prot · GH0992 · 1994-04-20 00:00:00 — De var väldigt förtvivlade och sade till sinläkare: Jag har ju haft dig , kanske ,men helt plötsligt får jag inte komma till dig längre.Det är klart att man kan byta läkare igen. När manlyssnar på låter det som detinte redan fanns en valfrihet. Men en sådan har jufunnits tidigare också.Sedan till detta med kostnadsmedvetandet. I ochmed husläkarreformen flyttades det här över tillden enskilde läkaren. Eftersom vi inte har hur storavårdresurser som helst får den enskilde inte självavgöra och, utifrån den redogörelse över vad somfinns tillgängligt, säga vad han eller hon vill ha. Såfungerar det inte. Och så kan det inte fungera iframtiden heller, såvida vi inte får obegränsaderesurser.Anf. 77 ()replik:Herr talman! Det är beklagligt om det i en dellandsting inte har framgått hur man väljer sinhusläkare. Det har ju funnits valfrihet och varit ensträvan att låta folk fortsätta hos den läkare somman är van att gå till, om man nu vill fortsätta hosvederbörande.Berith har gått hos samma doktor ganskalänge. Men det finns ju områden, t.ex.glesbygdsområden, där man har haft läkare envecka i taget. I exempelvis ett storstadsområdesöder om har en distriktsläkare stannati genomsnitt på sin vårdcentral. Dethar då varit litet si och så med kontinuiteten.Genom husläkarsystemet ingås ett kontrakt mellanpatient och läkare som innebär att läkaren åtar sigatt ställa upp på patientens behov och att läkarenvärnar om kontinuiteten.Så till frågan om kostnadsmedvetenheten. Enfördel med det här systemet är att en form avmedicinsk revision byggs in. När denna harutvecklats helt och fullt bör läkaren ha godinformation om vad de olika åtgärder som vidtaskostar i pengar. Så har det varit medhusläkarsystemet i t.ex. England.Anf. 78 () replik:Herr talman! Husläkarsystemet i Englandstuderade jag somras. Det vore heltkatastrofalt om vi skulle gå mot en sådanutveckling.Den typ av hälsocentraler som i sina exempel har säkert funnits. Men dethar också funnits, och de var i växande,vårdcentraler av den typ som jag har nämnt -- detgäller då min egen vårdcentral. Mot bakgrund avden rapport som kom i går från och av desamtal som jag haft med läkarna på nämndahälsocentral kan jag säga att det står fullt klart slår sönder fungerande vårdlag.Jag har bara uppgifter från en av Gävlesvårdcentraler. Men gjorda undersökning gälldehela . Undersökningenvisar att mer än hälften mådde väldigt dåligt tillföljd av införandet av husläkarsystemet iGävleborgs län. Man måste således i den härdiskussionen också fundera över om det inte hadevarit vettigare att bygga vidare på justvårdlagsmodellen i stället för att införa hela den härtvångsbiten när det gäller husläkare.Anf. 79 ()replik:Herr talman! Jag förstår inte riktigt debatten omtvång. Det här innebär ju en lagstadgad valfrihetför patienterna.Jag har bott i , och jag har utnyttjatsystemet där. Jag har också studerat det vid ettflertal tillfällen och funnit klara fördelar. Visst finnsdet alltid skönhetsfläckar att polera bort i ett systemav det här slaget. Men det engelska systemetinfördes . Det har alltså kommitför att stanna, och det har visat sig vara väldigtomtyckt av patienterna. Systemet har inneburit också haft valfrihet när det gällt att väljahusläkare med litet olika inriktning.Jag har inte läst rapporten från . Detär säkert viktigt att den kommerHusläkardelegationen till del. När ett sådant härsystem införs kan man säkert möta problem. Mende problemen är till för att lösas. Grundtanken omett husläkarsystem är det dock inte något fel på.Det är genomförandet som kan ha brister här ochvar.Anf. 80 (nyd) replik:Herr talman! Först tackar jag hennes sakliga inlägg fritt från aggressioner. Detvärmde verkligen.När det gäller de exempel som valde kan jag säga att det säkert hade varitmöjligt att hitta värre uttalanden. Jag skall i alla fallbemöta här.Tidigare trodde jag på husläkarsystemet. Jagtrodde att det skulle bli en mycket stor andelprivata husläkare. vet vi dock att avhusläkarna är