prot · GH0951 · 1994-01-13 00:00:00 — Rädda barnen har startatutbildning för psykologer och speciallärare iKroatien, speciellt för att nå utsatta barn.Det här är exempel på viktiga insatser förmänniskor som under pågående krig, och efterkriget, behöver mycket stöd och hjälp. Det ärviktigt, tycker jag, att som nation ger ettaktivt stöd till sådana här och liknande projekt samtverkar för ett ökat internationellt engagemangbåde i och i andra länder för det som harhänt, och händer, i det . Men detskulle behövas sådan här verksamhet i Sverigeockså.Det är väldigt tyst, tycker jag, också i vårt land omverksamheten med kartläggning avkrigsförbrytelser och av kvinnor som har blivitutsatta för tortyr. En sådan här kartläggning pågårju. Men det har, som sagt, blivit väldigt tyst i detavseendet. Den här verksamheten behöver därförlyftas fram i ljuset.Slutligen vill jag bara säga att jag har ytterligarenågra frågor som jag skulle vilja ställa.Anf. 7 ():Herr talman! Kvinnor från alla partier har jutidigare, liksom sker , ställt upp för engemensam manifestation, varvid det slagits fast attvåldtäkt aldrig får accepteras. Här gäller detdessutom massvåldtäkter iscensatta i syfte attförstöra, förgöra och om möjligt driva bortmänniskor från deras hem och t.o.m. från derashemländer. Det är oerhört viktigt att vi alla, och dåinte bara kvinnor, i alla sammanhang tar avståndfrån denna sortens avskyvärda handlingar.Det mesta av bakgrunden till vårt avståndstagandehär har man redan redogjort för. Jag tänktedärför bara ta upp något som visar vad följderna påmycket lång sikt kan bli för kvinnor som hardrabbats av våldtäkt. Det är nämligen många årsedan jag första gången kom i kontakt med kvinnorsom hade varit utsatta för tortyr av olika slag --tortyr där även våldtäkter ingick som ett led ibehandlingen.Den gången gällde det kvinnor från olika länder iSydamerika. Jag arbetade för min kommunsräkning i ett område där vi hade direktmottagningi bostadsområdet, och många bosatte sig sedan iomgivningarna.Ungefär fick jag uppdraget attsom svensk delegat ingå i EFU:s kommission förflykting- och invandrarpolitik. Bl.a. fick vi i uppgiftatt kartlägga flyktingkvinnors och -barns situation.Det gällde att kartlägga hur de hade klaratomställningen och sin nya situation -- hur de måddehelt kort. Jag tyckte först att det var en ganskagrannlaga uppgift. Jag frågade mycket försynt omman kunde tänka sig att svara på vissa frågor. Menjag blev fullkomligt överöst av svar från kvinnorsom alla ville berätta.Det var, och det kan vara mycket viktigt att noteradetta, mest intellektuella, relativt högutbildadefamiljer som kom först. De visste med förnuftet attde inte hade kunnat förhindra det som hade hänt.Ändå blev problemen dem övermäktiga och ändåledde det hela i många fall till upprivandeskilsmässor och oförmåga att samla familjernaigen.Den var allt bra. Alla, eller åtminstoneganska många, i familjen var tillsammans igen.Man hade fått en . Men sedan kom minnena,de skilda erfarenheterna, sömnlösheten och -- förmånga -- omöjligheten att lappa ihopfamiljebanden. Processen fram till en skilsmässavarade från två och uppemot tre . Det härdrabbade också barnen, som är vuxna men sombär på minnen om det som hänt.Herr talman! Den frågeställning som ViolaFurubjelke tar upp i sin interpellation har mycketstor humanitär betydelse. Att inte kunna lita på detegna landets myndighetspersoner och att dessabegår kriminella handlingar som drabbar en mängdkvinnor måste fördömas. Jag håller ändå medkulturminister när hon påpekar attalla bedömningar måste göras individuellt.Jag har tidigare i en debatt om flyktingpolitikbeklagat att regeringen så snabbt gav alla bosnierpermanent uppehållstillstånd i stället för temporärtuppehållstillstånd. Det har jag gjort bl.a. därför attjag anser att vi inte får underlätta för dem som villetniskt rensa stora områden. Samma oro infinnersig nu.Däremot anser jag att våldtäkt borde kunnadefinieras som tortyr, framför allt när den utförs