär en avfolkningsbygd utan en inflyttningsbygd.Därför faller det här förslaget på sin orimlighet.Det kan inte gå till på detta sätt. SJ måste faktisktfinnas där.Från SJ:s sida investerade man för bara några årsedan väldigt kraftfullt i . SJ-chefen var däroch talade vackert om att man skulle satsa på Ånge.Bara efteråt slår han igen dörren, och detär helt andra planer. Det är förödande förmänniskorna där uppe. Det är också förödande förnorrlänningarna att inte ha någon järnväg kvar somär konkurrenskraftig.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1993/94:577 om teletaxornaoch regional kostnadsbalansAnf. 131 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att ta initiativ för en regionalkostnadsbalans vad gäller teletaxor i Blekinge.Frågan ligger inom kommunikationsministernsansvarsområde, men eftersom denne är förhindradatt vara i kammaren och dagens frågestund ärden sista i detta , besvarar jag frågan.Regeringen har vidtagit flera åtgärder för attåstadkomma en rättvis tillgång till infrastruktur förtelefoni.Först vill jag nämna telelagen, som syftar till attsäkerställa tillgång till telefoni och vissdatakommunikation i landets samtliga delar. Föratt tillse lagens efterlydnad har Post- ochtelestyrelsen inrättats.Tidigare i vår har statsministern inrättat enkommission för informationsteknologi -- IT-kommissionen.Inom ram har såvälkommunikationsministern som jag initierat olikakartläggningar av tillgången till infrastruktur m.m.Låt mig citera uppdraget till NUTEK:Regeringen uppdrar åt Närings- ochteknikutvecklingsverket () att översiktligtredovisa infrastrukturella förutsättningar förinformationsteknologianvändning i landetssamtliga delar.I uppdraget skall också ingå att redovisa eventuellaregionala skillnader i kostnader för användningenav infrastruktur, taxor, abonnemangs- ochanslutningsavgifter.Uppdraget skall genomföras i samråd medGlesbygdsmyndigheten och Konkurrensverket.Uppdraget skall redovisas till regeringen senast den15 augusti 1994.Anf. 132 ():Herr talman! Jag vill tackaarbetsmarknadsministern för svaret på min fråga.Jag är glad att det är arbetsmarknadsministern somsvarar, eftersom jag ställde frågan till honom medanledning av att det är arbetsmarknadsministernsom har det huvudsakliga ansvaret i regeringen förregionalpolitiken.Teletaxor i är enligt min mening enoerhört viktig regionalpolitisk fråga. Det kan intevara och regeringens mening att man påett monopolföretag som själv skall sittaoch bestämma vilka regionindelningar som skallske ute i vårt land. Det måste ändå vara fel urdemokratisk synpunkt och ur rättvisesynpunkt.Det måste vara vi valda politiker som efter mogetövervägande bestämmer framtida teletaxor ochvilka ekonomiska förutsättningar det finns ute iregionerna för att kunna bedriva en för invånarnaviktig verksamhet.Telias förändring av taxorna innebär attinvånarna i drabbas av en i förhållandetill tidigare oerhört hög kostnad när de skall takontakt med länsmyndigheterna. De finns iresidensstaden i . Ett samtalmellan och kostar med denya taxorna lika mycket som ett samtal mellanSölvesborg och , för att ta en avlägsen ort.Det kan inte vara rimligt.Jag tycker också att det är bra attarbetsmarknadsministern har tagit detta initiativ.Jag hoppas bara att på så kan tafram ett rättvisande beslutsunderlag, sommöjliggör att det blir rättvisare att telefonera iBlekinge län framöver.Anf. 133 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Uppdraget innebär att ge en totalbildav kostnaden för olika saker inom telefoniområdet.I det ingår också att studera kvaliteten på detjänster som utförs. Uppdraget har en klarregionalpolitisk grund. Det är egentligen bara dengrunden uppdraget vilar på.Det som har med denna moderna teknik att görakommer att betyda mycket för hur olika regionerutvecklas framöver. Därför är det viktigt attuppfartsvägarna till de s.k. motorvägarna ärungefär likartade och att taxorna är satta så att dekänns rättvisa och riktiga.Anf. 134 ():Herr talman! Med den nya teknikens hjälp kan vivinna många fördelar ute i regionerna. Vi är väl allaöverens om att hela skall leva och kunnautvecklas. Framför allt tror jag att livskvalitetenblir viktigare än någonsin, att man kan söka sinbostad och sitt arbete där man trivs.Det är inte utan att man gör jämförelser när manser på vårt land. I , som har 150 000invånare, skulle det enligt