prot · GH0962 · 1994-02-17 00:00:00 — Hon säger också attförändringarna i kommunernas resursfördelninginte har medfört några påtagliga svårigheter förelever med stora handikapp men att elever medmindre synliga behov får försämrade möjligheter.Vilka negativa effekter har skolministernuppmärksammat? Vilka åtgärder vill hon vidta föratt komma till rätta med dessa? Vilka åtgärder villskolministern vidta för att också elever med mindresynliga behov skall skyddas mot försämringar?Anf. 7 ():Fru talman! förde ett intressantresonemang om ledarskapet i skolan, vilket ärviktigt. Men det är inte det som den här debattenhandlar om. Den handlar om de systematiskaförändringar som sker och om en fortgåendesegregation i skolan.Christer sade också att vi inte harsegregation i . Det är riktigt, ChristerLindblom, att vi inte har slum eller getton. I ettinternationellt perspektiv har den svenskasamhällsplaneringen varit utomordentligtframgångsrik. Men det finns segregation och storaskillnader mellan bostadsområden. För att ennation skall kunna undvika segregation krävsmycket medvetna politiska insatser.Den borgerliga regeringen har avhänt ossbostadsförmedling, samhällsplaneringsinstrument,bostadsfinansieringsinstrument och andrainstrument som kan motverka segregationen.Risken är uppenbar att vi får en ytterligare kraftigförstärkning av segregationen i vårt land.Ett av de allra viktigaste instrumenten för attmotverka segregation är den likvärdiga skolan.Den är viktig därför att den gör att medborgare frånalla samhällsgrupper kan välja att bo i olikabostadsområden. Skolan är ju så viktig för föräldraroch barn. Dessutom är den utomordentligt viktigför att barn med olika behov skall få en chans i livettill likvärdiga villkor. Därför spelar just en likvärdigskola en avgörande roll i kampen motsegregationen.Vill vi ge alla barn samma chans i samhället måsteskolan vara kompensatorisk. Därför måste deskolor som har de största behoven också få destörsta resurserna. Detta är avgörande för att allaungdomar på lång sikt skall få en chans i arbetslivet.Det är också av ett mycket stort demokratiskt värdeatt vi har skolor där barn från olika miljöer och barnmed olika erfarenheter möts. För att motverkasegregationen i skolan måste vi som föräldrar vetaatt närmaste skola är bra, och samhället måstemedvetet kompensera de skolor som har störreproblem än andra. sker en utarmning, specielltav skolor i miljonprogramsområdet. Det beror delspå generella nedskärningar, dels på kommunalaprioriteringar som innebär nedskärningar vilkadrabbar de mest utsatta områdena hårdast. Dettaär så allvarligt att det borde föranledauppmärksamhet från skolministerns sida.Vi börjar att få konkreta exempel, även omSkolverkets utvärderingar inte är klara. FrånGöteborg kommer ett stort antal exempel. Ävenfrån har exempel redovisats. harinfört ett skolpengssystem, där av resursernaskall fördelas generellt. Från kommerrapporter om att andelen invandrarbarn i vissaskolor har fördubblats. Detta borde vara såalarmerande att det leder till tydliga och kraftfullamarkeringar från skolministerns sida. Det går inteatt sitta stilla och säga: Vi avvaktar Skolverketsutvärderingar.Det är bråttom, för när en segregationsspiral tarfart finns risken att den befästs. Jag måste allvarligtfråga: Ser inte skolministern några problem här?Är inte skolministern redan nu beredd att göramarkeringar? Ser inte skolministern också attregeringen har ett delansvar i detta genom densignal som skolpengen till friskolorna har gett --även om den inte är den avgörande faktorn -- omatt skall ges generellt och utan prövning ochsom ändå har påverkat åtminstone borgerligapolitiker i kommunerna och lett till att synen påbehovsfördelningen inte är densamma somtidigare?Det andra är den mycket tydliga markering avkundperspektivet som görs från regeringens sida.Kundperspektivet vid val av skola överordnaskraven på likvärdighet. Skolministern säger i olikasammanhang att man, om en skola blir för dålig, fårvälja bort den. I stället borde