prot · GI0916 · 1994-10-27 00:00:00 — har frågat mig hurjag avser verka för att det nordiska samarbetet stärksoch får genomslag också inom ramen för EU, ävenvid olika relationer till EU.Först vill jag instämma med i attdet nordiska samarbetet kommer att ha en viktig roll iden europeiska integrationsprocessen, oavsett hurmånga av de nordiska länderna som blir medlemmar iEU. Det ligger därför i allra högsta grad i Sverigesintresse att stärka det nordiska samarbetet. Jagkommer med all kraft att verka för det.Självfallet kommer en utvidgning av EU attpåverka det nordiska samarbetet på olika sätt. Men detinnebär inte att samarbetet skulle bli mindre viktigt,tvärtom.Det gäller även om inte alla de länder som harförhandlat om medlemskap verkligen blirmedlemmar. Detta skulle självfallet skapa enbesvärlig situation för det nordiska samarbetet. Jagtycker att det är mycket svårt att smälta tanken attEU:s yttergräns skulle gå antingen i ellervid . folk skulle uppleva detsom ett stort steg tillbaka, tror jag.Folkomröstningarna är alltså ett viktigt avgörandeockså för det nordiska samarbetet.Jag skulle vilja vidga fråga något.Det är viktigt att vi tar ställning till både hur vi kanförbättra det hittillsvarande, interna, samarbetetmellan de nordiska länderna och hur de nordiskaländerna gemensamt kan få gehör för nordiskaintressen, värderingar och lösningar inom EU.Jag börjar med det externa samarbetet, våramöjligheter att gemensamt verka för nordiskaintressen och värderingar, framför allt inom EU. I alltväsentligt är de nordiska länderna överens om vilkauppgifter som är viktiga framöver.Det gäller åtgärder mot arbetslösheten, där detkrävs gemensamma europeiska insatser för att nåverkliga resultat. Det gäller miljöfrågor; de nordiskaländerna har redan gått före i många frågor och harerfarenheter och lösningar att dela med sig av.Detsamma gäller jämställdhets- ochkonsumentpolitiken och andra områden. Det gäller enökad öppenhet, offentlighet, i EU:s arbete. Här kan deövriga nordiska länderna ge ett starkt stöd tillDanmark, som är pådrivande i EU. På samma sättgäller det att verka för att de storainfrastruktursatsningar som kommer att ske utformasså att de också tillgodoser nordiska intressen.Framöver bör kartorna inte sluta vid när nyaeuropeiska tåglinjer planeras. Men det gäller ocksåansträngningarna att skapa en stabil europeiskfredsordning och ett EU som är öppnare motomvärlden. I vårt närområde gäller det framför allt attverka för att EU utvidgas till de östeuropeiska ländernaoch . På samma sätt gäller det att verka för attEU engagerar sig i och iBarentsområdet. Här finns enorma miljöproblem sombara kan bemästras genom en gemensam europeisksatsning.De nordiska länderna kommer i EU framför allt attsamarbeta direkt genom sina respektive ministrar somär ansvariga inför sina parlament. En sådan samverkanhar redan ägt rum i viss utsträckning undermedlemskapsförhandlingarna. Täta samråd har skett,bl.a. om regionalpolitiken, där man gemensamt lyckatsuppnå stor förståelse för de speciella förhållandena ide nordiska länderna. Det gäller också miljöfrågor,alkoholpolitik och den gemensamma handelspolitiken,inte minst frihandeln med de baltiska staterna. Dettasamarbete fortsätter.Island har inte ansökt om medlemskap i är det ofrånkomligt att de nordiska ländernainte fullt ut kan agera från samma plattform. Det gällersjälvfallet i än högre grad om ytterligare något avkandidatländerna inte skulle bli medlem. Det gäller dåatt så långt möjligt utnyttja de etablerade kontakternamellan de nordiska länderna och försöka verka isamma riktning på var sin sida genom bl.a. EES-avtalet.På samma sätt bör det ske ett nära, direktsamarbete mellan de ledamöter i ländernas parlamentsom har ett särskilt ansvar för dessa frågor. Därmedsker en samordning och förankring också påparlamentariskt plan, som bara kan stärka de nordiskaländernas ställning.Det är viktigare än någonsin att de ståndpunktersom de nordiska länderna framför i EU-sammanhangär ordentligt förankrade