prot · GI0923 · 1994-11-16 00:00:00 — Jag ställer inte upp påden typen av grundlagsskydd. Jag måste säga attgrundlagen vacklar något. Vi kan tala så tydligt förrätten att inneha barnpronografi och säga att dettamåste utredas så noga. säger vi att det ärtillåtet att konfiskera barnpornografi.Det är positivt att man kan tjäna destora pengarna, men det hänger fortfarande på om vikommer på förövarna eller inte.Jag tycker inte att vi fattar ett beslut som frånden ger oss några verkningsfullaåtgärder mot barnpornografi. Vi skall ändå varamedvetna om, som var inne på, attdet fortfarande finns människor i detta land - barn,ungdomar och vuxna - som tvingas leva dag efter dagmed vetskapen om den där våldtäkten, den därtortyren och de där vidrigheterna som de tvingadesvara med om, t.ex. i ett annat land för att få ihoppengar till mat. Då sitter man i och talar omgrundlagsskyddet.Det är mycket skrämmande att vi har en grundlagsom säger att den här rätten är så viktig. Vi måstenaturligtvis få till stånd en förändring. I debatten ivåras sade jag att vi självfallet skall värna omtryckfriheten och rätten att få uttrycka sig. Men jaginstämde i vad sade. Jag tyckernämligen att vi skall ha en grundlag som tar ställningför barnen om det handlar om att ta ställning förbarnen eller pedofilerna. Barnen är också en del avvårt samhälle, och det är på dem vi skall byggaframtiden.Nu har regeringen faktiskt beslutat att tillsätta enparlamentarisk kommitté. Det finns ettkommittédirektiv för en utredning kring åtgärder motbarnpornografi. Där tas också den här frågan upp. Jagvill gärna citera från sammanfattningen av uppdraget:"Kommittén skall därför undersöka på vilka områdendet krävs insatser för att på ett effektivt sätt förebyggaatt det produceras och distribueras barnpornografisktmaterial. Med en sådan undersökning somutgångspunkt skall kommittén närmare överväga vilkaändringar i lagstiftningen och vilka andra åtgärdersom kan anses motiverade för att förhindra förekomstoch spridning av barnpornografiskt material. Därvidskall frågor om kriminalisering av innehav och annanbefattning med barnpornografi övervägas särskilt. "Jag hoppas att vi får just den belysning som HåkanHolmberg efterfrågade, men jag vill ocksåunderstryka att det hade varit fullt möjligt för denföregående borgerliga regeringen att göra dengenomlysningen om man hade lyssnat på devarningsord och de upprepade uppvaktningar somgjordes av barnorganisationerna, främst Rädda barnensom har drivit denna fråga . Detfanns god möjlighet för den borgerliga regeringen attgöra det.Eftersom tog upp det här medEU vill jag säga att , dvs. den 18 decemberförra året, när tidsfristen gick ut för den borgerligaregeringen att lägga fram ett förslag tillgrundlagsändring för att hinna få ett andra beslut tillstånd om kriminalisering av innehav att gälla fr.o.m.den 1 januari 1995, antog enrekommendation om att medlemsländerna tordekriminalisera innehav av barnpornografi. När Sverigenu blir medlem får vi väl se det som ett positivt led attockså den vägen kanske få ett ökat tryck för enkriminalisering av innehav. Jag ser också medtillförsikt fram emot vad utredningen kan ge.Anf. 25 () replik:Herr talman! Det var utmärkt av EU-parlamentetatt fatta ett sådant beslut. Om hade varitmedlem tidigare och jag hade råkat ingå i denförsamlingen hade också jag förmodligen röstat fördet förslaget. Rekommendationen är utmärkt. Men detlöser inte problemet med hur lagstiftning skall se ut ivart och ett av medlemsländerna. Det är icke destomindre en fråga som faktiskt måste utredas - dettaförskräckligt tråkiga och byråkratiska ord. Men det ärtyvärr nödvändigt av det enkla skälet att det härhandlar om grundläggande principer som har bäringockså på helt andra frågor än just den som vi nu talarom. Det är ofrånkomligt.Jag kan inte riktigt förstå hur man skulle ha kunnatåstadkomma en lagstiftning på en så somefterlystes , en lagstiftning om vilken vi mednågorlunda säkerhet skulle kunnat säga att det var justden som behövdes. Det är faktiskt inte