hon säga: Vad skallvi göra för att alla skolor skall vara bra och för attföräldrarna tryggt skall kunna veta att barnet, omdet går i närmaste skola, får en bra utbildning? Omvi inte kan garantera detta kommer det att innebäraatt de föräldrar som har en reell valfrihet väljer bortden närmaste skolan, även om de skulle vilja barn där. De väljer kanske bort skolan, och omde har resurser kanske de också väljer bortbostadsområdet. Därmed förstärks segregationen,och vi får ett tudelat samhälle.Anf. 8 (m):Fru talman! Låt mig börja med att säga att jag intedelar uppfattningen att vi låter något slagskundperspektiv överordnas ansvaret för att skapaen likvärdig utbildning i alla skolor i landet.Tvärtom markeras den likvärdiga skolan på ettmycket tydligt sätt i den läroplan som vi här iriksdagen har fattat beslut om.Av läroplanen framgår, vilket ledamöterna skulleha funnit om de hade haft vänligheten att läsapropositionen, att en likvärdig utbildning inteinnebär att skolans resurser skall fördelas lika perelev. Jag tycker att det är en ganska självklarslutsats. Men det är att gå litet väl långt när man,som många ledamöter nu gör, säger att vi inte kange kommunerna ansvaret för fördelningen av derasresurser.Ansvaret för skolan när det gäller att genomföraoch organisera verksamheten har kommunerna.Riksdagen har fattat beslut om detta. Vi har ocksåfattat en rad andra beslut; skollagen, förordningaroch annat som gäller för skolorna i kommunernaoch som kommunerna skall följa. Det är viktigt attvi ser till att de här reglerna följs och att viutvärderar reformer.Vi har vi en myndighet, , som skallarbeta med uppföljning. Det har också viktigauppgifter när det gäller utvärdering. I den härdiskussionen uppfattar jag en bristande vilja attfaktiskt kräva ett gediget underlag för att mycketlångtgående slutsatser skall kunna dras.Jag tycker t.ex. att flera ledamöter drar enlångtgående slutsats när de säger att man böravskaffa det kommunala utjämningsbidraget och tatillbaka bidrag i form av sektorsbidrag ellerspecialdestinerade bidrag. Jag har inte uppfattat attden här ''stämningen'' finns i några motioner här iriksdagen, men det är intressant att notera detta.Verksamheten i enskilda kommuner är naturligtvisutomordentligt viktig, och kan vi inte vänta påunderlag. Vi tvingas att gå in och göra snabbaåtgärder. Det är bl.a. därför som har enfältorganisation. Vi har kontinuerliga och snabbakontakter, reser runt och besöker många skolor.Det är därför som jag har varit iGöteborg.Jag skulle vilja säga till att jag medanledning av hans interpellation har tagit del avstadskansliets rapport och att jag har läst rapporterfrån och Hem och skola. En saksom jag har konstaterat och som diskuteras iGöteborg är att man inte är helt överens om allaslutsatser, även om man i fråga om många viktigaslutsatser ligger nära varandra.Jag tycker att detta är viktigt att följa och att draslutsatser av, men jag tänker inte stå i riksdagenstalarstol och ha synpunkter på hur enskildapolitiker eller kommuner skall agera. Jag utgårnämligen från att den lokala demokratin i Göteborgär sådan att man också läser de egna utredningarnaoch rapporterna och drar slutsatser därav. Ikommun efter kommun ser vi att man inte barahittar på egna fördelningssystem, utan att manföljer upp, justerar och förändrar dem, därför attde kan ha varit kantiga, felaktiga eller missriktade.När det gäller situationen i så framgår detväldigt tydligt av den rapport i serien avstadsdelsnämndsrapporter som kom häromdagenoch som sju forskare har tagit fram, attstadsdelsnämndsreformen är ett stort bekymmer iGöteborg. var inne påskillnaden mellan situationen på och . Det har påpekats lokalt attgränsdragningen och stadsdelsnämndernasutformning har blivit ett stort bekymmer. Detnoteras i rapporten.Men som skolminister kan jag inte kräva attGöteborg avskaffar eller förändrar sinstadsdelsnämndsorganisation. När det gäller denhär rapporten, liksom andra rapporter, är detuppenbart att konstruktionen har inneburitsvårigheter