prot · GH0957 · 1994-02-09 00:00:00 — En omfattande ''ROT-verksamhet'' är nödvändig för att trygga det förframtiden.Socialförsäkringar som ger inkomsttrygghet är ettsjälvklart inslag i en liberal välfärdspolitik. Men närreglerna utformas måste vi ta hänsyn till attmänniskor reagerar på de signaler som skickas ut.Alltför ofta har Socialdemokraterna blundat fördet.Utvecklingen i arbetsskadeförsäkringen är ettbelysande exempel på svagheten i det bygge somSocialdemokraterna efterlämnade. I ett skedegodkändes nästan allt som arbetsskador, och somen följd av det ökade arbetsskadorna. Vidregeringsskiftet uppvisade den härförsäkringen ett ackumulerat underskott på 19miljarder kronor. Det ökade med en halv miljardkronor . Skulle ingenting ha förändratsskulle underskottet enligt haökat till långt vidsekelskiftet.Samtidigt talade mycket för attarbetsskadeförsäkringen verkade hämmande pårehabiliteringen av personer som hade anmältarbetsskador. Kombinationen av astronomiskakostnader och försämrade möjligheter att fåmänniskor tillbaka till arbetslivet gjordearbetsskadeförsäkringen till ett skolexempel påkonstruktionsfel i det socialdemokratiskavälfärdsbygget.Nu har en rad åtgärder vidtagits för att förhindraden för välfärden och statsfinanserna katastrofalautvecklingen. På nästan varje punkt harSocialdemokraterna sagt nej. Men utan denna''ombyggnad'' skulle arbetsskadeförsäkringeneffektivt ha underminerat välfärdsbygget och tjänatsom argument för dem som hävdar attvälfärdsstaten är en koloss som inget förmårförutom att öda samhällets resurser.Inte bara socialförsäkringarna reformeras i dagutan också andra välfärdstjänster, inte minst desom kommunerna är ansvariga för.Erfarenheterna visar att det finns stora möjligheteratt öka effektiviteten i den kommunalaverksamheten. Flera jämförande studier pekar påatt det inte finns något entydigt samband mellaninsatta resurser och uppnådda resultat. Det spelarstor roll hur resurserna används.Vårdgarantin, som för ett tiotal diagnosgruppergaranterar behandling , är ettexempel. Den har tack vare bättre organisationkunnat genomföras som de totalaresurserna till sjukvården faktiskt har minskat.Barnomsorgen är ett annat exempel. Fleraundersökningar har visat att kvaliteten inte alls ståri direkt proportion till resursinsatsen.Varför blir reaktionerna trots det ibland sånegativa? En förklaring är att förändringsprocesseroundvikligen framkallar kritik från de berörda.Alla omstruktureringar innebär ett ifrågasättandeav tidigare organisation och gamla rutiner. Mångavill helt enkelt inte tänka om. Flera ledandesocialdemokrater tillhör den kategorin. Deinstämmer naturligtvis gärna i kritikerkören, mensällar sig därigenom också till välfärdsstatensdödgrävare.Men det finns, fru talman, också en annanförklaring som ibland kan vara riktig, nämligen attminskande resursramar på sina håll inte längre -- ivarje fall inte kortsiktigt -- kan mötas medeffektivisering, utan leder till direkta försämringar.Sådana kan innebära att man når ned till enstandard som inte är acceptabel. I sådanasituationer avvisar vi liberaler inte en höjning avkommunalskatten. Det kan i vissa lägen vara denenda utvägen.Men varken kommunalskattehöjningar eller bättretider kommer att lösa kommunernas problem.Utmaningen är att det finns ettväxande gap mellan behov och resurser. Vidoförändrad kommunalskatt, oförändradproduktivitet och oförändrade statsbidrag uppgårdet gapet bara på grund av demografiskaförändringar enligt kalkylertill i kommunalskatt i slutet av dettaårtionde. Alla inser att det gapet huvudsakligenmåste täppas till genom ökad effektivitet.Fru talman! På få områden är behovet av en tredjekraft i politiken så stort som på detvälfärdspolitiska. Det är i regel bara liberalakommunpolitiker som får ta på sig uppgiften attbåde vara pådrivande i förnyelseprocessen ochsätta klackarna i backen när det går så långt attviktiga värden hotas.Parallellt med rationaliseringar ochomstruktureringar i socialförsäkringar ochkommuner har de gångna åren i högsta grad variten period av tillbyggnad, en reformperiod. Låt migbara nämna några exempel:-Vårdgarantin har jag redan nämnt.