så enkelt. Detär inte ett riktigt ansvarsfullt sätt att behandla en såhär svår fråga på. Vi vill ju åstadkomma åtgärder sominte bara blir slag i luften utan som faktiskt går attanvända för det ändamål som vi är överens om.Jag håller i och för sig med om att hela dennadebatt, och den förra regeringens funderande kringdessa frågor, borde ha startat . Självfalletborde vi ha haft en debatt om dessa frågor för längesedan. Men det är nog, med några undantag, väldigt fåav oss som kan säga sig ha varit fullt på det klara medvilken omfattning detta elände hade, innan dennahärva rullades upp . Jag tror att de flesta av ossfår idka en smula självkritik. Vi får nog säga oss att viallihop borde ha funderat över denna hantering långttidigare. Då hade det kanske varit möjligt med en meromfattande grundlagsändring på bordet, än vad vi kanha . Men detta faktum kan ju inte på något sättlösa oss från kravet att se till att det beslut om vadsom skall komma att ske, utöver det som kommer attbeslutas till följd av dagens debatt, är genomarbetatoch så utformat att det verkligen fungerar för desyften vi har.Anf. 26 ()replik:Herr talman! I samband med promemorian frånJustitiedepartementet om ökat skydd för barn ochytterligare åtgärder för sexuella övergreppmotionerade jag och den tvärpolitiska barngruppenom behovet av kriminalisering av innehav i januari1993. Som svar fick vi att detta skulle bli en stor ochomfattande utredning som på alla sätt skulle belysaproblematiken kring en kriminalisering; detunderströks också i debatten . Vi vissteockså att utredningen skedde . Nog hardet funnits tid att genomgående belysa och bearbetafrågan om man så önskat. Men man ville inte det utanavstyrde frågan med några rader i betänkandet. Manansåg nämligen inte frågan vara så viktig.Jag stoltserar inte på något sätt med dennabeklaglighet; jag tycker också att det är beklagligt.Det är naturligtvis bra att också : Det här kunde vi ha tänkt på tidigare. Men jagvill få fört till protokollet att det inte var så attingenting hänt i frågan innan den dök upp. Det varinte så att frågan först dök upp genom en folkstormeller genom ett drev på vårkanten 1994. Vi harnämligen drivit frågan mot barnsexturism, motutnyttjande av barn och mot barnpornografi idenna kammare.Det är därför viktigt att komma ihåg att om denföregående regeringen hade menat något med denutredning som skulle göras hade den kunnat kommamed ett förslag. Men man tyckte inte att barnens rättvar viktigare att skydda än yttrandefriheten, dvs.innehavet av barnpornografi.Anf. 27 () replik:Herr talman! Som framgått har jag inte någonannan åsikt än i sakfrågan, inteheller när det gäller att hela denna process gott hadekunnat starta tidigare. Men om det skall riktas kritiknär det gäller senfärdighet och när det gäller att manutfärdat löften att ta itu med saker och att det sedandröjt mycket länge innan något gjorts vill jag förordningens skull påminna om att den kritiken börriktas mot betydligt fler befattningshavare undermodern tid i än mot dem som satt i den förraregeringen.Framför mig har jag en första sida av Aftonbladetfrån . Dåvarande justitieminister talar härom att barnpornografin måste stoppas och aviserar omåtgärder. Denna fråga är ju, precis som MargaretaIsraelsson säger, en fråga som funnits med underganska . Och även under den tidigaresocialdemokratiska regeringen utfärdades löften omatt något mer rejält, än vad som skett, snart skullegöras. Men det dröjde som bekant. Den självkritiksom nog är klädsam för många av oss är intepartifärgad. Den gäller säkerligen för de allra flesta,både för föregående regeringen och för den som sattdessförinnan.Anf. 28 ()replik:Herr talman! är det väl bara att vänta att OlaKarlsson begär ordet och drar upp vad . Det var ju där vi började debatten, med ettharvande om att Socialdemokraterna en gång tyckt sioch så. Men jag vill klart deklarera attSocialdemokraterna har en historia med en annaninställning i en del av dessa frågor. sågockså barnpornografibrotten något annorlunda ut.Men vi