prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Ja, till viss del kanjag hålla med om det. En tvingandebarnomsorgslag har kommit. En pappamånad är påväg. Det har också blivit litet lättare att startaprivata daghem. Men det var faktiskt jag som fickstrida och kämpa som en furie i socialutskottet föratt vidga möjligheterna för privata omsorgsformer.Vi lyckades till viss del med en skrivning, men såvitt jag förstår tycker man på sina håll att denskrivningen inte är så mycket värd.Herr talman! Vi inser att parlamentarismen nu engång är sådan att man får kompromissa och ge ochta, så vi har inga som helst illusioner om att fåigenom hela vår familjepolitiska motion. De har vialdrig drömt om. Vi är realister. Det är inte det somär problemet.Just därför skulle jag vilja säga precis tvärtom: Omdet är något parti som har varit anspråkslöst i sinakrav så är det Ny demokrati. Om man summeraralltsammans -- det vet regeringen, herr talman --har vi ytterst bara ställt ett enda krav. Det handlarom samhällsekonomiskt ansvar. Finansieravårdnadsbidraget inom familjepolitikens ram i tidoch i rätt omfattning! Det är egentligen det endakrav vi har ställt. Vi har sagt: Fixa det! Jag tror inteatt någon har givit så många förslag som jag till hurman skulle kunna göra. Men inte ens detta är manberedd att göra, trots att befinner sig i sindjupaste ekonomiska kris någonsin! Det, herrtalman, gör mig ytterligt bedrövad.Anf. 5 ()replik:Herr talman! nämnde i sittanförande att han ändrade sitt yrkande och yrkadepå återremiss. Det vore väldigt intressant att fåhöra av vad Ny demokrati villåstadkomma med detta. Jag hoppas att det handlarom att ni tar tillbaka det yrkande om bifall till densocialdemokratiska motionen ni gjort. I och medatt ni har yrkat bifall till den har ni också ställt upppå texten i motionen, och det har ni kanske interiktigt uppmärksammat. Motionärerna framhållerjust att socialdemokraterna står för den bästafamiljepolitiken med föräldraförsäkring osv. Om nihar yrkat bifall till den motionen har ni också yrkatbifall till innehållet. Därför skulle jag vilja veta vadåterremissyrkandet egentligen innebär och vad nisyftar till.Det förslag om barnomsorgslag som antogs här iriksdagen ingick i ett helt paket. Jag tycker att manskall se den i sitt sammanhang. Den innebär attkommunerna skall se till att det finnsbarnomsorgsplats till alla som önskar detta. I ochmed vårdnadsbidraget finns det större möjligheterför alla att få välja sin barnomsorg. På det sättet kanbarnomsorgslagen inte heller i Ny demokratis ögonutgöra en hämsko på någon.Jag skulle gärna vilja veta vad återremissyrkandetinnebär och vad Ny demokrati syftar till med detta.Anf. 6 (nyd) replik:Herr talman! Om det är någonting som Nydemokrati inte vill ha eller förtjänar skulden för ärdet en tvingande barnomsorgslag i . Vi vardet enda politiska parti som aktivt röstade mot den.Jag är klar över att konsekvenserna av politikensedan kan bli ökade kostnader. Men jag tycker attvanlig både intellektuell och parlamentarisk hederkräver att man själv tar konsekvenserna av debeslut man har drivit igenom här i kammaren ochinte lastar skulden på dem som har röstat emot. Dettycker jag är ytterligt bedrövligt.Jag kan inte svara på sistafråga . Skälet till att jag yrkar på återremiss äratt jag är optimist. Det har förekommit kontaktermed regeringspartierna. De kontakterna har givitoss anledning att begära denna återremiss för attytterligare penetrera frågan och se om vi kan hittaen lösning.Jag sade i mitt huvudanförande att vi uthålligt,upprepat och konstruktivt har sträckt ut handen inästan . Den är fortfarande utsträckt. Därförbegär vi återremiss, och jag är optimist.Jag tror och hoppas, på grundval av deunderhandskontakter vi har haft, att återremissenskall kunna leda fram till att regeringensfamiljepolitik faktiskt går igenom i kammaren.Men jag kan inte och vill inte heller, för atttillfredsställa , nu stapla uppkrav och liknande, utan jag ber henne acceptera attvi går