för vissa stadsdelar och att det inteminst märks på en del skolor.Beträffande de minskade resurserna till skolorna iGöteborg skiljer det ett antalprocent. Jag tycker också att det i den här salen, iärlighetens namn, skall sägas att man i Göteborghar tillfört skolverksamheten ganska substantiellamedel för att komma till rätta med en delkantigheter. Det gör naturligtvis att neddragningenär besvärlig i alla stadsdelar. Likväl harneddragningen mildrats genom fattade beslut.Flera ledamöter har här sagt att vi måste kommamed snabba insatser, att vi inte kan vänta påSkolverket osv. sade att det är svårtatt få fram några uppgifter om skolan. Det är ettmärkligt uttalande från en ledamot iutbildningsutskottet, eftersom det är första gångensom vi har fått en samlad nationell utvärdering därskolornas ekonomi, fördelningen mellan olikaanslag, kvaliteten i undervisningen i förhållande tillmålen, och mycket annat presenteras på ettsammanhållet sätt. Det följs upp i Skolverketsfördjupade anslagsframställan där man beskrivervad man tänker göra. Vi kommer också att tillvåren här i presentera en utvecklingsplanför skolan.Det är första gången som något sådant sker. Därförtycker jag att det är märkligt att man säger att maninte har fått uppgifter. Om man behöver fåuppgifter ännu snabbare bör man, som jag hargjort, ringa till eller vilkenkommun det nu gäller. Då får man ju lokalauppgifter. Det kan vara svårt att få detta generellt.Jag tror ändå att vi här i måste se påresursfördelningen över hela landet när det gällerskolan. Jag konstaterar att det underlag som vi i daghar visar att det har skett en neddragning pågrundskolans område. Det är naturligtvisbekymmersamt. Det visar också att uppgifter omde stora bekymmer och om generaliseringar somförekommer i den här debatten inte är riktigtkorrekta.Anf. 9 ():Fru talman! vill inte tala om hurenskilda politiker skall agera. Det har jag förståelseför. Vad jag begär är att skolministern tar en del avansvaret för det som håller på att hända medskolorna i och att skolministern hjälperGöteborgs kommunpolitiker att fatta vettigabeslut.I stadskansliets rapport är man litet oenig om en deldetaljsiffror. Men det råder ingen oenighet om attkostnaderna per elev ökar när eleven flyttar frånkommunens skola till en privat skola. Då handlardet om en ökning om . Någrasäger att kostnaderna ökar med och andrasäger att de ökar med per elev. Det gälleralltså stora summor och en ren och skäromfördelning -- till nackdel för de elever som harproblem och som återfinns i de hårdast drabbadestadsdelarna, men till fördel för elever som går iprivatskolor och vars föräldrar i genomsnitt har detbättre ställt på olika sätt och högre inkomster.En del moderater försöker skylla problemen påstadsdelsnämnderna. Men det är, för att användadet begrepp som förekom i den allmänpolitiskadebatten, populism. Det finns problem medstadsdelsnämndsreformen. varit inne på den saken. Men deundersökningar som forskare har gjort visar ocksåentydigt att reformen faktiskt har varitframgångsrik när det gäller förmågan att sparaeffektivt och att minska byråkratin.Den grundläggande problematiken handlar om denövergripande politiken gentemot kommunernasekonomi. minskar de statliga bidragen tillkommunerna, inklusive de frånsocialförsäkringssektorn, med 13 miljarder kronor.Det är av de samlade bidragen. Jagtror att det är av den totala kostnaden förden kommunala verksamheten.Jag undrar om skolministern själv skulle klara av attgöra en sådan neddragning på sitt egetdepartement. Man kan inte skjuta ifrån sigansvaret. Som medlem i regeringen harskolministern ett delansvar för de beslut omstatsbidragen som regeringen har fattat. Jagåterkommer till i mitt sistainlägg.Anf. 10 ():Herr talman! sade att jag pratadeom någonting som debatten inte handlade om. Jagär ledsen om jag har uttryckt mig så oklart. Jagtalade om den likvärdiga skolan, kvaliteten i skolanoch om att detta inte enbart har ett samband medhur mycket pengar man har. Det handlar omytterligare en dimension. Om