prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Nydemokraterna är icke sådana somde framställs i medierna, utan många av oss har ettdjupt mänskligt engagemang.Hur många procent i bistånd som skall ges kan vidiskutera. Men jämfört med t.ex. vårt grannlandFinland är Ny demokratis politik betydligt mergenerös än landet i fråga omflyktingpolitik, u-hjälp osv. Vi är alltså inte särskiltgrymma av oss. Internationellt sett är Nydemokratis politik egentligen vänlig mot flyktingaroch innebär att vi vill hjälpa andra länder.Anf. 62 HANS ():Herr talman! Mänskliga rättigheter handlar intebara om grundläggande fri- och rättigheter, utanockså om sociala, ekonomiska och kulturellarättigheter. Det är här som framför allt deinternationella samfundens ansvar kommer in, föratt dessa rättigheter skall kunna bli enrealitet för människor runt om i världen.I regeringsförklaringen -- liksom tidigare -- gårsambandet mellan marknadsekonomi ochmänskliga rättigheter som en signatur. Enohämmad marknadsekonomi måste motverkas.Det behövs en balanserad och socialt inriktadmarknadsekonomi. Men en ohämmadmarknadsekonomi leder till exploatering,utslagning och fattigdom. Det råder inte brist påmarknadsekonomi i , i , iBrasilien, i eller i -- för att ta någraexempel. Där existerar det både marknadsekonomioch också allvarlig och omfattande fattigdom,liksom i åtskilliga av dessa länder en skyhöginflation.Det behövs därför en mera nyanserad bild.Marknadsekonomi leder inte automatiskt tillvälstånd och utveckling. Det behövs inte barabistånd utan också en aktiv internationell politik föratt stärka insatserna för utveckling och välfärd runtom i världen.Jag läser med tillfredsställelse iregeringsförklaringen om inrättandet av enhögkommissarie. Jag vill bara erinra om att detunder de många som frågan har väckts har funnitsmotstånd här i mot detta yrkande. Det ärnu bra att regeringen -- liksom andra som har varitkritiska -- ställer sig bakom detta, men det räckerinte bara med att inrätta en högkommissarie. Detkrävs också att denna högkommsisarie får deresurser som krävs för att en sådan institution skallkunna verka och få betydelse. Det vore därför avintresse att höra vad statsrådet har förkommentarer till detta.Jag undrar också vad statsrådet har för kommentartill frågan om krigsförbrytardomstol. Det är frågaom en ad hoc-domstol som bara gäller Jugoslavien.Men är regeringen beredd att verka för eninternationell krigsförbrytardomstol för allakrigsförbrytelser, t.ex. de krigsförbrytelser som harbegåtts i Cambodja, i -- för att nämna baranågra exempel? Det är av stort intresse att få vetahur man ser på frågan om en internationellkrigsförbrytardomstol.I en regeringsdeklaration om mänskliga rättigheterhade jag nog tänkt mig att en del andra frågor välhade fyllt sin plats, lika väl som frågorna om ,och . Jag är helt införstådd mednödvändigheten av att påtala de kränkningar avmänskliga rättigheter som förekommer i ,och -- det har också jag gjort mångagånger. Däremot tycker jag att det är någotmärkligt -- och återkommer jag till vårkäpphäst -- att inte nämns. Jag undrarom statsrådet har något svar på den fråga som jaghäromdagen ställde om , där detförekommer mycket allvarliga kränkningar avmänskliga rättigheter, nu senast i form avarresteringar av ledande fackliga funktionärer.De 9 000 fångarna med politisk bakgrund i Israeloch på behöver också en viss omtanke,men det ser jag ingenting av iregeringsdeklarationen. Jag hoppas att statsrådetkan säga någonting om att man aktivt vill verka fören amnesti av de politiska fångarna på ,i och i är omnämnt i regeringsförklaringen,men det får en blygsam plats. Vad som är av särskiltintresse är att få veta hur regeringen kommer attställa sig till strävandena att få till stånd enminoritetskonvention och till att åstadkommaförbättrade europeiska regler om asylrätten. Jagtycker också att man inte bara bör tala om debaltiska staterna som om de uppfyllde allamänskliga rättigheter. Det gör de inte. När det bl.a.gäller dödsstraffet har de baltiska