min mening vara fulltmöjligt att ha ett riktnummerområde. Med den nyateknikens hjälp skulle man kunna ha t.ex.riktnummer 045. I 08-området finns ju ungefär 1,5miljoner människor som kan ringa lokalsamtal. Jagtycker att det verkar orättvist och utgår från attstatsrådet tar initiativ till att rätta till det även föross i Blekinge.Anf. 135 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Sedan materialet har kommit in skalljag, som säger, se på hela landet ochhela landets intresse att utvecklas.Anf. 136 ():Herr talman! Jag är nöjd med detta besked frånBörje . Jag ser fram emot en behandlingav denna fråga , så att rättvisa ochdemokrati i detta avseende också kan skapas iBlekinge.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1993/94:579 om arbetstagareskritik av arbetsgivareAnf. 137 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har, som jag förståttfrågan, frågat mig om regeringen är beredd att vidtaåtgärder för att de anställda skall slippa vara oroligaför repressalier när de kritiserar sin arbetsgivare.När det gäller frågan om internt framförd kritikeller ett utnyttjande av yttrandefriheten är ellerskall kunna vara grund för uppsägning elleravskedande vill jag säga följande.Arbetsrättskommittén har, som ju känner till, i sitt delbetänkande Nyanställningsskyddslag (SOU 1993:32) behandlatfrågan om uppsägning på grund av illojalitet ochbeskrivit det rådande rättsläget.Kommittén konstaterar bl.a. att den lojalitetsplikten arbetstagare har inte hindrar denne från att förafram intern kritik mot arbetsgivaren, utan tvärtomhar både arbetstagare och den fackligaorganisationen en vidsträckt kritikrätt.Kommittén föreslår en viss skärpt inställning i frågaom illojalitet, men inte såvitt avser möjligheten tillkritik mot arbetsgivaren. Kommittén understrykeratt det inte får bli några ingrepp i dengrundlagsfästa yttrandefriheten. Den internakritikrätten skall lämnas orörd så längearbetstagaren inte hemfaller åt hotelser ellerliknande.Det rättsläge som råder såvitt avserarbetsgivarens möjlighet att säga upp eller avskedaen arbetstagare som utnyttjar sin yttrandefriheteller framför intern kritik är således klart.Regeringen har inga planer på att föreslå någraförändringar i detta avseende. Det finns således ettgott skydd i lagstiftningen.Den frågeställning tar upp är dockviktig.Den otrygghet många känner beror inte påförändringar i arbetsrätten utan på den arbetslöshetsom följt inflations- ochspekulationsekonomi. vänder det i ekonominliksom på arbetsmarknaden. Framtiden tillhör deföretag och verksamheter som tillsammans medmedarbetarna tar till sig ny teknik och förändringarpå marknaden samt utvecklar arbetsorganisationeni en konstruktiv dialog med syfte att nå samförståndoch inte konfrontation.Jag avser att noga följa debatten och utvecklingenoch välkomnar synpunkter och initiativ i frågan,inte minst från parterna på arbetsmarknaden.Anf. 138 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jagvill också säga att jag instämmer iarbetsmarknadsministerns beskrivning avArbetsrättskommitténs delbetänkande och av denlagstiftning vi har. Jag vill uttrycka tillfredsställelseöver att regeringen inte avser att förändralagstiftningen på dessa områden. Jag förstår att detrör sig om den grundlagsfästa yttrandefriheten.Jag tycker ändå att det finns anledning att kännaoro. Jag tar det som händer ute påarbetsplatserna som en intäkt för att det heltplötsligt blev legalt att säga upp människor ellerhota dem med omplacering efter det attdelbetänkandet lades fram . Det varmycket massmedial debatt om huruvidalojalitetsbegreppet skulle vara eller icke vara ochhur det skulle utformas. För mig, som deltog i dettaarbete, känns det som att man tog till sig dennadebatt men kanske inte läste de slutmeningar somArbetsrättskommittén kom fram till.Jag tycker att vi har tillräckligt många exempel i dagpå människor som är rädda, oroliga och inte vågarsäga vad de egentligen tycker på sin arbetsplats.Med det positiva svar somarbetsmarknadsministern har gett mig , tyckerjag att det är dags för den som är ytterst ansvarigför arbetsmarknaden att gå ut och tala om hurregeringen ser på denna fråga.Anf. 139 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Det gör jag rätt ofta, men det kanskeinte blir något dundrande genomslag. Jag är heltövertygad om att det medarbetarbegrepp somstegvis växer