prot · GH09101 · 1994-05-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:101Tisdagen den 3 majKl. 14.00--16.291 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 27 april.2 § Meddelande om val av en en riksdagensombudsmanTalmannen meddelade att val av en riksdagensombudsman skulle ske vid morgondagenssammanträde.3 § Svar på frågorna 1993/94:468 och 492 omreglerna för antagning till universitet ochhögskolorAnf. 1 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att vidta åtgärder för att säkraöverblickbara och rättvisa regler för antagning tilluniversitet och högskolor.Bo Bernhardsson har frågat mig vilka åtgärder jagär beredd att vidta för att förhindra att eleversvalfrihet till högre utbildning sätts ur spel.Jag ber att få besvara frågorna i ett sammanhang.Bo Bernhardssons fråga är ställd med anledning avLunds universitets beslut att värdera betyg frångymnasieskolans yrkesinriktade program lägre änbetyg från de naturvetenskapliga respektivesamhällsvetenskapliga programmen.Jag tänker inte, fru talman, ge mig in på att tolkabehörighets- och urvalsregler ihögskoleförordningen och avge någon dom iLundafallet. Jag vill i stället framhålla vissaprincipiella ståndpunkter samt informera omregeringens uppföljning av högskolereformen.Under de senaste åren har såväl den högre som dengymnasiala utbildningen genomgått avgörandeförändringar, och en betydande frihet har lämnatstill utbildningsanordnarna. En del av denna frihetligger i att universitet och högskolor numera har detfulla ansvaret för rekryteringen av sina studenter.Möjligheterna till mångfald och variation har ökatväsentligt inom gymnasieskolan. Det ställer ökadekrav på ömsesidig kunskap omutbildningsformerna.Universitet och högskolor har således numerafrihet att själva bestämma vilka metoder ochkriterier man vill använda för urvalet av studentertill olika kurser och program. Enligthögskoleförordningen skall vid urval tillgrundläggande högskoleutbildning dock hänsyn tastill den sökandes möjlighet att tillgodogöra sigsådan utbildning. Det gör att det är svårt attgenerellt säga att ett program i gymnasieskolan harlägre meritvärde än ett annat. Låt mig utveckladetta något.Tanken är att programmen, till skillnad från degamla gymnasielinjerna, inte skall vara färdigautbildningspaket, utan ramar inom vilkamöjligheterna till olika ämneskombinationer skallvara stora. Förutsättningarna för att den nyagymnasieskolan skall kunna arbeta flexibelt är attden är uppbyggd av olika kurser, som lätt går attförändra utan att hela organisationen förändras.Genom att den nya gymnasieskolan är baserad påett system av kurser, kan varje kommun utformaegna lösningar anpassade till lokala förhållanden.Det bör påpekas att gymnasieutbildningarna skallförbereda för såväl fortsatt utbildning somyrkesverksamhet. Därför finns det vissagemensamma ämnen som alla elever läser, s.k.kärnämnen. Den nya gymnasieskolan innebärsåledes en mycket stor frihet för kommunerna atterbjuda och för eleverna att välja kurser ochdärigenom påverka innehållet igymnasieutbildningen. Det är t.ex. möjligt att väljakurser både från ett program som i första hand äryrkesförberedande och från ett program som iförsta hand är studieförberedande.Den nya gymnasieskolan innebär att universitetoch högskolor, för att få en rättvisande bild avelevernas kunskaper, måste bedöma elevernaskompetens utifrån de kurser som eleverna har gåttigenom. Låt mig understryka det ansvar universitetoch högskolor har att formulera klara ochnyanserade krav, men också de möjligheter dettainnebär att rekrytera studenter med bättre och merrelevanta förkunskaper. Det ställer självfallet kravpå att universitet, högskolor och gymnasieskolansamarbetar och för en fortlöpande dialog.I syfte att informera om detta och att uppmana tillnärmare kontakter med gymnasieskolan kommerstatsrådet och jag att sända brev till samtligauniversitet och högskolor i ärendet.Jag har, fru talman, erfarit att Lunds universitetetbeslutat att skjuta upp