prot · GH09100 · 1994-05-02 00:00:00 — Här i Sverigegäller att man inte får försöka förmå en journalistatt avslöja vilka källor han har, även när det gällerviss typ av sekretessbelagda handlingar.Jag ser att det kan finnas en risk för konflikt mellanhur EU:s institutioner ser på saken och hur vi serpå den. Detta skulle jag gärna vilja ha klarhet i.Kommer EU:s myndigheter att kunna begära attvia den ta reda på hur ensekretessbelagd handling har läckt ut från EU:smyndigheter?Mina två frågor rörde alltså dels diarier, delssvenska journalisters arbetsförhållanden i EU:sinstitutioner.Anf. 37 ():Herr talman! Statsrådet säger att det är fullkomligtkristallklart var vi står. Jag tycker inte att det ärkristallklart var vi står, och jag tycker faktiskt attdet aldrig har varit det. Det hela går inte ihop närman först säger att offentlighetsprincipen är enomistlig del av vår demokrati och sedan, då man serhur det kommer att bli, säger -- t.ex. när det gällerutrikessekretessen -- att vi kommer att flytta överen mängd beslut. Detta kommer de facto attinnebära att offentlighetsprincipens betydelsekommer att minska för det svenska samhället ochför den svenska befolkningen. Jag tycker att manskall tala om detta, så att folk vet vad som gäller.Om EG-direktivet säger statsrådet att vi tillämparvår egen lagstiftning och att vi inte behöver bry ossdärför att det vår nationella lagstiftning som gällerpå det här området -- alltså beträffande vad som ärinom gränser. Statsrådet är fullt medvetenom det EG-direktiv som finns. Men statsrådetsäger: Vi vet inte vad det blir av det. Det här är intefärdigt . Om vi skall diskutera detta får vidiskutera existerande lagstiftning.Men här har man ju kommit så pass långt i sinatankegångar att man har arbetat med detta i fleraomgångar i . Man har ju ställtsig bakom detta, och de ändringar som har gjortshar på intet sätt inneburit attoffentlighetsprincipens krav har tillgodosetts frånsvensk sida. är det dock så att manväger den registrerades intressen mot allmänhetensintressen. Då väger den registrerades intressentyngre. Det är det synsätt som gäller imedlemsländerna. Jag har inte sett att mankommer att ändra på det i det här fallet.Eftersom det är så pass stor risk för att nämndaordning kommer att införas tycker jag att manskulle ha garderat sig.Hur ser statsrådet på uttalande om inte överlåter någon beslutanderätt somväsentligt rubbar tryckfrihetsförordningen och våroffentlighetsprincip? Går t.ex. det här EG-direktivet igenom kommer det, som jag ser saken,att bli en ordentlig rubbning avoffentlighetsprincipen. Hur ser statsrådet på detta?Kan det som vi säger här i användas somett förbehåll?Vidare tycker jag att det är en märklig diskussionnär man säger att det är domstolen som skall avgöraom vi skall få undantag. Men om EG-direktivet gårigenom blir det ju domstolen som i alla fall kommeratt avgöra hur det skall vara beträffande våroffentlighetsprincip.Anf. 38 Statsrådet (-):Herr talman! återger minatidigare uttalanden felaktigt. Jag har nämligenaldrig talat om att vi syftar till att få ett förbehålleller ett undantag. Vad jag har talat om -- det gälleri synnerhet det TCO-seminarium som Hans GöranFranck berörde -- är att vi skulle försöka få en bramarkering, och det är just vad vi har fått.Bengt ställde två frågor. Jag kan säga att vikommer att fortsätta att föra diarier enligt vår egenlagstiftning. En svensk journalist som får uthandlingar från EU har ingen som helst skyldighetatt svara vid efterfrågningar. EU har möjlighet attgöra efterforskningar inom sina egna institutioner.Men man kan inte gå så långt att man påstår attsvenska journalister skulle ha någon skyldighet attsvara på sådana frågor. Så är det alltså inte.Jag vill