prot · GH09104 · 1994-05-16 00:00:00 — Det kanju inte vara så inom t.ex. biståndspolitiken att detfaktum att vi inte kan hjälpa alla länder och allamänniskor som är fattiga med ekonomiskt biståndtill utvecklingsländer skulle medföra att vi avstårfrån att göra det lilla vi kan.Gustaf von ställde några frågor om dentidsförordning som det fattades beslut om förungefär en månad sedan. Hela syftet med den varatt ta hänsyn till de barn som har börjat rota sig häri . frågar nu om det är pågång att låta personer som inte ingår i barnfamiljerstanna här av olika skäl. Jag vill då redovisa att detöver huvud taget inte finns några sådana planer.Deras asylansökningar får prövas i vanlig ordningutifrån de skäl och argument som den sökande kanprestera.Jag vill till detta lägga att det naturligtvis är ettoskick att, som en del länder gör, försvåra för sinamedborgare att återvända till sina hemländer. Vihar kontakt med och förhandlar med ett antalsådana länder för att åstadkomma en förändring.När det gäller de personer som har sökt sig tillNorge kan jag säga att regeringen i ett beslut förnågra veckor sedan sade att de personer somSverige har ett ansvar för skall omfattas avtidsförordningens regler. Detta gäller de fall då denorska myndigheterna inom en månad har anmältatt det finns personer i som har söktasyl i och verkställt avvisning från Norgeinom . Dessa personer kan alltså lämnain en ny ansökan och få sin sak prövad.Utgångspunkten för detta beslut från regeringenssida är att vi inte har velat göra någon åtskillnadmellan de personer i som har fått ett slutligtbesked och de personer som harvistats i och också varit i . Jag tror att det skulle vara ganska svårt attmotivera en åtskillnadspolitik för de barnfamiljerdet handlar om.Jag delar naturligtvis uppfattningen att Sverigeskall ha en långsiktig och konsekventflyktingpolitik. Men det beror också litet grand påvad man menar med detta. På en del verkar det somatt man skulle kunna ställa upp treårigabudgetplaner och göra en väldigt långsiktigplanering för flyktingpolitiken. Jag tycker att debortser från att det finns en verklighet.Massflyktsituationer kan vi påverka väldigt liteteller över huvud taget inte alls från sida.De beror på förtryck, krig och våld i vår omvärld.Det är i första hand detta som styr i vilkenomfattning det kommer asylsökande till Sverige.Jag vill till slut också göra ett påpekande när detgäller UNHCR:s inställning till tillfälliga respektivepermanenta uppehållstillstånd. UNHCR har överhuvud taget inte någon uppfattning i den frågan.Det är däremot en gemensam uppfattning för heladet internationella samfundet, inklusive UNHCRoch , att man skall möjliggöra ettåtervändande för flyktingar när fred har uppstått iett land. Vi har tillsammans här ikammaren kunnat konstatera att har varitdåligt på att ge dessa möjligheter.När det gäller de bosniska flyktingarna har detunder funnits en grupp som harbörjat att planera för ett återvändande för deflyktingar som vill återvända och för ettåteruppbyggnadsarbete när freden väl har kommittill Bosnien.Anf. 103 (m):Fru talman! När det gäller tidsförordningen tror jagatt jag vågar påstå att det bland de kvarvarandebosnierna finns rätt stora förhoppningar om i ett senare skede skall få ta del av ett nyttregeringsbeslut. Det innebär stora problem attåtervända, och polisen räknar nu med långaförvarstider. Bosnierna försöker naturligvis gömmasig vid avvisningsbeslut och hoppas att det somskedde när det gäller barnfamiljerna ocksåkan ske nu.Det är viktigt att man antingen gör det ena eller detandra. Antingen säger man att det inte kommernågot tidsbeslut för deras räkning, vilket statsrådettycks mena, eller så gör man så att säga rent bordoch klarar av hela flyktinggruppen från Kososvo.