tillämpningen av principernaför meritvärdering, som är anledningen till BoBernhardssons fråga, detta för att ge tillfälle just bred diskussion och dialog med bl.a.gymnasieskolan. Det ser jag självfallet positivt på.Kan vi få till stånd en närmare dialog mellanuniversitet och högskolor å ena sidan ochgymnasieskolor å den andra skulle mycket varavunnet.Universitetens och högskolornas ansvar förantagning av studenter är en viktig del ihögskolereformen. Jag vill som svar på IngerLundbergs fråga säga att jag inte är beredd attföreslå några förändringar på denna punkt.Jag vill dock framhålla att regeringen lägger storvikt vid uppföljningen av de reformer somgenomförts på skolans och den högre utbildningensområde. har ansvar för uppföljning ochutvärdering av skolans verksamhet. Två särskildauppföljningar och utvärderingar sker dessutommed anledning av den genomförda universitets- ochhögskolereformen.Anf. 2 BO ():Fru talman! Jag skall börja med att tacka för svaret.Utbildningsministern konstaterar alltså i sitt svaratt man i har skjutit på förslaget, och det ärju gott och väl, men egentligen är det inte det somär det intressanta. Man har skjutit på förslaget, menkvar finns fortfarande möjligheten att fatta den typav beslut rörande antagningsregler som man harfattat i Lund.Utbildningsministern säger också att han inte villsätta sig till doms över , men det är heller intedet som det handlar om -- jag tycker kanske inte behöver agera domstol.Vad det handlar om är att försöka bedöma vilkaeffekterna blir av det antagningssystem och dereformer som har införts på högskoleområdet,vilka effekterna av detta blir i gränslandet mellangymnasieskolan och . Det är detintressanta. Det enskilda fallet är en illustration avdetta.Det jag tror mig kunna konstatera utifrån vad somhar hänt i är att det finns en grundläggandekonflikt mellan å ena sidan gymnasieskolans måloch å andra sidan det antagningssystem och detresurstilldelningssystem som gäller föruniversiteten och högskolorna.Universitetsledningen i säger nu att de bästaeleverna skall gå på det bästa och attuniversiteten själva skall bestämma vilka eleverman vill ha. Det är naturligtvis ett uttryck för precisden här konflikten. Å ena sidan vill vi att elevernai gymnasieskolan skall kunna välja program utifråntalang och intresse, å andra sidan finns detuniversitet och högskolor som har fattat sittuppdrag så att de skall konkurrera om de bästaeleverna. Jag är heller inte säker på att man får debästa eleverna på det sättet, men det är en annanoch svårare diskussion.Poängen är att jag tror att det antagningssystemsom nu gäller sätter valfriheten ur spel igymnasieskolan. I det sammanhanget kan vi intebara hoppas på en dialog, utan det vill till åtgärderför att detta skall förändras.Anf. 3 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret. Jag har av svaret förstått att ministern inteär beredd att ta några initiativ för att säkra rättvisaregler vid intagningar till högskolorna. Det ärallvarligt.Vi har olika regler runt om i landet. Vi har fått ettmycket svåröverblickbart system. Det kommer enmängd signaler om att ungdomar kommer i kläm.Folkhögskoleeleverna är ett exempel, och det finnsen mängd exempel på detta från gymnasieskolan.Jag träffade för sedan elever påomvårdnadsprogrammet. Flera av dem hade börjatpå programmet med syfte att bli sjuksköterskor,och under utbildningens gång har de fått besked omatt det inte kommer att fungera, eftersom denvårdhögskola de hade tänkt söka till på fleraområden kommer att kräva den kompetens somuppnås på det naturvetenskapliga programmet.Det här är mycket allvarligt. Är det någonting somungdomar kräver av oss vuxna, så är det raka ochklara besked och fasta spelregler.Utbildningsministern har skapat ett system sominnebär att högskolorna från det ena året till detandra kan förändra de förutsättningar som gälldenär ungdomarna sökte in till gymnasiet. Vi varnaderegeringen för det här. Vi menade att man måstesamråda och ha kontakter utåt. Men mycketmycket