-Husläkarsystemet är på väg att genomföras.Politiskt förekommer på visst håll, också här ikammaren, litet gny. Men patienterna är i regelmycket nöjda.-ÄDEL-reformen har fullföljts. Som alla storareformer har den varit ifrågasatt av många, ocksåhär i kammaren. Men utvärderingen pekar så härlångt på att det har gått smidigare och bättre än vadt.o.m. optimisterna vågade tro. Gruppbostäder ochålderdomshem byggs nu ut i snabb takt.-Barnomsorgsgarantin är beslutad här i riksdagenoch gäller . Då blir kommunernaskyldiga att se till att det finns barnomsorg för deföräldrar som vill ha sådan.-Skolpengen har införts och öppnat möjligheterbåde för ökad valfrihet och för nya friståendeskolor.-På handikappområdet har flera viktiga reformergenomförts, inte minst den nya lagen om stöd ochservice till funktionshindrade.-Barnen har fått en egen ombudsman och snartkommer förslag om att även de handikappade skallfå det.Det finns förvisso mycket kvar att göra, men denökade valfriheten innebär att det , IngvarCarlsson, inte bara är överklassen som harmöjlighet att välja sin egen doktor eller skola försina barn, utan att alla har det. Som ofta när mindreprivilegierade tillskansar sig samma rättigheter somtidigare bara överklassen har haft är det motiveratatt tala om en revolution, i detta fall envalfrihetsrevolution.Ekonomer i långa banor rasar nu motvälfärdsstaten. ,, och senast den statlige utredaren professorLars Vinell har pläderat för radikalaskattesänkningar och en nedrustning avvälfärdsstaten. Men deras påståenden att denekonomiska krisen beror på välfärdsstaten är svagtunderbyggda.Att den dramatiska ökningen avbudgetunderskottet har andraförklaringar framgår mycket klart av finansplanenoch den preliminära nationalbudgeten. Av denförsämring av det finansiella sparandet på 235miljarder kronor som har skett berorungefär tre fjärdedelar på lågkonjunkturen,finanskrisen och arbetslösheten.Tansfereringssystemen -- exklusivearbetslöshetsåtgärderna -- har faktiskt tack vare degenomförda förändringarna lämnat ett positivtbidrag till balansen med !Men man kan naturligtvis fråga sig: Harvälfärdsstaten kanske tidigare bidragit till att bl.a.minska människors lust att arbeta och därmedhämmat den ekonomiska tillväxten?I en färsk forskarrapport där erfarenheter från fleranordeuropeiska länder redovisas, ''Welfare andWork Incentives'', har de svenska forskarna,professorerna , gjort en genomgång av tillgängligforskning om den svenska välfärdsstatensincitamentseffekter. De konstaterar attforskningen inte kunnat påvisa några starkaeffekter av välfärdsstaten på den ekonomiskautvecklingen i stort. Studier av vissa delar avvälfärdspolitiken har visat på både positiva ochnegativa effekter. Till de positiva hör den svenskafamiljepolitiken, som har ökat arbetsutbudet, tillde negativa den svenska sjukförsäkringen. Densenare har vi nu ändrat så att sjukfrånvaron harminskat dramatiskt.Bokens huvudredaktör, engelsmannen professorA.B. , summerar i sin avslutandekommentar: ''En nedmontering av välfärdsstaten isyfte att undanröja de negativa incitament den kanrymma skulle ge osäkra vinster i form av bättreekonomiska resultat till priset av att välfärdsstatensuppenbara fördelningspolitiska fördelar skulle gåförlorade. ''Fru talman! Det samhälle vi lever i brukar kallaspostindustriellt eller tjänstesamhälle. Sådana kanse ganska olika ut. I en studie där man jämför bl.a.Sverige och konstaterar den danskevälfärdsforskaren attSveriges postindustrialism till skillnad från ligger i det välfärdspolitiska bygget. Det är inteen skörd av slumpen utan av ett medvetet val.Genom en stor offentlig sektor och höga skatter harvi i påverkat inriktningen av vårkonsumtion. Vi satsar mer resurser än i andraländer på framför allt barnomsorg,handikappomsorg och äldreomsorg. Det har, frutalman, enligt min mening gjort till ettbättre land för de svaga och utstötta, till ett tryggareland för de flesta och till ett mer anständigt land attleva i för alla.