prot · GI0912 · 1994-10-20 00:00:00 — För det omgivandesamhället är på samma sätt tillgången till forskning enförutsättning för kompetensutveckling.Carl Thams inlägg i debatten här geruttryck för att han har en klar insikt i det härförhållandet, och jag ser fram emot ett förslag - somnaturligtvis kommer längre fram - om fastaforskningsresurser till de medelstora högskolorna.Anf. 178 ()replik:Herr talman! Jag delar att det är nödvändigt att relevantasamhällsintressen också finns representerade iuniversitetens styrelser. Det gör jag på flera grunder.Dels har jag erfarenhet av att sitta i en styrelse ochtillsammans med riksdagskolleger där driva vissafrågor som för tillfället inte är opportuna, t.ex.jämställdheten. Dels har jag lärt mig mycket avjämställdhetsforskaren i , somhar skrivit artiklar om att ett universitet och enhögskola måste förtjäna samhällets förtroende för att ilängden kunna behålla sin frihet. Där tror jag också attrelevanta samhällsintressen i styrelserna spelar enviktig roll.Social snedrekrytering tas upp i den senasteårsrapporten från universitet och högskolor. Manrefererar där till den utredning som gjorde. Vi tror kanske att det ärenkelt att komma till rätta med den socialasnedrekryteringen, men trots att man har arbetat medfrågan har förändringarnavarit mycket små. Utredarna menar att förändringar iantagningssystem, regionala högskolor och införandeav komvux inte har haft någon nämnvärd effekt. Detär fortfarande tre dominerande faktorer sombestämmer rekryteringen, nämligen föräldrarnas yrke,utbildningsnivån i hemmet och familjeekonomin.Låt oss vara överens om att detta är ett viktigtområde och att vi måste hantera det, även om det inteär lätt. Det finns framför allt inte någon enstaka knappatt trycka på.Anf. 179 ()replik:Herr talman! Det är ingen som har påstått att detär lätt att komma till rätta med det här. Vi som sitterhär i kammaren och deltar i debatten är alla mycketväl medvetna om svårigheterna. Men man får inte geupp, utan det gäller att ta krafttag. Jag är övertygadom att den nye utbildningsministern kommer att ägnamycken kraft åt detta. Jag hoppas att det tillsätts engrupp som kommer att jobba specifikt med den härfrågan.Jag tycker också att satsningen på ett öppetuniversitet, kopplat till folkbildning, som vi hört talasom och läst om i tidningarna, kan göra att man hittaringångar i problematiken. Men det är inte lätt - detvet vi av erfarenhet.Den första delen av replik varmärklig. Den fråga som jag måste ställa är: Hur kundeni gå med på att politikerna slängdes ut urhögskolestyrelserna?Anf. 180 ()replik:Herr talman! Vem har sagt att vi har gått med pådet?Anf. 181 ()replik:Herr talman! Det var ju ett mycket intressant svar.RättsfrågorAnf. 182 ():Herr talman! När den borgerliga regeringentillträdde framgick det tydligt avregeringsförklaringen att vi lade stor vikt vid att brytautvecklingen mot allt fler brott för att öka allastrygghet i samhället. Vår regeringsförklaring gavkonkreta besked om åtgärder som skulle vidtas för attöka rättstryggheten. Det är med stolthet som jag i dagkan konstatera att vi uppfyllt alla löften vi gav ochlitet till.De förändringar vi genomfört har nästanundantagslöst mött motstånd från socialdemokraterna.Den renovering av en förfallen kriminalpolitik som visteg för steg genomfört behöver fullföljas. Därför kanjag inte låta bli att oroa mig för vad som skall händaunder . Motståndet mot vårareformer och den brist på engagemang och visionerinom kriminalpolitiken som är så märkbar iSocialdemokraternas regeringsförklaring är grundenför min oro.För Moderata samlingspartiet är kampen motnarkotika oeftergivlig. När vi drev igenom etttotalförbud mot narkotika röstade Socialdemokraternaemot detta. Våra regler har varit i kraft i litet merän , och vi kan redan se den självklara effekten -fler unga människor fångas upp på ett tidigt stadium.Många människor förskonas därmed från att bliframtida offer för narkomaners brott.Trots det självklara i vår narkotikapolitik uttaladeden nuvarande statsministern i valrörelsen, att han ochjag alltid har haft olika uppfattning i fråga omnarkotikapolitik. Regeringsförklaringen innehöll inteheller ett ord om kampen mot narkotika.Justitieminister har i och för sig sagtatt den svenska narkotikapolitiken inte skallförändras, men när hon i en DN-intervju säger sig intetro "att liberaliseringstendenserna som dykt upp påkontinenten har någon möjlighet att slå igenom här"är det aningslöst och oroande. Vi svenskar är inteannorlunda än andra, och om vi inte ochstundligen bekämpar liberaliseringstendenserna såkommer vi att förlora kampen.När Socialdemokraterna i början av 1980-taletinförde obligatorisk halvtidsfrigivning skedde dettaför att hålla kostnaderna för kriminalvården nere. Attkriminaliteten ökade var en av oss moderaterförutsedd effekt och en grund för att vi motsatte ossförslaget. I och med att vi kom i regeringsställningfick vi möjlighet att riva upp den socialdemokratiskareformen och återinföra en fakultativtvåtredjedelsfrigivning. Effekterna har inte uteblivit.Det finns ett direkt samband mellan den kraftiganedgången av bank- och postrån och den längre tidsom brottslingen vistas i fängelse. I olikasammanhang har justitieminister att vår lagändring, som hennes partikollegergick emot i , egentligen är hennes förslagoch inte aktuellt att ändra. För att uttrycka det vänligtkan jag säga att jag blev konfunderad över hennesuttalande.När avgick som justitieminister1991 fanns det ett förslag som gick ut på atthalvtidsfrigivningen skulle slopas utan att vi skulle hafler på våra fängelser. Var och en kan då förstå atthalvtidsfrigivningen skulle ersättas med en annanform av frigivning, nämligen frigivningspermission.Så var det med likheten mellan ochmitt förslag.Vad gäller uttalande att de nugällande reglerna om fakultativtvåtredjedelsfrigivning skall bestå hade jag önskat attfå höra förklara hur detta går ihopmed vad som sägs i den socialdemokratiskakriminalpolitiska stategi som redovisades i somras.Enligt denna skall den villkorliga frigivningen varaobligatorisk, vilket bl.a. innebär att betydelsen av attsköta sig under fängelsevistelsen minskar. Där talasockså om att minska den tid som de dömda tillbringardirekt på anstalt. Kombinera detta medsocialdemokraternas krav på minskade anslag tillkriminalvården, och det blir uppenbart attSocialdemokraterna tänker urholkatvåtredjedelsreformen.I den socialdemokratiska regeringsförklaringensägs att humaniteten i kriminalvården skallåterupprättas. Det har också poängterats av LailaFreivalds i olika intervjuer, och det antyds i olikasammanhang att upproret på Tidaholmsfängelsetberor på den borgerliga kriminalpolitiken. LailaFreivalds borde ha varit här för att ge oss svarpå frågan vad upproren på samma anstalt vid mittenav berodde på, eftersom det viddessa tidigare tillfällen var den socialdemokratiskakriminalpolitiken som gällde.I den av mig tidigare åberopade att trots att fängelsetiden kananvändas för att förebygga brott har utvecklingen integått framåt. Som exempel nämner hon effektivabehandlingsmetoder, som måste tas i bruk för mänsom misshandlar kvinnor. med DN-intervjun fanns i en artikel om Jan-Eriksom under de borgerliga regeringsåren dömts tillfängelse. Han hade deltagit i projekt tid på Norrköpingsanstalten och ansågs nu fungerai sin relation till sambon, den blivande hustrun. säger: "Jag är dömd tidigare, men då har domoch straff inte medfört någon eftertanke. Det har baravarit ´tack och adjö och ut´. "Lägg till detta att det var jag och inte minföreträdare som initierade , sombl.a. syftar till att förbättra möjligheterna att