staterna mycketkvar.Slutligen beträffande vill jag instämma meddet som sade. Jag förväntar migatt få höra vad regeringen konkret är beredd attgöra för att få till stånd en förändring när det gällerde allvarliga kränkningar som försiggår i Turkiet.Anf. 63 ():Herr talman! Jag vill först säga att jag instämmeri anförande i alla dess delar.Ingbritt Irhammars anförande när det gällde Iranvar nästan identiskt och ordagrannt likaVänsterpartiets motion. Jag väntar därför medmina kommentarer till dess att motionen behandlasi utskottet och ärendet läggs fram för kammaren iform av ett betänkande.För ca en månad sedan besökte representanter förden samlade oppositionen i . Det varrepresentanter för kurderna i norr, förshiamuslimer och andra muslimer samt förträskaraber i den övriga delen av . Derashögkvarter ligger nu inne i den skyddade zonen.Genom att skydda ett område frånSaddamregimens luftangrepp beslutade FN hösten1991 att stoppa planer på attrensa från kurder, assyrier och andrasom var motståndare till regimen. Det gjorde att deflyende människorna kunde återvända. Det har nugått detta skydd upprättades,men ännu svävar alla i ovisshet om när skyddet skallkunna dras tillbaka.Den av FN proklamerade blockaden mot helaIrak -- och även den skyddade zonen -- pågårfortfarande. Den kurdiska regionen är dessutomutsatt för en blockad från Saddamregimen.Människorna i den skyddade zonen har svårt attförstå att de av världssamfundet skall straffas medsamma medel som deras bödel bestraffas med.Deras besvikelse och känsla av att vara övergivnaav världens demokratiska länder bara växer.Den delegation som var i sade bl.a. att maninte väntar sig att andra länder och krafter skallkomma och befria dessa människor med väpnadmakt. Man inser att man måste stå för denbefrielsen själv.Vi behöver annat stöd, ett stöd för hjälp tillsjälvhjälp, för att kontakterna med omvärlden skallöppnas, för att möjligheten att bygga upp deninfrastruktur som förstördes under skallunderlättas, för att sanktionerna för införsel avvaror för detta ändamål skall lättas och för att ommöjligt få i gång handeln så att det allt störrebehovet av humanitär katastrofhjälp kan minskas.Med tiden, med den växande nöden och medkänslan av vanmakt minskar förutsättningarna attbibehålla och utveckla den demokrati som harbörjat byggas upp i området.På grund av de två blockaderna måste den lokalaadministrationen passivt tillåta Iransfundamentalistiska regims satsningar på moskéer,bistånd och infiltrering bland dess nödlidande folk.Under tiden med detta dödläge minskarmänniskors tro på en positiv utveckling. Människorsöker sig ut ur regionen till andra länder.En annan viktig insats som måste göras i områdetär minröjning. I det sammanhanget vill jagåterkomma till den fråga som intefick besvarad. Förutom behovet av hjälp tillminröjning är det angeläget framför allt förmänniskor som lever i starkt minerade områden attminering undviks . Kommer attförbjuda tillverkning av och handel med minor?Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! Jag tog upp detta tidigare, men jagkanske inte var så utförlig som jag borde ha varit.Seminariet mynnade ut i en hel del mycketkonkreta förslag om krav som måste ställas på deländer som säljer och använder minor. Jag tror attjag för svenskt vidkommande vågar säga attminorna, som väl är, är på väg att bli ett heltavslutat kapitel. Jag har inte skaffat mig svart påvitt på detta, men efter att ha lyssnat på seminarietkan man göra den tolkningen.Sverige tillhör inte de länder som exporterar ochsäljer minor, men icke förty är det stora problemeti dag att det finns miljontals och åter miljontalsminor som är ett potentiellt hot mot exempelvismänniskorna i , som nämndes. När de går utför att skaffa sig mat måste de in på mineradeområden. Därför behövs internationellabestämmelser. Det är en tingens ordning som göratt man, i alla fall efter att fred har slutits eller näröverenskommelser har åstadkommits, kanoskadliggöra minorna. Men det kan inte görasgenom att man söker upp