man bara pratar omatt det beror på pengar så skymmer man endimension, nämligen kvalitetsdimensionen i stort.Det är därför som jag är med i den här debatten.Eva sade att det kvittar vad jag sägerdärför att segregationen finns ändå. Jag ärmedveten om att segregationen finns.Vad jag sade var att framför allt de människor sombor i områden som kallas för segregerade, och somockså är segregerade, i många avseenden lider avdetta. Man säger: Jag bor här ute, och jag vet attdet finns många invandrare här. Men jag trivs här,trots att jag inte borde göra det. Politikerna sägerju att det här är ett segregerat område och att mandärför egentligen inte skall kunna trivas här.Vi politiker får akta oss när det gäller detta medsemantiken och nomenklaturen.Självklart finns segregationen i nämnda betydelse.Den har alltid funnits och kommer förmodligenalltid att finnas i och med att vi inte överallt exaktkan styra den totala fördelningen av människor.Framför allt handlar det, som flera här har varitinne på, om bostadspolitiken.Eva säger att risken finns att vi får etttudelat samhälle, något som naturligtvis ingen villha. Jag skulle vilja ansluta mig till detresonemanget genom att säga att med ''tudelad'' tunga om friskolorna. Honsäger: Det är klart att man skall ha valfrihet. Detvar vi som införde valfriheten -- detta sadeshäromdagen. Men säger hon att man inteskall få välja hur som helst, därför att då uppståreffekter som inte kan styras.Jag menar att antingen får man välja eller också fårman inte välja. Dessutom måste det till regler omhur mycket man får välja.En annan sak som jag inte heller riktigt förstår ärdet som sade om ersättningen tillfriskolorna. Om man har en ersättning till friskolor,oavsett hur stor den är -- vi kan diskutera om denskall vara , eller -- spelar ingenroll. Den springande punkten är i stället: Hur skallman kunna ersätta friskolor utan att det så att sägaspiller över på kommunensresurstilldelningssystem? Finns det i EvaJohanssons föreställningsvärld någon annan hinkatt hämta pengar ur, eller vad menas?Björn sade att vi har motsatt oss hanseller förslag om att skolan skallöppnas mot samhället. Jag skulle vilja att detexemplifieras. Ärligt talat förstår jag inte riktigtdetta.Vidare tror jag att det är viktigt att konstatera attdetta med segregerade områden, om vi nu skallanvända det begreppet, inte är liktydigt med dåligtfungerande skolor. Det finns faktisktutomordentliga skolor t.ex. i , somannars har en stark snedfördelning vad gällerinvandrare. Det finns t.o.m. alldelesutomordentliga skolor i i , som iövrigt är ett utskällt område.Anf. 11 ():Herr talman! fick viett pressmeddelande frånUtbildningsdepartementet där skolministerBeatrice mycket bestämt uttalade sig mot atten rektor i en svensk skola inte tyckte att barnenskulle få sjunga ''Du gamla, Du fria'' på examen.Jag tycker också att barnen skall få göra det. Menpå något sätt är det kanske inte den allraallvarligaste frågan att reagera på.Den skolminister som säger att hon icke reagerarpå prioriteringar som drabbar utsatta barn i olikabostadsområden och som icke vill göra någramarkeringar när det gäller kommunernasprioriteringar, därför att hon inte vill lägga sig ienskilda ärenden, är tydligen ändå beredd att uttalasig om huruvida man i enskilda skolor skall fåsjunga ''Du gamla, Du fria'' eller inte. Frågan är istället när skolministern reagerar. Jag tycker att detär okej att reagera på ''Du gamla, Du fria''. Menreagera framför allt när en skola riskerar att fara illaoch gör markeringar när det i kommunerna skerprioriteringar som står i strid med läroplanens kravpå likvärdighet!Det råder inget tvivel inom den socialdemokratiskagruppen. Vi tycker alltså att det skall vara ettgenerellt statsbidrag till kommunerna. Det är bra,därför att det är i kommunerna som de bästaprioriteringarna görs. Men skall sättaupp mål för dessa prioriteringar. I de målen ingårbl.a. kraven på en likvärdig skola och påkompensatoriska insatser för de barn och debostadsområden som bäst