alltså återigen framhålla attoffentlighetsprincipen är en omistlig del av vårtpolitiska och kulturella arv. Detta har vi framhållithela tiden under förhandlingarnas gång. Det kaninte ha undgått någon. Den här lagstiftningentänker vi behålla. Just för att vi tänker behålla denoinskränkt och utan ens marginella förändringarhar vi inte på något sätt förhandlat om den.Det som väljer att tala om somförhandlingar var vanliga, konventionella,underhandskontakter som man tar när man avgerdeklarationer i internationella sammanhang. Det äringet konstigt med det. Så gör man allmänt. Vi haralltså avgivit den deklaration som vi ville avge.Sedan är det intet mera med det.Anf. 39 HANS ():Herr talman! Det är på det viset att regeringeneftersträvade att få till stånd en gemensamdeklaration med EU. Det finns det klara belägg föri ett uttalande av , departementsrådpå . Vi riksdagsledamöter vetockså på andra vägar att det var på det sättet.Vidare har regeringen presenterat ett antal mereller mindre omöjliga förslag i den här riktningen.Här har det förts diskussioner om möjligheterna attfå till stånd nämnda lösning. Men EU har klart sagtifrån. Något sådant blir det inte. I stället är det enskyldighet för att följa de beslut som kankomma att fattas av EU i de här frågorna. Detgäller också de regler som är aktuella. Diarier kaninte föras om direktivet går igenom. Det är ettexempel på en situation som kan uppstå.Vidare hade regeringen diskussioner om att få tillstånd en nordisk deklaration i de här frågorna. Meninte heller det lyckades man med. Man kan väldessutom säga att det finns bättre uttalanden frånandra håll än det som har uttalats från svensk sida.Statsrådet försöker här säga atthon vid enbart syftade till enmarkering. Men då måste väl berget ha fött enråtta. Den deklaration som är gjord är ju ipraktiken inget annat än den deklaration somgjordes från början. Där fick dock genomstatsrådet hela auditoriet ett klart intryck avatt sådana förändringar skulle vidtas iförhandlingslinjen som tillgodosåg kritikernaskrav. Det har man alls inte gjort. Därför kan jag pånytt fastslå att regeringen har misslyckats i sittagerande både i EU för egen del och tillsammansmed de nordiska länderna.Jag tycker att det här är en allvarlig fråga av detenkla skälet att det rör sig om en grundläggandedemokratisk princip som det är ytterligt angelägetför oss att kunna vidmakthålla. Här hade detbehövts ett klart undantag.Anf. 40 Statsrådet (-):Herr talman! Det som säger äralldeles riktigt, nämligen att det under ett stadiumförekom diskussioner om att försöka åstadkommaen gemensam nordisk deklaration. Jag har ocksåuttalat att jag tycker att det skulle ha varit bra. Mennu visar det sig att det inte gick att åstadkommadetta, därför att vi hade olika förutsättningar fördenna deklaration. Ett skäl var att är detenda land som har meddelarfrihet.I en gemensam nordisk deklaration hade vi ändåvarit tvungna att skilja ut i det häravseendet. Under de omständigheterna blevslutsatsen att det var bättre att de nordiska ländernaavgav särskilda deklarationer.Jag kan inte alls hålla med omatt de andra länderna har bättre deklarationer änSverige, tvärtom. har den längre gåendedeklarationen och den tydligare deklarationen.Jag har aldrig utlovat någonting annat än enbestämd markering när det gälleroffentlighetsprincipen. Om gårtillbaka och läser vad som sades vid seminarietkommer han att kunna konstatera det.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1993/94:132 ommeningsfull sysselsättning för arbetslösaAnf. 