dem en efter en utan detmåste ske på annat sätt.Anf. 65 () replik:Herr talman! talade här tidigareom en politik som hade förts på ett annat område.Han sade att den mest hade präglats av ''om'' och''kanske''. Jag tycker att också svarhade litet av samma prägel. Även om vi inte säljerminor, så säljer vi delar till minor.Eftersom jag i mitt anförande glömde en fråga villjag passa på att ställa den . Är regeringen och AlfSvensson villiga att verka för att blockader mot deni skyddade zonen mot upphävs?Anf. 66 ():Herr talman! Jag vill ta upp utvecklingen iLatinamerika som inger både hopp och oro. Manhar där haft en realtivt stark ekonomisk utveckling.Konsensus om statens roll i ekonomin var en avframgångarna.Marknadsekonomiska reformer i nästan allalatinamerikanska länder har lett till ekonomiskaframgångar. Men en svag makroekonomiskstruktur, fattigdom och också sviktandeexporttillväxt börjar nu att pressa fram en aktivarestatlig politik. Militäretablissemanget, korruption,militanta fackföreningar och gammal misskötsel ärfortfarande faror i dessa länder.Mycket är oväntat. Trots en tidigare tidsinställdskuldbomb som hotade hela det globala finansiellasystemet har nu blivit en magnet förglobalt kapital. Nästan alla länder, utom ochHaiti, leds av valda presidenter i stället för avdiktatorer. Ekonomiska reformer har kylt ned denekonomiska skakigheten. Protektionistiskaekonomier har blivit frihandelsorienterade.Sydostasien blev ett föredöme, och frihandelnavvecklade ransoneringar och svarta börs-affärer.IMF och drev på.Men det är ingen ren och hedervärd ideologi bakomallt som sedan har hänt. i byggdemycket på nationalistiska strömningar. Politiskrealism och omvärldsförhållanden motiveradereformer, och inflationen beredde vägen försundare fiskal och monetär politik.I finns en brist på nödvändigainfrastrukturinvesteringar. En tredjedel saknarelektricitet och sanitära installationer, en fjärdedelsaknar rent dricksvatten, hälften av vägarnabehöver byggas om och bara elförsörjningen kräver7 miljarder dollar under en tioårsperiod.Ränteläget är högt. har man iLatinamerika fått mer främmande investeringar äni någon annan del av världen. Detta har höjtvalutornas värde och därmed minskat exporten.År av låga investeringar, protektionism, dåligteknologi och indexerade löner innebär en annanfara. växer importen mer än exporten. Olja,socker, kaffe och tenn är lågprisprodukter påvärldsmarknaden.De kritiskt fattiga kräver med all rätt institutionellareformer. Skövlingarna av regnskogarna måsteupphöra.Valen i , , del iArgentina samt Chiapashändelserna i talarför att 1994 kommer att bli ett prövoår för deekonomiska reformerna och för demokratin.Välfärdssystem, privatisering,utbildningssatsningar och skattereformer tar tidoch kraft. Parlament, domstolar, lokalamyndigheter och godsägare som har fåttsubsidierna minskade verkar destabiliserande.Den upprörande MR-situationenär nu generellt något lugnare men alls intetillfredsställande.Situationen i är instabil och ingerbåde hopp och oro. Vi måste från svensk sida aktivtfölja utvecklingen av MR-frågor, demokrati ochmarknadsekonomi framöver.Anf. 67 ():Herr talman! Socialdemokraterna har ibiståndsmotionen markerat en prioritet åt olikakonfliktområden. Vi ser det såsom avgörande förfred och utveckling att vi gör en särskildkoncentration till sådana områden. Jag kan här imitt anförande välja att bara ge ett exempel pådetta, nämligen . Jag tycker att detfinns anledning att i utrikesdebatten säga någontingockså om Mellanöstern.Vi har för vår del prioriteratden politiska utvecklingen i . Jag harsjälv faktiskt följt den . Det finns allanledning att göra det nu också när fredsprocessenär på gång. Då kanske man bör ge denna frågahögsta prioritet.Den utveckling som vi ser är självfallet positiv -- dekonkreta förhandlingarna inte minst. Det är enframgång, inte minst för oss socialdemokrater somhar jobbat så aktivt för detta. Jag vill särskiltframhålla insatser för att skapa endialog mellan och . Jag tycker att deborgerliga