behöver skolans insatser.När det finns tendenser till att prioriteringar skerfrån andra utgångspunkter är det rimligt attskolministern reagerar -- ja, då är skolministernskyldig att reagera och att göra markeringar idebatten som kan påverka också de borgerligapolitikerna ute i landet.Jag är övertygad om attkommundelsorganisationen kan vara en mycketstark organisation när det gäller att komma till rättamed segregationen och att stötta debostadsområden som har det största behovet avinsatser. Vad som då är nödvändigt är att decentrala politikerna i respektive kommun görsådana fördelningar mellan de olika stadsdelarnasom gör det möjligt för stadsdelspolitikerna att görakompensatoriska insatser.För att detta skall kunna åstadkommas krävs det attriksdagen är tydlig och står fast vid att vi i Sverigeskall ha en likvärdig skola. Det är också viktigt attvi inte har en skolminister som i olika sammanhangsäger: Blir en skola för dålig får väl föräldrarnalämna den.Alla barn i har rätt att känna att närmasteskola är en bra skola!Anf. 12 ():Herr talman! Jag tycker nog att skallläsa framlagda forskarrapport en gång till.Stadsdelsnämnderna är nämligen inte orsaken tillproblemen i . Den ekonomiskasituationen i är allvarlig och beror bl.a.på rikspolitiska beslut. Det måste kompenseras.I får vi faktiskt inte ens höja skatten.Men medborgarna ser gärna att skatten höjs för attbarnen inte skall drabbas.När det sedan gäller kommunpolitikerna iGöteborg vill t.ex. , kds, attskolpengen tas bort. , som varmed när besökte skolorna påHisingen, tycker att ersättningen till privatskolornaskall minskas från till . Hon ansernämligen att privatskolorna är överkompenserade.Sedan vill jag framhålla att det finns en segregeringpå skolorna i . t.ex. ären bra skola. Precis som säger ärdet en fin sammanhållning där. Lärarna gör så gottde kan. vill vi ju att de här barnen skallha samma villkor som barnen i , i Örgryteoch i Centrum. Men så är det inte.Den eftergymnasiala utbildningsnivån iBiskopsgården ligger på när det gällerCentrum. I är motsvarande siffra37 %.Vi vill inte att barnen i skall råka utför samma sak som sina föräldrar, utan vi vill höjautbildningsnivån. Därför måste vi se till att man fårstörre resurser. Men i stället kommer man på grundav ekonomiska problem ochnödvändigheten att göra allvarliga besparingar attstänga den skola som ligger nära Sjumilaskolan.Det betyder att skall ta emot ännufler elever. Problemen för dessa kommer att blistörre, inte mindre.Vi socialdemokrater är inte emot valfrihet i skolan.Det var faktiskt vi som införde den här sortensvalfrihet . Vi vill ha valfrihet, menresurserna skall fördelas efter behov!Anf. 13 ():Herr talman! Rätten att välja skola förutsätter inteett orättvist resursfördelningssystem. Endera ärden här rätten viktigare eller också är rättvisan iresursfördelningen viktig när det gäller valet.Jag hävdar alltså att det inte finns någonmotsättning i det avseendet. Det är regeringensom, framför allt genom sin konstruktion avbidragen till privatskolorna, har stadfäst den härkonstiga kopplingen mellan rätten att välja skolaoch resursfördelningssystemet.De i ersättning som privatskolorna garanterasspiller alltså över på kommunernasresursfördelningsprinciper. Att kommunernasresurser också skall användas till det här, ChristerLindblom, är en sak. Men detta tvingarkommunerna till samma principer förresursfördelningen. Hotet om att kunna starta egeti gynnade områden, varvid kommunerna tvingas gehela i ersättning, vrider nämligen redskapetför en rättvis fördelning ur kommunernas händer såatt säga. Detta har hänt i många kommuner.Göteborg är bara ett exempel.I har en skola med många barnsom har speciella behov förlorat en tredjedel avlärarna -- vilka ändå är den allra viktigaste resursen.Det är sedan inte att undra på att föräldrar tillelever i den skolan blir fundersamma inför hurskolan skall kunna klara uppgiften att ge enlikvärdig utbildning. Resursfördelningen hartidigare gjorts efter barnens behov och inte efternågon konstig