landstingsanställda. Jag hade noghoppats på motsatsen, dvs. bortemot 20 %landstingsanställda och privata läkare.Anf. 81 ()replik:Herr talman! Jag skall bemöta den sistakommentaren. Det här är väl också kopplat till hurläkarkåren vill ha det. Såvitt vi förstår, efter att hatittat på detta, vill många läkare vara kvar i detoffentliga systemet. Men vi får väl se var vi på siktlandar.Anf. 82 ():Herr talman! Jag har med stort intresse följt dagensdebatt och kommer nog inte att ägna särskilt stordel av mitt inlägg åt just husläkarfrågan. I ställetskall jag tala litet grand om den svenska hälso- ochsjukvården, som faktiskt hargenomgått många positiva förändringar -- och då aven storleksordning som vi knappast har upplevtförut.De olika landstingen har valt sina egna vägar för attge sin befolkning en god hälso- och sjukvård.Gränser som förut förhindrat människor att sökavård i grannkommunen eller grannlänet harförsvunnit. Effektiviseringar och ändrade rutinerhar plötsligt brutit den långa perioden med långaköer där många människor i brist på vård inteöverlevt.Exempelvis de s.k. Dagmarpengarna gavförutsättningar för en sådan här utveckling somgynnat de väntande i sjukvårdsköerna. Ett ökatsamarbete mellan sjukvård och försäkringssystemhar därmed visat sig gynnsamt. kommerytterligare möjligheter att utveckla detta samarbetegenom den proposition som ligger på riksdagensbord.Centerpartiet har arbetatfram ett program för den framtida hälso- ochsjukvården. Hälso- och sjukvårdslagens intentionerom en sjukvård väl fördelad över landet är ettgrundkrav.Vi vill skapa ett stort inflytande för patienterna närdet gäller vårdval. Tyvärr saknas det en formav kvalitetsutvärdering av olika vårdinsatser påolika kliniker och vårdcentraler. Det är därförkanske svårt att tillfredsställa kraven på denvalfrihet som vi eftersträvar. De olika försöken utei landstingen har varit halvhjärtade, och de privatavårdalternativens marknadsföring har till storadelar bara berört tillgänglighet, lokalernastrivsamhet, personalens trivsel o.d.Detta har dock visat sig ge effekter, då den ökadekonkurrensen också har medfört att de offentligtdrivna vårdenheterna börjat känna sig meramedvetna om behovet av patienthänsyn, vad gällerbåde tillgång och tillmötesgående men också fråntillgänglighetssynpunkt. Det fria valet har inneburitatt de flesta har valt sin vård så nära arbetsplatseller hem som möjligt. Detta förhållande är i stortlikvärdigt även i ett internationellt perspektiv.Centern står fast vid en offentlig finansiering avsjukvården. De förslag som föreligger rörande ensjukvårdsförsäkringslösning har vi inte kunnatacceptera. Över huvud taget anser vi att så fådramatiska förändringar som möjligt bör ske inomsjukvårdsorganisationen och finansieringen.För att kunna erbjuda en differentierad vård inomregionerna krävs nog ett befolkningsunderlag sominte bör understiga 250 000 personer. Att låtakommunerna driva sjukvården innebär enligt vårtsynsätt att olika kommunalförbund skall ersättadagens system med landsting. Detta skulleinnebära ett minskat demokratiskt inflytande. Detvi inom diskuterar är förändringar i deregioner som har förts fram i Regionberedningensförslag. Det innebär försöksverksamhet i vissaregioner, med förändrade gränser och medbibehållen beskattningsrätt för att finansierasjukvården inom regionen.Centern anser att det bör finnas demokratiskasystem för fördelning av resurserna till vården. Imånga landsting prövas s.k. köp--sälj-system.Utvärderingar av effekterna av dessa försök finnsännu ej i någon större utsträckning. Många gårockså ifrån ett sådant system och ersätter det medett annat sätt att klara produktionen inom vården.Alltför mycket av marknadskrafternas inslag ivården och alltför stora nedskärningar och staketkan om det vill sig illa förstöra vårtsjukvårdssystem. Besparingarna har visat sigframgångsrika, men det finns uppenbarligen ensmärtgräns.Ibland har brister i samarbetet mellansjukvårdsinrättningen och kommunerna inneburitatt äldre människor på ett