prot · GI0945 · 1994-12-19 00:00:00 — Det är väl ettganska gott betyg för att det fungerar.Sedan till den fråga som jag hartänkt att jag skulle få möjlighet att ställa till HansKarlsson. Man säger gång på gång att det är den bor-gerliga regeringens fel att personal har fått sägas upp ivården. Jag undrar: Var finns de miljarderna i detsocialdemokratiska budgetförslaget som ger ett till-skott till vård och omsorg? Det skulle jag vilja ha svarpå.Anf. 55 HANS () replik:Herr talman! När det gäller den miljard somChatrine efterfrågar finns den beskriven igårdagens . Där finns att läsa om hurde här pengarna fördelar sig och vad man skulle kun-na få i stället för att slösa med dem på det sätt somden fria etableringen har inneburit. Där är svaret.Jag såväl som vet att genom enaktiv oppositionspolitik från oss socialdemokrater harmånga av de uppsägningar som stått för dörren inomhälso- och sjukvården kunnat skjutas på framtiden.Men det är inte den borgerliga regeringens förtjänstatt så har blivit fallet. Det beror på att vi mycket tyd-ligt har pekat på det fullständigt felaktiga i att skickaut människor i arbetslöshet när de behövs inom sjuk-vården.Sedan kan man säga att det på något sätt kännsbra, , att folket nere i län troratt det inte kommer att bli någon förändring när vi tarbort husläkarlagen och det som till den hör. Det visarväl om något också på att husläkarlagen som sådanvar ett onödigt påfund. Inte minst gäller det naturligt-vis frågan om fri etablering. Det är det som har inne-burit att det blivit ökade sjukvårdskostnader och be-lastningar i fråga om sjukvårdens möjlighet att fullföl-ja sina uppgifter.Anf. 56 () re-plik:Herr talman! tror att det var ettonödigt påfund eftersom det fungerade bra. Så är detju inte. Det fungerade inte innan husläkarlagen kom,inte i län heller. Det betyder att man iblandbehöver ta till lagar för att rätta till brister.Men jag vill ändå fråga : Är det ba-ra den miljarden som det talas om i Dagens Nyhetersom socialdemokraterna har att lägga på vård ochomsorg? Kommer landsting och kommuner att få merpengar ?Gång på gång har vi kritiserats, både den borgerli-ga regeringen och för att inte tala om vi kristdemokra-ter, för att vi inte har haft tillräckligt fulla kassakistoratt ge ur till vård och omsorg. Vi har närmast varitkriminella som har sett till att det inte har funnitsresurser i tillräcklig mån. Jag måste få ett besked:Finns det ytterligare pengar som kommuner ochlandsting kan vänta? Behovet är ju stort.Socialdemokraternas första devis, God och tryggvård till alla, är vi överens om. Men ibland har vi litetolika synsätt på hur vi når det målet.Anf. 57 HANS () replik:Herr talman! Jag har naturligtvis full respekt föratt kds och har en annan väg till dethär målet. Det är det som politiken handlar om. Dettycker jag inte att vi behöver polemisera kring.Till frågan om resurser till hälso- och sjukvården.Chatrine vet mycket väl att det inte finnsnågra ytterligare resurser att ge till hälso- och sjuk-vården i dagens läge. Det vi socialdemokrater där-emot gör är att vi talar om att vi inte skall göra någranya besparingar i hälso- och sjukvården och hellerinte i kommunernas verksamhet. Det är en tydligsignal.Om den förra borgerliga regeringen hade fått fort-sätta var nya besparingar väl utstakade, mångmiljard-belopp från hälso- och sjukvården skulle fylla desvarta hål som uppstod i statens budget och statensfinanser under den förra mandatperioden.Genom att nu säga att det är slut med den här ty-pen av politik slår vi in på en väg som innebär att viskall sanera statens finanser. Vi skall göra det på ettsådant sätt att vi skyddar verksamheterna i förstahand. Det innebär att hälso- och sjukvården kommeratt ha mycket stor nytta av att det blev ett regerings-skifte, och att vi därmed också kan säkerställa vårdenoch omsorgen på den nivå som de nuvarande resur-serna räcker till för.Anf. 58 ():Herr talman! Jag vill instämma i Hans Karlssonsinledningsanförande. Jag håller med till hundra pro-cent.Jag vill också yrka