gefängelsevistelsen ett vettigt innehåll.En första förutsättning för en vettig verksamhet påvåra fängelser är narkotikafrihet. För detta finns ettfärdigt av Lagrådet granskat förslag. Jag undrar därförnaturligtvis när regeringen kommer att fatta beslut omen proposition i enlighet med den tidigare regeringensförslag.Jag hade sett fram emot att få svar på mina frågoroch att få ta del av visioner avseendeen fortsatt utveckling av kriminalpolitiken för allastrygghet i samhället. Men det är tydligen så att jag ochandra får vänta, eftersom tagit tillbakasin anmälan att delta i kvällens debatt.Anf. 183 ():Herr talman! läste jag enintervju med den nya justitieministern där hon sade attdet inte fanns någon större skillnad mellansocialdemokratisk kriminalpolitik och denkriminalpolitik som den borgerliga regeringen bedrev.Men både jag och ministern måste ju veta att närModeraterna övertog ansvaret för kriminalvården såinnebar det en inriktning med övergång från vård tillstraff. Det gällde att låsa in så många som möjligt,och blev ett av de länder i världen somprocentuellt sett har flest intagna. Jag anser att vi numåste gå tillbaka till en human vård- ochbehandlingsinriktad kriminalpolitik, som sökeralternativ till inlåsning, och att de som vi låser in fåren adekvat behandling. var länge känt som ettföregångsland i sina strävanden att humaniserakriminalvården och i sina strävanden att sökaalternativ till frihetsberövande.Samhällstjänst, kontraktsvård och elbojor äralternativ som har införts, men detta bör utvecklasvidare. Arbetet med att ta fram även andra alternativmåste intensifieras. Fängelse som påföljd är detsämsta och dyraste alternativet. Det är beklagligt attutvecklingen mot bättre alternativ har gått så sakta,och efter uttalande ser det ut som omdet kommer att fortsätta i denna lugna takt.Det vi dag kan konstatera är att våra fängelser tillstor del är fyllda av socialt handikappade människor,som har stulit, misshandlat eller begått alkohol- ellernarkotikarelaterade brott.Frihetsstraffets skador på individen är väldokumenterade. Samhällets syn på frihetsberövandesom ett allvarligt brott framgår av att enligtbrottsbalken olaga frihetsberövande kan ge upp till tioårs fängelse. Att förvara brottslingar i fängelse ärmycket kostsamt. Skillnaden mellan fängsligt förvaroch frivård är ochindivid - förutom kostnaden för en störreåterfallsfrekvens i brottslighet med fängelse sompåföljd.Herr talman! En ny och växande grupp interneradeär de psykiskt sjuka. Konsekvensen av denlagförändring som beslutades om enstriktare definition av begreppet "psykisk störning"har medfört att antalet psykiskt störda som får avtjänafängelsestraff ökar. Att antalet psykiskt stördasom är föremål för kriminalvården ökar är delvis ettresultat av den ofullständiga reform som avvecklingenav institutionerna för psykiskt sjuka inneburit.Reformen är ofullständig därför att man inte har gettdessa människor förutsättningar att klara ett värdigtliv ute i samhället.Dessa förhållanden innebär en större påfrestningpå kriminalvården, när det gäller både utbildning avpersonal och utveckling av vård och behandling. Somexempel kan jag nämna att en undersökning av McLellan om behandlingsmetoder för intagna med drog-och alkoholproblem gett resultatet att detbehandlingsprogram som visat sig vara bra förmajoriteten av narkotikamissbrukare inte bara varverkningslöst utan försämrade tillståndet för dem somäven hade en djup psykisk sjukdom.Det är beklagligt att den nya regeringen tydligenskall fortsätta inlåsningen. Min och Vänsterpartietsförhoppning har varit att vi gemensamt skulle kunnavrida kriminalpolitiken rätt.Herr talman! Ungdomar i fängelse är ettmisslyckande. Inte tänker väl justitieministern godtaden proposition som ligger i justitieutskottet och somskulle medföra en skärpning av lagen, så