fram på många arbetsplatser ochsättet att jobba med arbetsorganisationen, därleden avskaffas och man tillsammans tar ansvar ochutför arbetsuppgifter, kommer att bli en stor svenskkonkurrensfördel.Alla vet att det ibland är bekymmer på enarbetsplats, men oftast går det bra. Det finnstillräckligt många som vill att man skall samarbetaför goda resultat, och det gör att jag tror på dennapositiva utveckling, som kommer stegvis. Denkommer att bli till fördel för vårt land. Varken pådet ena eller andra stället är vi betjänta av räddamedarbetare. Vi behöver positiva medarbetare.Anf. 140 ():Herr talman! Det hoppas jag verkligen. Om jagförsöker läsa de direktiv somarbetsmarknadsministern gavArbetsrättskommittén, står det mycket om denenskilde arbetstagarens inflytande och att det skallstärkas. Ministern vill att vi skall fundera överarbetsgivarens informationsskyldighet och hur manskall flytta ner den, så att den riktar sig till deanställda. Facklig verksamhet skall ske lokalt.Facket är medlemmarna, de anställda.För att man skall uppnå det som jag utläser sompositivt i direktiven måste människor våga säga vadde tycker. Annars kommer man inte fram. Då blirdet inte fråga om något samarbete heller.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1993/94:555 om lönevillkoreninom utrikesförvaltningenAnf. 141 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att råda bot påmissförhållandena när det gäller lönevillkor föranställda inom utrikesförvaltningen.Det är beklagligtvis korrekt som att UD har ett lägre löneläge än övrigadepartement. Detta har framkommit av statistiskaundersökningar . Det finns fleraorsaker till detta förhållande. UD har av traditionhaft en låg extern personalrörlighet, vilketinneburit att marknadslönerna inte fått sammagenomslagskraft på UD-lönerna som på övrigalöner inom . Vidare haringångslönerna för nyanställda på UD varit lägre äni övriga departement på grund av UD:saspirantsystem. De skillnader som kommit attuppstå mellan UD och övriga departement kandelvis förklaras med hur den gemensammalönepotten fördelats inom regeringskansliet.De fackliga organisationerna på UD har uppvaktatbåde mig och mina statsrådskolleger på UD samtutrikesutskottet och påtalat UD-tjänstemännenslöneeftersläpning. Jag uppdrog därför för en tidsedan åt UD:s administrativa chef att utredamöjligheterna att rätta till löneeftersläpningen.Enligt de beräkningar som gjorts inom UD skulledet krävas ca för att anpassaUD-lönerna till genomsnittsnivån i övrigadepartement. I det statsfinansiella läge som förnärvarande råder finns inget utrymme att avsättanya budgetmedel av denna storleksordning.Trots detta hoppas jag att vi med hjälp av andraåtgärder skall kunna åstadkomma vissaförbättringar. För det första bör det i åretslöneförhandlingar finnas möjlighet att förbättra detgenomsnittliga löneläget på UD.För det andra avser jag pröva i vilken utsträckningdet är möjligt att genom rationaliseringar ocheffektiviseringar inom UD:s förvaltningsanslagfinansiera UD:s behov av lönestrukturellaåtgärder.Skall vi, som så riktigt påpekar,kunna upprätthålla den höga kvaliteten somkännetecknar svensk utrikesförvaltning ochmotverka svårigheter att rekrytera och behållakvalificerad personal krävs åtgärder som inomrimlig tid förbättrar UD:s löneläge.Anf. 142 ():Herr talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret på min fråga. Det innehöll naturligtvis ingetlöfte om att här och lösa problemet. Men jagkonstaterar ändå att vi har samma uppfattning omproblemets storlek och vikt samt nödvändighetenatt finna en lösning.Det är naturligtvis inte en acceptabel situation attett departement lönemässigt är så kraftigtdiskriminerat gentemot andra departement. Ocksåi detta fall bör det gälla något slags likalönsprincip.Man kan snarare hävda att om det skulle vara enskillnad mellan och andradepartement kanske den borde gå i motsattriktning. Anledningen är de speciellaarbetsförhållanden som råder.Eftersom det ingår omfattande utlandstjänstgöringoch varvad utlands- och hemmatjänstgöring i deåtaganden som UD:s anställda har utsätts de förspeciella påfrestningar. Detta kompenseras i någonmån vid utlandstjänstgöring genom de speciellaersättningar som då utgår, även om de nu kraftigthar urgröpts genom kronkursens fall. Men vidtjänstgöring här hemma utsätts de för speciellapåfrestningar, t.ex. genom att det ofta