hastigt fattades beslutet om de nyaintagningsreglerna.Det är inte bara jag utan också väldigt mångaungdomar som saknar ett studentperspektiv, ettungdomsperspektiv i regeringensutbildningspolitik.Jag måste fråga utbildningsministern: detverkligen rimligt att unga människor underpågående gymnasieutbildning får reda på att deförutsättningar som gällde när de sökte tillutbildningen inte gäller när de skall söka tillhögskola, att de alltså inte har kunnat lita påvuxenvärldens besked?Anf. 4 Utbildningsminister ():Fru talman! säger att det finns enkonflikt mellan universitetens och högskolornasmöjligheter och rätt att ställa förkunskapskrav ochvalmöjligheterna i gymnasieskolan. Jag förstår intehur den konflikten ser ut.Det system som vi nu har byggt upp med engymnasieskola med större frihet, och ett ansvar föruniversitet och högskolor att själva ställaförkunskapskraven, innebär att universiteten ochhögskolorna har ett ansvar gentemotgymnasieskolorna att de krav som universitetenoch högskolorna ställer på sina studenter når ner tilleleverna.Givet att eleverna vet vilka krav som universitetetoch högskolan ställer kan eleverna igymnasieskolan anpassa sina studier till detta. Detleder enligt min mening till att målmedvetenhetenbland eleverna blir större och att kvaliteten i denhögre utbildningen kan skärpas. Jag ser ingenkonflikt mellan valmöjligheter och rätten ochskyldigheten för universitet och högskolor att ställabestämda förkunskapskrav.Som säkerligen vet är systemetför den nya skolan och den högre utbildningenuppbyggt så, att de överliggande nivåerna ställerkvalitetskrav gentemot de underliggande, för attdärigenom få en kvalitetseffekt i helautbildningssystemet.Jag håller däremot med i etthänseende, nämligen att det signalspråk somuniversitet och högskolor måste använda gentemotgymnasieskolorna måste vara långsiktigt ochentydigt. Jag håller med om att det inte är bra attspelreglerna ändras under resans gång. Men detundandrar inte min bedömning attantagningssystemet i grunden är ett konstruktivtoch bra bidrag till kvalitetsarbetet i hela det svenskautbildningsväsendet.Anf. 5 BO ():Fru talman! Jag tycker inte det är alltför svårt attse konflikten. Man har å ena sidan gått ut med ettbudskap till gymnasieskolorna att eleverna skallskapa sina egna program utifrån intresse och talangoch vill etablera någon sorts valfrihet i detsammanhanget. Å andra sidan skapar man ettantagningssystem och sådana tilldelningsregler närdet gäller resurserna att ett universitet fattar ettbeslut att en fyra i matematik på vissa program isjälva verket bara är värd en trea.Jag ser självfallet en konflikt i det sammanhanget.Den omedelbara reaktionen i var att mångaelever sade: Då måste vi byta program. Det finnsen konflikt mellan att å ena sidan välja utifrån sittintresse och å andra sidan de krav som universitetetställer. Det tycker jag, men det är klart att manmöjligen kan ha olika uppfattningar om detta.Anf. 6 ():Fru talman! När de socialdemokratiskaregeringarna tidigare genomförde förändringar iintagningssystemet hade de en mycket långframförhållning. De hade det just för att enskildaelever inte skulle komma i kläm.I utbildningsministerns skriftliga svar på min frågasade ministern att han icke var beredd att vidtanågra åtgärder för att garantera långsiktigheten. Ihans andra inlägg fanns ändå en nyans, därutbildningsministern ser problemet med attungdomarna inte har fått justa spelregler frånbörjan.Jag hoppas att vikten av framförhållning kommeratt markeras i det brev som utbildningsministernoch skolministern sänder ut till skolorna och attministern kanske längre fram med litet störreödmjukhet kommer att se på de effekter somregeringens förändringar har för ungdomar. Detmåste, herr minister, finnas ett ordentligtstudentperspektiv och ett ungdomsperspektiv i allaförändringar på utbildningsområdet.Anf. 7 Utbildningsminister ():Fru talman! Om tror att jag saknarundomsperspektiv undrar jag vad hon tror att jagägnar mig åt som