Även de som gömmer flyktingar har sett att det gåratt åstadkomma något med detta. Man har kunnatse att det lönar sig att gömma flyktingar. Det är inteonaturligt att man på fullt allvar tror att mankommer att lyckas om man gömmer också dekvarvarande flyktingarna, eftersom det gick förragången.Jag menar att flyktingarbetet till sin natur givetvisär ett internationellt arbete. Det är bara en liten delav flyktingarna som vi kan ta hand om och göranågonting för här. Däremot drar de väldigt storaresurser. i påpekade att detsamtidigt finns mängder av flyktingar på annat hållsom inte får del av de resurser som vi tycks viljaställa till förfogande.När det gäller prioriteringar kan man säga att detinte är säkert att det skall bli mindre pengar tillflyktingarbetet, men att pengarna kanske skallkanaliseras i litet annorlunda former än vad somhar skett hittills.Vi har haft anledning att besöka UNHCR i Genèveoch diskutera dessa frågor i samband med detutredningsarbete jag är med i. Jag måste säga attjag fick klara besked om att man gärna ser justinstrumentet tillfälliga uppehållstillstånd för störregrupper av personer som måste fly av sammaanledning som de som flyr från . Jagförstår inte riktigt vad statsrådet menar. Jag tror räknar med att det instrumentet skall kunnaanvändas.Anf. 104 Kulturminister ():Fru talman! Låt mig först förtydliga mig på enpunkt: tidsförordningen gäller barnfamiljer somhar sökt asyl i före . Dengäller oberoende av vilket land familjerna kommerifrån. Många av dessa barnfamiljer har kommit frånKosovo, men det är inte ett beslut som tar sikteenbart på kosovoalbaner.Gustaf von undrar om det kommer ensärskild förordning för andra grupper änbarnfamiljer från just Kosovo. Jag kan vara ganskatydlig på den punkten och säga att det inte finnsnågra sådana planer.Man kan inte göra en sådan sak för en endaländergrupp. Vad skulle människor som kommerfrån olika hörn, från , frånTurkiet, från och från många andra ländersäga då? Jag kan vara ganska tydlig på denpunkten: någon särskild förordning för andra änbarnfamiljer är inte att vänta, och särskilt inte fören speciell ländergrupp.Överläggningan var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1993/94:131 ominformationsteknologinAnf. 105 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågatstatsministern omdels vilka initiativ statsministern avser ta för att denmoderna informationsteknologin skall främjademokrati, mångfald och jämlik tillgång tillinformation i och världen,dels på vad sätt allmänhet, riksdag och denkommande regeringen efter valet kommer att fåpåverka den informationsteknologiska strategin.Statsministern har överlämnat interpellationen tillmig.Låt mig som en bakgrund kommentera någraväsentliga aspekter på den modernainformationsteknologin.Sverige har en stark position påinformationsteknologins område och är därmed förnärvarande väl rustat i detta avseende införframtiden. En sådan position kan dock i den hårdainternationella konkurrensen snabbt gå förlorad,och vara mycket svår att återfå, om man inte helatiden vidtar aktiva, målmedvetna åtgärder. Det ärvidare nödvändigt för ett litet land som attskaffa sig konkurrensfördelar genom en högkompetensnivå.Regeringen har därför velat göra en starkmarkering av informationsteknologins betydelseoch ge arbetet en målinriktning. Det är därvidangeläget att så långt möjligt främja att alla krafterverkar i riktning mot samma mål, men utan attflytta ansvaret för att en angelägen utveckling påinformationsteknologiområdet kommer till ståndfrån marknaden eller andra aktörer. Det mål somnu har uppställts är att skalltillhöra den globala utvecklingens absolutaspjutspetsar när det gäller varje del av utnyttjandetav informationsteknologin.Regeringen har tillkallat en kommission för attfrämja en bred användning avinformationsteknologin. Kommissionen har enmångsidig sammansättning med företrädare försåväl regeringen som det övriga samhället.Regeringen har också föreslagit (prop.1993/94:177) att av de återstående medlen iFond 92--94 skall reserveras för initiativ tagna inomkommissionen. Inom harsärskilda åtgärder vidtagits för ledning ochsamordning av arbetet medinformationsteknologifrågorna inom de olikadepartementens ansvarsområden.Fokus i kommissionens arbete riktas