in i det här med öppna och konstruktivaambitioner.Anf. 7 ():Herr talman! Det första ämnet för dagens debatt,vårdnadsbidrag, kan man känna en lätt trötthetinför, eftersom det inte är första gången vi har denfrågan uppe här i och argumenten förbörjar bli rätt utnötta.Utskottets majoritet har avstyrkt förslaget omvårdnadsbidrag, vilket gör att vi egentligen inteskulle behöva orda så mycket om saken. Men jagtror ändå att det är nödvändigt att slå fast några avde grundläggande skälen för att säganej till vårdnadsbidraget.För att börja med det ekonomiska argumentet, ärdet helt klart för alla partier att budgetunderskottetär stort och att vi behöver spara pengar. Det blirdärför väldigt märkligt när 3,7 miljarder skallkunna anslås till en s.k. ny reform.Vi menar att om man nu har så pass mycket pengaroch vill satsa på stöd till familjerna och stöd till barni utsatta situationer, är det helt andra frågor somborde lyftas fram, ett helt annat stöd.Vänsterpartiet har önskemål om att förlängaföräldraförsäkringen, men jag måste tillstå ochbeklaga att vi inte har pengar i vårt budgetförslag,så vi kan inte yrka på en sådan förbättring i det härsammanhanget utan får komma igen.Eftersom förslaget till vårdnadsbidrag ärofinansierat, är det uppenbart att ett genomförandeav det sannolikt kommer att drabba andra formerav stöd till familjer eller föräldraförsäkring ellerkommunal barnomsorg. Det är ett mycket tyngtvägande skäl för avslag.Det andra skälet som jag vill lyfta fram ärjämställdhetsaspekten. Det är helt uppenbart atttillgången till vårdnadsbidrag kommer att göra attmånga arbetsgivare anser att framför allt kvinnorkan vara hemma i stor utsträckning.Vårdnadsbidraget kommer också att påverkadiskussionen ''på hemmaplan''. När kvinnan harlägre lön än mannen, blir hon den som får varahemma och därmed förlora väldigt påarbetsmarknaden.Det tredje skälet som jag skulle vilja ta upp ärfrivilligheten att utnyttja bidraget. talade om valfriheten. Jag menar attden är en chimär. Det finns ingen valfrihet attutnyttja vårdnadsbidraget eller att inte göra det.Vilka familjer kan utnyttja det? Jo, det är självklartde familjer där två föräldrar svarar förförsörjningen. Men hur går det för enensamstående förälder?När och familjens lov, tyckte jag att det hördes ytterstlitet om familjer med endast en vårdnadshavare,framför allt ensamstående kvinnor som drar försorgom sina familjer. Vilken ensamstående mammakommer att ha möjlighet att utnyttjavårdnadsbidraget?Jag tycker att det är tydligt och klart att det är frågaom en reform som kan utnyttjas av familjer därmannen har en relativt hygglig inkomst. Väldigtmånga andra kommer över huvud taget inte attkunna utnytta den.Som ett fjärde exempel mot vårdnadsbidragetskulle jag kunna tala om att jag tycker att helapropositionen är väldigt slarvigt beredd avregeringen. När man nu är för reformen, har mant.ex. glömt adoptivbarnen, vilket har lyfts fram iflera motioner.Vänsterpartiet är alltså mycket kritiskt motvårdnadsbidraget, men vi menar att skall det överhuvud taget införas, måste det självfallet omfattaäven adoptivbarn som kommer till när de äräldre än . Att så inte är fallet i propositionen,tycker jag är ett exempel på hur slarvigt frågan ärberedd i regeringskansliet.Jag tycker att det är märkligt -- och intressantockså -- att konstatera att när vi diskuterar den härfrågan finns inte socialministern på plats.Bengt , som är den som iregeringskansliet har hand om de här frågorna, haralltså valt, av för mig okänd anledning, att inte varapå plats och försvara vårdnadsbidraget.Detta är inte sagt med någon som helst ringaktningmot hans partikamrat , som jag haren hög uppskattning om. Men det handlar inte ompersoner, utan det handlar om roller. Det handlarom att socialministern är den som i regeringen harlagt fram förslaget och väl också borde kunna varahär och försvara det. Jag tycker att hans frånvarotalar för sig själv.Herr talman! Från sida har vi alltsåstarka invändningar mot vårdnadsbidraget, och