på hemmaplan. Som bekantligger det ett medlemsförslag i om attutarbeta ett nordiskt program för Europafrågor och skulle få en central roll i samordningenav det nordiska agerandet. Det är en fråga som angårsåväl medlemmarna i som andraledamöter av de nordiska parlamenten.Ett viktigt element i förankringen är den starkaställning som folkrörelserna har i de nordiska länderna.Folkrörelsernas roll i samhället har långa traditioner avstor betydelse för att ge de nordiska länderna derassociala profil. Även på detta område har godaerfarenheter att bidra med inom EU.Det interna nordiska samarbetets styrka ger basenför våra möjligheter att verka gemensamt också utåt iEU-sammanhang.En del av det nordiska samarbetet har, som sagt,redan påverkats av och det kommer ocksåatt påverkas när fler länder går in i EU. När det gällert.ex. handelshinder, transporter, kapitalmarknad etc.har ett arbete tidigare gjorts på nordiskt plan, men mankan knappast påstå att vi nått ända fram.EES-avtalet har skapat andra förutsättningar fördetta arbete. Den fria rörligheten för varor, tjänster,kapital och personer har gett ökade möjligheter förföretag och enskilda personer att verka över gränserna,inte minst mellan de nordiska länderna. Det innebär attvi, inom en europeisk ram, har fått en lösning påproblem som vi bara delvis har klarat av självatidigare.Om flertalet av de nordiska länderna blirmedlemmar i innebär det också att vi får frihandelmellan de nordiska länderna för jordbruksvaror, som viinte har , och att tullkontrollen i handeln mellanländerna tas bort. Det ger självfallet ännu störreförutsättningar för det rent nordiska samarbetet.Men om inte alla de länder som sökt ommedlemskap blir medlemmar så innebär det att EU:syttre gräns i högre grad än nu kommer att gå mellan denordiska länderna. Det skulle också innebära att detgränstullsamarbete som länge funnits med våragrannländer måste göras om, att de nuvarandegränskontrollerna skulle kvarstå och att de, om än påett begränsat antal punkter, skulle skärpas.Det finns mycket kvar att göra i det nordiskasamarbetet. Ett EU-medlemskap löser inte allaproblem mellan de nordiska länderna. När det gällerpersoners rörlighet har varit föregångare ochnått väl så långt som EU. Men många av de problemsom drabbar medborgare som arbetar, studerar ellerbor i andra nordiska länder beror inte på någonavsiktlig diskriminering, utan helt enkelt på attländerna har olika traditioner, olika skatte- ochsocialförsäkringssystem m.m. En uppgift för detnordiska samarbetet är att hitta praktiska lösningar pådessa problem. Den uppgiften finns oavsett hur det gåri folkomröstningarna.På samma sätt har de nordiska länderna allanledning att intensifiera sitt samarbete iinfrastrukturfrågor, när det gäller energiinvesteringar,forsknings- och utbildningssamarbete och när detgäller en vettig samordning och arbetsfördelning i denoffentliga förvaltningen.När det gäller områden som i huvudsak liggerutanför EU:s verksamhet har man i det nordiskasamarbetet ju redan beslutat om en väsentligt ökadsatsning på kultur- och utbildningsområdena.Det hänger helt på oss själva vad vi gör av detnordiska samarbetet. I finns som bekanten klausul om det nordiska samarbetet.Anslutningsfördraget till EU innehåller en gemensamdeklaration, där alla parter förklarar sig införståddamed att det nordiska samarbetet kommer att fortsätta.Sammanfattningsvis skulle det innebära en starkstimulans för det nordiska samarbetet om flertalet avde nordiska länderna vore medlemmaar av EU. Detskulle ge oss möjlighet att söka sätta en nordisk prägelpå olika delar av EU-samarbetet.Det handlar inte om fasta fraktioner. Det vorefrämmande för EU-samarbetet. I stället handlar det omatt vi presenterar nordiska lösningar och värderingarpå ett sådant sätt att andra länder finner våra lösningarattraktiva och intressanta för dem själva, för derasmedborgare eller för hela EU.Anf. 38 ():Herr talman! Jag tackar statrådet för svaret.Dessutom vill jag passa på att även här i riksdagenhälsa välkommen i ämbetet somnordisk samarbetsminister.Vi i har en stor gemensam tillgång i vårhistoriska, kulturella och värderingsmässigagemenskap. har naturligtvis ett viktigt bidragatt ge till . Det är ur den aspekten som jag hartagit upp den här frågan.Bakgrunden är helt enkelt de mångainterpellationer som vi har väckt från sida. Vitycker det är väldigt viktigt att man inför enfolkomröstning av det här slaget bidrar till politiskaklarlägganden om vad vi vill efter folkomröstningarnaom vi blir medlemmar i vill vi också diskutera den situationsom kan uppstå vid ett nej i folkomröstningarna. Det ärdärför jag har lagt in ett "också" i frågan som jagställde inledningsvis och som däreftervidgade något. Det finns en tanke bakom.Det krävs en nordisk sammanhållning om dettabidrag till skall kunna få genomslag ochbetydelse. Därför är det viktigt att värna om ochvidareutveckla den nordiska samsynen, de nordiskainstitutionerna och det finmaskiga samarbetsnät mellanvänner och grannar som vuxit fram genom åren.Det är viktigt att understryka att det nordiskasamarbetet har vuxit fram från basen, som vi båda vet.Det är inte något toppstyrt samarbete. Det börjadeegentligen med föreningarna Norden.Verkligheten talar för att, precis som MatsHellström har påpekat vad gäller , hela Nordenunder överskådlig tid inte kan samlas inom EU, likalitet som motsatsen, eftersom är medlemsedan länge.Därför är det viktigt att även fortsättningsvisutforma det nordiska samarbetet så att det kan omfattabåde medlemsländer och icke medlemsländer. Ettförstärkt och utvecklat nordiskt samarbete inom ramenför det europeiska är nödvändigt. Men när tillfälle gesfår den nordiska länderkretsen och andra likasinnadeinte tveka att i olika samarbetsprojekt gå längre.Varför tar jag upp just denna aspekt? Jo, underförhandlingarna med EU har det framkommitattitydskillnader - också i den nordiska länderkretsen- som kanske är naturliga mot bakgrunden av våraerfarenheter. Jag tycker inte man skall blunda fördem. Våra danska vänner markerar exempelvis enganska restriktiv hållning i relationen mellan detnordiska samarbetet som sådant och det danska. Isamband med diskussionen om nordiska klausulerframgick detta mycket tydligt och uppenbart.Det är viktigt att vi också i det europeiskasamarbetet inte nöjer oss med att från och till barafungera som ländergrupp - jag menar inte som blockutan som ländergrupp.Låt mig ta ett exempel som jag har haft anledningatt fördjupa mig i. Det är ganska typiskt för vad dethela handlar om. På många områden är vi starktberoende av andra länder, inte minst när det gällermiljöområdet.De nordiska länderna har internationellt varit enpådrivande kraft, oavsett vilka organ de har verkat i.Alla länder har inte fungerat som denna pådrivandekraft alla gånger, men de flesta gångerna. Detkommer sannerligen att behövas i förhållande till EU.Det kommer sannerligen att behövas i förhållande tillvår egen närmaste omgivning även utanför detnordiska området och utanför EU.Därför är miljöpolitiken ett bra exempel på ett områdedär man också i fortsättningen måste skapagemensamt förhållningssätt när det gäller det nordiskaområdet, för att genom exempelvis gemensamfinansiering skapa förutsättningar för kunna att gåvidare. Den förebild som krävs för att olikafinansieringsinstitutioner skall vakna och ta sittansvar, och för att andra länder i skall göradet, måste skapas, exempelvis när det gällerhanteringen av miljöproblemen i eller iÖsteuropa.Det är uppenbart att inte ensamt kan lösaÖstersjöns eller miljöproblem. Det är motden bakgrunden som jag anser att vi i de nordiskaländerna också i fortsättningen har mycket viktigauppgifter framför oss när det gäller att tillsammansforma en framtid inom olika politikområden, som kandriva på andra. Några av slutsatserna blir därför, omvi skall kunna samla den kraft som finns i detnordiska samarbetet, att vi får lov att "gilla läget" -oavsett om vi gillar det eller inte, dvs. oavsett om endel hamnar utanför eller innanför - och som nationerfår