(Applåder)Anf. 6 Miljöminister ():Fru talman! Uthållig utveckling förutsätter bådeekonomisk och ekologisk balans: att rätta munefter matsäcken, att hindra fortsatt skuldsättning,att börja betala tillbaka på skulden vare sig detgäller miljöeller statsskulden. Motsatsen är att levaav framtiden, dvs. en ohållbar utveckling.Jag tror att några av de saker som regeringen hargjort förtjänar att repeteras. Regeringen har stegför steg lagt fram förslag som syftar till att bringareda i statens finanser. Det har handlat om attunderlätta för tillskapandet av jobb, främjaföretagandet, förbättra utbildningen, bygga utjärnvägar och vägar -- helt enkelt lägga grunden tillhållbar tillväxt, för nya jobb och god miljö.Regeringen har satsat på att underlätta försmåföretag genom rättvisare beskattning,återinförd kvittningsrätt och förenklingar ibyråkratin. Det ville även en kortstund. Sedan motades han effektivt tillbaka till detklassiska LO-receptet med mer av gammalmedicin: höjd kapital- och aktieskatt -- detta trotsatt patienten lever i en ny tid med andra villkor föratt skapa hållbar tillväxt, där inte ens det kapitalsom vi har arbetat ihop själva i stannar tillvilket pris som helst. Det är i löntagarnas intresseatt vi har lönsamma företag med utvecklingskraftoch tillväxt och att vi förmår att arbeta medframtidstro och inte dra på oss stora skulder förkommande generationer.Regeringen satsar på investeringar i järnvägar ochvägar över hela landet, ca 100 miljarder kronorunder . vill Socialdemokraterna ökasådana satsningar. Annat var det närCenterns förslag om satsningar på 10 miljarderröstades ned.Regeringens tuffa åtgärder har varit nödvändiga,eftersom utgångsläget i ekonomin varlångt sämre än Socialdemokraterna då villeerkänna och kan erkänna . vändpunkten i ekonomin undervalrörelsen för säkerhets skull. först kanden skönjas -- färre konkurser, färre varsel,framtidstro bland företagen och framgångar iexportindustrin. Det handlar inte enbart omdeprecieringens effekter.OECD:s ekonomiska rapport visar att det återstårmycket att göra innan balans i svensk ekonomi kanåterskapas. Rapporten bekräftar också att 80-taletssocialdemokratiskt ledda ekonomiska politiklyckades med konststycket att maximalt feltajmabåde valutaavreglering och skattereform. Sviternaefter detta får vi lida av nu.Uppgörelsen om framtidens pensioner kommer attvara viktig för att skapa balans i ekonomin. Den geross ett system som håller över tiden, som främjarbåde arbete och sparande. Pensionsuppgörelseninnebär också höjd grundpension. Det är ettgammalt centerkrav från folkomröstningen i slutetav 50-talet. Steg för steg får de med den lägstapensionen en höjning, betalad bl.a. av dem somtjänar mest. Vård av barn liksom värnplikt gerpensionspoäng.Den breda uppslutningen bakom uppgörelsenskapar trygghet både förpensionärer och för samhällsekonomin. Jag hoppasatt alla partier som tagit samhällsansvar iuppgörelsen står pall för särintressenas anlopp medSAF i spetsen. Det senaste från oppositionsledarenär annars att regeringsmakten förfaller. höjer rösten när argumenten är svaga.Hans parti tappar minnet. Den ivrigt försvarademomssänkningen är borta. Minns hans partivänner retoriken framfördemonstranterna?Ingvar har t.ex. bekräftat attegenavgifterna till socialförsäkringarna blirdesamma med en socialdemokratisk regering.Dessutom har socialdemokratin numera accepteratatt det är nödvändigt att förändra ersättningsnivåni arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen iföräldraförsäkringen måste sänkas. Rättvisa ochvalfrihet skall enligt socialdemokratisk modellfortfarande tillkomma bara vissa barn -- därföringet vårdnadsbidrag i SocialdemokraternasSverige. Det är alltid någon fast position. Attbehandla alla lika är ingenting somSocialdemokraterna tycker är viktigt för rättvisan.Om något är i sönderfall så är det alltsåSocialdemokraternas ekonomisk politik. Har denändrats så mycket , hurmycket