orättfärdigt sätt fått åkarunt mellan eget boende och en vårdplats. Sådanabrister måste bekämpas. Vi får inte tillåta attsjukvårdens resurser används på detta förnedrandesätt. Mångfald och konkurrens skapar nyainfallsvinklar, och vi anser att det ger möjlighetersom inte utnyttjats tillräckligt tidigare.En ökad samverkan mellan vårdens olikahuvudmän har jag delvis berört tidigare. Lokaltfungerar det väl på många håll men borde kunnagöra det på alla orter. Där detta skett harrehabiliteringsåtgärder inneburit avlastningar förbåde akutsjukvård och primärvård. Patientenssituation har också förbättrats då samverkandeåtgärder har kunnat snabba upp ett återfrisknande.När nu husläkarlagen beslutats i har deflesta landsting genom intensivt arbete och kansketill stora kostnader försökt att förverkligamöjligheterna till en familjeläkare eller husläkare.I dag kommer detta beslut att tas upp för en nyomröstning. Nydemokraternas vankelmod ochpopulistiska vilja har med ens förändratmajoritetsförhållandet inför denna lag.Förtroendet för saknas numerafullständigt.Jag kan inte annat än beklaga att de beslut som vihar fattat i kan gälla.Förtroendet för och politikernas arbetestärks inte av ett sådant beteende. Jag yrkar därförbifall till de reservationer till detta betänkande somär avgivna av regeringspartierna.I har densocialdemokratiska majoriteten utan hörande avlandstingsfullmäktige gått ut och bränt de brev somjust skulle sändas ut rörande fördelningen avlänsborna till husläkare. skall man avgöravad husläkarreformen egentligen skall stå för. Vadkommer att hända där om nu beslutar attbifalla vår reservation?Herr talman! När det gäller alla de personalgruppersom är verksamma inom sjukvården anser vi frånCentern att det förebyggande arbete somdistriktssköterskor och mödravårdspersonal gör ärvärdefullt och måste behållas. Ett utökatfolkhälsoarbete med tonvikt på förebyggandeinsatser bör utvecklas. I det arbetet bör samverkanske mellan kommuner och landsting samt medorganisationer på den lokala nivån. Detta kanunderstödjas av arbete även regionalt.När det gäller det pågående utredningsarbetet iHSU år 2 000 har vi med förvåning upplevt att detvå partierna Socialdemokraterna ochVänsterpartiet har hoppat av under utredningensgång. Detta innebär ett naturligt avbräck i ettutredningsarbete. Trots detta planerar vi attkomma med några betänkanden . Delsföreligger ett stort internationellt material somförtjänar att finnas med i sjukvårdsdebatten, delsfinns det anledning att söka lösningar förforsknings- och utvecklingsarbetet inomsjukvården. är ledamot i denutredningen men har tyvärr inte deltagit i arbetetmed någon större intensitet.Förnyelsearbetet i landsting och kommuner medatt hitta lösningar som förenar rättvis fördelningmed mångfald och valfrihet måste fortsätta. Härbör huvudmännen tillåtas att utforma olikalösningar anpassade till lokala och regionalaförhållanden, så länge systemen tillgodoserbefolkningens behov av vård och patienternasgrundläggande rättigheter.I detta betänkande behandlas även anslagen tillSocialstyrelsen och . Jag har i ensjupartimotion krävt något som borde ha varitsjälvklart, nämligen att förfördelning av statsbidrag till vissanykterhetsorganisationer skall få samma status somandra samarbetsorgan som fördelar statsbidrag.Det gäller t.ex. samfundens fördelning av derasstatsbidrag. Genom att revisorer finns utseddaborde denna fördelning kunna ske utan attpengarna först skall passera ochsedan fördelas av samarbetsnämnden. Detta arbetebedrivs på uppdrag av regeringen, men tillåts alltsåinte denna självständighet.I årets budgetförslag framgår det över huvud tagetinte hur stort anslaget är. Detta kan jämföras medde anslag som fördelas genom . Däranges för varje organisation vilka anslag som avses.Utskottet och även anförde att manantog att regeringen övervägde vilka former dessastatsbidrag till organisationerskulle få. Jag utgår från att detta anges iregleringsbrevet och att anslaget inte har minskatutan är lika stort som föregående