41 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka ytterligare åtgärder jag är beredd att vidta föratt skapa meningsfull sysselsättning till alla som ärarbetslösa.Den för svenska förhållanden mycket högaarbetslösheten har, som tar uppi sin interpellation, lett till stora mänskliga ochsamhällsekonomiska påfrestningar. Somregeringen nämner i den framlagdakompletteringspropositionen har dessa problemaktivt angripits på tre fronter.För det första -- vilket för den långsiktigautvecklingen av samhällsekonomin ochsysselsättningen är helt avgörande -- har en serieekonomiskpolitiska åtgärder inletts för att sanerastatens finanser och skapa förutsättningar för enhållbar ekonomisk utveckling och nya varaktigaarbeten.För det andra har regeringen gjort mycketbetydande satsningar på utbildning, forskning ochförbättrad infrastruktur. En rad åtgärder harvidtagits för att underlätta och stimuleraföretagande och nyetableringar. Alla dessaåtgärder är långsiktigt verkande investeringar föratt främja hela samhällsekonomins förmåga tillomvandling, utveckling och förnyelse.För det tredje har de akuta arbetslöshetsproblemenmötts med en målmedveten och aktivarbetsmarknadspolitik av uppnåddomfattning. Resurserna till traditionella åtgärderhar ökat markant. Nya åtgärder, som har gjort detmöjligt för att ge ett stortantal arbetslösa meningsfull sysselsättning ellerpraktik, har introducerats. Därmed hararbetsmarknadspolitiken kunnat motverkaarbetslösheten långt utöver vad som hade varitmöjligt med de tidigare åtgärderna.Från en totalt raserad grund har det nu lagtsfast ett underlag för tillväxt och fasta arbeten.Återhämtningen i ekonomin har inletts. Export och produktion stiger.Industriinvesteringarna väntas öka markant. Lägetpå arbetsmarknaden håller successivt på attstabiliseras. Varslen om uppsägningar och antaletkonkurser minskar kraftigt. Övertidsuttaget är omfattande. Inflödet avlediga platser ökar.Regeringens bedömning, som framgår av denreviderade finansplanen, är att den öppnaarbetslösheten kommer att minska under nästabudgetår. En förutsättning är emellertid att dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna hålls på enfortsatt hög nivå.Sammantaget ger regeringens förslag möjligheterför ca 380 000 arbetslösa i genomsnitt attdelta i åtgärder av olika slag. I denna kalkyl ingårsåväl de åtgärder som finansieras via anslagnamedel till AMS som ALU och utbildningsvikariatsamt de extra utbildningsplatser som finansieras viaUtbildningsdepartementets huvudtitel.Det är med andra ord ett mycket omfattandeåtgärdsprogram. Ett fullt utnyttjande av demöjligheter som erbjuds förutsätter emellertid attanordnare och arbetsgivare är beredda att ställaplatser till förfogande och att de arbetslösa ärberedda att ta erbjudna studieplatser,praktikplatser och andra föreslagna åtgärder.Det är emellertid viktigt att hålla i minnet attvändningen på arbetsmarknaden sker från ensituation med en unik minskning i sysselsättningenoch en historiskt sett hög arbetslöshet. Det ställerstora krav på utformningen avarbetsmarknadspolitiken under de kommandeåren. Långtidskalkylerna tyder på att det krävsmånga år av hög tillväxt för att återvinna dearbetstillfällen som gått förlorade.Tillskottet av nya arbeten måste ske inomnäringslivet för att återhämtningen skall blibestående. Det är därför väsentligt att näringslivetutnyttjar möjligheterna att ersätta det högaövertidsuttaget med nyanställningar och dessutomtar chansen att investera och tidigarelägganyanställningar så att efterfrågan kan mötas med enintrimmad personal och produktionsapparat.AMS genomför nu en bred informationskampanjriktad till arbetsgivarna i detta syfte. I kampanjeningår att sprida kännedom om möjligheterna ochutvecklingen på arbetsmarknaden. Kampanjenredovisar bl.a. möjligheterna till GAS ochrekryteringsstöd för nyanställning samt denförändrade arbetsrättslagstiftningen. Regeringenföreslår också