socialdemokrater har ändrat oss. Vi har en heltannan inställning nu.För några år sedan konstaterade vi att med denutveckling som råder på barnpornografiområdet måstevi som vuxna människor, som föräldrar ochmorföräldrar, som politiker och kanske främst somlagstiftare i denna församling ta vårt ansvar för barnenoch se till att få bort barnpornografin. Då måste vikriminalisera innehavet.Visst är det så, att vi socialdemokrater har ändratoss och att vi har haft en annan inställning. Men nuser situationen annorlunda ut. Och vi väntar ochhoppas på att också den del av kammarens ledamötersom inte tycker att innehavet skall kriminaliseras skallkomma att ändra sig och komma till sammainställning som vi socialdemokrater har. Då kan vitillsammans, för barnens rätt, fatta ett beslut omkriminalisering av innehav av barnpornografi. Trotsatt barnen får vänta till är det väländå positivt om de kan känna att stödet från ossfinns. Det är ju, precis som sade, visom är vuxna som måste ta ansvar för attbarnpornografin försvinner. Det kan ju inte barnengöra.Anf. 29 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Herr talman! Det råder väl inget tvivel om att allai den här kammaren vill komma till rätta med deohyggligheter som händer inom områdetbarnpornografi. Men som vi har hört har frågan blivitfördröjd.Jag lyssnade på , och honsade att det nu gäller att de i kammaren som inte ärövertygade om att vi skall kriminalisera innehav avbarnpornografi måste ändra sig.Det finns en majoritet i kammaren som är för enkriminalisering av innehav av barnpornografi. Jag hartagit fram det betänkande som vi tog ställning till ivåras, då en klar majoritet i var för enkriminalisering. Det fanns en reservation frånledamöter i som när ärendetkom till kammaren blockerade möjligheten för oss attta ställning till att göra en ändring från den 1 januari1995.När vi tog ställning till den reservationen ikammaren röstade 223 ledamöter för enkriminalisering och 93 mot. 2 avstod från att rösta,och 31 ledamöter var frånvarande. Det finns alltså enmajoritet för en kriminalisering.Det är fråga om ren tortyr av barn. De som hartagit del av material på det här området är övertygadeom detta. Jag har själv haft tillfälle att se materialethos polisen i . Det måste stoppas. I denfrågan är vi överens, men inte när det gäller processenför att komma dithän.I valet mellan att ha friheten att ta del av sådanthär material och att strypa den friheten har mittställningstagande varit klart: Det är barnensrätt som går före.Vi säger ofta att friheten inte får gå så långt attden skadar en medmänniska - då har individens frihetgått för långt. Men det är precis vad som sker på dethär området. Friheten skadar barn.Vi säger också att land skall med lag byggas. Detär den här församlingen som stiftar lagarna, och härhar alltså funnits en tveksamhetinför att ta detta steg. Vilket är viktigast i det härfallet, att skydda värnlösa barn eller att ha rätten attmed åberopande av tryckfriheten ges möjlighet att tadel av barnpornografi på film och bild?Det finns, som jag har sagt, en majoritet förkriminalisering, och den kommer 1999.Olyckligtvis blockerades detta beslut ikonstitutionsutskottet. Om utredningen hade kommitfram något tidigare hade vi säkert haft möjlighet attgöra lagstiftningen klar . får vi göradet bästa av situationen. Man har i alla fall flyttatfram positionerna, genom att det nu blir möjligt attkonfiskera materialet. Polisen är tacksam att få denmöjligheten.Jag har velat säga de här orden för att klargöramin inställning i frågan. Jag beklagar att vi tappadetempo. Vi kunde ha haft lagen 1995, för barnens skull.Anf. 30 ():Herr talman! När nu behandlarbetänkandet om ytterligare åtgärder motbarnpornografi kan det för den oinvigde lätt te sigsom om vi nu skall ta ställning till ytterligare åtgärder,efter att redan ha fattat viktiga beslut som på allvarskulle minska risken för förekomst av barnpornografii vårt land. Så är beklagligtvis inte fallet. Vad dethandlar om är att det enda man kunde få ett beslut