partierna, särskilt i opposition, har varitmycket passiva i denna fråga. Det har dock skett envändning i regeringsställning. Den får man väl sägaär senkommen men välkommen.Den process som pågår är positiv men ocksåömtålig med bilaterala och multilaterala samtal. Viser en stegvis utveckling, som jag tror är en klokpolitik. Det gäller att vinna folken för saken, attförankra och att ha tålamod. Det är faktiskt enbrant stege, som man skall bestiga, och denna stegemåste stå stadigt. Man kan ta ett steg i taget. Menvi kan också konstatera att processen i alla fall serut att vara oåterkallelig. Det var som vi sade:kommer processen i gång, går den inte att vända.Hindren är dock många. Detta kan jag intyga efteratt tillsammans med andrariksdagsmän från olika partier ha besökt området.Även om vi inte kan vänta oss ett stopp ifredsprocessen, kan vi vänta oss allvarligakomplikationer. Det finns extremism på båda sidor.De judiska bosättarna och många av 70-taletsideologiska immigranter ser landet såsom givet avGud och anser att palestinierna skall flytta på sig.Vi har fundamentalismen på den palestinska sidan.Det är hårdföra falanger som ser våld och enoresonlig inställning såsom något nödvändigt. Deser handskakning med eller Rabinsåsom ett förräderi.Vi kan se att opinionen för fredsprocessen blandpalestinierna som har gått har sjunkitfrån till . Vi ser den dagliga situationenmed svåra förhållanden för palestinierna när detgäller bostäderna. Arbetslösheten är enormt stor.Ungefär varannan är arbetslös i Gaza.Kommunikationerna är besvärliga med ideligakontroller. Universiteten är visserliga öppna, menlärarna får ägna den åt pappersexercisoch kontroll från ockupationsmyndigheterna.Politiska fångar sitter i allra högsta grad kvar ifängelserna. Problemen med de mänskligarättigheterna är stora. Bosättningarna expanderarfaktiskt trots vad som sägs. konfiskeras ochbosättarnas uppträdande är naturligtvis oerhörtaggressivt. Det kan vi följa i TV.Även den israeliska befolkningen känner djup oroinför det tilltagande våldet i intifadan. Det har jubl.a. lett till stängning av och frånisraelisk sida. Det finns många tvivel på atttvåstatslösningen går att uppnå, att man kan lösafrågan om bosättning och vattenfrågorna iJerusalem.Men när man har besökt detta område, måste mantrots allt säga att optimismen överväger.Palestinierna har tålamod. Man använder merhjärna än hjärta, och det kan behövas i dennasituation. Den israeliska opinionen har successivtvunnits, och man genomgår nu någonting som kanliknas vid en psykologisk jordbävning. Det är en nyatmosfär. Det finns ingen väg tillbaka. Vägentillbaka ser bara värre ut.Efter Jeriko- och Gazaplanen gäller det nu att hållatempot uppe och undvika besvikelser ochmotreaktioner. Det gäller att ge ett starkt stöd tillfredsprocessen. Här är regerings agerandeoerhört viktigt. Man måste utnyttja alla kanalersom finns för att ge ett fortsatt stöd ifredsprocessen. Man måste ta alla tänkbarainitiativ. Det är viktigt att alla länder medverkar ifredsprocessen. Det är angeläget med fortsattaförtroendeskapande åtgärder. I dem ingår rimligenatt definitivt fryser bosättningspolitiken, dåäven beträffande östra . Det är ocksårimligt att palestinierna avblåser intifadan, när denu uppnår den del av sina mål.Här finns det utrymme för aktiviteter frånregeringens sida. Stödet till palestinierna måstebyggas ut på olika sätt. Det gäller frivilligstödet,infrastrukturstödet samt stödet till administrationoch institutioner. Här görs en del, men ännu merbehöver göras. Regeringen har även ett ansvar föratt stöta på andra länder. Regeringen drog förraåret ner UNRWA-stödet men har ändrat sig ochsatsar mer. Det är bra, men ännu mer pengarbehöver satsas. Framför allt behöver vi planeraframåt för konstruktiva och genomtänkta insatser.Det är inte bara fråga om pengar. Det är även frågaom ett personligt engagemang och deltagande iutvecklingen i Mellanöstern.Sammanfattningsvis vill jag säga att jag tycker attdet är bra att regeringen har ändrat uppfattning