i kompletteringspropositionen attArbetsmarknadsverket under nästa budgetår skallfå göra tillfälliga personalförstärkningar för att gearbetsförmedlingen ökade möjligheter tilldirektkontakt med företagen. En fördel medungdomspraktiken, i detta sammanhang, är att dengett arbetsförmedlingen ett bredare kontaktnätmed företagen. Det underlättar arbetet med aktivaföretagskontakter när konjunkturen vänder.Arbetslivsutveckling (ALU) kan i dettasammanhang också bidra positivt genom sittupphov till en mångfald av idéer och initiativ.Anf. 42 ():Herr talman! Jag får tackaarbetsmarknadsministern för svaret. Jag tycker attdet är mycket viktigt att vi tar vara på den vilanderesurs som de arbetslösa är. De arbetslösa i sig äringet problem. Problemet är faktiskt hur vipolitiker, facket, m.fl. sköter arbetsmarknaden,hur vi ser till att sysselsättning kommer till stånd förbåde ungdomar och äldre.Den här interpellationen har kommit till stånd isamarbete med ett antal arbetslösa hemma iVästmanlands län. De arbetslösa hemma säger: Vivill inte ha kontant arbetsmarknadsstöd eller a-kasseersättning. Vi vill ha ett arbete, så att vi kangöra rätt för oss. Det är en fin inställning.Mina arbetslösa vänner hemma i länet säger: Vimåste beredas möjlighet till meningsfullsysselsättning. Här får varken fack ellerarbetsgivarsynpunkter sätta upp några som helstspärrar. Det är bättre att den arbetslöse inskolasparallellt med en som arbetar kvar än att han/honstannar hemma och slår ihjäl tiden. Detta innebärsamtidigt att företagen får dubbel kompetens. Detblir en mjukare övergång när någon slutar påarbetsplatsen eller när orderingången stiger, somden gör nu t.ex. Facit har vi alltså redan.Under dåliga tider ser man ingen ljusningnågonstans. råder det redan brist på kompetentarbetskraft, med övertidsuttag som följd och detbara ökar. Det är inget farligt med litet dåliga tider,bara man använder dem till att bygga uppkompetensen och arbeta för att möta de bättre tidersom alltid har kommit efter det att det har varitdåliga tider.Jag vill fråga arbetsmarknadsministern: Vad kan vigöra för att få ett bra program på det här området?Anf. 43 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Det som är avgörande är att vi måsteta stora steg mot fler ordinarie jobb. harArbetsmarknadsverket hand om avarbetskraften. Det är mycket svårt att kommaväsentligt högre. Jag har högre ambitioner än så,men det visar sig att i daginte kan utnyttja erhållna medel.Övertiden tog jag också upp i svaret. Jag menar förmin del att det nu är rätt tid att byta ut övertidenmot nya ordinarie jobb. Det går rätt bra nu när detgäller export och tillverkning. Min och mångaandras bedömning är att det kommer att varaväsentligt högre fart . Därför är det braatt rekrytera , så att personalen är inskolad tillhösten. Jag tänker därför kalla till migrepresentanter för näringslivet och för fackligaorganisationer just för att resonera igenomövertidsfrågan ordentligt.Carl har kanske lagt märke till attarbetslösheten har minskat med drygt 1 000personer per dag . Minbedömning är att den kommer att fortsätta attminska ett tag till, men sedan kommer det utovanligt många elever från våra universitet,högskolor, gymnasieskolor osv. Det gör attproblemen inte är över, men utvecklingen går åträtt håll.Vad kan göras? När det gäller tillfälliga åtgärderkan jag säga att har alla deresurser det behöver. Jag har mycket kontaktermed både stora och små företag och resonerarigenom dessa frågor. har nog lagtmärke till att t.ex. ABB tar in 3 000ungdomspraktikanter, en på var tionde anställd, föratt skola upp dem. Man har också sagt att man troratt många av dessa kan bli anställda efteråt. Fleraandra stora svenska företag jobbar på samma sätt . