prot · GH0992 · 1994-04-20 00:00:00 — I det här fallet gäller det Nydemokrati, som vill avskaffa alla landsting och baraha privatsjukvård i landet, som gör upp med demsom vill ha en viss -- inte total -- etableringsfrihet.Det är en skillnad mellan en sådan uppgörelse ochen uppgörelse mellan parter som tycker helt olika.Det är därför, , som uttrycket oheligallians har kommit in i språkbruket.Anf. 61 BO () replik:Herr talman! är säkert också beläst istatsvetenskap och politisk idéhistoria och vet attbegreppet valfrihet faktiskt inte föddes med denhär generationen politiker. Ordet valfrihet komefter och har varit ett klassisktbegrepp i utvecklingen av de modernademokratierna.Bo Könberg vet säkert också att förhållningssättetfrån de olika politiska ideologierna till begreppetvalfrihet skiftar. Socialdemokratin litar pådemokratin och vill demokrativägen åstadkommavalfrihet. De konservativa har mer sett påvalfriheten för marknaden, inte samhället ochdemokratin.Jag vill gärna hävda att varken eller jagkan säga att vi vet den absoluta sanningen på vadsom är den rätta valfriheten. Det är envärderingsfråga. Jag gör lika stora anspråk somsjukvårdsministern på att ha rätt. Ingen av oss kansäga att vi kan spela en domarroll i det avseendet.Bo Könberg skall absolut inte säga att vi vill gevalfrihet åt landstingen och kommunerna. Dåkunde jag lika gärna säga att vill ge ennäringspolitisk valfrihet, nämligen att etableravårdbolag. Det är samma demagogi.Vi vill garantera den enskilde valfrihet. Jag villpåstå att jag hade större valfrihet förehusläkarreformen än efter. Då kunde jag gå tillvilken vårdcentral som helst, till vilken specialistsom helst, till vilket sjukhus som helst. dimperdet ner ett papper i brevlådan som man skallanteckna sig på. Antecknar man sig inte, förs manpå en läkare. Det finns familjer som har tre läkaremen som inte bett någon av dem. Det var heltonödigt att krångla till det. Vi hade kunnat sätta ossner och diskutera igenom en valfrihet för denenskilde medborgaren utan att bygga upp encentralstyrning kring det hela, som dessutom ledertill ökade kostnader för sjukvården och till en riskför att det fina som finns inom primärvården slåssönder.För 50 år sedan, , beslutade riksdagenatt ge ett nationellt stöd för att alla barn och mödrarskulle få en god hälsovård. efteråt tas dettanationella stöd bort från mödrahälsovården ochbarnhälsovården. Det finns någontingsådant. Det skall vara en frivillig överenskommelsemellan den enskilde husläkaren och landstinget.Det är genom en godtycklig överenskommelse somvåra barn och våra mödrar skall garanteras mödra-och barnhälsovård. Det reagerar vi emot.Anf. 62 Statsrådet ():Herr talman! Det allra sista gjorde mig kanske mestbekymrad, om det hade varit sant rentinnehållsmässigt. Men eftersom det inte är sant,gjorde det mig mer bekymrad att riksdagssocialutskotts ordförande har så bristande insikter ien del av en verksamhet som han är satt att haansvar för. I samband med husläkarlagen har detnaturligtvis inte skett några förändringar på den härpunkten.Det är klart att om man har den verklighetsbild somBo Holmberg har -- och jag utgår ifrån att hanverkligen har den, eftersom jag känner honom somen hederlig person -- så tror han väl att det är så.Med den verklighetsbilden är det inte så konstigt atthan är emot husläkarna. Då har han väl en likartadverklighetsbild när det gäller en rad andra områdensom har anknytning till den här frågan.Jag skulle ha påstått att det fanns någon absolutsanning om valfriheten. Det finns det förvisso inte.Jag gör mycket sällan, om ens någonsin, anspråk påatt känna till några absoluta sanningar. Det jagförsökte att resonera om var konkreta frågor. Ärdet så -- jag ställer frågan retoriskt, eftersom BoHolmberg inte har rätt till någon ytterligare replik,men vi kan kanske återkomma -- att man har mervalfrihet eller inte om privata husläkare kanförbjudas av ? Är det så, att det blir mervalfrihet om skolpengen dras in och bara deföräldrar som har