ochär beredd att satsa mer i . Men deträcker inte med bara detta, utan nu krävs nya tagoch ett offensivt och intensivt arbete för attfredsprocessen skall löpa vidare. Det är enprioritering som i alla fall vi socialdemokrater villgöra.Anf. 68 ():Herr talman! Mänskliga rättigheter är ettfundamentalt begrepp i en demokrati. Det är rättenatt få överleva, att slippa tortyr, att få utöva sinkultur och att fritt få uttrycka sina åsikter. I endemokrati är detta självklara saker. Men i världeni övrigt är mänskliga rättigheter en bristvara.I alltför många länder begår överheten brott mot demänskliga rättigheterna. Men på för mänskliga rättigheter i somrasi bedyrade alla stater respekten för mänskligarättigheter. Konferensen samlade tusentalsmänniskor från hela världen. I den stora höll staterna och den officiellakonferensen till på övervåningen. På det undreplanet arrangerade icke-parlamentariskaorganisationer debatter, utställningar, föredragm.m. Det var upstair and downstair eller, somnågon sade: Där uppe sitter förtryckarna och därnere de förtryckta.En mycket stötande resolution lades fram avTurkiet om mänskliga rättigheter och terrorism.Konventionen om mänskliga rättigheter handlarom att skydda medborgarna mot den egna staten.Brott mot mänskliga rättigheter avser såledesstaters agerande och inte enskilda personers ellerorganisationers. Det är därför felaktigt att kopplaihop mänskliga rättigheter och terrorism.Terrorism skall självklart motarbetas, eftersom denär ett hot mot säkerheten. Men stater skall intekunna motivera brott mot mänskliga rättighetermed att de bekämpar terrorism. Därför var detsynnerligen olyckligt att först ochsenare 1993 enhälligt påförslag av antog resolutionen om mänskligarättigheter och terrorism. avgav visserligenen röstförklaring i FN, vari påpekades att brott motmänskliga rättigheter avser stater och inteterrorgrupper.Turkiet såg som väntat FN:s beslut såsom enframgång och gick direkt ut med ettpressmeddelande, vari man bl.a. framhöll följande:Enligt förslaget kränker terrorister de mänskligarättigheterna. Därmed bryts regeln om att enbartstater kan kränka de mänskliga rättigheterna.Länder uppmanas dessutom att på internationell,regional och nationell nivå utöka sitt samarbete ochvidta effektiva åtgärder för att omintetgöraterrorism. Att förslaget antogs visar prov på detinternationella samfundets beslutsamhet attförsvara de mänskliga rättigheterna ochdemokratin mot terrorism.Turkiet uppfattar således -- det är inte såförvånansvärt -- att FN-beslutet ger Turkietlegitimitet för det våld som används mot kurderna.Detta strider mot konventionen om mänskligarättigheter, som bl.a. inriktar sig på skydd förminoriteter. rapporterarkontinuerligt om brott mot mänskliga rättigheter iTurkiet. Våldet har dessutom på ett fruktansvärtsätt trappats upp från såvälPKK som turkisk militär, vilket drabbar den civilabefolkningen. Enligt min mening måste FN återgåtill uppfattningen att mänskliga rättigheter handlarom befolkningens skydd mot staten. Genom attkoppla ihop mänskliga rättigheter och terrorismundergrävs det högst angelägna arbetet förmänskliga rättigheter.Regeringen har framfört att mänskliga rättigheterskall ha betydelse vad gäller både vapenexport ochbiståndspolitik. Därför är det enligt min meningoacceptabelt att över huvud taget exportera vapentill Indonesien.Indonesien styrs av en militärdiktatur som interespekterar mänskliga rättigheter. Densvenske kriminalinspektören talar om stabilitet iIndonsien och inkluderar då . Ja,kontrollen är total -- speciellt när det gällerÖsttimors folk. Trots att FN beslutat atttimoreserna som ett koloniserat folk skall ha rätt attbesluta om sin egen framtid har de inte ensmöjligheter att uttrycka sina åsikter. Timoresernahar utsatts för rena massakrer. har enengelsk TV-journalist påstått att människor isamband med t.o.m. fördes tillsjukhus där de förgiftades av läkare med benägenmedverkan från militären. Tala om stabilitet!Hur kan man ge u-krediter till , som är ettannat land som förtrycker