avmyndighetsutövare i syfte att få upplysningar elleratt uppnå etnisk rensning. Det måste kunnastoppas. Våldtäkt måste också vid bedömningenanses vara ett mycket tungt vägande skäl.Jag vill därför fråga kulturminister omhon ändå inte kunde ge sådanasignaler att man vid bedömningen tillmätervåldtäkt betydelsen av mycket tungt vägande skäl.Anf. 8 ():Herr talman! Jag hade tänkt att börja med att sägaatt våldtäkt inte är ett nytt sätt att våldföra sig påeller tortera människor, som vid krigföring. Detnya är väl att vi numera diskuterar det hela och kan föra upp dessa saker till ytan. Det här ärju något som varit tabubelagt, något sommänniskor över huvud taget inte har kunnat talaom.Precis som sade är det här intebara en kvinnofråga. Detta är i stället något somberör både kvinnor och män. Både kvinnor ochmän är ju involverade i handlingen. Vidare är detinte heller bara kvinnor som utsätts för våldtäkt.Jag talade med en kvinnlig psykiater som jobbar påett center för tortyrskadade i . När jag togupp frågan om våldtäkt av kvinnor sade hon: Ja,men det är inte bara kvinnor, utan det är även mänsom utsätts för de här övergreppen. För männen ärdet ännu svårare att tala om detta. Att behandlassom homosexuella, att utsättas för övergrepp avandra män i olika former av handlingar är enförnedring.Sexualitet är någonting som berör det innersta hosmänniskan. Att ge sig på det innersta hosmänniskan är det värsta sättet att utöva tortyr på.Därför är detta inte bara en kvinnofråga. Det är enfråga att diskutera för oss alla. Det är därför jagtycker att vi måste ha mer engagemang i frågan. Vimåste driva den mer internationellt. Hur skall viförhålla oss till detta? Det är oacceptabelt att manbeter sig så här mot människor.Det är inte heller bara i det somdetta sker. Jag hade glädjen att få vara med påvärldskonferensen om mänskliga rättigheter, somFN arrangerade i . Där fannsvittnesbörd just från det . Det varfruktansvärda berättelser som vi fick höra där. Detvar en ung pojke som skulle översätta den enakvinnans berättelse. Han hade ibland svårt att överhuvud taget översätta det hon sade för att hanberördes så illa. Men, som sagt, det är inte bara idet som detta sker, det är överhela världen.Det är inte heller bara nu som man utvisar kvinnorsom blivit våldtagna. Detta har pågått under långtid. Jag var involverad i ett fall som rörde en kvinnafrån . Hon var politiskt engagerad påvänsterkanten i sitt land och blev kallad till förhör.De ville få information om olika politiskt aktivamänniskor. När hon inte ville lämna informationblev hon våldtagen av en högre militär och blevmed barn. Hon flydde sedan till och föddebarnet här. Man kan tänka sig in i vilken relationdet i ett sådant fall blir mellan mor och barn.Hon fick hjälp med terapi, men sedan skickade mantillbaka henne till det här landet. Det var mångasom engagerade sig i fallet och tyckte att det varhorribelt att skicka tillbaka kvinnan. Den härmannen ville dessutom ha barnet. I alla fall blevhon tillbakasänd. Det här var . Rödakorset försökte sedan att få kontakt med henne.Ingen vet vad som hände den kvinnan eller hur detblev med henne och barnet.Det är oacceptabelt att man skickar tillbakakvinnor som har blivit våldtagna på just det härsystematiska sättet. Det är inte ''bara'' våldtäkt detär fråga om, det är fråga om att den utnyttjas iförföljelse av en grupp. Den ingår i ett politisktsyfte att förnedra människor. Då måste den ses somen mycket grov form av tortyr. Den måstebehandlas därefter, och det finns verkligen skäl föratt ge de personerna asyl enligtGenèvekonventionen.Jag skulle vilja att var föregångare på dethär området. Jag skulle vilja vädja till BirgitFriggebo: Hur kan vi som land verkligen jobbainternationellt för att det här debatteras mycketmer och för att både män och kvinnor deltar?Därför gläder det mig särskilt att nästa talare ärPierre Schori.Anf. 9 ():Herr talman! Vi har alla ettansvar för det som händer i Bosnien, män somkvinnor, som medmänniskor. Vi kan