vi lov att avstå från pekpennar till varandra införde folkomröstningar som återstår.Anf. 39 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först tacka hans välkomsthälsning. Jag tar gärna del av hanserfarenheter som nordisk samarbetsminister. Jag ärövertygad om att jag har en del att lära av de insatsersom han gjort som nordisksamarbetsminister. Närmast kommer de frågor somnu tagits upp att diskuteras vid sessionen i Tromsö.Det finns många försök att spåra det nordiskasamarbetets rötter. Det finns intressanta studier somgår något längre än de som tog uppom . I ett norskt inlägg i debattenhävdas att den nordiska tanken kom till uttryck iNorge först i ljuset av julirevolutionen . Två"nycklar" nämndes. Det ena källsprånget var ett tysktförsök att sänka tullarna mellan alla de olika tyskastaterna. Försöket misslyckades, men detta stod för enambition att rensa bort handelshinder. Det andrakällsprånget var självbestämmandet, demokratin - jagtänker då på . Det här var ett av mångadebattinlägg om hur det nordiska samarbetetsursprung ser ut. Uppfattningen att det kring år 1830fanns sådana här ambitioner är rätt etablerad.Dessförinnan var länderna mest i krig med varandra.Så demokrati och tullfrihet är kanske inte någon dåligkoppling i dagens debatt om Europasamarbetet.Olof ! Vi bör nog inte bara gå längre,vilket vi visserligen bör. Men jag tror också att mannu inom EU på många håll förväntar sig att nyakandidatländer kommer att ta initiativ och presenteralösningar som är attraktiva, spännande ochannorlunda för andra länder. Man väntar säkerligen pånordiska initiativ när det gäller miljöpolitiken - somOlof själv tog upp - arbetsmarknadenssysselsättning och inte minst när det gäller det somutvecklats längre i än i EU, nämligenmedborgarnas . Det talar man nu om i EU, ochman försöker förverkliga det. Det talas även omkultursamarbete inom EU. I alla dessa frågor har vi iNorden ett historiskt sett längre gående samarbete.Och det finns säkert en hel del som andra länder villlära av Sverige.Jag delar uppfattning att Sverigebör gå längre och ta initiativ för att få fart påeuropeiska finansieringskällor utanför . Ettexempel på hur agerat är Östersjösamarbetetkring . I det samarbetet har de nordiskaregeringarna tillsammans etablerat olika typer avfinansiella stödformer för att få i gång investeringar.Man har också önskat knyta Europeiskautvecklingsbankens resurser till det specifikt nordiska.Det är exempel på den goda anda man agerat i, ochsom tar upp. Jag delar hansuppfattning på den punkten.Avslutningsvis vill jag ta upp ett exempel somgäller - jag menar att vi för framtidenbör agera på ett sådant sätt. I ett ganska färsktsamarbete har ett antal miljoner svenska, danska ochnorska kronor och finska mark satsats. Men som är medlem i harhittills varit en relativt passiv sådan. Om både Norgeoch - när man nu i röstat ja - ocksåblir medlemmar av EU, skulle alla de nordiskaländerna kunna utgöra ett bra exempel på samarbete.Resurser kan då dras från den europeiska unionen tilldet för oss i så viktiga, regionala samarbetet inorr. Det är viktigt för miljön, men också förstabiliteten i området, med tanke på förhållandena inordvästra . Jag tror att detta är ett mycketkonkret exempel på hur ett medlemskap i skulle stärka samarbetet med föralla de i ingående nordiskaländerna när det gäller bl.a. de svåra frågorna ommiljön och kommunikationerna i Barentsområdet.Dessutom skulle som sagt resurser kunna dras från deteuropeiska samarbetet, resurser som annars skullestanna i och inte kommabefolkningarna på till del.Anf. 40 ():Herr talman! Enigheten är bedövande, och det ärväl "risk" för att debatten fortsätter så. Men jag villbetona det utomordentligt viktiga konstaterandet attdet nordiska samarbetet har en särskild styrka i att detvuxit från basen. har styrelseformen,konsensusmodellen, ofta kritiserats för att varaineffektiv och långsam. visar allaopinionsmätningar som man kan komma över att detkring det nordiska samarbetet finns en verkligt