någorlunda hyggligt ställt kanskicka sina barn till privata skolor? Detta skall detföras en ordentlig debatt om i valrörelsen mellanoss och socialdemokratin. Jag skulle tro, BoHolmberg, att flertalet av svenska folket har enuppfattning om vad valfrihet innebär som liggernärmare min, utan att jag kan påstå att det är någonabsolut sanning.Anf. 63 (nyd) replik:Herr talman! Jag skall inte bemöta alla deanklagelser som kom med. Det mestastår att läsa i protokollet som kommer i morgon.Jag skulle bara vilja ta upp detta med delpensionen.Det gjordes en utredning om delpensionen och hurdet hela hade gått till. Det var en mycket hedervärdjurist, som arbetade ikonstitutionsutskottet och som kunde dessa saker,som gjorde denna genomgång. Utredningen visadeentydigt att det inte fanns någon överenskommelse.När det gäller åtgärdstaxan beslutade idecember om att frågan skulle handläggas avHusläkardelegationen. sade själv attden skickades i väg för tryckning. säger att frågan om åtgärdstaxan haröverlämnats till Husläkardelegationen. Jag deltog iett sammanträde . Jagfrågade specifikt om detta, och då hade frågan ännuinte kommit till Husläkardelegationen. Det är i såfall någonting som har hänt efter det senastesammanträdet.Detta är frågor som vi naturligtvis har olikauppfattningar om. Det finns ju organ som kangranska om regeringen följer beslut. Jagkan skicka över alltihop för granskning avkonstitutionsutskottet. Jag väntar med spänning påden rapporten.Det finns en bok som används som kurslitteraturvid . Den heter Hur man ljuger medstatistik. Det är en mycket bra bok. Det finns intenågon bok som heter man ljuger med politik,men skulle med de exempel som hantar upp kunna författa en sådan bok.Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! Om det fanns en sådan bok, skulleman kunna ta med inlägg ganskaograverade.Leif sade att han inte vill bemöta allaanklagelser. Jag ställde ett par frågor till honom,nämligen: Är det så, eller är det inte så, att LeifBergdahl och övriga ledamöter i Ny demokrati idecember röstade för förslagen i detbetänkande som har tryckts? Har LeifBergdahl röstat för att nyetablerade privatläkarekan få ta mer i betalt än husläkare?Har röstat för förslagen i ettutskottsbetänkande som var grundat på enproposition, där det står att det inledningsvis ärfråga om ett femtontal åtgärder? Det vore kanskebra om i stället för att tala om sittförflutna när det gäller delpensionen -- detdiskuterar jag gärna med honom -- svarade påfrågorna.Anf. 65 (nyd) replik:Herr talman! Av två onda ting har vi varit tvungnaatt välja det minst onda, dvs. extra avgift förbesök hos nyetablerade specialister. Det andravärre onda var att vi ville undvika att privatläkarnahamnar i klorna på sin värste konkurrent,landstinget.I denna proposition ingick även vissa bestämmelserför specialistläkare i glesbygd. Detta fattaderiksdagen beslut om. I proposition 220, som jagskrev en motion i anslutning till i går, går BoKönberg själv ifrån det beslut som harfattat. Han föreslår i stället att en av dessadelåtgärder inte skall effektueras av regeringen.Vem är det som bryter överenskommelser?Anf. 66 Statsrådet ():Herr talman! svarade faktiskt på denena frågan. Han bekräftade att man hade röstat förde . Han anförde argument, och det ärfullt tillåtet. Vi får alla göra avvägningar då och dåi livet. Men han bekräftade ett av de två argumentsom har använts av Ny demokrati för att skyla över,nämligen att flertalet i partigruppen skall röstaemot uppgörelsen och sin egen övertygelse, varfalskt. Det har bekräftat.Då återstår alltså frågan om åtgärdstaxan. Jag villåterigen säga att regeringen redovisade i decemberatt det inledningsvis skulle bli ett femtontalåtgärder, enligt förslagen i ett betänkande som LeifBergdahl har godkänt. Jag ställer frågan en gångtill: Är det så, eller är det inte så? Detta måste väländå vara möjligt att utreda.Sedan går vidare och hittar på entredje sak. när han har fått fly från de områdensom han har försökt att inta iden allmänna