att färreungdomar tas om hand inom ? Dengamla regeringen, som justitieministern har sagt sigstödja, har lagt ett ganska tajt förslag, som jag intekan se ger något utrymme för att kunnage adekvat och lämplig behandling. Det skall nu gå såfort att individuella hänsyn blir omöjliga att ta.Vänsterpartiet ser det som inhumant och som eninriktning mot ett strafftänkande när man i dettasammanhang så intensivt markerar legaliteten ochlikheten inför lagen. Det är unga människor det gäller,och här bör samhället i första hand satsa på vård ochbehandling.Fängelsestraff måste ses som ett samhälleligtmisslyckande. Fängelserna har inga resurser attbehandla eller vårda unga brottslingar. Deförändringar som föreslås leder till ett ökat antalunga i fängelse som kommer att stå utan sådan hjälp.Dessa resurser finns, även om de är knappa, inom densociala institutionsvården. Det är därför som ungabrottslingar skall ges behandling inom socialtjänsten.Herr talman! Jag skall sedan ta upp en fråga somligger litet vid sidan av men som är väldigt aktuell . från , frågade idecember vilka åtgärderregeringen på kort och på litet var bereddatt vidta för dem som hade tagits i förvar enligtutlänningslagen, så att dessa inte skulle placeras ihäkten och polisarrester. Det är en skam för ettsamhälle som gör anspråk på att vara civiliserat attiförvartagna vuxna som inte har begått något annatbrott än att söka skydd undan förföljelse placeras ihäkten och polisarrester, där de i de flesta fallbehandlas på samma sätt som de häktade. Vi har nutvå kvällar i rad på TV:s Aktuellt kunnat se reportagesom visar att just nu sitter 20 personer som tagits iförvar på . När kommer dennakränkande behandling av skyddssökande människoratt upphöra? Jag och anser att det ärnödvändigt att införa en lagregel somförbjuder att vuxna asylsökande som tagits i förvarplaceras i häkten eller polisarrester. Jag förutsätter attregeringen tar itu med den frågan.Anf. 184 () replik:Herr talman! Det är intressant att och jag från Moderatasamlingspartiet står här och ställer frågor tillregeringen. Men det finns ingen representant förregeringen eller för det socialdemokratiska partietsom anser att rättsfrågorna är så viktiga att det finnsskäl att nu vara närvarande i kammaren.Men även och jag har litet olikauppfattningar, varför det finns skäl även för oss attföra en viss diskussion.Jag noterade att den gamlasocialdemokratiska kriminalpolitiken. Jag tycker dåatt det finns skäl att poängtera att under de somdominerades av den gamla socialdemokratiskakriminalpolitiken hade vi en ökning av kriminaliteteni med 500 %.Den som vill fortsätta med en sådan politik harinte särskilt stora känslor för våra presumtivabrottsoffer.Anf. 185 () replik:Herr talman! finns det ingen kriminologiskforskning som visar att just hårdare straff skulle ledatill en minskad brottslighet.Man skall verkligen ta hänsyn till brottsoffren. Detär en av de viktiga frågorna under dennamandatperiod.En sak som man kan göra för att minska antaletbrottsoffer är att man ser till att de kriminella får vårdoch behandling, så att de inte återfaller tillkriminalitet efter fängelsevistelsen.Jag är helt överens med om att det ärmycket synd att justitieministern inte finns här i dagoch kan ge oss svar på de frågor som vi har.Anf. 186 () replik:Herr talman! Vi skall ha klart för oss att det trotsallt är en mycket liten del av dem som begår brottsom hamnar i fängelse. De flesta får helt andrapåföljder. Det handlar till en mycket stor del ompersoner som har varit föremål för en mängd andraåtgärder innan de över huvud taget hamnade ifängelse.Det som jag genomförde under den förramandatperioden, med fullt stöd av de övrigaborgerliga partierna, bör visa att vi verkligen är uteefter att finna bättre metoder. Det var den borgerligaregeringen som införde den