bifall till utskottets hemställan idess helhet.Jag vill tackla den här frågan mer från ett verk-samhetsperspektiv. Jag kommer från , därjag har varit ledamot , och är ny i riksdagen.Min erfarenhet av den svenska , regeringenoch centralbyråkratin i är att vi ofta harretat oss på beslut som har fattats centralt här uppe. Vihar ibland framfört att det nog är Stockholmsperspek-tiv på många frågor.Men aldrig i vårt landsting har vireagerat så starkt som när husläkarlagen kom. Samtli-ga sju partier i vårt landsting ställde sig negativa tilldenna husläkarlag. Det inkluderade , meddess landstingsråd.Anledningen till det var bl.a. att vi var på god vägatt införa ett husläkarsystem sedan ett par år tillbaka.Vi hade planer för hur det skulle läggas upp. Valfrihethar vi alltid tillämpat i vårt landsting, det fria valet avvårdcentral och det fria valet av läkare. Det har fram-förts andra tankegångar här, som jag inte förstår.Planerna utgick från våra förutsättningar, och se-dan kom den här lagen som en kalldusch. Det allmän-na omdömet var att den var krånglig, den var byrå-kratisk och den var läkarfixerad. Allt tal om att detinte skulle vara något problem med lagen vill jagbestämt avvisa. Det var bl.a. konflikter mellan läkareoch distriktssköterskor. Områdesansvaret och hela dendelen innebar väldiga diskussioner och möten inomlandstinget. Dessutom var den fördyrande. Det var väli stort sett huvudkritiken.Ovanpå detta kom förslaget om den fria etable-ringsrätten. Jag kan säga att det var ungefär sammamotstånd där. Möjligen höll med om attdet var bra. Kritiken kan man sammanfatta ungefär pådet här viset:De här systemförändringarna driver upp kostna-derna. Det är naturligtvis orimligt att ge en gruppsjukvårdsproducenter, eller vårdgivare som LiselotteWågö kallar dem, fri dragningsrätt på försäkringskas-sans pengar, medan den offentliga sjukvården dignarunder sparbeting och hårda anslagskrav. Man talar omfri konkurrens i andra sammanhang, men här är detprecis tvärtom.Ett annat skäl är att den sjukvård som de privat-praktiserande läkarna bedriver endast till en viss delkan avlasta bassjukvården, eftersom behoven äroändliga. Även om de tar över en viss del, finns detändå sängar och vårdplatser i den offentliga sjukvår-den. Det finns alltid behov av sjukvård. Det går inteatt spara i den ena änden bara för att man ökar i denandra. Det finns inget sådant samband. Det är en avförklaringarna till de miljardförluster som HansKarlsson tog upp och som redovisar.Sedan har vi en annan kostnadsfördyrande faktor.Det är att vi inte har råd med två ekonomiska styrsys-tem inom sjukvården. Det driver naturligtvis uppkostnaderna om vi skall köra parallellt.Det sägs också alltid att konkurrens skall förbilli-ga. Men det behöver inte alls vara så i alla samman-hang, framför allt inte inom sjukvården. Det är möj-ligt att det kunde fungera så länge läkarna var vanligahantverkare, och början av 1900-talet.Men inom sjukvården har det skett en väldig för-ändring. Hantverksyrket har försvunnit, och läkarkå-ren har proletariserats, läkarna har blivit löntagare.Skälet till detta är ganska enkelt. Sjukvården kostarmycket pengar. Det blir en väldig kapitalkoncentra-tion, och det är orimligt att tänka sig att enskilda läka-re skall kunna bygga upp allt vad som krävs för attbota patienter. Det gäller röntgenutrustning, laborato-rieprover osv. Inte ens varje sjukhus kan köpa int.ex. en njurstenskross, en magnetröntgenkamera ellerutrustning för titthålsoperationer. Det är stora kost-nadskrävande saker. För detta krävs inte konkurrensutan samverkan. Sjukvården har alltid varit känd församverkan mellan yrkesgrupper, mellan sjukhus ochmellan olika vårdgivare. Det är naturligtvis den vägenvi skall slå in på i stället för allt tal om konkurrens.Det är samverkan som också gör den svenska sjuk-vården så kostnadseffektiv jämfört med andra ländersom har marknadsutsatt sjukvård.Sedan över till detta med valfriheten. Den har na-turligtvis alltid ett pris. Den är inte gratis. Vem skallbetala