omi våras i gällde konfiskation avbarnpornografiska alster och frågor som hör ihop meddetta.Jag undrar om det är någon fråga som harengagerat svenska folket så som denna fråga ombarnpornografi. Den folkstorm som ägde rum i vårasvar välgrundad, utifrån kampanjer från Rädda barnen,sakligt belagt material och de rättegångar somförekommit i vårt land.Det fanns alltså mycket god grund för att redanden här i fatta beslut omkriminalisering av innehav.Nu vet vi att det beslut vi fattar bara gällerkonfiskation och åtgärder som hör ihop med det ochatt det träder i kraft . De övrigaåtgärderna, dvs. kriminalisering av innehav, får väntatill . Jag vill instämma i vadCatarina Rönnung och har sagttidigare i det här fallet.Jag kan bara konstatera att jag som ledamot avSveriges riksdag skäms inför er nya ledamöter ochinför svenska folket för att vi i intekunde fatta detta beslut.Riksdagen behandlade ärendet , och jagvill påpeka att det var en ytterst barnovänlig dag somhade valts för debatten. Det var nämligenskolavslutning i många av skolor, vilketgjorde att många av oss inte kunde delta i debatten -vi som prioriterar barnen. Men det var tillräckligtmånga som deltog och som på ett kraftfullt sätt kundemotivera sitt ställningstagande.Jag vill rekommendera er nya ledamöter som intehar tagit del av det att läsa protokollet. Det visarmycket tydligt hur de här frågorna har diskuterats iriksdagen på ett omsorgsfullt sätt och att det harfunnits ett mycket gott sakmaterial.Håkan är en representant för dem somblockerade beslutet , och han talade om att detär förbjudet med barnpornografi och att vi som hävdaratt så inte är fallet far med osanning. Faktum är att detär förbjudet att producera och att spridabarnpornografi. Men vi vet mycket väl att det inte ärförbjudet att inneha barnpornografi. Det kan uppfattasså att de som inte ville fatta det snabba beslutet anseratt det inte är farligt att bara inneha. Men vi vet ju attdet bakom varje producerad barnpornografisk filmligger tortyr och ett otroligt lidande för varje enskiltbarn som tvingats delta. Varje gång filmen spelas upp,för en eller flera människor, förstärks den processen.Varje gång bekräftas kränkningen av ett barn.Vi vet också att det inte är förbjudet att låna ut ettexemplar av en film eller för en enskild person attinneha denna. Det blir alltså mycket märkligaförhållanden.Håkan talar om att idka självkritik. Ja,det är nödvändigt. Men även om man kan rikta kritikmot tidigare socialdemokratiska regeringar -tillstod också en senfärdighethos tidigare socialdemokratiska regeringar när detgällde att ta itu med det här - var det framför alltunder den borgerliga tiden som vi blevuppmärksammade på allvaret i ökningen av antaletbarnpornografiska alster, ökningen av tortyr ochupptrappningen av våld i dessa filmer.Jag tror inte att detta stod fullt klart för de flesta avoss, därför att det var få av oss i kammaren som hadetagit del av alstren innan vi blev uppmärksammade pådem av Rädda barnen och andra organisationer.Håkan säger att ett så stort beslut somkriminalisering av innehav måste utredas ordentligtoch att vi inte kan fatta ett beslut somskall gälla från . Vad är det då förtyp av beslut, som gör att vi tvingar barn att bli utsattaför sexuella övergrepp under ett flertal år? Vadmotiverar att inte tar ställning, att riksdageninte agerar, när vi skulle kunna göra det? Jag anser attdet är en oerhört stor fråga och att vi på detta sättindirekt accepterar att barn utnyttjas.Jag vill också understryka att detta inte var en nyfråga som dök upp . Flera av osshade möjlighet att genom Räddabarnen ta del av det omfattande material som hadekommit fram vid olika rättegångar.Flera talare har refererat till dessa filmer. Jag villbara understryka det som flera andra har sagt. För osssom tog del av filmerna kändes detsom att det rörde sig om timmar. Bilderna levde ochlever kvar på min näthinna ,sannolikt under hela livet. De som har utrett fråganhar tvingats att se dessa filmer under hundratalstimmar.Flera av oss motionerade