elektroniskaövervakningen. Den hade kunnatinföra tidigare. Det fanns ett sådant förslag, men manmotsatte sig genomförandet. Jag såg däremot till att vimycket snabbt fick igenom en elektroniskövervakning.Vi måste vara klara över att en mycket stor del avdem som sitter i våra fängelser är människor som depresumtiva brottsoffren behöver skyddas mot.Anf. 187 () replik:Herr talman! Jag skall ge en elogeför att hon införde en elektronisk övervakning. Varjealternativ till fängelse är en utveckling framåt.Gun säger också att det finns vissabrottslingar som vi måste ha inlåsta. Det harskett en mycket stor ökning av antalet brottslingar påde slutna anstalterna under tid. Desäkerhetsåtgärder som man har vidtagit för dessamänniskor på fängelset kommer att skapa ännufarligare brottslingar.Den dagen dessa människor lämnar fängelsetriskerar vi att få brottsoffer som råkar mycket mer illaut. Därför är det så viktigt att man på fängelserna nuverkligen sätter i gång ett intensivt arbete medbehandling för dessa människor, att man görindividuella behandlingsplaner och att man inte låternågra försök vara oprövade.Anf. 188 ():Herr talman! har under den gångnamandatperioden tagit sig igenom sin värstaekonomiska kris i modern tid, kanske . 1992uppgick konkurserna till drygt 22 000. Det kanjämföras med antalet konkurser som pendlade mellan 4 000 och 8 000 per år.1994 kommer konkurserna sannolikt att stanna på ca15 000.Krisen har makroekonomiska orsaker som gårtillbaka till strukturella problem, konstituerade undertiden efter mitten av . De välståndsskapandeinstitutionerna, regelverket som bestämmer mänskligsamverkan, har gradvis eroderats, så att vi , medprofessor på iStockholm, kan tala om en förstenad ekonomi.År 1993 bröts den stigande konkurstrenden, och1994 är konkurserna i kraftigt avtagande. När detgäller konkurser som berör anställda och som sålundainnefattar rörelser är minskningen på årsbasis troligenöver . Den akuta krisen på företagsnivå ärsåledes över. gäller det att vårda uppgången ochmedverka till att utveckla det svenska näringslivet,framför allt små och medelstora företag, vilka imodern tid nästan har slagits ut. Vår uppgift därutöverär att lösa statens akuta ekonomiska problem, om viskall återfå en välståndsskapande industrination.Krisen har blottlagt många ofullkomligheter i vårtekonomiska system. Vi har i vårt land fått in enallvarlig ekonomisk kriminalitet som vi harvarit nästan helt förskonade ifrån. I det svenskanäringslivet opererar personer och organisationer somhar det sönderfallande rättssystemet som affärsidé.Genom dessa aktörer undandras den offentliga sektornmiljardvärden. Konkurrensförhållanden snedvrids.Våld och irreguljära indrivningsmetoder frodas, ochytterst undandras delar av samhället all demokratiskkontroll.I slutet av 80-talet var kampen mot denekonomiska brottsligheten i det närmaste obefintlig.Genom justitieutskott har missförhållandenfr.o.m. 1991 uppmärksammats, och aktiva åtgärderhar vidtagits för att komma till rätta med dem. Påriksdagens bord ligger revisorersförslag till insatser mot den ekonomiskabrottsligheten. Revisorerna har enligt min meninggjort en föredömlig genomgång av rättssamhälletstillkortakommanden beträffande den ekonomiskabrottsligheten, och förslagen till förbättringar ärkraftfulla och adekvata. Det finns anledning attåterkomma till revisorernas rapport efterutskottsbehandlingen. I denna allmänna debatt skullejag emellertid vilja peka på några mera övergripandefenomen av vikt för att motverka illojala beteenden inäringslivet.I en fri marknadsekonomi bygger handeln medvaror och tjänster på frivilliga avtal som grundas påförtroende parterna emellan. Rättsordningen med sinarättsregler och reglerande tvång via poliser, domstolaroch kronofogdemyndigheter utgör endast ettmarginellt inslag för att upprätthålla