oliktänkande, eller tillMarocko, som inte respekterar mänskligarättigheter och som dessutom obstruerar mot FN:sfredsplan och fortsätter med den ockupation avVästsahara som har pågått ?En sak är att göra stolta deklarationer ommänskliga rättigheter och demokrati. En annan sakär att se möjligheterna att komma i åtnjutande avstora expanderande marknader. Då tonar talet ommänskliga rättigheter bort.I morse sade utrikesministern i sin deklaration:Grundläggande mänskliga rättigheter kan interelativiseras.Då bör inte heller enligt min meningexportera krigsmateriel till eller ge u-krediter eller annan form av bistånd till vare sigMarocko eller Kina.Anf. 69 ():Herr talman! Äntligen är på väg attlämna det omänskliga apartheidsystemet.Utrikesministern sade tidigare här att enframförhandlad revolution har ägt rum. Jag villpåstå att den revolutionen pågår. Det är en långprocess, och den är inte lätt. Själva systemet och desom kämpat för att bevara det har utgjort grogrundför våld och brist på respekt för mänskligarättigheter. Ingen annanstans i världen harförtrycket varit så systematiskt som här.Apartheidsystemet har medfört att landet ocksåsystematiskt förslösat sina mänskliga resurser,vilket nu märks bl.a. när det gäller bristen påutbildade människor.Sydafrika är nu ett land som pendlar mellan hoppoch fruktan. Man känner hopp inför det stundandevalet och en ny tid och hopp inför det starkainternationella intresset för landet och inför dessstora möjligheter samt fruktan för det tilltagandevåldet och för att det inte skall gå att genomföra friaoch rättvisa val och fruktan för att de storaförväntningarna inte skall kunna infrias.Vi fem riksdagsledamöter som besökte landet förett par veckor sedan kunde konstatera det. Vimötte företrädare för flera av partierna, inklusiveInkatha -- eller IFP, som partiet kallas. Trotsintensiva försök och många eftergifter för att fådem att ställa upp i valet har de vägrat. Deinser säkert att deras folkliga stöd är minimalt,eftersom det upprätthålls med våld. Därförkommer de med all säkerhet att i desperation göraallt för att hindra människor att utöva sin rösträttför att sedan kunna hävda att dessa människor haravstått just för att stödja Inkatha.Våldet från den vita ultrahögern under ledning avEugene Terré är också skrämmande. igen detta från . Där lyckades FNgenom sin massiva insats i stort sett med ett stoppoch med att få de olika parterna att tala medvarandra. Utvecklingen därefter har varit god.Även om det är svårt att jämföra med dess1,5 miljoner invånare med som harnärmare 40 miljoner invånare bör utvecklingen iNamibia vara en förebild. Det går att levatillsammans, även av förtryck.Vi reste runt i och förortermen också något på landsbygden i Natalprovinsen.Vi träffade företrädare för en mängdorganisationer som arbetar med valförberedelseroch med mänskliga rättigheter. Vi såg också våldetseffekter. Våra slutsatser var att sommånga goda krafter nu förenas för att genomföravalen är problemen enorma. Tiden är mycket kort.Många praktiska frågor återstår att lösa. Behovetav stöd och hjälp utifrån är mycket stort när detgäller valövervakning.Det är glädjande att nu skickar mångafredsövervakare till landet. Särskilt glädjande ärdet att kommer att skicka entalmansdelegation till över valet.Den viktigaste milstolpen nu är alltså valen i slutetav april -- dvs. att valen kan genomföras medminsta möjliga blodsutgjutelse och att de skall bliså fria och rättvisa som möjligt. Jag väljer de orden,eftersom en företrädarae för en kyrkligsamverkansorganisation sade till oss: Valen kaninte bli i verklig mening fria och rättvisa, eftersomförspelet inte är fritt och rättvist. Men de kan bli såbra som möjligt.Sedan kommer nästa viktiga milstolpe: det verkligaarbetet efter valet. Det gäller att i verklig meningkunna genomföra demokrati, att kunna förhindravåldsaktioner från dåliga förlorare, att förbättrasituationen när det gäller utbildning och bostäderoch att förbättra arbetsmarknaden. Bland de svarta är siffranbetydligt högre.