storfolklig uppslutning. Det är denna styrka som manmåste ta vara på, inte förskingra.Naturligtvis kan vi i ha folkomröstningar somleder till problem efteråt, och som lett till problem iandra länder. I det nordiska sammanhanget har vi intehaft den sortens problem, utan arbetet har varitsjälvklart och tålmodigt för att folkligt förankrapolitiken hela vägen. Det har funnits en förståelse föratt detta innebär en viss långsamhet och, som detbrukar kallas, ineffektivitet. Men det finns inte särskiltmånga klagomål på demokratiska underskott, trots atttillvägagångssättet är indirekt, dvs. via parlamentenoch tillsammans med regeringen. Denstyrkan måste vi värna om för framtiden. Den äranvändbar på många olika sätt.Vi har i de budgetförslag som lagts fram på senareår prioriterat kultur, utbildning och forskning, ochmiljön tillhör också de områden som vi inte har skuritner på. Där måste vi kunna gå vidare i samverkan ochgå längre än man är beredd att göra på en del andrahåll i vår närhet.Jag vill i högsta grad instämma i att en av vårastora uppgifter framöver är just omvärldskontakter, atthantera problem i närhet. ,, och östra tillhör dem, föratt inte tala om det arktiska området. Här har vi enhög grad av närvaro och sakkunskap, och det gäller attanvända detta för att knyta också andra kontakter tilloss.Jag är glad över att vi har en gemensam principielluppfattning i de här frågorna.Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! säger att det nordiskasamarbetet har en stark folklig förankring och hartagits upp underifrån. Jag håller med om det. Jag villdock lägga till att det finns en fara i att det nordiskasamarbetet får en alltför slentrianmässig karaktär. Justdärför att det har funnits en så genuin, folkligförankring har kanske så pass mycket tagits för givetatt det ibland har blivit alltför litet udd i de nyaverksamheterna. Jag tror att vi är ganska överens omdet.Därför tror jag att det som sker, med en relativtdramatisk förändring på kontinent -revolutionerna i , strävan efter reformer iVästeuropa, erbjudandet om medlemskap i deneuropeiska unionen - kanske också innebär enförändring i institutioner m.m. och leder till att vitvingas att skärpa och profilera vårt nordiskasamarbete på ett nyttigt sätt.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1994/95:7 omhandelspolitiken vid ett EU-medlemskapAnf. 42 Statsrådet ():Herr talman! har frågat om jag ärberedd att vid ett svenskt EU-medlemskap arbeta fören öppen politik mot omvärlden, motarbetaprotektionism, främja bättre villkor för de fattigaländerna och ta ansvar för globala miljöproblemockså inom ramen för internationellahandelsöverenskommelser.Mitt svar på fråga är ja.Den svenska handelspolitiken har traditionelltvarit frihandelsinriktad. Att bekämpa protektionismoch främja ett multilateralt regelsystem är viktigahörnstenar. Denna öppna handelspolitik har utgjort enviktig bas för vår ekonomiska tillväxt. Det finns ocksåen bred politisk enighet om denna politik.Vid ett svenskt EU-medlemskap kommer Sverigeatt medverka i EU:s gemensamma handelspolitik.Detta är en förutsättning för att vi skall kunna deltafullt ut i den inre marknaden och för att svensktnäringsliv skall komma i åtnjutande av likakonkurrensvillkor som övriga EU-företag.Den svenska handelspolitiken och EU:shandelspolitik överensstämmer i stora delar. Båda är igrunden inriktade på öppna marknader och vill frigöravärldshandeln. EU är ju i sig ett stortfrihandelsprojekt.I vissa delar är dock EU:s handelspolitik merrestriktiv än den svenska. Jag tänker då naturligtvis påteko och jordbruk. Detta är områden där harvarit föregångare när det gäller reformer ochfrihandel. Det kommer därför att vara en naturliguppgift för att som EU-medlem - om det blirja i folkomröstningen - verka för att EU:s politiksnarast möjligt frigörs på dessa områden.Att motarbeta protektionism i alla former är ochkommer alltid att vara en angelägen uppgift. Främstaanledningen till detta är att protektionism utgör ettekonomiskt resursslöseri, som