debatten, är det någonting annat sominte stämmer. Mig veterligt är detta det enda skälsom man åberopar för att man bryter denuppgörelse som träffades i utskottet . Det kanvi förstås också diskutera, och när vi har gjort det,kommer att fly undan till någontingannat.Sanningen är att av de tre olika åtgärder somdiskuterades , förutom de två första somvi har klarat ut, kommer två att åtgärdas precis somdet var sagt genom den proposition som LeifBergdahl sist nämnde. Den tredje åtgärden skullevi enligt uppdraget överväga, och det har vi gjort.Leif har en annan uppfattning på denpunkten.Her talman! Jag vet inte om det längre ärmeningsfullt att diskutera. Jag tror att kammarenoch de som lyssnar till denna debatt har fått klartför sig att om Ny demokrati och omen stund kommer att rösta emot förslaget attbehålla husläkarlagen och ge vetorättnär det gäller privata husläkare, har de inga skäl attåberopa som har med överenskommelsen medregeringspartierna att göra. Det är i så fallnågonting annat som ligger bakom.Anf. 67 () replik:Herr talman! Beteckningen husläkare är ju väldigtförförisk. Det är en beteckning som inte innehållervad den lovar. Den anspelar på gamla tiders läkare,då burgna familjer kunde ha en alldeles egen läkaresom kom hem till deras hus. Jag håller med BoHolmberg om att behovet av denna reform förlänge sedan är överspelat. Man hade rätt att väljasjukhus och läkare innan husläkarreformen.Genom att bygga upp vårdlag hade patienterna vidde flesta hälsocentraler möjlighet att ha sammaläkare. Jag har haft samma läkare vid minhälsocentral sedan 1991.Inom sjukvården är det husläkaren som harblivit grindvakten. Det är han som beslutar ompatienten skall remitteras till en specialist, ompatienten skall på en provtagning etc. Det ärhusläkaren som har det ekonomiska ansvaret ochfattar beslut för patientens räkning. När manlyssnar till och regeringsföreträdarnafår man en känsla av att medlen är oändliga, att detalltid är patientens vilja som styr, att patienten barakan välja läkare och att det blir som patientensäger. Det är ju inte sant.Som ansvarstagande politiker skall jag kunna tatillbaka ett beslut, om det visar sig att beslutet inteär bra. Jag skulle inte stå fast vid mitt beslut baraför att visa att jag följer en överenskommelse. Detfinns ett annat liknande problem inom BoKönbergs område i socialförsäkringsutskottet. Dethandlar om nedskärning av ersättning förlångtidssjuka. Politiker måste kunna ändrauppfattning, om det visar sig att de beslut de harfattat är helt felaktiga.Anf. 68 Statsrådet ():Herr talman! Ja visst, , är det klartatt politiker skall kunna ändra sig om man har gjortnågonting som man tycker borde göras annorlunda,precis som alla människor i vardagslivet skall kunnaändra sig om de har fattat beslut som de tycker ärfelaktiga. Men naturligtvis har man ett extra stortansvar när stora förändringar äger rum. Det finnspartier som har rakt motsatta värderingar somexempelvis och Ny demokrati, vilkavill göra stora förändringar i systemet. Då får mansjälvfallet fundera över vad det får för effekter fören eventuell framgång för majoritetsyrkandet ibetänkandet vid en votering och om det i så fallkommer att råda stor osäkerhet fram till valet. Detär ju valet som kommer att avgöra om vi får ensocialdemokratisk utveckling mot minskadvalfrihet i offentlig sektor eller om vi får enutveckling mot ökad valfrihet.Berith sade också att ordet husläkare låterförföriskt. Det var väl trevligt. Det var inte mitt ochinte heller de andra kamraternas huvudsyfte när vifunderade på ett lämpligt namn på detta att ökakontinuiteten och den personliga kontakten isvensk primärvård. Vi talade en del omfamiljeläkare som ett tänkbart begrepp. Skälet tillatt vi valde namnet husläkare var närmast att allamänniskor i vårt land inte har familj. 