särskilt motanvändare, mot applikationer snarare än mot dentekniska infrastrukturen. Med en bred användningav informationsteknologin stimuleras emellertidockså nödvändiga infrastrukturella investeringarliksom den industri som är verksam på detinformationsteknologiska området.Det är för kommissionens arbete viktigt med enbelysning av den svenska informationsteknologiskainfrastrukturens tillstånd liksom av industrinssituation och att det samlade materialet omforskningen på området uppdateras. Initiativ idenna riktning tas nu inom de olika arbetsområdensom kommissionen har definierat.Kartläggningsarbetet, som genomförs både inomoch utanför , innebär självfalletinte att de experter och konsulter som medverkar iarbetet kommer att få styra den fortsattainformationsteknologiska strategin. Deras uppgiftär bistå med underlag.Informationsteknologin har en stark egenutvecklingskraft. Den engagerar människor,företag och offentliga organ på alla nivåer och i helalandet. Därmed är den ett dynamiskt ochanvändbart instrument för att främja demokrati,mångfald, valfrihet och jämlik tillgång tillinformation. Risken för att informationsteknologini stället skall leda till det motsatta, monopolisering,maktkoncentration och likriktning, bedömer jagsom ringa.Mångfalden och spridningen av de möjligheter sominformationsteknologin öppnar kan illustreras medutbildningsområdet. Distansundervisning kan nuarrangeras i en form som kvalitativt ligger långtframme. Människor som inte tidigare hade tillgångtill goda utbildningsmöjligheter kan nu nås mederbjudanden om att höja kunskapsnivån. Det ärockså möjligt att knyta samman skolor igemensamma nät med universitet, högskolor ochmuseer. Kompetensutveckling för mindre ochmedelstora företag underlättas liksom en ökaddemokratisk delaktighet genom IT-baserademedborgarkontor i kommunerna.Det yttersta ansvaret för statensinformationsteknologiska strategi kommer ävenfortsättningsvis att åvila regeringen. Regeringenavser att utöva detta ansvar på ett sådant sätt attdynamiken och allas deltagande främjas.Med det sagda har jag, fru talman, svarat på JohanLönnroths två frågor.Anf. 106 ():Fru talman! Jag vill på vägnartacka för svaret och konstatera att arbetet inomVänsterpartiet är så upplagt att det är jag som fårdelta i stället för . Men jag villockså passa på att framföra ett beklagande frånJohan , eftersom denne hade fåttpersonligt svar från -- givetvis via detelektroniska nätet -- att han med glädje skulle tadenna debatt just med ocheventuellt ta i anspråk extratid för att få den tillstånd. Så blev dock inte fallet, och vi får båda finnaoss i att det är vi som debatterar frågan i dag.Med anledning av det svar som Per har givitvill jag först instämma i att har en starkposition i fråga om informationsteknologin men attdet är lätt att förlora den. Jag vill också instämma ide allmänna funderingarna om att detta är enteknologi för framtiden och om hur positivt den kananvändas i människans tjänst. Det kan t.ex. gälladistansundervisning och för oss politikermöjligheter att snabbt få fram beslut på papper.Men det kan också gälla människor medfunktionshinder, bland vilka många har långerfarenhet av möjligheterna att använda dennateknik.Jag vill också, fru talman, kommentera frågan omtillgången till informationen i ochmöjligheterna till ett demokratiskt användande avden. Vårt parti tycker att det är bra attkommissionen på området snabbt har kommit igång, men jag vill däremot beklaga att den intedemokratiskt är så väl förankrad och att regeringensjälvsvåldigt har tillsatt den. Jag menar att det hadevarit angeläget att förankra beslutet i ochatt försöka att, om man nu inte hann göra det iförväg, följa upp förslagen och besluten frånkommissionen i riksdagen.Jag vill också fråga Per hur det kommer sigatt man skall använda konsultfirmor på dettaområde. Jag ifrågasätter det lämpliga i att användaden modellen.I frågan om den demokratiska förankringen och detsamhälliga intresset på det här området vill jaghänvisa till att , vicepresidenten i , iLos i ett tal har betonat det samhälleligaintresset och framhållit att de privata intressenainte skall skapa ett monopol, utan att i stället allaskulle ha tillgång till teknologin.Vi har, fru talman, en parallell i det tal som CarlBildt höll på ifebruari. Det intressanta med det talet, sominnehöll en hel del av det som har lyftfram, är att de samhälleliga aspekterna såvitt jagkan förstå inte alls fanns med. Man kan förundrasig över att en svensk regering inte är lika angelägenom att de skall beaktas.Fru talman! Jag skulle vilja ta upp en fråga som intefanns med i interpellation ochdärför inte heller i svaret men som jag tycker ändåborde ha kunnat finnas med i detta. Det gäller enfråga som debatteras mycket bland forskare,nämligen elektroniska motorvägar. Många harlyriskt beskrivit hur vi kommer attkunna kommunicera direkt med varandra i ställetför att resa kors och tvärs över landet till olikaplatser. Jag undrar hur regeringen ser på detta. Denborgerliga regeringen är ju på väg att bygga uppenorma motorleder, genom Dennispaketet ocht.ex. , som i mina ögon miljömässigtär mycket negativa. finns en teknologisom möjliggör för oss att kommunicera medvarandra över stora avstånd på ett helt annat sätt änvi någonsin har varit vana vid.Hur diskuterar ni dessa frågor inom regeringen?Har ni inte några tankar på att man skulle kunnaundvika en del motorvägar och i stället satsa direktpå informationsteknologin?Anf. 107 Utbildningsminister ():Fru talman! Låt mig kommentera de trehuvudfrågor som jag tycker mig finna i EvaZetterbergs kommentarer. Vi beklagar dessutombåda att det är just vi två som står här, men det ärändå trevligt att det blev just vi som fick uppdragetatt föra denna debatt med varandra.Den första frågan är vad kallarregeringens självsvåldiga beteende att inrätta dentyp av kommission som vi tillsatte. I stället skulleman, säger , möjligen ha övervägtatt vända sig till och ge kommissionen enannan sammansättning. Det hade man kunnatgöra, om man hade velat ha en kommission med enannan arbetsinriktning. Vi valde emellertid att taoss an arbetsuppgiften ur en något annorlundainfallsvinkel, i medvetande om att så mycket av deinformationsteknologiska frågorna ärmyndighetsfrågor, regeringsfrågor eller t.o.m.frågor som skall avgöras av någon helt annan part.Det handlar om att driva på, att visa föredöme meninte i första hand om att lagstifta.Det är också därför som så många statsråd sitter ikommissionen. Därigenom kan nämligen en frågasom väcks av kommission utan dröjsmål föras ut ioch praktiskt omsättas i linjeorganisationen.Samtidigt kommer kommissionen naturligtvis attidentifiera frågor av större karaktär än de som jagnu nämnt. Inte minst gäller detta översynen avdatalagstiftningen, som är en av de frågor somkommissionen ägnar betydande möda åt. När denfrågan har rört sig något längre kommer det att bliaktuellt att vända sig till med ett förslagsom är förankrat på sedvanligt sätt.Se alltså kommissionen som initierande snarare änsom ersättande den vanliga riksdagsproceduren!Också denna kommer att behövas, men därriksdagens medverkan är påkallad.I anslutning till detta väcker fråganom vi behöver konsultfirmor i detta sammanhang.Jag antar att syftar på ett uppdragsom har lagt ut påett antal firmor för att från utomstående betraktarefå en bild av situationen. Jag tycker att detta är ettbra initiativ, eftersom man behöver ocksåutomstående bedömningar.Eva andra frågeställning är om vi harglömt det samhälleliga intresset, som i sitt kaliforniental. Det har vi alls ickegjort. När kommissionen nu har kommit en bit påvägen har den tvärtom definierat två ytterligaresamhälleliga områden som de allra mest centrala,nämligen dels att göra förvaltningen rationell ochdemokratiskt öppen för medborgarna, dels att satsaordentligt på att nu få in den nya datorteknologin iundervisningen. Det är två ytterligare samhälleligtbetonade områden som kommissionen vid sidanom lagstiftningsfrågorna har bedömt vara av allramest central