vi harmindre råd med . Protektionism riskerarockså att leda till att nationer blir mer inåtvända, ochfarliga spänningar i relationerna mellan världenshandelspartner kan skapas. Det finns dess värre gottom exempel på detta i historien. Också av dennaanledning måste protektionism motarbetas.I detta sammanhang är det givet attUruguayrundan har stor betydelse för att stärka detmultilaterala handelsregelsystemet och de krafter somverkar för en alltmer öppen och fri handel. Sverigehar aktivt medverkat till att skapa klara ochrespekterade internationella handelsregler, somtillvaratar såväl stora som små länders intressen på ettjämlikt sätt. Det är därför ett angeläget intresse att dennya världshandelsorganisationen kan träda i kraftsnarast möjligt.Herr talman! Detta för mig naturligen in på fråganrörande bättre villkor för de fattiga länderna. Dessahar självauppmärksammat fördelarna med en öppen ochregelbaserad handelspolitik. Efter att tidigare i storomfattning ha förlitat sig på höga tullskydd ochfrämjande av inhemsk ersättningsindustri, har derasekonomiska politik i många fall reformerats kraftigt.Detta har bl.a. yttrat sig i att många har anslutit sig tillGATT. Uruguayrundan innebär också ett viktigttrendbrott, så till vida att denna gångmedverkat aktivt och satt sin prägel påförhandlingarna. Därför nåddes också, för förstagången bland åtta förhandlingsrundor,framsteg på områden som är av särskilt intresse för . och utfasningen avimportrestriktionerna på tekoområdet är naturligtvisde främsta exemplen.Som jag sade tidigare, är det den svenskaregeringens avsikt att inom EU slå vakt om fortsattareformer på dessa och andra områden. Det är ocksåvår avsikt att sträva efter att de preferenssystem somEU har för utformas på ett sådant sätt att deinnebär största möjliga marknadstillträde för dessaländer.Jag avser dessutom att inom den närmaste tidenåterkomma med konkreta förslag på hur man inomramen för nuvarande och blivande WTOytterligare skall kunna bidra till att frigöra handelnmed produkter som är av speciellt intresse för u-länderna.Herr talman! Slutligen tar jag upp miljöfrågorna.Sverige och har sedan slutet av 1980-taletvarit pådrivande för att integrera miljöaspekter i detmultilaterala handelssystemet. Detta har bl.a. lett tillatt arbetsgrupper för handel och miljö nu har satts igång inom såväl som . En främstaprioritering för svensk del är och kommer också iframtiden att vara att anpassa GATT-reglerna så attde underlättar multilaterala lösningar på globala ochregionala miljöproblem.I frågor som rör handel och miljö har förhållandetmellan och EU präglats av en långtgåendesamsyn. Inom ramen för kommer attfortsätta att vara pådrivande när det gäller attanalysera relationen mellan handel och miljö och sökafinna framgångsvägar. Ett EU-medlemskap innebärhär ingen skillnad. I världshandelsorganisationen ärdet som för medlemsländernastalan, och kommer därför att delta mycketaktivt i förberedelserna inom EU. Detta är något somsåväl kommissionen som de nuvarandemedlemsländerna förväntar sig och som det är våravsikt att uppfylla.Det är alltså min fasta ambition att på ettengagerat och positivt sätt arbeta för att vid ettsvenskt EU-medlemskap uppfylla de handelspolitiskakrav som har ställt i interpellationen.I regeringsförklaringen uttryckte vi det så att vivid ett ja i folkomröstningen skall arbeta för att "deneuropeiska unionen bör vara öppen mot omvärlden,främja frihandel och vidga sitt ekonomiska samarbetemed och utvecklingsländerna"för att bidra till att "göra till en progressivkraft i världen som kan åstadkomma ekonomiska ochsociala framsteg, rättvisa och delaktighet".Anf. 43 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Interpellanten är konvalescent efteren sjukhusvistelse, så det är inte ett utslag avcentralisering eller maktkoncentration när jag påhennes vägnar har erbjudit mig att ta emot svaret.Den europeiska unionen är och kommer underöverskådlig tid att förbli en av de viktigaste aktörernai det globala samarbetet.