25--avalla hushåll består av en person etc. Men mankunde också ha kallat det för något annat. Detväsentliga på den här punkten är innehållet.Det som sade stämmer väl med detsom jag sade tidigare, att hade densom var burgen -- för att använda -- möjlighet att skaffa sig husläkare. En stordel av välfärdspolitiken handlar om att se till att detsom var förbehållet de mest välbeställdaskall vara möjligt för hela folket att efterfråga. Detär detta som husläkarreformen egentligen handlarom.Anf. 69 () replik:Herr talman! sade att alla inte harfamilj, och att man därför inte kunde användanamnet familjeläkare. Men det är mer felaktigt attanvända namnet husläkare, för min husläkarekommer ju definitivt inte hem till mitt hus.Naturligtvis har politiker ansvar. Men de har förstoch främst ansvar dels för patienterna, dels församhällsekonomin.Jag håller med om att valfriheten varstörre innan husläkarreformen. Det är ocksåsamhällsekonomiskt mycket sämre med dennareform.Anf. 70 Statsrådet ():Herr talman! Namnfrågan tycks intressera BerithEriksson. Jag har i och för sig inget emot attdiskutera den, men jag är mer intresserad avsubstansen. sade att husläkarendefinitivt inte kommer hem till hennes hus. I så fallhar hon väl inte fått någon särskilt bra husläkare.En viktig del i husläkarreformen att betona är någotsom i stor utsträckning har försvunnit i svenskprimärvård , nämligen attdet då och då är bra om husläkaren kan kommahem till oss -- även till det nu går vägen , vilket jag hoppas, ochvi slipper en seger för yrkande omatt återge landstingen vetorätten om husläkarekommer snart att ha en husläkaresom också kommer hem de förhoppningsvis fågånger som hon blir dålig.Anf. 71 (nyd)replik:Herr talman! Verkligheten är sådan att landstingenblir kvar. Jag kan inte se någon vilja till förändringfrån de politiska partierna. Jag har gjort en test pådetta i Regionberedningen. Där är det bara Nydemokrati och som faktiskt villavskaffa landstingen.Bo Könberg talade så vackert omkonkurrensneutralitet. När det gällervuxentandläkarvården är det snarare så, att manslår vakt om landstingen, där specialisttandläkarnakan konkurrera ut de privata. I denna fråga skyddarregeringen . Man står litet grand påolika ben.Statsskulden har sprängt biljonvallen,budgetunderskottet närmar sig 200 miljarder och ökade den långa räntan . Utlandettror knappast på längre. I detta läge harman mage att införa en reform som innebär merkrångel och mer byråkrati till höga kostnader. Detfinns de som säger att detta kommer att kostauppemot 1 miljard innan landstingen ute i landethar fått de pengar som de behöver.Vad är det då som säger att den folkvaldaregeringen vet bäst? Vad är det som säger att intelandstingen eller t.o.m. kommunerna vet bäst?Helsingborg har en alldeles utmordentlig modell.Stockholm införde husläkeri innan lagen trädde ikraft. Det finns alltså en valfrihet att göra på detsätt som folkviljan ger uttryck för.Jag upprepar att denna reform har fått negativakonsekvenser som vi inte hade räknat med. Det ärnämligen vårdpersonalen i botten som åker ut.Husläkarsystemet är centrerat på husläkaren.Detta ger egentligen ingen valfrihet, i ordets rättabemärkelse, för någon. Därför säger demokratinej till denna Könbergska tvångslagstiftning. Denger inte valfrihet, utan krångel och byråkrati tillpriset av , kanske uppåten miljard. Det har inte råd med.Anf. 72 Statsrådet ():Herr talman! Jag noterade med tillfredsställelse attHarriet inte försökte upprepa denumera vederlagda påståendena om attregeringspartierna inte skulle stå fast vid denuppgörelse som träffades i socialutskottet.Det är litet märklig logik när att det inte är tillräckligt mycketkonkurrensneutralitet mellan privat och offentligsektor. Eftersom det är ett mål som vi båda sägeross eftersträva är det ju en litet märklig åtgärd attta bort den lagstiftning som försöker åstadkommakonkurrensneutralitet. Allting här i livet lyckas juinte, men vi får sträva vidare och försöka göra detbästa vi kan på denna jord. Vi har haft en uruselkonkurrensneutralitet och en vetorätt mot privatahusläkare eller privata specialister över huvudtaget. I två omgångar har vi ökatkonkurrensneutraliteten mycket