är svårt förmedföljande att få jobb direkt när de kommer hem.Det innebär att man i många UD-familjer ärberoende av en familjeförsörjare.När man kan konstatera att det förekommer attUD-familjer tvingas till kompletterande socialhjälpför att klara sin ekonomi, inser man att det är enorimlig situation som har uppstått.Därför är det viktigt att återställa rättvisa ochkanske också att tänka litet extra på den speciellasituation som UD-familjerna befinner sig i. DeUD-anställda måste alltså ges hög prioritet ikommande löneförhandlingar.Anf. 143 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tackar för hansfråga, därför att den belyser den icke acceptablalöneeftersläpning som faktiskt gäller för UD-personalen.Jag vill bara ta tillfället i akt att säga att UD:sledning finner att denna löneeftersläpning icke äracceptabel.Anf. 144 ():Herr talman! Jag tycker att det är en viktigmarkering som utrikesministern nu gör. Det ingervissa förhoppningar inför framtiden.Denna fråga har naturligtvis också att göra med denlångsiktiga kvaliteten i utrikesförvaltningen. Vi kanvara stolta över att vi har en utrikesförvaltning meden mycket hög kvalitet. Jag har också i detförgångna en viss erfarenhet av dennautrikesförvaltnings sätt att arbeta och kan därförvitsorda detta. Trots lönesituationen har kvalitetenbestått på grund av lojaliteten och intresset hosmedarbetarna. Men långsiktigt är risken stor attkvaliteten urgröps, om man inte får rimligalönevillkor som dels är rättvisa och dels tar hänsyntill de speciella förhållanden som råder.Därför tar jag det som utrikesministern nu sägersom en utfästelse att regeringen kommer att ge högprioritet åt att klara av problemet inom en rimligtid.Anf. 145 Utrikesminister ():Herr talman! I utrikesledningen kommer vi attjobba för att göra vad vi kan för att rätta tillförhållandena.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1993/94:558 om KambodjaAnf. 146 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser vidta för att stödjaden kambodjanska regeringens strävan efter fredoch utveckling.Låt mig först säga att jag är glad att få detta tillfälleatt besvara en fråga om just eftersomjag, liksom biståndsministern, bara för någon veckasedan direkt kunde informera mig om läget i landetunder min kambodjanske kollegas besök här. Frånsvensk sida fick vi då också tillfälle att uttrycka vårtstöd för den kambodjanska statsledningens ochregeringens strävan mot fred och demokrati.Valet blev en glädjande framgång för dedemokratiska krafterna i och därmedför den FN-stödda fredsprocessen i landet. Trotshot och obstruktion från , och våldutövat av andra antidemokratiska krafter, gickfolket till valurnorna för att landet skulle få endemokratiskt vald regering.Dess värre har utvecklingen i inte pålångt när motsvarat de förhoppningar som väcktesgenom valen. Bristen på fred och framåtskridandedrabbar inte bara försörjningen utan ävendemokratiska institutioner, rättsväsendet ochstatsförvaltningen. Stridigheterna mellan de dåligtutrustade och ibland illa disciplineraderegeringsstryktorna och de röda khmererna böljarfram och tillbaka, med risk för nyaflyktingströmmar. har kanske detstörsta beståndet i världen av utlagda minor.I sina försök att tämja eller neutralisera dedestruktiva krafterna fördes på kung samtal mellan representanter för regeringoch parlament och Rouge-ledarna iPyongyang kring senaste veckoslutet. Glädjandenog rapporteras vissa framsteg från samtalen,såsom möjligheten av en fredsöverenskommelse.Före mötet hade kungen ökat pressen på Rödakhmererna genom att begära militär och annanhjälp från några ledande nationer. Från svensk sidaföljer vi med stor uppmärksamhet utvecklingen avdessa försök att eliminera hotet från de rödakhmererna.Herr talman! Fred och utveckling hänger särskiltnära samman i . Den stora fattigdomenpå landsbygden kan, trots minnena av allabegångna vedervärdigheter, utnyttjas av Rödakhmererna.Vårt bistånd till , som uppgår tillomkring och är inriktatpå humanitära insatser och återuppbyggnad, hardärför även stor betydelse för att skapa betingelserför fred. Vi anser att vi genom detta bistånd stödjerkung och den kambodjanskaregeringens fredsansträngningar. Inte minst ärminröjningsprogrammet, till vilket bidrar,nödvändigt för att få till stånd en utveckling överhuvud taget på den kambodjanska landsbygden.Som regeringen anför i