betydelse.Den tredje frågeställningen handlar om olika typerav motorvägar, sådana med asfalt respektivesådana på tråd. Jag tror att vi kommer att behövasåväl vanliga motorvägar som digitala sådana. Detfinns en erfarenhet i den informationsteknologiskaeran som säger att de möten som vi kan klara viadatorerna inte ersätter vanliga möten utan tvärtomgör sådana möten mellan människor ännu merangelägna. Om dessa möten sedan skallåstadkommas genom att vi åker tåg, flyg eller bil tillvarandra låter jag vara osagt, men jag tror inte attden digitala utvecklingen kommer att ersättabehoven av sedvanligakommunikationsinvesteringar.Anf. 108 ():Fru talman! Jag tror verkligen inte attinformationsteknologin kan ersätta mötet mellanmänniskor, Per . Det vore en förskräckandevision. Däremot tror jag att den kan ersätta en heldel onödiga sammanträden och överlämnande avdokumentation. Det går säkert att förenklaadministrationen på en hel del områden.Avsikten med den här interpellationen var inte attdiskutera miljöinvesteringar och motorvägar. Jagkan bara konstatera att vi är djupt oense medregeringen på den punkten. Utbyggnaden avmotorvägar är mycket kostbar, både ekonomisktoch miljömässigt. Jag tror att man skulle kunna gåfram väldigt långt på den här vägen.Fru talman! Så till frågan om hur den härkommissionen ser ut. Regeringen har valt en vissmodell. Jag kan också inse att det finns fördelarmed att statsråd finns med. Då kan man snabbt nåut till departementen med frågorna. Samtidigtanser jag att det inte är någon särskilt demokratiskorganisation. Statsråden är förvisso från en mycketbestämd krets människor och från bestämdapartier. Det innebär att andra partier och den andrahälften av det politiska livet i har svårt attfå den insyn som jag tycker är viktig.Att kommissionen skall återkomma när det gällerlagstiftningen är ju en självklarhet. Där har maninget val. Det måste man göra. Jag menar att dettrots allt hade varit betydelsefullt, och fortfarandeär det, att följa upp detta genom att lämnarapporter i eller på annat sätt förankradet politiskt i en betydligt bredare krets än vad somi dag är fallet.Fru talman! Sedan gällde det frågan omkonsultfirmorna. Jag vet inte om det inte fannsandra modeller att göra detta på. skulle havarit en naturlig samarbetspart. Problemet är attregeringen har avhänt sig den möjligheten genomatt bolagisera. Jag beklagar det återigen. Det hadeverkligen varit något positivt.Låt mig gå över till frågan om detsamhälleliga intresset. Jag får väl hoppas attregeringen har en målsättning även på det området.Jag tycker inte att den har framskymtat särskilttydligt . Det återstår väl att se om det blir somPer säger i praktiken.Anf. 109 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har återigen några kommentarertill tre frågeställningar som berör.Två av dessa hänger nära samman.Det faktum att man, till följd av den oerhördahastighet med vilken denna teknologiskautveckling nu går, bestämmer sig för att använda enarbetsmetod som ligger i samklang med den nyateknologin, dvs. en snabb arbetsmetod, har jagsvårt att se som en mindre demokratiskarbetsmodell. Regeringen står till svars införsvenska folket och inför . Därmed är dendet yttersta uttrycket för den demokratiskastatsledningen. Jag ställer inte upp på uttalandet attmetoden som sådan skulle vara mindredemokratisk.Däremot tycker jag att gör alldelesrätt i att påpeka behovet av att med jämnamellanrum rapportera till . Det är ocksåvåra planer att göra detta. Jag välkomnar dettillfälle som fråga gav oss attutbyta tankar om den här kommissionen redan pådetta enkla sätt.Jag skall gärna ta till mig det sägeroch ofta återkomma till med rapporterom olika aspekter på informationsteknologin, inteminst därför att det kan vara en modell för attsignalera till flera att detta är betydelsefullt ochlångt ifrån något som bara regering och riksdagskall ägna sina mödor åt.Den tredje frågeställningen handlade omkonsulterna. Det är möjligt att hade varit enlämplig konsult om vi hade haft