kraftigt --husläkarlagen nu och etableringsfriheten idecember. Därför är det en litet märklig åtgärd attföreslå att man skall ta bortkonkurrensneutraliteten. Att då försöka påstå attnågon annan person -- i detta fall jag -- i något annatsammanhang har gjort något annat som man intetycker om, hjälper väl inte i det här fallet. Hur voredet om tog ställning i självasakfrågan? Vill hon eller vill hon inte halandstingsveto mot privata etableringar?Herr talman! Om det åter blir landstingsveto motprivata etableringar blir det naturligtvis ingenkonkurrensneutralitet alls. Då kan man t.o.m.förbjuda konkurrenter att etablera sig.Anf. 73 (nyd)replik:Herr talman! Jag bara konstaterade att regeringentalar med kluvna tungor om landstingens vetorättoch om konkurrensneutralitet.Landstingen består av folkvalda. Jag trodde att degav uttryck för folkviljan. Folk i vissa regioner kanvilja ha husläkeri eller någon annan typ avprimärvård. Jag tycker inte att sjukvården skallvara centralstyrd och detaljreglerad på det sätt somBo Könberg vill. Detta ger bara krångel ochbyråkrati. Det kostar massor. har inte rådmed det . Man har slagit sönder en god,fungerande sjukvårdsorganisation. Det harinneburit att vårdpersonal längst ner i botten harfått gå ut i arbetslöshet eller blivitförtidspensionerad.Anf. 74 Statsrådet ():Herr talman! snuddade vid enmycket central och väsentlig fråga, nämligenavvägningen mellan frihet för medborgarna och varbesluten skall fattas i en demokrati som vår etc. Detär ett mycket viktigt ämnesområde. Jag skullegärna föra den debatten.Låt mig i denna stund påminna om att HarrietColliander såvitt jag förstår har gått till val på atthon -- till skillnad från mig -- vill avskaffalandstingen och vill ha maximalt med privatsjukvård. Därför är det litet märkligt att hon nufunderar på att rösta på ett sådant sätt attlandstingen får bestämma. Det har ingenting attgöra med att landstingen eller kommunerna i vårtland skulle vara mindre folkvalda än . Deär lika folkvalda. Utan frågan är om kanta ställning -- eller låta bli att ta ställning -- till vilkarättigheter och skyldigheter som patienter, läkareoch annan vårdpersonal har i vårt land. Enriksdagsmajoritet, i vilken , har tagit ställning för att något vidgamedborgarnas valfrihet och etableringsfriheten förprivata husläkare. Detta vill hon nu ta tillbaka. Enliten stunds eftertanke kanske inte vore så dumt.Anf. 75 ():Herr talman! Först ber jag om ursäkt, om jag skullenågot överskrida min taletid. Det har i dennadebatt rests frågor, som jag gärna skulle viljakommentera men som inte fanns med i mittursprungliga anförande.Jag vill understryka att vi liberaler vill ha en hälso-och sjukvård, där den enskilde står i centrum. Föratt den enskilde skall få sina vårdbehovtillgodosedda utan onödig väntan krävs insatser avhög kvalitet, där den vårdsökande patienten harmakten, dvs. kan välja vårdgivare och är den somfattar beslut om vilken behandling som skall görasefter information om vilka vårdalternativ som stårtill förfogande och vilken nytta och vilka risker somdessa alternativ medför.Hälso- och sjukvårdslagen betonar att den enskildehar denna rätt. var det vårdgivaren somhade makten över vilken behandling som skulleges. Mot denna bakgrund är husläkarreformen såviktig. Den flyttar makten från landstingen, de somtidigare har fattat beslut om hur hälso- ochsjukvården skall vara organiserad, till den enskilde,som kan välja den vård som vederbörande trivs bästmed.Jag är förvånad över resonemang.I den debatt som fördes , närbeslutet om husläkarreformen fattades, sade LeifBergdahl så här:''Jag förstår givetvis den oro som mångadistriktsläkare känner. Det är något nytt för dem attsköta ett företag osv. Men jag tror att de flesta avdistriktsläkarna kommer att trivas mycket bra somhusläkare. De slipper att bli styrda av landstingetoch övriga organisationer. De kan göra detta i egenregi. ''låter det alltså tvärtom. Kanske fallit i den fälla som han själv i debatten förnästan varnade för, nämligen