jagvill bara kort nämna att vårt alternativ, somdefinitivt går ut på att stärka barnfamiljerna, är attpå sikt bygga ut föräldraförsäkringen. Förnärvarande har vi inga pengar till det i vårtbudgetförslag, men det är annars det som vore enväldigt viktig reform.Vi vill också ha sex timmars arbetsdag, som inteheller går att genomföra på en gång. Men framförallt vill vi ge stöd till kommunerna för att de skallkunna bedriva en bra barnomsorg. Vidare vill viinföra en kommunakut, och vi vill låtakommunerna själva bestämma om de vill höjaskatten för att kunna hålla en bra standard. Detskulle vara ett betydligt bättre stöd tillbarnfamiljerna i Sverige.Jag vill med det alltså yrka bifall till majoritetensförslag i betänkande 25 om vårdnadsbidrag.Så, herr talman, är det logiskt att fortsätta debattenom barnomsorg. I det betänkande som vi harframför oss från socialutskottet behandlas en radmotioner som har lyft fram situationen inombarnomsorgen.Inledningsvis vill jag gärna understryka att jagkänner mig stolt över den svenska barnomsorgen,den modell som vi har arbetat fram i vårt land. Vidresor i landet och i , där jag känner tillsituationen bäst inom barnomsorgsområdet, träffarjag ofta föräldrar och personal, som har stortförtroende för varandra, och ser att det är ettfantastiskt bra jobb som utförs.Jag menar också att tillkomsten avbarnomsorgslagen var välkommen, därför att denstadgade krav på kommunerna att ordnabarnomsorg. Men med det sagt vill jag inteunderlåta att ta upp de problem som definitivt finnsinom barnomsorgen och som -- det kan jag setydliga tecken på -- faktiskt ökar.Det sker en privatisering, där medel förs över frånkommunal barnsomsorg till privata alternativ. Jagvill i sammanhanget framhålla att Vänsterpartietinte är emot utan har accepterat privatabarnomsorgsformer. Vi menar att specielltalternativa pedagogiska modeller har ett klart ochstort värde för att visa hur man utifrån en annanpedagogik kan bedriva en brabarnomsorgsverksamhet.Men det betyder ju inte, herr talman, att privataalternativ som bygger på ekonomisk har enframtid och har kommit till för att ge barnen enbättre omsorg.De problem som har visat sig runt om i vårt land,exempelvis stora barngrupper, som personalen harprotesterat mot, är väldigt tydliga. Socialstyrelsenhar lyft fram de här problemen i sin slutrapport omhur barnens situation ser ut . Jag menar attregeringen och den borgerliga majoriteten intetycks låta rapporterna spela någon roll, och jag ärväldigt förundrad över det.Inte bara i officiella rapporter utan runt om i vårtland -- på skolor, på daghem, fritidshem, osv. --framkommer den stora oro som föräldrar ochpersonal känner. Det har varit protester iGottsunda utanför , och på en rad håll ivårt land har man väldigt tydligt visat att gränsen ärnådd för hur långt besparingar kan göras utanallvarliga men för barnen.Jag var på besök på ett daghem i ,Nybble daghem, där föreståndaren, som jobbatväldigt länge, beskrev vilket fint arbete man hargjort. Vi diskuterade frågan om barngruppernasstorlek, och hon konstaterade att det först var 16barn och att det sedan blev 17-18, och undradehon: När kommer det 19:e barnet? Ansvarigapersoner på en rad andra daghem, som tvingats taemot 19:e, 20:e och 21:a barnet, menar att man intekan göra på det sättet och bibehålla enbra kvalitet.Jag har därför väldigt svårt att förstå att övrigapartier inte inser att vi behöver föra en diskussionom var gränsen går. Jag kan inte säga exakt vargränsen för barngruppernas storlek skall gå, menjag menar att man måste diskutera saken, och manmåste kunna fastställa något slags övre gräns. Vihar i vår meningsyttring med ett förslag till en sådanövre gräns, och jag beklagar att vi är ensamma omdet. Jag tycker att åtminstone Socialdemokraternaväldigt klart borde stöda det kravet.I vår meningsyttring har vi också tagit upp någraandra frågor, exempelvis barnomsorgsplaner. Vihänvisar i det sammanhanget till 17 §socialtjänstlagen, som vi menar bör vara kvar