konstateramed sorg att omvärlden sviker både männen ochkvinnorna i Bosnien. Det är likgiltighet, det är intetillräcklig handlingskraft. Det vi nu upplever är attfastän ingen av FN-resolutionerna talar omuppdelning av Bosnien, utan i stället om att bevaralandets integritet, så handlar förhandlingarna iGenève om uppdelning av landet.Då får vi denna egendomliga situation, som harbärighet på den diskussion som förs här , attdet kanske skapas en muslimsk stat i , trotsatt inte någon egentligen vill ha den, utommöjligtvis och hans anhang. Bosniernahar velat ha ett multikulturellt samhälle.Mest svikna av alla -- det visar den här debatten --är nog ändå kvinnorna. Våldtäkt, sexuell tortyr ochövergrepp har förekommit i alla krigiskasammanhang och i diktaturer, inte minst iLatinamerika. Jag såg själv i strax efterbefrielsen från Somozadiktaturen rader medkastrerade män. Det drabbar både män ochkvinnor. Men i just det fall som vi diskuterar är detnaturligtvis kvinnorna som drabbas mest.Det är helt tydligt att massvåldtäkterna ingår i ensystematisk och selektiv politisk plan, som en del avden etniska rensningens strategi. Det får, som vi harhört här tidigare, förödande konsekvenser för dekvinnor som drabbas. Det är tortyr. Det är ställtutom allt tvivel. Det är en medeltida, primitivmetod som används i ett modernt krig. Därför ärdet viktigt att vi också försöker finna extraordinäraåtgärder, utöver lagparagrafer och anvisningar tillmyndigheter, för att kunna ställa upp för de offersom har drabbats och för att agera också ipreventivt syfte.Ingen här betvivlar att kulturministern har kraften,viljan och engagemanget att göra någonting.Därför begränsar sig mitt inlägg till en vädjan tillkulturministern att, som sade,försöka föra frågan vidare ut i det nordiskasammanhanget, i europeiska och andrasammanhang, så att vi får en samlad front mot dettamedeltida tortyrinstrument.Nu när vi får fler och fler flyktingar med muslimskreligion finner vi också att det blandflyktinghandläggarna här i inte finnstillräcklig kunskap och erfarenhet för att ta handom de svåra psykologiska problem som blir följdenav tortyren. Jag har själv träffat fleraflyktinghandläggare som vill veta mer, men somunder dignande arbetsbörda inte hinner skaffa siginformation och kunskaper. Det skulle vara minandra vädjan till kulturministern, att på något sättbidra till information i just det här avseendet ut tillflyktingmottagningarna i hela vårt rike.Anf. 10 Kulturminister ():Herr talman! Vi har haft några diskussionertidigare i kammaren. Då var utgångspunkten iförsta hand de bosniska kvinnorna. Jag välkomnaratt frågan över huvud taget har kommit i ljuset ochatt vi nu får en öppnare diskussion, debatt ochgenomlysning av vad som också händer och harhänt i Kosovo. Det var ganska tyst om detsommaren 1992, när de flesta personerna frånKosovo kom. Då var det ganska många som ännuinte hade satt sig in i vad som hände där nere, somtalade om turistresor, charterresor, lycksökare ochliknande.Nu har det gått . Då har också kunskapenblivit vidare i det svenska samhället. Vi har ocksåen mer offentlig diskussion och en ökad kunskap.Jag välkomnar det. Det gör att fler av oss kan ställaupp och fördöma det som händer också i Kosovo.Det redovisas ofta hur offren har svårt att tala omdet de har varit med om. Skulle de kunna tala omdet är de rädda för det fördömande som gruppeneller den egna familjen kanske skulle komma attgöra. Jag vill redovisa att jag själv faktiskt också harsvårt att hantera den här typen av frågor. Jag tyckeratt det är mycket arbetsamt att tala om dem. NärViola Furubjelke beklagar att jag hade svarat påfrågorna rakt upp och ner har det delvis sinbakgrund i detta faktum. Det är också för ossandra, som kanske inte riktigt kan förstå vad detinnebär, men som ändå försöker att förstå, svårt atthantera de här grymheterna.Det här talar mot allt vad mänsklighet ochhumanism heter. En del vill kalla det för djurisktbeteende, men jag är inte ens säker på det. Bakomdetta