år, närmare 18miljoner kronor. Det är synnerligen osäkert för alladessa organisationer att inte kunna planera för sinframtid, då dessa uppgifter saknas ibudgetförslaget. har dessa uppgifteralltid funnits med, så att organisationerna redan ijanuari har kunnat planera för sin verksamhet.Samarbetsnämndens arbetssätt är reglerat enligtregeringens direktiv. Detta förfarande talar för attregeringen inte tagit detta uppdrag på fullt allvar.Jag förutsätter att regeringen tar hänsyn till dessaståndpunkter när nästa budgetförslag skallförberedas.I sken av förslag, somlämnades , borde naturligtvis anslagentill nykterhetsorganisationerna öka. Det krävsmycket förebyggande arbete på alla plan om vi skallkunna klara de påfrestningar som det innebär omalkoholpriserna sänks och tillgängligheten ökar.Herr talman! Jag vill med detta yrka bifall tillreservationerna 5, 6, 12, 13 och 14 som har avgivitsav regeringspartierna och därutöver till utskottetshemställan.Anf. 83 HANS () replik:Herr talman! Jag lyssnade med förvåning på KarinIsraelssons anförande. Å ena sidan innehöll det enargumentering som i stora stycken var emot densjukvårdspolitik som den borgerliga regeringen stårför. Å andra sidan yrkade bifall tillde reservationer som de fyra regeringspartierna harskrivit.Detta är på något sätt symtomatiskt förCenterpartiets förhållningssätt tillsjukvårdspolitiken. Jag vet att iLandstingsförbundets styrelse har gått med oss påett i princip likartat yrkande som det vi framställerhär i kammaren när det gäller att avvecklahusläkarlagen. Det vore naturligtvis bra om vi förden framtida valdebatten fick veta vilket benCenterpartiet egentligen står på i den här frågan.Anf. 84 () replik:Herr talman! Vi har i Hälso- ochsjukvårdsutredningen i uppdrag att utreda tre olikamodeller för den framtida hälso- och sjukvården.Det kanske inte är någon hemlighet attModeraterna står för en modell och att Folkpartietoch står för en något annorlundamodell, med en förändring av nuvarandelandstingsmodell. I ett sådant förändringsarbetefinns det utrymme för de förslag som vi diskuterari dag med husläkare och med en ökad valfrihet bådeför patienterna och för vårdgivarna.Jag vet att svensk sjukvård tjänar på att vi får enökad konkurrens, både när det gäller vårdgivareoch huvudmannaskap samt för att patienterna skallkunna få den bästa sjukvården.När det gäller husläkarförslaget är jag ocksåmedveten om att våra företrädare iLandstingsförbundet har en annan uppfattning. Dehar ändrat sig den senaste perioden. Men vi somföreträder i företräderockså regeringens linje i den här frågan och anseratt det finns fördelar i ett husläkarsystem. Vi hartidigare i talat om familjeläkare ochen utformning som skall ge den här ökadevalfriheten och en kontinuitet i läkarförsörjningen.Som glesbygdsbo har jag sett att husläkarförslagethar inneburit att vi har fått en helt annan spridningav läkarresurserna. Förut hade vi inte en läkare attvälja på, nu finns det kommuner där vi har ett parläkare att välja emellan. Där finns ocksåprivatetableringar, vilket innebär att vi kan fåspecialistkompetens på betydligt närmare håll.Anf. 85 HANS () replik:Herr talman! säger att det finnsfördelar i husläkarsystemet. Det var i och för siginte överraskande eftersom hon och hennespartikamrater har röstat för det. Men någon merövertygande argumentation kunde jag inteupptäcka. Detta kan man mer tolka som: Härtill ärjag nödd och tvungen.Det stämmer väl överens med de reaktioner somman möter hos centerpartister runt om i landet.Anf. 86 () replik:Herr talman! Under behandlingen avhusläkarförslaget har varit med ochpåverkat det förslaget i en riktning som gör att vi nuhar accepterat det. Vi tycker att det är en godtagbarmodell för att se till att vi får kontinuitet och en godläkarförsörjning.Vi beklagar att det arbete som pågår ute i landetskall slås sönder genom det beslut som eventuelltkommer att fattas här . Förlandstingens möjligheter till en god planering, ochinte minst för att sjukvårdspersonalen skall kännaen