den? Är det glesbygdsborna på bekostnad avstorstadsbefolkningen eller är det de svagaste bland desjuka som inte kan utnyttja valfriheten och som intekänner till utbudet? Det fria läkarvalet är ju till stordel en lyxreform som inte riktar sig till de hårdastdrabbade grupperna.Avslutningsvis är det kanske starkaste argumentetatt den går helt på tvärs mot Prioriteringsutredningensom är bland de bästa aktstycken som den förra rege-ringen har tagit fram. sägerklart att när man skall prioritera och satsa på sjukvård,skall man i första hand utgå från människovär-desprincipen, i andra hand från behovs- eller solidari-tetsprincipen och i tredje hand från effektivitetsprin-cipen. Däremot avvisas starkt efterfrågeprincipen,dvs. att man avvisar köpa-sälj-system och gynnandeav den enskildes valfrihet eller rättare sagt den starkesvalfrihet.Vi ser från sida med tillfredsstäl-lelse på att även denna s.k. reform går i graven.Anf. 59 () replik:Herr talman! säger att vi inte harråd med två parallella ekonomiska system. Jag antaratt han menar att vi inte kan ha två finansiella vägarför att finansiera svensk sjukvård. Jag delar fullstän-digt den uppfattningen. Jag tycker inte att vi fortsätt-ningsvis har råd med dels landstingen, dels ett annatsystem. Vi skall naturligtvis ersätta landstingens ochförsäkringskassans pengar med en allmän obligatorisksjukvårdsförsäkring, solidariskt finansierad, dvs. allaskall vara med och betala. Det är naturligtvis så manskall göra för att komma till rätta med det hela.Stig tog upp bristen på resurser inomden slutna vården. Det är ju precis det som är skälettill att vi nu måste sätta oss ner och undersöka vilkenvård som bedrivs inom den dyra slutna vårdensom med stor fördel kan bedrivas inom den privatavården för att förbilliga och för att möjliggöra resurserjust för sådana satsningar som är prejudicerade tillden slutna vården och som de där måste ha för attbedriva en högkvalitativ vård. Det är det som är skälettill att vi måste vidta åtgärder för att förbilliga densvenska sjukvården. Det gör vi genom att tillåta fleraaktörer på marknaden.Jag vill bara säga till : Om StigSandström går ut till svenska folket och säger att detfria valet är en lyxreform, så är jag övertygad om atthan får svar på tal.Anf. 60 () replik:Herr talman! För att undvika missförstånd vill jagsäga att vi i stor usträckning vill behålla husläkarsys-temet men under helt andra premisser. Jag nämndetidigare att vi i vårt landsting se-dan var på väg att bygga ett system med fritt läkarval.Det kan vi naturligtvis inte ta bort, för det är ju viktigtför befolkningen.Jag nämnde detta med två parallella ekonomiskasystem. Vi vill återgå till det svenska klassiska väl-färdssystemet. Vi vill avskaffa köpa-sälj-system,konsulter, privatiseringar osv. som vi tycker är främ-mande element. Det är där vi skall rensa bort och intedet som är bra.Vi vet att det är brist på resurser, eftersom pengar-na fattas. Men vi vet också var behoven finns, framförallt inom omvårdnaden. De stora bristerna finns juinom äldrevården och sjukhemmen. De stora proble-men finns inte inom den lättare sjukvården. Där kanman lösa problemen på annat sätt.Anf. 61 () replik:Herr talman! Vilket system skall ni ha, ? Jag var ledamot i utredningen 2000 därjag träffade ett antal landsting. Alla med någon så näraktning hade ju förslag till en modell när de kom hittill . De som inte hade modellen färdig närde åkte hemifrån försökte fixa ihop en modell påflygplanet hit. Vilken modell skall ni ha? Vilken or-ganisation skall vi ha? Vad är den svenska välfärds-modellen inom sjukvården? Vilken finansiering skallvi ha för att kunna möta dessa utmaningarsom vi står inför inom svensk sjukvård.Stig säger att det är inom äldrevårdensom vi måste se till att behoven kommer fram. Vari-från skall vi ta pengarna? Var skall vi hitta pengarna,om vi inte mycket kritiskt granskar den sjukvård somvi har . är landstingspolitiker frånbörjan. Har sett hur en öppenvårds-mottagning på ett sjukhus ser ut en