budgetpropositionen börbiståndet framöver inriktas på långsiktigtsamarbete under förutsättning att utvecklingenleder till politisk och ekonomisk stabilitet.Anf. 147 HANS ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Det är bra att utrikesministern ochbiståndsministern haft detta besök av denkambodjanska regeringen. Jag hoppas attkontakterna med skallfortsätta. Det är utomordentligt viktigt att ha dessakontakter, inte bara för att få information utanockså för att på ett bättre sätt skall kunnastödja fredsansträngningarna ochdemokratisträvandena.Det gäller också att söka skaffa sig så brainformation som möjligt, för att kunna agera merapå den internationella arenan. Den fråga som nustår i brännpunkten är om det är möjligt att skapavapenvila. Utrikesministern uttrycker en vissoptimism om de möjligheterna, och ingen skullevara gladare än jag om det gick att få en stabilvapenvila, som sedan kunde leda till enfredsöverenskommelse. Men vi har ju mångamissräkningar att ta hänsyn till när det gäller Rödakhmererna.Därför är min fråga till utrikesministern hur hon serpå de FN-sanktioner som gäller och om hon ärberedd att agera på något sätt för ett förstärkandeav dem.Till slut vill jag ställa frågan hur utrikesministernser på agerande. Det kommer ju ständigtrapporter om att spelar en roll som ärnegativ i det här sammanhanget.Anf. 148 Utrikesminister ():Herr talman! Som jag sade i mitt svar, verkar detsom om överläggningarna i gav vissaframsteg, och detta är naturligtvis glädjande. Detär också så, som vi klart kan konstatera, att tideninte har verkat för , utan tvärtomblir de alltmera politiskt isolerade.Den multilaterala säkerhetspolitiska dialog som ärpå väg att byggas upp inom ramen för Asean visarockså att det inte finns något stöd för Rödakhmererna, medan däremot , enligt vad utrikesministern berättade förmig, söker ett allt närmare samarbete med Asean.Det innebär också att det allmänna internationellastödet och grannländernas stöd för Kambodjasregering ökar.Dock är det -- det vill jag gärna hålla med HansGöran om -- viktigt dels att FN-sanktionerna respekteras, dels att länderna iKambodjas grannområde, som inkluderarThailand, iakttar det internationella samfundetsuppfattning vad gäller Röda khmerernas isolering.Där finns det naturligtvis en hel del övrigt attönska.Anf. 149 HANS ():Herr talman! Det är just på den punkten som detfinns en spricka, som har lett till att Rödakhmererna har kunnat göra mycket vinstgivandeaffärer och dessutom skaffa sig militär utrustning.Vi kan inte bortse från det faktum att de, efter detatt FN-soldaterna lämnade , har vidgatsitt territorium högst väsentligt. Det är det här somär så oroande.Kung uttrycker sig olika vid olikatillfällen, men jag vill nämna att han den 31 majsade att han var synnerligen pessimistisk. Jag vetinte hur allvarligt vi skall se på det, men det är ändåmycket viktigt att vi agerar för att ytterligare skärpaRöda khmerernas isolering.Vad gäller biståndet undrar jag om utrikesministernräknar med att kunna vidga detta bistånd frånsvensk sida.Anf. 150 Utrikesminister ():Herr talman! Som jag nämnde tidigare, ger viårligen till Kambodjasutveckling. känner väl till att30 går till och att vi ocksåger bidrag till UNDP och FAO. Jag tycker att detär bra att vi är en av de större givarna till det MR-program som FN:s center för mänskliga rättigheterdriver i . Minröjningsfrågan ärnaturligtvis också viktig, där det finns vissa utsikteratt svensk teknik kommer att kunna öka våramöjligheter att göra betydande insatser.Anf. 151 HANS ():Herr talman! Jag har här ett papper som visarfördelningen på biståndet, och jag tycker att det ärväl avvägt, med hänsyn till att det rör sig om 97miljoner kronor.Utrikesministern säger i svaret till mig att biståndetbör ''framöver inriktas på långsiktigt samarbeteunder förutsättning att utvecklingen leder tillpolitisk och ekonomisk stabilitet''. Är det här enöppning, som innebär att utrikesministern kantänka sig också andra former av bistånd?Jag vill vidare fråga utrikesministern om en sak somvi diskuterar mycket, och det är krigsförbrytelser.Hur ser utrikesministern på de krigsförbrytelsersom har begåtts i ? Det kan hända att detär viktigt att sätta under press,inte bara genom sanktioner utan kanske ocksågenom en krigsförbrytardomstol, som det kan blifråga om.Anf. 152 Utrikesminister ():Herr talman!