ligger en alldeles speciell ondska, som djurenförmodligen inte är kapabla till att så att sägaplanera fram på samma sätt som en del avmänskligheten uppenbarligen är. En del avreportagen från visar vaddet här handlar om, att man först nu på någotbredare front kan börja diskutera vad som händeunder kriget med de kvinnor somutsattes för hemskheter.Viola Furubjelke frågade om det inte var dags attregeringen börjar ge våldtagna kvinnor asyl. Jaghar svarat på den frågan med att det inte ärregeringen som behandlar de enskilda ärendena,utan våra myndigheter gör det. Jag vill samtidigtsvara på fråga om det harskett något överlämnande av ärenden tillregeringen när det gäller kosovoalbanska kvinnor.Det har inte skett. Jag vill upplysa kammaren omatt regeringen över huvud taget inte har haft någotpraxisärende vad gäller behandlingen avkosovoalbaner. Detta har kunnathandläggas av våra myndigheter. Dessa har ansettsha haft den information som har behövts för att taställning. De har också själva varit på plats ett antalgånger, och det planeras nya resor för att man skallkunna hålla sig à jour med vad som faktiskt händernere i Kosovo.Det frågades också om jag tänker be att få någotärende för prövning. Det är på myndigheternaseget initiativ som ärenden sänds till regeringen.Däremot kan vi naturligtvis, både i riksdag och iregering, vara mycket uppmärksamma på och gesignaler om känsligheten i dessa frågor. Det krävsen mycket stor kunskap om vad det egentligen ärfråga om. Jag vet att myndigheterna under senaretid har ökat på sin kunskap för att på ett seriöst sättkunna handlägga dessa frågor. Det behövs alltsåbåde känslighet och kunskap.Marianne sade någonting om attbosnierna självklart alltid får stanna. Jag upplyste imitt svar om att en individuell prövning skall görasdär kvinnor som har varit utsatta för våldtäkt ochsexuella övergrepp får flyktingstatus på grund avdetta. Bosnierna generellt får uppehållstillstånd avhumanitära skäl på grund av kriget i Bosnien.Därutöver sker en individuell prövning, där manalltså ger flyktingstatus till kvinnor som särskiltdrabbats. Jag tycker att det är viktigt att ha dettaklart för sig.Berith undrar om man inte kan skriva indetta i utlänningslagen. Det är fastslaget attvåldtäkt kan vara ett skäl, om det används ipolitiskt eller etniskt syfte, till att få flyktingstatusoch uppehållstillstånd i . Låt oss inteundergräva detta genom att påstå att det inte är så.Jag tycker att det är en sak för att se om det finns behov av att skrivain detta i utlänningslagen, om man på detta sättbättre kan säkerställa det.Isa hade synpunkter på definitionen.Jag tror, precis som sade, attsexuella övergrepp är ett vidare begrepp. Därförtycker jag att det är bra att använda det, för att intesnäva in det till våldtäkt, även om jag håller medom att våldtäkt är ett hårdare ord som mera gerintrycket av vad det faktiskt handlar om.Anf. 11 ():Herr talman! Jag är glad att invandrarministern härlitet mera gav uttryck för sina personliga känslorinför våldtäkter och sexuella övergrepp på kvinnor.Svaret andades inte mycket av det. fick vi enförklaring till det, och jag accepterar den.Icke desto mindre kanske vi kan gå vidare. Jagskulle vilja fylla i där slutade,nämligen att den som inte kan söka skydd i sitt egetland, därför att det just är företrädare för statensom har gjort dessa övergrepp, måste få asyl.Våldtäkt har i de bedömningar som jag har sett intetillmätts särskilt stor vikt över huvud taget. Oftasthar mannens skäl refererats på tre fyra sidor, ochlängst ner på sista sidan har man också sagt attkvinnan har blivit utsatt för sexuella övergrepp menatt det inte finns någon risk för att detta upprepas,eftersom det inte är sanktionerat av staten. Därförkan dessa kvinnor skickas tillbaka. Jag delar intealls den uppfattningen. Min uppfattning är styrkt avmånga som har rapporterat omövergreppen.När vi inte skickadetillbaka albaner till Kosovo, hade vi ändå en delobservatörer där. Det fanns ända till ESK-observatörer