kan den då inte ändras på de sju månadersom återstår till valet, för att inte tala om periodendärefter! Det är en erfarenhet som vi gjort vidtidigare tillfällen när Socialdemokraterna talat påett sätt i opposition och på annat i verkligheten medregeringsmaktens ansvar.Ingvar har också förespråkat attstatsministern borde göra sig av med mig, eftersomjag tydligen har både för mycket och förlitet inflytande över miljöpolitiken. Det ärnågonting jag kan stå ut med.Bakgrunden till irritationen är att regeringen harhanterat arvet efter den socialdemokratiskaregeringen, den helt bakvända beslutsordningenvad gäller en fast förbindelse över , på etträttssäkert sätt och med respekt för gällandemiljölagstiftning.Det förutsatte aldrig . Det gjordehan inte när han övertalade dåvarandepartiordföranden för den danska socialdemokratin,, att bygga en bro där sundet är sombredast i stället för en tunnel där sundet är somsmalast och inte heller när hanteringen mot IngvarCarlssons egen miljöminister viljaresulterade i avtal först och miljön sedan. Och detförutsätter han inte ens nu när miljölagarna harvisat att det projekt som fanns i avtalet inte hållermåttet.I socialdemokratins är det viktigare med engräddfil för egna prestigeprojekt än medÖstersjöns miljö. Jag kan citera ur handlingar frånförhandlingarna om , om IngvarCarlsson vill. Jag skall återkomma till detta i minförsta replik. Hanteringen var för övrigt likafelaktig när det gäller bl.a. det som en gång kalladesför Dennispaketet. Detta har numedverkat till att lösa upp genom att se till attStockholmsregionens medborgare får chansen attpåverka om det skall bli någon Österled ochVästerled. Vi säger nej till betongmonument överStockholms grönområden. Vi säger ja till ennationalstadspark i . Jag noterar att deti flera av de ursprungliga ''Dennispartierna'' nu höjsröster mot dessa leder -- sent skall syndarna vakna!För ett år sedan konstaterade jag här i kammarenatt förhandlingar med EG/EU omvillkoren för ett svenskt medlemskap på områdensåsom regional uteckling samt miljö ochjordbrukspolitik kommer att vara avgörande förhur svenska folket ställer sig i en kommandefolkomröstning. Områdena miljö, hälsa ochsäkerhet är nu färdigförhandlade, och det blev etthyggligt resultat.När det gäller regionalpolitiken ochjordbrukspolitiken kommer allvarliga signaler frånBryssel. Bortser den europeiska unionen från vårsärart med EU-mått mätt i form av extremtglesboende, långa avstånd och hårt klimat, såbortser EU från svenska folket. Jordbruk ochregionalt stöd avgör i hög grad hur stort Sverigesnettobidrag till EU kommer att bli. Från Centernssida kommer vi inte att acceptera vilketförhandlingsresultat som helst.EU:s inställning så här långt är närmast att likna vidden gamla idén om att ''alla måste flytta söderut''.Det är för övrigt en uppfattning somsocialdemokraterna har dammat av underriksdagens allmänna motionstid. ''Ökad rörlighet''är budet för arbetsmarknadspolitiken. Därvidlag ärkanske EU som det numera heter ''ett socialistisktprojekt''. Vi som inte har glömt det som socialisterkallade för ''den glädjande folkomflyttningen'' på60-talet och oförmågan att inse överhettningeni storstadsregionerna ser gammal s-politik gå igen. Vad som krävdes då och vad sombehövs nu är en politik för utveckling i hela ,för löntagare och företagare, för kvinnor och män,för barn och äldre.(Applåder)Anf. 7 Statsrådet talman! talade här om ettfamiljefundamentalistiskt parti. Ja, det stämmer iden meningen att den öppna generösa familjen ärsamhällets fundament. Det tycker också ländernavärlden över och inte minst . Därför harvi , 1994, familjernas år, och det ärFN som har utlyst detta.Om vi som är samlade här tror att vi klarar av demånga problem som radas upp från talarstolengenom att enbart fatta politiska beslut, då tar vialldeles miste. Jag är för min personliga del heltövertygad om -- och här företräder jag ett parti somär mycket sammansvetsat -- att om vi vill ha denvälfärd som vi ordar om förankrad och byggd