viss trygghet, behövs det en stabilitet frånriksdagens sida när det gäller att stifta lagar och attsedan stå fast vid dem.Jag tror att den oron är det största bekymret för vårsjukvårdspersonal . De vet inte vad somkommer att gälla . Det gör att de känneren mycket stor otillfredsställelse i sitt arbete.I husläkarlagen medges en stor frihet för varjehuvudman, i det här fallet landstingen, att ordna föratt husläkarorganisationen i det egna landstingetöverensstämmer med de behov som man har ilandstingsområdet. Det har också inneburit att vihar olika modeller och att verkningarna av dessamodeller slår mycket olika.Det är möjligt att den socialdemokratiska regin iGävleborg har tillämpat husläkarlagen på ettsådant sätt att läkarna nu upplever det på det härviset. Men det skall vi inte beskylla för.Den enskilda huvudmannen har kunnat organiseradet på olika sätt. Den friheten finns.Anf. 87 () replik:Herr talman! Husläkarreformen har införts imånga landsting till stora kostnader och undervånda. Det var vad sade. Sedanställde hon en fråga till Ny demokrati om hur derasförhållande gentemot väljarna kommer att bli.Men jag ställde en fråga till i mitthuvudanförande. Hur blir ert förhållande gentemotera förtroendevalda och era väljare? Det går enskiljelinje mellan riksdagsledamöter ochCenterns landstingspolitiker.Landstingspolitikerna är de som har det direktaansvaret för sjukvårdsfrågorna.Sedan frågade vad som händermed om er reservation vinner ?Då vill jag fråga om det var ett uttalat hot i denvalfrihetsyra som de borgerliga partierna pratar omi dag.Anf. 88 () replik:Herr talman! Jag får tacka för när det gäller de internaställningstagandena i Centerpartiet.Jag har full förståelse för att landstingspolitikernabevakar sina områden. Jag är inte alldelesövertygad om att våra kommunalpolitiker harsamma uppfattning som våra landstingspolitiker ialla frågor. Det finns inte heller alltid enöverensstämmelse mellan det vi tycker påriksplanet och det som tycks i andra politiskasammanhang. Det tror jag är något som de allraflesta partier får uppleva i de frågor där man går inoch ändrar revir, driftsformer och liknande. Jagtvivlar inte alls på att kan klara avden här diskussionen. Det kommer vi naturligtvisatt göra.När det gäller situation tycker jag handlar oöverlagt. Vi har valt vårahusläkare. Det har inneburit en ganska storkostnad för att organisera den delen.Sedan bränner upp alla brev som skallgå ut till hushållen och tala om vilken läkare manhar fått innan beslutet ens är fattat i . Detär inget hot emot landstingspolitikerna hemma.Det är bara ett stort frågetecken som jag vill påtalaför att belysa hur man hanterar de uppdrag somman har fått från riksdag och regering.Husläkarlagen gäller fortfarande. Den kommer attgälla till dess att regeringen har kommit med ettnytt förslag. Det sker troligtvis inte förrän tillhösten. Fram till dess måste man arbeta efter delagar och förordningar som gäller. Jag ifrågasätterdärför socialdemokraternas sätt att hantera detta ihemlänet.Anf. 89 () replik:Herr talman! Detta är naturligtvis intressant för ossalla. Den här frågan kommer ju upp påLandstingsförbundets kongress . Det blir ju enledstjärna för kommande beslut.Sedan vill jag också passa på att påpeka attVänsterpartiet röstade nej till husläkarlagen. Ominte er reservation vinner -- för då röstar vi inte meder för mer pengar -- kommer vi att rösta för att detskall finnas pengar under avvecklingstiden.Anf. 90 () replik:Herr talman! Det kanske inte är första gången sompartier i har haft en annanuppfattning än moderpartierna i . Jag trornog att vi skall kunna hantera det. Det kan vi nogdiskutera internt i partiet. Efter dagens omröstningvet vi alla vad som har hänt. Då kan vi ta ställningefter det.Anf. 91 ():Herr talman! Det finns en reformprocess som haftstörre konsekvenser för svensk sjukvård än de allraflesta andra, men som sällan lyfts fram i ljuset. Detär 70-talets ändrade anställningsregler ochanställningsförhållanden för dem som arbetar isjukvården, i synnerhet för läkarna.