föratt kommunerna därigenom skall få rätt attundersöka om det finns behov av ytterligare privataalternativ och om dessa fungerar bra ihop medövriga former av barnomsorg som finns ikommunen. Vi menar att de privata alternativenvisst skall få finnas men att det är kommunen somi sista hand ändå måste ta reda på hur dessa kankomplettera den kommunala barnomsorgen.Vi har också tagit upp frågan om utbildning avpersonal. Man har på många håll personal somhar jobbat länge men som inte hinner medvidareutbildning. Det finns alltså ett stort behov avsådan utbildning, och personalen har också pågrund av en pressad arbetssituation småmöjligheter att gå ifrån arbetet för att delta iutbildning. Jag stöder på den punkten reservation3 från Socialdemokraterna.Jag vill också, herr talman, ta upp frågan omutbildning för att möta asylsökande barns behov. Vihar kunnat konstatera att det finns stora brister idet sammanhanget.Jag vill nämna förslaget att det skulle vara möjligtatt genomföra sanktioner mot kommuner. Jag troratt det vore ett verksamt medel mot de kommunerdär man faktiskt bryter mot barnomsorgslagen. Detär bra att lagen finns, men om man inte kan följaupp lagen och visa vad följderna blir för denkommun som inte följer lagen, blir den inteverkningsfull.Vi har också tagit upp frågan om barnvårdare, somfyller en väldigt viktig funktion och som tyvärr ären grupp som är på utdöende i vårt land. Vi vill idet sammanhanget lyfta fram hur justensamstående föräldrar har drabbats särskilt hårt.Till slut vill jag nämna föräldrautbildningen, somser väldigt olika ut på olika platser runt om i vårtland. Vi menar att det skulle vara av stor vikt attlyfta fram föräldrautbildningen och se till att den fårett ökat stöd.Herr talman! Jag vill alltså yrka bifall till mom. 1om barngrupper och mom. 2 ombarnomsorgsplaner i vår meningsyttring tillsocialutskottets betänkande 29. I övrigt vill jaghänvisa till meningsyttring i bådabetänkandena.Till slut vill jag skicka med en fråga till Nydemokrati. Jag har väldigt svårt att förstå StefanKihlbergs resonemang om återremiss. Jaguppfattade i utskottet att ni i Ny demokrati varöverens om att yrka avslag på förslaget omvårdnadsbidrag. På vilket sätt skulle det gagnafrågan att nu göra en återremiss av ärendet? Syftetär väl enbart att lyfta fram era egna minst sagtomåttliga besparingsplaner, som skulle drabbaSveriges barnfamiljer på ett sätt som vi väl ännualdrig har sett och som vi hoppas att vi slipper se.Anf. 8 ()replik:Herr talman! Vi har här i kammarendebatterat alternativ tillfamiljepolitik, och det står väl helt klart att det ären väldigt stor skillnad mellan synpå familjepolitiken och den syn som vi i deborgerliga partierna har. vill ha enpolitikerstyrd barnomsorg. Det framgick också avvad sade om att medel frånkommunal barnomsorg förs över till de privataalternativen och att det skulle vara en orättvisa.Detta lämnar jag därför därhän.Därmed vill jag gå in på argumentmot vårdnadsbidraget. Hon säger att argumentenför vårdnadsbidraget är utnötta. Det tycker jag intealls, jag tycker att argumenten är mycketaktuella och inte alls utnötta.Hon säger också att vårdnadsbidraget skulle varaofinansierat. Det var ovanligt att höra att någonfrån vänstern har bekymmer med ekonomin. Jaghar sagt att vårdnadsbidraget icke ärofinansierat utan att det är finansierat inom denbudget som har lagts fram.Eva nämnde också att jag hade sagt attdet är frivilligt om man vill utnyttjavårdnadsbidraget eller inte. Det är faktiskt det.Debatten omkring vårdnadsbidraget har hittillsvarit så statisk. Socialdemokraterna och vänsternhar inte velat tala om något annat än attvårdnadsbidraget skall gå till högavlönade som harhemmafruar som kan stanna hemma -- dettaåterkommer i alla reservationer. Men så är det juinte.Vad som är mycket viktigt att påpeka är att det medden lilla hjälp som man får är möjligt att välja andraformer av barnomsorg än den kommunala. Dennamöjlighet har alltså även ensamstående. Vi kan intehär i tala om hur