ett av dengamla Televerksmodellen. Men då hade vi å andrasidan förlorat så mycket annat i form av en friarekonkurrens på näten. Bolagiseringen och den nyatelelagen har möjliggjort denna konkurrens. Jagtycker att de nackdelar som det innebär att intekunna anlita som konsult uppvägs mycket välav de fördelar som den nya telelagen och denvidsträckta konkurrensen innebär.Slutsatsen är ju att om vi nu har ett och enkonkurrens mellan bolag på nätområdet måste vivara beredda att gå till andra för att få denobjektiva belysningen, kan göra en del, men jag tror inteatt skulle nöja sig med att bara låtaregeringskansliet vara konsult mot bakgrund av dedemokratiska problem hon identifierade redan tillföljd av kommissionens sammansättning.Anf. 110 ():Fru talman! Jag skall avstå från att ge mig in i dendiskussionen. Jag tror att den kräver betydligt mertid än vad vi har till förfogande här. Jag kan barakonstatera att det var bra att få det här svaret i dag.Men det är ju, som Per själv påpekar, intetack vare regeringen utan tack vare JohanLönnroth. Då kan man undra hur regeringen hadeavsett att rapportera till om inte dettatillfälle hade funnits.Jag vet inte om det är aktuellt med någon merrapport så länge den nuvarande regeringen sitterkvar. Det hade varit en självklarhet att regeringenskulle lämna en sådan rapport av sig själv.Anf. 111 Utbildningsminister ():Fru talman! Låt mig bara säga till vi skall rapportera till . Men det ärännu viktigare att arbeta med hela det samhällesom skall göra den nya introduktionen avinformationsteknologin möjlig. Jag hoppas att jagkan säga det utan att bli missförstådd.Där ligger regeringen redan långt framme genomsin kommission. Man talar med alla de intressentersom finns. Det pågår en vittförgrenadkontaktverksamhet ut i det svenska samhället. Jagmenar att detta är av ytterligt stor betydelse bådeför att få den nya informationsteknologin att slåigenom och för att tillse att den blir förankrad intebara hos oss här i utan hos alla demänniskor som skall använda den.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till i väntanpå att kommunikationsminister skulleinfinna sig i kammaren för att lämna svar påinterpellationerna 112 och 122.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 16.48.17 § Svar på interpellation 1993/94:112 ombärigheten på vägar i skogslänenAnf. 112 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig vadjag tänker vidta för åtgärder för att förbättrabärigheten på vägnätet i skogslänen.Under de senaste åren har beslut fattats omkraftfulla satsningar i investeringar och upprustningav våra riksvägar och europavägar. Dessa beslutkommer att innebära en avsevärd standardhöjningav vägnätet i hela landet.Dessutom har regeringen fattatbeslut om betydande drift- och underhållsåtgärderpå länsvägarna. Utöver de ordinarie anslagen harsedan år 1992 regeringen fördelat drygt 6 miljarderkronor för underhållsåtgärder och investeringar ilänsvägar. Av dessa medel har ca 2,3 miljarderkronor tilldelats skogslänen. Åtgärderna har syftattill att underhålla och rusta upp dessa vägar samt tillatt skapa sysselsättning.Utöver dessa medel har regeringen i åretskompletteringsproposition föreslagit att ytterligare1,anvisas för i huvudsakupprustning och underhåll av länsvägar. Medlenskall inriktas mot åtgärder för en ökad bärighet ochframkomlighet. Dessa upprustningsinsatser harstor betydelse för bl.a. skogsindustrinstransportmöjligheter. De ger också en ökadtrafiksäkerhet och en minskad miljöpåverkan förtransportsektorn som helhet. Insatser kommerdärför att göras i hela landet med hänsyn tagen tillarbetsmarknads- och transportsituationen.I syfte att bl.a. minska bärighetsproblemen harsåledes regeringen anvisatnästan för underhållsåtgärder pålänsvägarna. Dessa medel har möjliggjortomfattande insatser för att öka såvälskogsindustrins som den övriga befolkningensmöjligheter till fungerande transporter.Anf. 113 ():Fru talman! Jag vill först tackakommunikationsministern för svaret på mininterpellation.