där, och Amnesty hade tillträde tillKosovo. , när dessa är utkörda därifrån och vifaktiskt inte får regelbunden information, kan vitvärsäkert säga att övergreppen inte fortsätter, attkvinnorna inte löper någon risk om de skickastillbaka. Jag tycker att det är fel. Jag anser attregeringen visst, precis som när det gällde de ryskajudarna, kan begära att från fånågot ärende för prövning. Det har skett förut, ochdet borde kunna ske i det här fallet också.Medan man gör en omprövning av våldtäkt somasylskäl borde det vara ett verkställighetsstopp förutvisningar till Kosovo. Alltför många signalerdärifrån tyder på att situationen nu är sådan, att detär mycket inhumant att skicka tillbaka kvinnor dit.Vittnesmål finns det gott om. Ett vittne framträddei i går. Jag har faktiskt haftmöjlighet att träffa den kosovoalbanske före dettapolisen Hyseini. Han gör ett myckettrovärdigt intryck. Jag vet att man frånFlyktingmedicinskt centrum har skrivit tillUtlänningsnämnden. Hyseini har erbjudit sinatjänster. Han vill gärna vittna. Han vet attvåldtäkter förekommer fortfarande. Han kännertill namnen på flera av de poliser som har utsattkvinnor för våldtäkter. Jag tycker att vi skall ta varapå det. Annars ger vi mycket märkliga signaler tillförövarna i Kosovo.Anf. 12 ():Herr talman! Någon sade här att kriget i det fornaJugoslavien är ett modernt krig. Det kan jag inteanse. Som många andra anser jag i stället att detkriget, med tanke på råheterna, är som ett krig påmedeltiden.Invandrarministern sade att vi har kunskapom vad som händer i Kosovo. Då skulle jag viljafråga: Om vi har så stor kunskap, varför skickas såmånga tillbaka dit? finns det verkligenanledning att inte skicka några tillbaka dit. Detfinns väldigt många från det landet som flyrfrån flyktingförläggningar i vårt land därför att dehar sett sina kamrater sändas tillbaka och själva ärrädda för det. De flyr till andra länder från Sverige.Det kan man tycka är litet märkligt -- vi som troratt vi är så väldigt bra på humanismen och på att tahand om de människor som har det svårt.Jag var inne på hur vi tar emot de flyktingar somkommer till vårt land. Enligt vad jag har fått redapå lär FN söka personer -- läkare, jurister ochsocialarbetare -- som kan serbokroatiska för att iKroatien intervjua flyktingar som har utsatts förkrigsförbrytelser. Vi har i vårt land många sådanaflyktingar. Man kan undra varför FN inte ärintresserat av att här intervjua personer, kunniga idet språk som människor som har utsatts förkrigsförbrytelser talar. Därför skulle jag vilja frågaom också har fått ett erbjudande från FNom att på samma sätt som i undersöka deolika fallen av krigsförbrytelser.Jag vet att det pågår ett visst arbete. Min fråga är:Har fått en ny invit? Jag vill direkt frågainvandrarministern: invandrarministernarbeta för att kvinnor som utsatts för systematiskavåldtäkter skall klassas som om de hade utsatts förtortyr och behandlas i enlighet med detta?Vad tänker invandrarministern göra för att dekvinnor som finns i vårt land, och som harblivit utsatta för systematiska våldtäkter i krig,verkligen får den hjälp som de behöver? Det är såmånga som inte får det . Tänkerinvandrarministern arbeta för att frivilligaorganisationer, som i bedriver en sådanverksamhet som jag tidigare nämnde, också fårmöjlighet att verka på liknande sätt i ? Detfinns hur mycket som helst att göra.Anf. 13 ():Herr talman! I sitt svar tar kulturministern upp ettfall med en kvinna från Kosova som har fått asyl.Men finns det ett fall där en annankvinna, från , som hade identiskaasylskäl fick avslag. Jag fick besluten i dessa tvåärenden sända till mig just för att man ville visa hurmänniskor behandlas olika.I skälen för beslutet skriver man:''Enligt vad som ärkänt för nämnden utgör de allmänna förhållandenai inte sådana omständigheter att de kangrunda rätt till asyl.'' Det sägs också: ''Nämnden villslutligen framhålla att även om hennes uppgifterom trakasserier och övergrepp'' -- dvs. det honkallar för våldtäkt -- ''i allt väsentligt skulle varariktiga har dessa inte utgjort ett led i någon politisktbetingad förföljelse av nn och kan därför integrunda rätt till asyl. ''Jag vill inte försvaga utan förstärka det lagrum somi dag finns i utlänningslagen, kulturministern. Detkan göras genom att -- som så många har nämnt härtidigare -- räkna våldtäkter utförda av en statslegitimerade företrädare som grov tortyr ochdärmed som utgörande asylskäl enligtGenèvekonventionen.Det är viktigt att vi inte enbart begränsar detta tillatt gälla kvinnor från Bosnien och från andra delarav f.d. . Det måste också gälla kvinnorfrån andra delar av världen.Anf. 14 ():Herr talman! Jag fick inte något svar på min frågaom hur många som har åberopat våldtäkt i sinasylansökan som för det första har blivit avvisadeoch som för det andra nu finns här i ochväntar på beslut. Jag vet inte om det finns någonsådan statistik, men det skulle vara mycketintressant att få ett något så när begrepp om hurmånga det kan röra sig om.Ministern säger att representanter förUtlänningsnämnden och har variti Kosovo och gjort en bedömning över läget, när detgick att komma dit. är förmodligenförhållandena betydligt värre, som många här harsagt.Med all respekt för de observatörerna tror jag ändåatt det är mycket svårt att få någon uppfattning omjust våldtäkter. Det är inte någonting sommänniskor talar om. Det måste vara den fråga därdet är allra svårast att få ett begrepp om vad somverkligen händer.Jag tycker precis som alla andra här att det äroerhört viktigt att just de kvinnor som åberoparvåldtäkter får en generös bedömning. Jag vill ocksåvädja till ministern att regeringen begär in ettsådant ärende för att få en praxisbedömning. Jagtror att det var som nämnde attdetta gjordes när det gällde judarna från f.d.Sovjetunionen. Det kan göras också i den härfrågan. Den är precis lika angelägen.Jag vill instämma med dem som här har sagt att detär mycket angeläget att våldtäkter som utförs avmilitär, polis eller andra företrädare för en statklassas som tortyr och på så sätt ger skäl för asyl,och att kvinnor då behandlas som tortyroffer. Omdet finns belägg för att det förhåller sig på det sättetmåste detta självfallet gälla oavsett vilket land denkvinna som åberopar dessa skäl kommer ifrån.Anf. 15 Kulturminister ():Herr talman! Några talare har här varit inne på attde internationella besöken i har inskränkts.Det är sant att t.ex. ESK inte får åka in med sinadelegationer. finns det internationellnärvaro i Kosovo.Vi är inte helt förhindrade att få information, ävenom vissa typer av undersökningsgrupper inte släppsin. Bl.a. åker de stater som deltog i ESK-missionerna på eget initiativ regelbundet in iområdet. Det finns en cirkulationslista, och manåker till . Det är framför allt dediplomatiska representationerna i från deolika länderna som gör sådana resor. De görs ocksåfrån den svenska ambassaden i Belgrad.UNHCR är på plats. Det finns också olikahumanitära organisationer som kan komma in,även om Amnesty är utkastat. Vi har våra egnamydigheter som har varit nere och som också står ibegrepp att göra nya resor. Det är oerhört viktigt.Jag vill kommentera det som om att man kanske inte får veta så mycket,eftersom det inte talas om det. Det är klart att detalltid finns en risk att framför allt personer som hardrabbats har svårt att vid ett kort samtal snabbtreferera vad som har hänt. Men i regel kryper ändåinformationen fram om övergreppen är ettsystematiskt led. Det går inte att hemlighålla.Det är också viktigt att undersöka om dessaövergrepp är en brottslig verksamhet där nere. Detvet vi att de är. Men beivras de av myndigheterna?Det är nästa steg. Det kan man också göraundersökningar om, framför allt när man träffar dekosovoalbanska politikerna och derasorganisationer. Det finns en mängd sådana legalauppgifter. Vilken lagstiftning finns? Finns det ett skydd i landet, ellerstruntar man helt och hållet i vad de egnatjänstemännen gör?Jag kan inte svara på frågaom antalet fall.