Årsarbetstiden kortades successivt, och närvaronpå arbetet blev alltmer söderstyckad genom lagar,förordningar och fackliga avtal. Belöning för arbetat extra många timmar togs bort.Svenska läkare har betydligt kortare årsarbetstid, ialla fall i närvaro av patienterna, än i de flesta andravästländer.Plikten att ansvara för en patient mera långsiktigtblev allt svårare att leva upp till. Det har blivit alltvanligare att föra över problem till en kollega.Den dåliga kontinuiteten är mycket kostsam och enmycket viktig faktor för låg kostnadseffektivitetjust därför att sjukvården till stor del ärkontinuerlig. Den kräver överförande avinformation till nästa man eller kvinna i stafetten.Den dåliga kontinuiteten är till mycket stor nackdelför patienten, för personalen och i vissa styckenäven för läkaren. Det är t.ex. svårare attupprätthålla och utveckla kunnandet.Ett annat karakteristiskt drag för sjukvården på 70-och 80-talen var läkarbristen. Det var en anledningtill att en del läkaruppgifter fördes över till andrapersonalgrupper. Vi har i en unik kvotmellan antalet läkare och antalet övrig personal iprimärvården. Det är två--fler övrigaanställda per läkartjänst i jämfört medandra västländer. Det leder bl.a. till en risk fördubbelarbete och därmed ineffektivitet, och detleder till en risk för att patientunderlaget blir förlitet om en person har ett för smaltverksamhetsområde.Husläkarsystemet är en god hjälp för att minskanämnda problem. Läkarna får och tar ett störreansvar för kontinuiteten. Det är till stor fördel förpatienten. Effektiviseringar i primärvårdenunderlättas. Vidare kan husläkarsystemetunderlätta rekrytering av läkare till primärvårdenoch till distrikt som tidigare haft stora problem attfå läkare. Det har visat sig tydligt.Husläkardelegationen har konstaterat att detfinns ett fullt antal husläkare i landet och vill skärpadispensreglerna -- som bl.a. nämnde.Det gör man med all rätt. Primärvården går mot enfortsatt utveckling i positiv riktning med idealt settvårdcentraler med 3--4 allmänläkare -- husläkare --där andra specialister eventuellt kan vara konsulter.Det blir ett gott samarbete med distriktssköterskoroch andra inom primärvården liksom med berördai kommunerna.Visst kan husläkarlagen kritiseras. Det motsattavore orimligt. Men karakteristiskt tycks vara attvissa anser lagen vara alltför detaljstyrande. Andraanser att den är för litet detaljstyrande. Bådaåsikterna finns inte sällan inom samma parti. Jagtror att det råder delade uppfattningar inom allapartier. Min uppfattning är att lagen i stort sett ärganska lagom. Den borde få fortsätta att gälla.Sedan får den fortsatta utvecklingen inomprimärvården avgöra om lagen behöver ändras inågon mindre del senare.Ny demokratis agerande i denna fråga ärsvårbegripligt och upprörande. Ny demokrati villavskaffa landstingen. har oftaframhållit nackdelen med dubbelthuvudmannaskap för sjukvården. Han har oftaframhållit att landstingen har alldeles för stor maktöver läkarna. Genom att rösta för avskaffande avhusläkarlagen ges landstingen ökad makt igen. Detblir bl.a. en risk för försämrade möjligheter tillkonkurrensneutralitet mellan privata ochlandstingsanställda läkare.Husläkarsystemet är under genomförande.Förslaget att nu upphäva lagen har vållat starkareaktioner bl.a. inom . Förbundethar tidigare kritiserat lagen. Av ledaren i senastenumret av framgår följande: Attfortsätta med den politiska cirkusen i riksdagenvore ett svek mot både medborgarnas tillgång till engod primärvård och de involverade läkarnasarbetssituation.Distriktsläkarföreningens ordförande är upprörd:Sjukvården måste hanteras seriöst. Som det verkarnu kan man inte lita på politikerna. Arbetssituationen blir heltomöjligt för dem om politikerna skall ändraförutsättningarna gång på gång.Herr talman! Det kan rimligen inte vara enprocentsiffra i en specialisttaxa som gör att LeifBergdahl och andra i Ny demokratis riksdagsgruppgör ett lappkast -- även om det har framstått så införmassmedia.