fredagseftermid-dag? Personalen finns där, men det finns inga patien-ter. Det är dyrt det. Den här typen av vård med öp-penvårdsmottagningar som inte nödvändigtvis behövsför uppföljning av den slutna vården kan med fördelbedrivas inom den privata vården. Det blir bättre,effektivare och billigare och vi får resurser över tilldet som vi verkligen behöver prioritera inom svensksjukvård.Anf. 62 () replik:Herr talman! efterfrågar min mo-dell och refererar till att alla andra haft modeller. Ja,jag känner till dessa modeller: Bohusmodellen,Sörmlandsmodellen, Dalamodellen, Stockholmsmo-dellen osv. Det finns köpa-sälj-modeller överallt, ochalla har de misslyckats. Det är den typen av köpa-sälj-system som jag menar att vi skall komma ifrån och istället återgå till den gamla hederliga svenska väl-färdmodellen som vi hade innan vi började med dessaexperiment och omorganisationer.Sedan pengarna; varifrån skall vi ta dem? LiselotteWågö sade ju att de skulle finansieras solidariskt.Det anser jag också. Solidariskt innebär för mig att deskall tas ut skattevägen helt enkelt. Vi får ta fram depengar som behövs för att klara äldrevården och om-vårdnaden. Så enkelt är det.Anf. 63 () re-plik:Herr talman! uppehöll sig i sitt an-förande vid framför allt privatläkarnas och sjukgym-nasternas fria etableringsrätt. Detta har jag ingenanledning att argumentera om.Men sade en sak som föranledermig en fråga. Han sade att under sina somlandstingspolitiker hade han alltid tyckt väldigt illaom Stockholmsperspektivet som har varit förhärskan-de i de flesta frågor. Då måste jag nu fråga StigSandström: Varför skall då husläkarsystemet avveck-las när det i allra högsta grad har visat att det har ettperspektiv på hela landet? Det har ju blivit en heltannan situation för patienterna ute i glesbygderna.Tillgängligheten till läkarna har förbättrats för patien-terna. Framför allt har man nu möjlighet att få enmycket större kontinuitet och behöver inte byta läkareen gång . Varför skall då detta avvecklas?Anf. 64 FÖRSTE VICE TALMANNEN (s):Om begär replik reser han sig upp.Det går inte att se om han bara sitter och viftar medfingret.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag har inte alltid tyckt illa omStockholmsperspektivet utan i vissa situationer, t.ex.när det gäller ÄDEL-reformen men kanske även hus-läkarlagen när det gäller t.ex. områdesansvaret somspelar mindre roll i en storstad som . Menute i ett län och ett landsting, där det kanske inte finnsså många läkare, kan det spela väldigt stor roll att deockså har ett områdesansvar som något så när över-ensstämmer med distriktssköterskans, exempelvis församarbetets skull.Anf. 66 () re-plik:Herr talman! Jag kan bara konstatera att varkenSocialdemokraterna eller Vänstern har några argu-ment för att husläkarsystemet skall avvecklas. Bådapartierna konstaterar bara att man skall återgå till detsom vi hade innan. Det som vi hade innan har visatsig inte fungera. Varför skall vi nu återgå till detta,när vi äntligen har uppnått kontinuitet och förbättring-ar på så många olika områden? Låt oss behålla huslä-karsystemet och inkalla Husläkardelegationen för attförbättra, nyansera och utveckla systemet i stället föratt avveckla det.Anf. 67 () replik:Herr talman! sade återigenatt vi inte har några argument. Men jag tycker att bådeHans Karlsson och jag har framfört många argument.Jag vet inte vilka argument som krävs egentligen.Vi tycker att landstingen kan få behålla husläkar-systemet, för det är inte där det brister. Men däremottycker vi att husläkarlagen skall bort, för den är ettstort hinder för att utveckla bra husläkarsystem.Anf. 68 ():Herr talman! I den gemensamma borgerliga mo-tionen har vi argumenterat mot förslaget att ge lands-tingen vetorätt när det gäller privata husläkares rätt attetablera sig på lika villkor och få konkurrera med deav anställda läkarna. Jag kan bara instäm-ma i och förnämliga argumentering för bibehållande avhusläkarlagen.I motion So23 tar vi upp regeringens förslag tilländringar i lagarna om läkarvårdsersättningar