utbildningsminister. Mitt jobb gårut på att ge unga människor bästa möjligaförutsättningar att möta en komplex och prövandeframtid.När jag säger att jag inte är beredd att föreslå någraändringar i systemet beror det på att denframförhållning jag tycker att universitet ochhögskolor bör anlägga vid sina olikartade ochföränderliga krav på studenterna bör ligga i deraseget intresse att utöva.Däremot är jag inte beredd att gå densocialdemokratiska linjen, som de facto skulleinnebära en återcentralisering avhögskoleväsendet. Tror man på universitetensfrihet, tror man också på deras rätt och ansvar attkunna klara egna antagningsregler.Till vill jag slutligen säga, att ävenom vi erbjuder alla elever möjlighet till ett varieratutbildningsprogram i gymnasieskolan, har vidärmed inte sagt att alla utbildningsvägar leder motprecis samma mål.Anf. 8 ():Fru talman! Visst vet vi att utbildningsministernsfögderi gäller ungdomsfrågor. Det är därför det ärså beklagligt att så litet görs tillsammans medungdomarna och att så liten hänsyn tas till hurenskilda ungdomar drabbas av de förändringar somgörs och att det är så mycket viktigare attförändringarna enbart görs på högskolornas ochuniversitetens villkor.En viktig bakgrund till Socialdemokraternas syn påintagningsfrågorna är just detta: rättssäkerhet,likvärdighet, att alla ungdomar skall kunna kännaatt deras utbildning är precis lika mycket värd varän i landet de får sin examen. Ungdomarna skallkunna ha en överblick, göra en planering och vetavad som kommer att krävas av dem vid olikauniversitet och högskolor. Det kaos som regeringenhar skapat har inte ungdomsperspektivet iförgrunden.Anf. 9 BO ():Fru talman! Utbildningsministern säger att maninte har lovat att alla utbildningsvägar skall leda tillsamma mål. Nej, och det är rätt rimligt att det ärså.Men det är inte rimligt att samma kunskaper imatematik inhämtade på ett utbildningsprogramvärderas lägre än exakt samma kunskaperinhämtade på ett annat. Det är faktiskt effekten.Den möjligheten finns nu med de antagningsreglersom utbildningsministern har varit med att ta fram.Sedan vill jag peka på en annan aspekt när detgäller det som hänt i . Jag tror inte att det gynnas avden konkurrensmentalitet som växer frammellan högskolorna och att man tvingargymnasieelever att välja de ämnen somuniversitetet eller högskolan särskilt vill premiera.Jag tror faktiskt inte det.Jag tror att all utbildning främst måste bygga påmotivation. Motivationen får man bäst om man kanvälja de ämnen och bygga det program man självvill ha.Anf. 10 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag vill till slut säga att det är ett käntfaktum att Socialdemokraterna och den nuvaranderegeringen har olika uppfattningar om den högreutbildningens struktur.Jag är glad och lycklig över att ha fått avveckla detcentraliserade högskolesystem somSocialdemokraterna har infört och som --om det må tillåtas mig -- knappast kan rubricerassom varande ungdoms- och studentvänligt.Låt mig till säga att jag delaruppfattningen att lika förkunskaper skall värderaslika.Anf. 11 ():Fru talman! Utbildningsministern borde vara välunderkunnig om att det var den socialdemokratiskaregeringen som tog initiativ till decentraliseringeninom högskolevärlden. Men vi socialdemokraterhade en viktig begränsning, nämligenrättssäkerheten och kravet på att alla ungdomar ivårt land skulle känna att en högskoleutbildning --oavsett om den genomfördes i , ,eller -- skulle ha samma värde.Det är självklart för oss socialdemokrater att sättaansvaret för de enskilda ungdomarna i förgrunden.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1993/94:475 om Högskolan iKristianstadAnf. 