isamhället, klarar vi oss aldrig utan de småfungerande gemenskaperna, de mest naturliga smågemenskaperna. Och det är de öppna generösafamiljemiljöerna. Tro gärna någonting annat! Mendet gör inte jag.Fru talman! , den nye LO-ordföranden, deltog . Där berörde hanarbetslösheten och välfärdssamhället. På tal omden här regeringens tid sade han bl.a.: ''Denborgerliga regeringen, de har ju rivit nerallting -- -- --.'' Vidare säger han: ''Man har rivit nerhela huset, hela välfärdshuset är nerrivet och numåste det byggas upp igen. ''Nog märks det att valrörelsen har börjat. Helavälfärdshuset skulle nu vara nedrivet. Alltså:Nu får inga pensionärer pension. Alla dagis ärstängda. Inga socialbidrag eller hyresbidrag betalasut. Skolorna får föräldrarna sköta själva. Allabibliotek och sjukhus har tydligen lagts ner.Fru talman! Jag tror att dessa överdrifter -- för attinte säga osanningar -- skadar tilltron till politiken.Dessutom skrämmer man naturligtvis många äldre,många medborgare. Finns det en del som tror attdet är så här eländigt? Jag vill inte tro attsocialdemokraterna tror sig om att kunna skrämmaväljarna under valrörelsen. Välfärdssamhället ärviktigt, och nog har välfärdshuset fått sig en ochannan törn. Det finns besparingar som kanske ärokloka och som kunde ha gjorts annorlunda, dettycker jag att man skall tillstå. Men det finns ocksåsystemfel som vi måste göra någonting åt, och detär i stort sett alla granskare av välfärdsbyggetöverens om.Jag tycker faktiskt att vi alla ödmjukt inför svenskafolket skulle våga tillstå att under 20 årmisshushållades det med svensk ekonomi. Detfelbedömdes och överkonsumerades . Nugörs tappra ansträngningar från oppositionen -- inteminst här -- att försöka få folk att tro attnedskärningar och indragningar är den poltik somden nuvarande regeringen önskar över allt pådenna jord och att allt elände började i oktober1991. Ni vet ju, Invar och andra, att ni, omni hade fått fortsätta att regera efter valet ,hade drabbats av försummelser, ni också. Etttag förfäktade ni expansion för att vi skulle ta ossur krisen. har vändpunkten, som sagt, kommiti partiet, så nu förfäktar ni besparingar.Ingvar tal var inriktat på att framställaregeringen som gynnare av rika och plågare avfattiga. Skrevs detta tal innan socialdemokraternagick in för att sänka arbetslöshetsersättningen från90 % till ? Minns inte att socialdemokraterna ville ha sjukförsäkringenför de långtidssjuka på i stället för tvåkarensdagar? påstår att skattenskall sänkas med på vanliga inkomster. Ja,det socialdemokratiska förslaget innebär omdagen. Men om räntan på grund avsocialdemokraternas politik går upp med 1procentenhet, ökar bostadskostnaderna för enfamilj som har i lån med ca omåret eller ca . kan vi jukonstatera att räntan medden nuvarande regeringens politik sjunkit med 4procentenheter. Det innebär för samma familj attdess boendekostnad sänks med mer än permånad.Fru talman! Jag ansluter mig helt till synsätten attdet behövs ett radikalt ROT-program förvälfärdshuset, renovering, ombyggnad ochtillbyggnad. Men det kostar pengar och det krävsen god ekonomi. Konjunkturuppgången har dröjtlängre än vad många ekonomer trodde, det vet vi.Hushållen har först fått genomföra en privatskuldsanering. Det märktes först i , och nusyns det i . Och arbetar staten med sinskuldsanering. Man har att åtgärda 20 årsmisshushållning. Den offentliga skuldsaneringenmåste fortsätta, annars kommer välfärdshuset attvittra sönder.Vi vet allihop att investeringsviljan måste öka iföretagen. Det är ju vägen för att få fram det somvi kallar för riktiga jobb. Då fordras det förstås attmänniskor är villiga att satsa pengar på företag.Presenterade beräkningar visar att åtminstone 200miljarder måste fram i form av nytt riskvilligtkapital . Det tror jag inteman kan få fram om aktieinvesteringar beskattashögre än pengar på bankboken.Socialdemokraterna har gjort ett väldigt nummerav att regeringen vill ta bort dubbelbeskattning påaktier. Ja, det är vad socialdemokraterna i Norgehar