att bortsefrån det faktum att de som är nöjda med en reforminte hörs, eftersom hälsan tiger still. Av hans inläggkan man utläsa hur han varnar för risken med attbara lyssna på de missnöjda, eftersom det är de sombrukar höra av sig. Men det verkar som om LeifBergdahl har hamnat i denna fälla.Harriet tog upp en annan aspekt, somjag tycker är oroande mot bakgrund av vad som ståri hälso- och sjukvårdslagen. I hennes inläggkommer patienterna bort. Hon talar mycket ompersonalen, och den är viktig för att tillgodosepatienternas behov. Men det är ändå devårdsökande som skall stå i centrum. De ärdessutom skattebetalare och har rätt att få den mestkostnadseffektiva vården.Jag saknar i denna debatt en historieskrivning, enredogörelse för vad som ligger bakom systemskiftetinom hälso- och sjukvården, varavhusläkarsystemet är en del. Systemskiftet betingasav kritiken mot köer, det bristandekostnadsmedvetandet i vården, bristen påkvalitetskontroll samt bristen på kontinuitet, vilketär negativt för de vårdsökande men också förvårdgivaren, eftersom patienten är den bästaläroboken när det gäller att följa ett medicinsktskeende. Man kan lära sig väldigt mycket genom attfölja ett medicinskt förlopp. Kritik har även riktatsmot bristen på patientinflytande.Allt detta lyfte fram i sitt förslagom en husläkarreform. Det lät på någon här somom var emot reformen. Så var intealls förhållandet. drev självt påreformen. Det gjordes också försök med etthusläkarsystem, vilket visade sig billigare. Här iStockholm var husläkarsystemet billigare änprimärvården i övrigt. Man tycks ha glömt bortbetydelsen av kontinuitet och av att läkare ochpatienter känner varandra väl. Försökenresulterade i nöjda patienter, en bättre vård samt enpersonal som tyckte att det var bättre att arbeta idetta system.Det lät på som om man inte hadenågot val i glesbygden och att där rådde läkarbrist.Men så är det inte längre. Det har omvittnats avflera här. I har av invånarnafrivilligt valt husläkare. Jag tror att det vore oerhörtnegativt att inte genomföra denna reform. Sedanfår man naturligtvis rätta till de brister som dykerupp under vägen. Just detta ärHusläkardelegationen satt att följa.Eftersom patienterna liksom har kommit bort idenna debatt, vill jag avslutningsvis lyfta frampatienter med sällsynta sjukdomar, patienter somvarken husläkare eller länssjukhus har kompetensatt sköta. Det har i vår riksdag väckts mångamotioner om hur man skulle kunna tillgodose dessapatienters behov. Dessa motioner har alltidavslagits med motiveringen att detta är en sak förlandstingen. Jag har studerat ochLandstingsförbundets katalog över var i riket manbehandlar dessa sjukdomar. Visst finns mångasjukdomar upptagna där men inte dem som det harmotionerats om här i . Det har handlatom tortyrskador, spelberoende, psykiska problemsedan man har gjort sig fri från sekter osv. där detbehövs högspecialiserad kompetens. Jag vill därförunderstryka vikten av att HSU 2000 tar sig an ävendenna uppgift. Det står i betänkandet men intesåsom ett tillkännagivande. Det gäller här patientersom är i stort behov av specialistinsatser.Anf. 76 () replik:Herr talman! Jag tog upp problemet medhälsocentraler med endast en läkare, BarbroWesterholm. Då finns det inte speciellt mycket attvälja mellan. Jag tog såsom exempel. Skallman sedan välja en annan läkare, får man åka femmil eller längre för att ta sig till en annanläkarcentral. Invånarna i var litetförvånade och undrade vilka läkare de skulle väljamellan när det fanns bara en läkare.Naturligtvis skall man sätta de vårdsökande icentrum. Den diskussionen pågick långt förhusläkarreformen, vilket jag har sagt vid ett partillfällen. Jag har tillhört samma vårdlagi och har haft samma läkare. Jag kände migtvingad att teckna mig hos en läkare, eftersom jagannars hade blivit tvångstecknad hos en annanläkare.Den här läkaren berättade för mig att många av degamla patienterna, som inte riktigt hade förståttdetta, hade blivit tvångstecknade hos en annanläkare.