olika familjer och olikamammor med barn skall ordna sin barnomsorg,men vi kan ge den här möjligheten. Det kommer nuatt finnas pengar så att den som kanske bor iglesbygd eller som av andra orsaker kanske inte villeller kan utnyttja den kommunala barnomsorgenfår den här möjligheten att välja ett annatalternativ.Som jag sade tidigare: Var så säker på att det, närdet här förslaget har genomförts, kommer att visasig att människor är väldigt påhittiga vad gäller attordna för sig själva och sina familjer på många olikasätt.I valfriheten ligger också att den som inte villutnyttja vårdnadsbidraget utan har en brakommunal plats ju redan har fått sin subvention,sitt stöd av samhället, i och med det stora stöd somgår till en barnomsorgsplats. Då kanman väl inte missunna andra, med andraförhållanden, möjligheten att få en liten hjälp, såatt vi uppnår en större rättvisa?Anf. 9 () replik:Herr talman! talar omfrivilligheten, men hur kan det finnas någonfrivillighet om man inte har möjlighet att ta del avdet hela? Vårdnadsbidraget handlar ju om 2 000 kri månaden. Då undrar jag: Vilken ensamståendeförälder kan klara sig på det? Om ni från denborgerliga sidan hade menat allvar med attvårdnadsbidraget faktiskt skulle vara tillgängligt föralla, då skulle bidraget vara i storleksordningen10 , eller hur? Då skulle det kunnavara ett alternativ för en ensamstående förälder.Men vad är alternativet nu för en ensamståendeutan rika föräldrar och utan -- som IngridHemmingsson antyder -- andra resurser ibakfickan? Ja, det blir i så fall socialbidrag som fårfylla ut. Jag kan inte anse att den modellen ärsärskilt önskvärd, att vi skulle rekommenderamänniskor att ta ett vårdnadsbidrag som skullefyllas ut av socialbidrag. Jag tycker att det ärmycket märkligt att förespråkar en sådan modell. Detblir i så fall fråga om frivillighet för dem som harråd, och det är i mina ögon felaktigt.Ingrid har invändningar mot att jagtidigare hävdade att förslaget är ofinansierat. Ja, de3,7 miljarderna finns i och för sig med i regeringenstotala budget, men man har inte angettvarifrån pengarna skall tas. Jag menar att det är brist. Jag är mycket oroad, och jag tror att detfinns god anledning att vara oroad över attpengarna skall tas just från andra områden sombarnfamiljer är beroende av, bl.a.föräldraförsäkring och barnomsorg -- kanske ävenbarnbidrag, vad vet jag? Om regeringen tycker attmin och många andras oro är obefogad, borde manha talat om varifrån pengarna skall tas -- att de skalltas från försvaret eller från det ena eller det andrasom vi kan tycka är onödigt -- men så har inte skett.Anf. 10 ()replik:Herr talman! Vi här i kan inte kommamed pekpinnar och tala om hur familjerna skallordna sin tillvaro. Därför kan vi inte heller i det härfallet komma med pekpinnar. Däremot kan vi gefamiljer möjligheter. Genom vårdnadsbidraget gervi dem som så önskar möjligheten att själva ta handom sina barn, och vi ger också människormöjligheten att välja andra former av barnomsorg,barnomsorg som man inte har möjlighet attvälja -- det kan vara flera familjer som går ihop, ochdet finns mängder av olika lösningar som passarolika familjer.Det är detta, att vi ger möjligheter, som är såviktigt. Vi skall ge familjer sådana möjligheter istället för att utgå från att det är vipolitiker som skall styra och som vet bäst. Detframgår mycket tydligt av reservationerna attVänstern inte har någon förståelse för det, och inteSocialdemokraterna heller. Man tänker så statiskt!Man har inga visioner, och man är så fast iuppfattningen att politiker vet bäst och attfamiljerna inte har riktigt klart för sig vad som ärbra för dem.