12 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat vilkaintentioner regeringen har med Högskolan iKristianstad.Frågan är föranledd av att preliminärt hyresavtalför högskolans planerade lokaler på P 6-områdetunderställts regeringen för godkännande. Enligtgällande regler kan högskolan själv besluta omhyresavtal med en hyrestid om max . Eftersomdet av högskolan föreslagna hyresavtalet har enlöptid och är av principiell karaktär harfrågan måst övervägas med speciell noggrannhet.Regeringen kommer emellertid att medgehögskolan ett bemyndigande att teckna hyresavtaldenna vecka.Sedan den 1 juli 1993 gäller enligt den nyastudieorganisationen att varje universitet ochhögskola ges ett treårigt utbildningsuppdrag sominnehåller ramar för verksamheten, ersättning förutförda prestationer och krav påkvalitetssäkringssystem. De medel som tilldelasuniversitetet eller högskolan får användas på detsätt som universiteten och högskolorna finnerlångsiktigt mest ändamålsenligt för att fullgöra sinarespektive utbildningsuppdrag (jfr prop.1992/93:169 s. 2).Regeringen utgår i budgetpropositionen från att deutbildningsuppdrag som gäller för treårsperioden1993/94--1995/96 bör utgöra en bas för planeringenav verksamheten vid universitet och högskolorunder resten av perioden. Regeringen har såledesinga intentioner att ändra gällandeutbildningsuppdrag för den aktuella perioden.När det gäller den framtida utbildningen vill jagerinra om att regeringen har föreslagitriksdagen i propositionen ''Utbildning ochForskning. Kvalitet och konkurrenskraft'' (prop.1993/94:177) att utbildningen vid universitet ochhögskolor bör byggas ut med början i slutet av1990-talet.Anf. 13 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret som överrumplade mig på ett glädjande sätt.Jag hade förberett mig för att förklara varför detverkligen brådskade att få fram ett svar. Allt ärklart i för att man skall kunna sätta igång och bygga. Man har avslutat ritningsarbetetoch utsett byggare. Byggnadslovet är klart. fårjag svaret att man tänker fattaett beslut om ett bemyndigande. Det är klart att detär oerhört glädjande för län och förhögskoleutbildningen där.Eftersom det här har dröjt på grund av ettprincipiellt ställningstagande, kan det kanske varaav intresse att höra hur man har löst den principiellafrågan. Jag förstår att det är svårt att bemyndigaoch stå till svars för de kostnader som ett 20-årigthyresavtal kan medföra. Kan Per möjligenutveckla detta och förklara för alla som ärintresserade?Anf. 14 Utbildningsminister ():Fru talman! Det får vara någon måtta påöverrumplingarna på en och . Jag ber attfå avstå till efter torsdagens regeringssammanträdemed att ge närmare besked om detta.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1993/94:487 omhögskolestyrelsernaAnf. 15 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig omdet är så att de riktlinjer som vägleder regeringennär nya högskolestyrelser utses kommer att ge platsåt allmänföreträdare.De riktlinjer som vägleder regeringen då man utsernya styrelser finns angivna i högskolelag ochhögskoleförordning enligt 1993 årsuniversitetsreform. Det ansvar och den frihet somreformen fört med sig för universitet och högskolorinnebär att högskolestyrelserna fått en allt viktigareuppgift. Viktiga beslutsbefogenheter haröverlämnats till styrelserna, som har att ansvara föratt verksamheten fungerar väl inom de ramar somregering och riksdag anger.Enligt högskolelagen är det därför regeringen somutser flertalet av styrelsens ledamöter. Regeringenbör därvid välja personer med bakgrund i sådanverksamhet som är av betydelse för högskolansutbildnings- och forskningsuppdrag. Jag vill betonaatt det är utifrån kompetens och erfarenhet somledamöterna skall verka föruniversitetets/högskolans bästa. De skall såledesinte företräda vissa speciella intressen vare sigutanför eller inom /högskolan.Givetvis kommer de ledamöter som utses att varapersoner från olika sektorer i samhället och därmedge styrelsen en allsidig sammansättning som tillförolika typ av kompetens, kunskap och erfarenhetsamt förankring, men vägledande för regeringensval av ledamöter måste främst vara deraserfarenhet av och engagemang i utbildning ochforskning. Endast så får vi beslutsföra styrelser somkan bidra till att verksamhetens resultat ochkvalitet förbättras.Anf. 16 ():Fru talman! Jag tackar utbildningsministern försvaret på frågan. Det var dock ett ganska allmäntsvar. Jag hoppas att vi kan bli litet mera specifika såsmåningom och att utbildningsministern kan svarapå den direkta frågan.Vi är överens när det gäller den allmännabeskrivningen om att högskolestyrelserna skall haen allsidig sammansättning med kompetens. Minåsikt är att det dessutom är av stort värde förhögskolan att i sin styrelse ha personer somföreträder, vad jag vill kalla, det allmänna. Jag vetatt det är en åsikt som delas av mångahögskoleföreträdare.Kulturföreträdare spelar sin roll i enhögskolestyrelse, och de som har erfarenhet frånindustri och näringsliv spelar sin roll. Men även desom har ett samhällsperspektiv och anses varaallmänföreträdare spelar sin roll. Jag har mycketsvårt att se dem som ett specialintresse, vilket tyckshävdas i svaret.Med ett samhällsperspektiv och med uppdrag ocharbete i kommuner, landsting, riksdag och i fackligaorganisationer, har man fått erfarenheter ochkontakter som är bra för högskolan. Det är detviktigaste. Det har ryktats om attUtbildningsdepartementet i sin nomeringsprocessinte precis har uppmuntrat nomineringar avallmänföreträdare. En del har snarare uppfattat detsom att det har ifrågasatts. Därför vill jag att PerUnckel nu tar ny sats och talar om vad hanegentligen tycker om kompetenta personer som ärengagerade i högskolan men som företräder ettallmänintresse.Anf. 17 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag är inte riktigt säker på att jag vetvad definitionen på en allmänföreträdareegentligen är. Även om jag gör på den punkten har jag egentligen inte såmycket att tillföra utöver vad jag har sagt.Jag letar efter människor som är kompetenta medegen erfarenhet och egen kunskap och som kantillföra högskolan eller något viktigt istyrelsearbetet. Dessa personer kan ha olikabakgrund. För mig representerar de sist ochslutligen, efter det att de har blivit utsedda att ingåi en högskolestyrelse, bara sig själva, sin egenkunskap och sin egen erfarenhet.Anf. 18 ():Fru talman! Det är ganska avslöjande närutbildningsministern säger att han inte vet vadallmänna företrädare är för någonting. Så myckethar väl Per ändå varit verksam isamhällsverksamhet att han kan definieraallmänföreträdare. Jag exemplifierade det just medpersoner som har erfarenhet från och uppdrag ikommuner, landsting, riksdag och fackligaorganisationer. Dessutom skall de naturligtvis haett engagemang för högskolan och kompetens pådet här området. Det är ytterst väsentligt.Sådana här företrädare för samhället i ett vittperspektiv spelar också ofta den rollen att defaktiskt är avnämare för en mycket stor del avhögskolans utbildning. De är nämligen i allmänhetarbetsgivare för många människor. Även av detskälet bör de alltså vara med. Dessutom är enhögskola utomordentligt väsentlig för en regionsutveckling. Om inte utbildningsministern har fåtthöra det under sina resor i landet är jag någotförvånad.Anf. 19 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har hört mycket om högskolornasbetydelse för regionerna. Jag vet dessutom hurmycket de betyder för landet i dess helhet.Lena hjälpte mig nu meddefinitionen av en allmänföreträdare. Enallmänföreträdare är en politiker eller en fackligföreträdare. Det finns inga yrkesförbud när jagletar efter lämpliga representanter tilluniversitetens och högskolornas styrelser. Men likalitet som jag nödvändigtvis vill ha någon somrepresenterar företagarna -- de stora, de små, delånga, de korta -- vill jag ha politiker somrepresenterar ett fack. Jag vill ha människor somrepresenterar klokskap, erfarenhet och sin bygdoch som har vidsyn, förståelse och engagemang förhögskolans framtid. Det finns säkert också sådanapersoner i den politiska gruppen.Anf. 20 ():Fru talman! Jag hoppas att det här sista uttalandetinte medför att de som hjälper departementet idenna nomineringsprocess känner att det ärmeningslöst att ta fram allmänföreträdare som ärkompetenta och engagerade.