rättsordningensgiltighet. Rättsordningen eller rättsreglerna gällerdärför att människorna anser att de gäller. Detta är ensocialpsykologisk förklaring till rättsregelns giltighet.Om inte en rättsregel bärs upp av det allmännarättsmedvetandet kan man säga att den inte finns.Detta filosofiska resonemang för jag fram som engrund för att understryka vikten av att lagstiftaren,dvs. , lägger sig vinn om att stifta lagar somvi bedömer att bärande lager av befolkningen kommeratt acceptera. går det nämligen inte att lagstiftamot folkviljan. Framför allt utgör rättsregler, somanses orättfärdiga, en utmärkt grogrund förekonomisk brottslighet. Det är samhällssolidaritetenhos medborgarna - vare sig dessa är arbetstagare,arbetsgivare eller företagare - som utgör detavgörande momentet för att motverka ekonomiskkriminalitet. Med endast poliser, kronofogdar,taxeringsinspektörer och domstolar samt fängelserkommer man aldrig att kunna genomdriva enreglering som är i strid med människornasuppfattning, hur vällovlig regleringen än är sett ur enteknisk övergripande samhällssynvinkel.Jag skulle vilja påstå att man börjadeskönja en vilja ute i det etablerade näringslivet attaktivt medverka till en sanering och uppstramning avaffärslivets villkor. Devisen "en marknadsekonomimed etik" rotade sig, särskilt efter det att ledandenationalekonomer hade visat att inget är mervälståndsskapande än en fri marknadsekonomi medett minimum av transaktionskostnader, dvs. kostnaderför att säkerställa träffandet av avtal och derasgenomförande. Transaktionskostnaderna i denamerikanska ekonomin uppgår enligt uppgift tillöver av det totala produktionsvärdet.Vi måste under innevarande mandatperiod byggavidare på de tendenser till samförstånd, samverkanoch samhällssolidaritet som kan skönjas ute inäringslivet. Demagogi, konfrontation ochsärintressen som exploaterar det allmännas bästamåste elimineras. Ett stort mått av oegennytta måstein i detta hus om vi varaktigt skall restaurera ,både som industri- och handelsnation och som ett landsom kan ge sina medborgare den livskvalitet som deåstundar.(forts. 13)7 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositioner1994/95:17 Oskäliga avtalsvillkor m.m. Införlivandemed svensk rätt av EG:s direktiv om oskäligaavtalsvillkor i konsumentförhållanden1994/95:37 Lag om upphävande av lagen (1992:1776)om samordning av systemen för social trygghetnär personer flyttar inom Europeiskaekonomiskasamarbetsområdet (EES)1994/95:49 Reformerad löneexekution ochmålhantering hos kronofogdemyndigheten1994/95:58 Uthyrning och utlåning avupphovsrättsligt skyddade verk, m.m.1994/95:59 Översyn av varumärkeslagen m.m.Madridsystemet8 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 19 oktober1994/95:77 av () till statsrådet om behandlingen av asylsökande i väntanpå beslut om utvisning1994/95:78 av () till justitieministernom redovisning av anställningsvillkoren förbolagsdirektörer m.fl.1994/95:79 av () tillmiljöministern om norsk oljeprospektering iSkagerrakden 20 oktober1994/95:80 av () tillförsvarsministern om förvar av militära vapen1994/95:81 av () till miljöministernom strandstädning i kustkommuner1994/95:82 av () tillarbetsmarknadsministern om sysselsättningen ibyggsektorn1994/95:83 av () tillkommunikationsministern om obligatoriskapassagerarlistor för färjor1994/95:84 av () till statsrådetJörgen om åtgärder mot segregerat boende 9 § Kammaren åtskildes kl. 19.33.Förhandlingarna leddesav tredje vice talmannen från sammanträdets börjant.o.m. 6 § anf. 19 (delvis),av förste vice talmannen därefter t.o.m. anf. 59(delvis),av andre vice talmannen därefter t.o.m. anf. 85(delvis),av tredje vice talmannen därefter t.o.m. anf. 134(delvis),av förste vice talmannen därefter t.o.m. anf. 175(delvis) ochav tredje vice talmannen därefter till sammantädetsslut.