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag och menar inte allsatt politiker alltid vet bäst. Men när det gällerkommunal barnomsorg har ju svenska folket i olikaundersökningar klart angivit vilka alternativ deönskar. av svenska folket vill hakommunal barnomsorg. Den saken behöver maninte ens fråga politiker om.Men jag menar att det finns ett demokratisktinnehåll i de beslut som politiker fattar i exempelvisen kommun. Där finns det möjligheter tilldemokratisk kontroll. Vi har yttrandefriheten, ochvi har offentlighetsprincipen. Det gör att invånarnai en kommun kan tala om för sinakommunalpolitiker vad de vill ha; de kan ocksåklaga, och de kan besluta sig för att välja andra omde är missnöjda med sina politiker. Det är ett sättatt föra fram sina synpunkter. Men som jaginledningsvis sade är det också tydligt vad svenskafolket anser om behovet av vårdnadsbidragrespektive barnomsorg.Anf. 12 (nyd) replik:Herr talman! konstaterade att 90 %i en undersökning hade sagt sig vilja ha kommunalbarnomsorg. Det är struntprat, finns en elementär sanning om enkäter ochintervjuer, och det är: Som man frågar får man svar.Det är inga problem att ställa en fråga så, att manfår precis det svar man vill ha. Det är just vad denundersökningen har lyckats med.Jag kan tala om att jag i min undersökning harkommit till resultatet att vill ha brabarnomsorg. Det säger alla som vi har frågat. Ochbra barnomsorg är inte detsamma som kommunalbarnomsorg. Det är när föräldrarna själva kanvälja -- vad som är bra för dem vet varken jag ellerEva Zetterberg.Jag skall inte gå i polemik -- det är ganskameningslöst att och jag för enideologisk diskussion. Jag är hyfsat insatt imarxismen. Jag var tvungen att läsa både DasKapital och dialektisk analys när jag läste sociologi;-- under det röda 60-talet -- hette detsociologi. Jag känner därför igen de resonemangsom för. Låt mig bara ta någraexempel.Det är inte vi pratade om lexPysslingen. Då var det fult, ja det värsta man kundegöra, att ens andas om att man skulle kunna bedrivabarnomsorg och ha något kommersiellt utbyte avdet. Det var så vansinnigt fult att kunna tjänapengar. En meningsfrände till ---- talade med emfas om hur kusligtotäckt det var att man kunde tjäna pengar på barn!Jag är inte marxist, än mindre socialist.Vi värnar också om dem som av ett eller annat skälär ensamstående mammor. Enligt vårafamiljepolitiska förslag får man 8 000 skattefritt imånaden. Jag kan fortfarande inte förstå -- därförskall gärna få svara på den frågan --hur detta kan skapa annat än valfrihet för enensamstående mamma. Hon kan välja att stoppadessa 8 000 netto i fickan -- de ärpensionsgrundande -- och vara hemma och ta handom sitt barn, om hon vill det. Hon kan också väljaatt förvärvsarbeta och använda pengarna till attanställa barnflicka, ensam eller tillsammans mednågon annan, eller köpa dagisplats. Jagförstår inte varför det skulle vara svårare för enensamstående mamma att fatta de besluten än förnågon annan.Avslutningsvis vill jag säga, herr talman, att jag harvälgrundad anledning att yrka på återremiss -- detär inte effektsökeri. Vi har fått tydliga signaler frånregeringsföreträdare som vi inte ett ögonblickmisstror, så vi har en realistisk förhoppning om attdet kanske skulle kunna lösa problemet. Men jagvar litet slarvig i mitt yrkande. Jag yrkar i förstahand på återremiss och i andra hand -- om detyrkandet faller -- på bifall till utskottets hemställani mom. 1 och bifall till vår reservation, nr 3.Anf. 13 () replik:Fru talman! Det är bra att ägnarviss tid åt att studera marxismen -- det kan säkertinte skada. Men när det gäller barnomsorgsfrågortycker jag personligen att det har givit mer att träffaoch diskutera med föräldrar och personal, just föratt få deras synpunkter på hur den skall fungeraidealt. Där har i varje fall inte jag hittat särskiltmycket i marxismen.Självklart handlar det om en bra barnomsorg,. Det var ju det jag var inne på i mittanförande: Den kommunala barnomsorgen hållerpå att urholkas. Som jag sade är jag rädd för att vihåller på att bygga upp en barnomsorg med ett A-och ett B-lag: Föräldrar som har det gott ställt kanvälja privata alternativ som har störrepersonaltäthet och som har barn från familjer medfärre problem än andra och som därmed kan ge enlugn och trygg miljö, medan B-laget får betydligtsvårare att hävda sina intressen.