ochersättningar till privata sjukgymnaster, och vi yrkaravslag på dessa förslag till ändringar.Herr talman! Det finns en stor enighet om attsjukvården skall finansieras gemensamt. När det gäl-ler anställningsformer är oenigheten desto större. Försocialdemokraterna och gäller enmycket restriktiv syn på vårdpersonalens möjligheteratt bedriva vård och få ersättning för vårdinsatserannat än som anställda. Det ses som enbart etthot.Socialdemokraterna hävdar ofta att etableringsfri-heten för specialistläkare och sjukgymnaster enbarthandlar om en frihet för dessa yrkesgrupper och attdet inte har något med medborgarnas valfrihet attgöra. Detta är i grunden felaktigt. Om en läkare elleren sjukgymnast inte har möjlighet att etablera sig ochfå ersättning för detta på likartade villkor som lands-tingets personal har, så har självfallet inte patientenmöjlighet att välja dessa vårdgivare annat än medstora ekonomiska uppoffringar. Vi kommer alltsåtillbaka igen till det som existerade innan den borger-liga regeringen gav möjlighet för alla att kunna väljaläkare och sjukgymnast, dvs. att det är storleken påplånboken som bestämmer graden av valfrihet.Detta är mycket allvarligt från patientens syn-punkt. Som exempel vill jag lyfta fram de privatprak-tiserande sjukgymnasterna. Först och främst uppfyllerde de krav på utbildning som ställs, och de har oftaockså ytterligare specialistutbildning, vilket gör att detar hand om speciella patientgrupper, t.ex. reumatikereller ryggpatienter. På många orter i landet utför de del av rehabiliteringsarbetet. Upphävs de privat-praktiserande sjukgymnasternas möjligheter att gevård blir många patienter som inte har råd att betalalidande. I flera landsting uttalas att tillhandahål-lande av sjukgymnastik inte tillhör landstingens åta-gande. Man ställer sig mycket avvisande till att skrivavårdavtal med sjukgymnaster. Det skulle, herr talman,vara intressant att från ansvarigt socialdemokratiskthåll få en kommentar till detta agerande.Beslutet om fri etablering var förbundet med enhel del krav som utgjorde en avvägning mellan å enasidan önskemålen om totalkostnadskontroll och åandra sidan önskemålen om ökad frihet och konkur-rens. På nästan alla områden, och även inom sjukvår-den, innebär en ökad konkurrens en stimulans tillförnyelse. Detta finns det många exempel på. Blandde första exemplen var tillkomsten av iStockholm. Få kan väl förneka att tillkomsten avCity-Akuten kom att stimulera utvecklingen inomöppenvården utanför sjukhusen. Och jag har tidigarenämnt de privata sjukgymnasterna som också harpåverkat utvecklingen.Herr talman! Den proposition som föreliggerinnebär att landstingen återigen skall ha total kontrollöver de gemensamma medlen. Det är landstingen somväljer läkare och sjukgymnast åt befolkningen, inteden enskilde själv. Än mer anmärkningsvärt är attpropositionens förslag tydligen syftar till att de sedanlänge gällande möjligheterna till s.k. ersättningseta-blering och till en friare etablering i stödområdenaskall avskaffas. Detta innebär en ännu större minsk-ning av konkurrensen och valfriheten än den somsocialdemokraterna hotade med i valrörelsen.Utöver detta har regeringen uttalat att den senarekommer att lägga fram förslag om att försämra villko-ren för dem som är verksamma som privatahusläkare, privata övriga specialister och privata sjuk-gymnaster. Försämringen synes t.o.m. handla om attde privatpraktiserande vårdgivarna som inte får ellersom inte vill teckna avtal med helt skallberövas rätten till ersättning med allmänna medel förde vårdinsatser som görs.Eftersom de i propositionen framförda ändrings-förslagen innebär oacceptabla försämringar för patien-tens valfrihet och kommer att leda till att det fortsattaeffektiviseringsarbetet inom sjukvården försvåras börpropositionen i sin helhet avslås.