per capita--modell som inte har ettdugg med verkligheten att göra.Segregationen finns. Naturligtvis finns skillnadermellan olika människor. Det finns skillnader mellanolika bostadsområden i kommunerna och mellankommunerna. säger: Ring och hörefter hur det ser ut ifall vi inte får fram några siffror.Javisst. Jag har varit ute i massor av skolor och settefter hur det är.Människor ringer till mig och är mycket upprörda.Men när jag talar med om attklasstorlekarna ökar och liknande saker och attäven det innebär en tudelning, eftersom det är desvaga eleverna som får sitta emellan, säger att man inte vet någonting om det, därför attsiffrorna inte pekar i den riktningen. Men detta ärverkligheten, . Fråga om den. Denfinns där till beskådande.Anf. 14 ():Herr talman! Det är intressant att ibland sitta härvid ringside och se de kraftiga socialdemokratiskaattackerna på , det parti som de skallsätta sig i regering med.Christer frågade mig om vilka förslagsom lagt fram för att utvecklaskolan, öppna skolan ut mot samhället i övrigt ochfå en kvalitativ förbättring. Jag kan räkna uppnågra som jag kom på i hastigheten.Vi föreslog att man skall använda gymnasieskolanpå sommaren, men det blev nej. Vi har föreslagitatt högskolorna bör öppna sig ut mot samhället,t.ex. i form av vetenskapsbutiker, men det blev nej.Vi föreslog självförvaltande skolor med lokalstyrelse, men det blev nej.Vi har föreslagit att elever skall få rätt att väljamellan fler främmande språk i och engaranti för detta, men det blev nej också till det. Viföreslog att lärare i tidigare årskurser bör hakompetens för att undervisa i Engelska, men detblev nej även till det.Det som oroar i debatten och i de svar som här harkommit fram är att man kan se andra typer avsegregering i skolan, men som kanske enbarthänför sig till bostadsstandard och skolstandard. Vikan se var vi ganska så koncentrerat finnerelever med mer eller mindre ofullgången skolgång.Det säger väl i varje fall någonting?Ni kan väl inte mena att det i vissa områden bor felsorts människor? Hur blir människor fel sort? Vimåste se till olika faktorer som driver fram en sådannegativ utveckling. Vi tappar i det svenskasamhället erfarenheter från människor somkommer från olika områden.Det som driver fram detta är ingenting annat änklasspolitik. Det är den politik som förstärker ensådan utveckling. Jag skulle vilja se det parti varsrepresentanter ställer sig här i talarstolen och säger:Vi vill driva en klasspolitik. Men effekten avpolitiken ligger nära en ren och skär klasspolitik.Att införa sektorsbidrag, som vi föreslår frånVänsterpartiets sida, handlar om att tydliggöraansvaret för skolan. Det minimerar eller beskärinte alls den lokala möjligheten att göra olikaprioriteringar. Vad är det för mening med attregeringen ger en påse till kommunerna om densamtidigt är där och plockar det gottaste ur påsen --hemspråk, stöd till privatskolor och annat? Ettschabloniserat sektorsbidrag skulle kunnatydliggöra ansvarigheten.Anf. 15 (m):Herr talman! Det finns en rad frågor som jag gärnaskulle vilja ställa till Socialdemokraterna och somjag helst vill ha svar på. Det börjar ju brännas litetgrand när man på ett sådant uppenbart sättifrågasätter dels den decentralisering av ansvaretför skolan som har genomförts, dels den påse, ellerdet resursfördelningssystem, till kommunerna somdet rått en tämligen bred enighet om.Jag skulle gärna vilja veta om desocialdemokratiska ledamöter som finns här ikammaren i likhet med avser attförändra fördelningen. Jag tror att kommunerna ärytterst intresserade av att veta detta. Jag vill ocksåveta om Socialdemokraterna avser att detaljreglerahur kommunerna använder sina pengar.Skolministern måste ta ansvar, säger . Det är alldeles självklart. Det gälleräven för . Det är mitt ansvar att se till attkommunerna lever upp till de nationella mål ochregler som finns för skolverksamheten. Det äralldeles självklart. Det är också därför som viagerade, och det är därför som det finns enfältorganisation inom och annat.