beslutat sig för. I har man avskaffatdubbelbeskattning på aktier -- för övrigt också i deflesta övriga europeiska länder -- därför attföretagen måste komma i gång.Om det varit så, att arbetslösheten hade trängtsundan bara genom ord och uttalanden, då hade denvarit avklarad för länge sedan. Men om vi låterärligheten få en chans vet vi att politiker inte kanoch inte skall bygga industrier. Vi skall skapa godaförutsättningar för näringslivet. Vi vet dessutom attefter 1950 har antalet jobb totalt inte ökat inäringslivet. Hela sysselsättningstillväxten har ägtrum inom den offentliga sektorn. Jag undrarfaktiskt om inte t.o.m. Socialdemokraterna såsakteliga börjat acceptera påståendet att det finnsett samband mellan höga offentliga utgifter och lågtillväxt. Det är därför mer än förvånande attSocialdemokraternas recept är det gamla vanliga:höj skatterna och sätt krokben för det riskvilligakapitalet.För att bedriva fördelningspolitik ochfolkhemspolitik måste man ha något att betalavälfärdsbygget med. Då måste jag säga attSocialdemokraternas ekonomiska motionverkligen inte är något ROT-program förekonomin. Man får hålla med NorrköpingsTidningar som skrev: VadSocialdemokraterna presenterar är sifferlekar ochluftpastejer, plus återfall i skattefrossa.Med andra ord; Socialdemokraterna marscherarvidare på den s.k. tredje vägen, vilket tydligtvis ärskattehöjarvägen. återkommer talet omhöjd marginalskatt. De nya skatteintäkterna skulleanvändas till ''svaga'' grupper. Men alla vet att dettainte skulle göra någon större skillnad för de sämstställda.Socialdemokraterna föreslår en höjning avstatsskatten . Det skulle ge ca 9 miljarder,om arbetsviljan inte alls påverkas avskattehöjningen förstås. Det kan jämföras medbåde det ena och det andra, exempelvis med attunderskottet i arbetsmarknadsfonden under slutetav växte med ca 3 miljarder varje månad.Fru talman! Vad skulle hända med räntan som jagtidigare var inne på? Att köra i gångskattekarusellen en gång till är inte, tror jag, attbära varandras bördor. Jag är övertygad om att detär att lämna över bördorna till nästa generation.(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Under aktiva tid somstatsminister anklagades han då och då av vissakrafter för att vara alltför undfallande motSovjetunionen. I stort sett samma krafter påstår nuatt han skulle ha konspirerat och samarbetat medNATO. Båda påståendena är helt och i grundenfelaktiga.Det var sorgligt att se den största borgerligatidningens löpsedlar över hela i går anklagaTage för att ha varit lögnare. TageErlander ledde under som Sverigesstatsminister under mycket svåra tider, under detkalla krigets allra kallaste perioder. Han lotsademed stor skicklighet och stort ansvar Sverigeigenom de svåra åren.En kommission har granskat . Avdessa mängder av svåra beslut har framförts tvåanmärkningar. Jag skulle kunna kommentera dem,men jag konstaterar i stället att kommissionensäger att det var en framgångsrik, skicklig ochansvarsfull politik.Tage gjorde vårt land stora tjänster. Jag ärstolt över och hans politiska gärning.Jag känner efter gårdagen ett stort behov av attsäga detta i riksdag, vars medlem han varunder . (Applåder)Till en annan statsminister, : Jag läste iSvenska att ständigt håller ettöga på den amerikanska för atthålla sig informerad om utvecklingen i världen. Detär en utmärkt kanal. Men det kanske inte skulleskada om stängde av den dåoch då för att helt ägna sig åt vårt eget land och åthur de svenska medborgarna har det ute i vårabostadsområden just . Då skulle han inte kalladet som jag sade här om gamla och sjuka förvänsterpopulism. Då skulle han inte kunna påståatt det har gått bättre än väntat. Så sadestatsministern faktiskt, att det har gått bättre änväntat. Vad hade han väntat sig? Vi har ettgigantiskt budgetunderskott och en skenandestatsskuld. Vi har 600 000 arbetslösa, . Ärinte det resultatet av en depressionsspiral, så vetinte jag vad en depressionsspiral är.Att det var dessa förväntningar hadetalade han inte om valrörelse.