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1,2 och 4.Anf. 69 HANS ():Herr talman! Inledningsvis vill jag peka på att so-cialdemokraterna och egentligen står väl-digt nära varandra när det gäller synen på sjukvården.Men, som säger, är det alldelesriktigt att när det gäller frågan om hur den skall orga-niseras, om den skall bedrivas i offentlig regi eller omden skall bedrivas med fria etableringar, skiljer vi ossåt. Sannolikt är det så att om vi får tillfälle att diskute-ra och pröva våra argument landar vi nog ändå ganskanära varandra.Så över till frågan om etableringen och vad det harblivit av den. Vi kan nu se resultatet hur privatläkarnaflockas i storstäderna och de befolkningstäta område-na och hur sjukvårdskonsumtionen påverkas av till-gången på privata etableringar. Därmed ökar ocksåkostnaderna. Det finns alltså inget annat sätt att ha entotalkostnadskontroll för sjukvårdshuvudmännen änatt man disponerar över de samlade etableringarnaoch de samlade ekonomiska medlen.Jag kan inte se att detta skulle vara något bekym-mer, om det nu inte är så att det är privatläkarna ochde privata sjukgymnasterna som är mer angelägna änpatienterna. kan kanske tala omvar hon och står i det sammanhanget.Sedan över till detta med hur etableringar kommeratt hanteras. Precis som jag tidigare sade har rege-ringen aviserat att man tänker återkomma med enproposition om hur sjukvården skall utvecklas och påvilket sätt som etableringarna skall hanteras. Men ensak är helt klar, nämligen att ingen etablering som ärviktig och angelägen kommer att avskaffas. De endasom kommer att ifrågasättas är naturligtvis de sominte fyller ett behov och som enbart leder till att kost-naderna rusar i höjden på det sätt som man i DagensNyheter i går berättade om. Det är viktigt att sjuk-vårdshuvudmännen får möjlighet att diskutera hurdessa etableringar skall hanteras i fortsättningen.Anf. 70 ():Herr talman! Det är intressant att höra att HansKarlsson räknar med att en stor del av dem som i dagär privat etablerade och som utför sådan verksamhetsom tydligen är acceptabel för socialdemokraternaantagligen skall få vara kvar. Helt andra signaler hörsfrån flera landsting i dag.Jag tog upp frågan om sjukgymnasterna, men jagfick inte något riktigt svar på den, annat än att det intevar ansvar. Då lär väldigt många privatasjukgymnaster få ställa in sin verksamhet.Det har ju alltid varit så att privatläkarna harflockats i storstäderna. Vi har ju haft privata etable-ringar tidigare, och detta kan vara svårt att råda botpå. blir jag alltid lika förvånad när mantalar mot den privata etableringen, att den skulle varaså kostsam. Aldrig någonsin hör man från motstån-darna att de privata vårdgivarna faktiskt gör en värde-full vårdinsats.Anf. 71 HANS ():Herr talman! Det är naturligtvis många av de pri-vata etableringarna som gör en värdefull vårdinsats.Jag har inte sagt någonting annat idagens debatt. Men de etableringar som sker skall skepå ett sådant sätt att de ingår i den samlade sjukvår-dens planering och inte går emot sjukvårdens intres-sen. Det är ju det som har skett på många håll, t.ex. iStockholm, och , och som har drivitkostnaderna i höjden.Då måste man ställa sig frågan: Har vi råd meddenna form av lyx som det innebär att ha en våldsamöveretablering av privata läkare i storstäderna? Jag vetinte om jag tolkade rätt på denpunkten, att hon tycker att detta är värt priset. I så fallär det bara att beklaga alla de människor, som bor i demer glest befolkade delarna av landet, och som av detskälet inte kan få den vård och omsorg som de behö-ver. Det rör sig kanske om äldre som har särskilt storabehov av vård och omsorg, men som inte kan få det,eftersom vi i stället skall tillåta lyxkonsumtion i stor-städerna.Avslutningsvis när det gäller hur många etable-ringar som skall få vara kvar har vi för det första ännuinte sett regeringens proposition. För det andra är detnaturligtvis sjukvårdshuvudmännen ute i landet somfår se på samlade resurserna och det samlade behovet.Det är ju detta som måste avgöra. Det är det beklagli-ga med den ordning som den borgerliga regeringeninförde, att det är sjukvårdshuvudmännensom har greppet över utvecklingen utan det är andraintressen.Anf.