och tog upp frågan redani , men det var då bara fråga om enskildamotioner. Vi hade stora förhoppningar påpropositionen. Vi trodde att regeringen skulle ta tag idetta, därför att det var ju det svar som flera av ossfick när vi tog upp frågan i riksdagen.Det var alltså en stor besvikelse att den borgerligaregeringen inte ville ta itu med frågan. Jag och mångauppfattade det som att frågan inte var partiskiljande.Det handlar inte om ett socialistiskt eller ett borgerligtblock, utan det handlar om hur vi ser till våra barnsrättigheter och rätten att vara barn. Det visade sig attså inte var fallet. Då kom den sista möjligheten undervåren 1994, nämligen att KU kunde agera. Det fannsen mycket god grund med partimotioner från flerapartier och en tvärpolitisk motion från barngruppenhär i . Men inte heller detta hjälpte. Jagtycker att detta är mycket pinsamt för riksdagen.Vi fattar nu beslut . Sedan kommer man attgå vidare med en utredning, som jag i och för sigtycker är angelägen, även om vi hade kunnat fattabeslut om att kriminalisera innehav från den 1 januari1995. Jag anser att en utredning om barnpornografiändå hade varit viktig. Jo, därför attbeslutet om kriminalisering av innehav ochkonfiskering och de andra beslut som vi är på väg attfatta långt ifrån är tillräckliga. De är bra ochnödvändiga, men jag hade önskat att beslutet i daghade gällt även kriminalisering av innehav.Det handlar också om en hel del andra frågor. Dethandlar om resurser för polisen för att man skallkunna utreda brotten. Det gäller resurser förbehandlingsinsatser i fråga om de barn som har utsattsför dessa sexuella övergrepp och förbehandlingsinsatser när det gäller förövarna. Det ärväl ingen av oss som tror att någon som har gjort sigskyldig till det här brottet _ åstadkommit enbarnpornografisk film eller uppenbarligen ha njutit avatt ha sett en sådan _ efter att ha suttit i fängelse ettpar år släpps fri med full insikt om att detta är ett brottmot barn, ett brott mot människor, om man inte fårnågon behandling. Utan någon insikt om vad manfaktiskt har gjort är man fullt kapabel att gå ut ochgöra om samma sak.Jag anser att det är en rad andra insatser änkriminalisering av innehav som krävs. Det var detsom jag hade önskat att utredningen framför alltskulle syssla med. Man borde se till att vi inte barafattar beslut om lagar utan också se till att de kantillämpas. Framför allt bör man stävja tillkomsten avbarnpornografisk film.Herr talman! vill jag bara säga att det inteär rimligt att skall vara ett av de få länder ivärlden som är en frizon för barnpornografisk film.Det är mycket häpnadsväckande att så är fallet och attvi inte har kunnat förmå en enig riksdag attfatta dessa beslut.Avslutningsvis tillstyrker jag KU:s förslag tillbeslut på den här punkten.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag noterar med glädje att EvaZetterberg i slutet av sitt anförande sade att det ocksåbehövs en rad andra insatser än kriminalisering för attkomma till rätta med det elände som barnpornografininnebär. Det är vi överens om. Det var väldigt bra attEva sade detta. Just genom att hon sadedetta medger hon ju faktiskt att det är inte så att dethär problemet försvinner genom ett beslut omkriminalisering av innehav. i hennes inläggoch i en del andra inlägg nu och har detintrycket skapats att det är precis det som det handlarom. Med denna enda åtgärd löser man hela dettaenorma problem. Så enkelt är det ju inte. Detta är juett elände och en härva av olika typer av kriminalitetinom och utom , som dessutom tar sig olikaformer beroende på hur lagstiftningen ändras. Detgäller ju att inte fixera sig vid denna enda åtgärd ochtro att det är inställningen till den som avgör huruvidaman står på barnens sida eller inte, som det iblandheter. Jag reagerar väldigt starkt mot den typen avformuleringar.Som varenda människa säkerligen gör hållernaturligtvis också jag med om att barnens rätt går föreosv. Allt detta är helt riktigt. Men det löser ju inteproblemet med att utforma en lag. Man kan inteskriva in i lagen att barnens rätt går före. En lag kaninte se ut så. En förändring avtryckfrihetsförordningen måste ju utformas på ettsådant sätt att man klarar av att göra distinktionermellan det som vi inte under några omständighetervill se och det som vi inte tycker att man skall reglerapå ett sådant sätt att man skadar t.ex. möjligheten attuttrycka avvikande åsikter i samhället eller nyasynpunkter i kulturella frågor. Det finnsdistinktionsproblem som på något sätt måste lösas. Desom håller med om att det är bra att det skall göras enutredning bekräftar egentligen att det inte är så lättsom att bara lagstifta och sedan tro att problemetdärigenom är löst. En lagstiftning måste ju utformaspå något sätt. Den måste innehålla någonting som gåratt använda när man konfronteras med det verkligaproblemet. Därför har jag uppfattat att mycket av dendiskussion som har förts , och som vi nukan höra en viss efterklang av, inte har handlat såmycket om sakproblemet utan det har varit endiskussion mera om hur man skall föra endemonstrationspolitik med beslut vars egentliga värdevi inte riktigt vet. Vi skall se till att vi får enlagstiftning som verkligen går att använda på det sättsom vi är överens om.Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag blir överraskad när HåkanHolmberg säger att vi som har talat förkriminalisering av innehav av barnpornografiskaalster skulle tro att det vore enda metoden. Självfalletmenar vi att det krävs en rad andra åtgärder påområdet. Men vad vi har betonat är att det också krävsatt man har en lag i grunden som förbjuder äveninnehav. Jag tror att om talar medde poliser som har skött utredningarna får han ettväldigt entydigt svar att detta är nödvändigt. Jagbehöver nog inte uppehålla mig så länge vid denpunkten.Men om tror att vi inte har andraförslag och att vi inte inser att det inte räcker medlagstiftning utan att det krävs fler åtgärder, går det jubra att gå tillbaka till motionerna. Det finns entvärpolitisk motion och en frånVästerpartiet med som första namn,där vi bl.a. tog upp detta med åldersgränser förbarnpornografibrott som är en annan viktig punkt.Det finns alltså ingen motsättning här. Men manbehöver ju bra lagstiftning i botten för att man skallkunna gå vidare med insatser som visar att vi tydligtoch klart har tagit ställning när det gäller vad som ärtillåtet och vad som inte är tillåtet i vårt land.Anf. 33 () replik:Herr talman! Jag uppfattar situation så att vi ändåär överens om att ytterligare lagstiftning, utöver densom vi kommer att definitivt besluta om , måstevara genomarbetad och klargöra vad som är förbjudetoch inte är förbjudet. Den kan inte ha formen avallmänna uttalanden.Det som jag tidigare reagerade litet grand emot ärden ton som har funnits i ett och ett annat inlägg.Inställningen till precis detta förslag och till om manskall fatta beslut genast eller om man skall ge sig tidatt analysera vad beslutet närmare bestämt börinnehålla har varit det enda kriteriet på huruvida manöver huvud taget anser eller inte anser attbarnpornografi är ett elände som vi måste försöka attfå bort från detta land. Den typen av inlägg reagerarjag fortfarande skarpt emot.Det som sade i slutet av sitthuvudanförande tycker jag ändå var en klarförbättring i förhållande till en del av de orimlighetersom har förekommit. Det har i debatten bl.a.förekommit tillmälen mellan olika personer som harhaft olika synpunkter på just denna del.Anf. 34 () replik:Herr talman! Visst är det bra att vi är överens om skall skrida till handling. Men jag tycker ändåinte att detta kan bortförklara det faktum att man i denborgerliga regeringen och från vissa delar av deborgerliga partierna missade möjligheten att påskyndaärendet. Det är inte sant som sägeratt det inte har funnits tid att utreda frågan, vilketJustitiedepartementet skulle göra, men man tog intesin uppgift på allvar. Det är ju inte så att vi som hardrivit frågan om en kriminalisering av innehav hartalat i allmänna ordalag. Vi anser att det krävslagstiftning som grund.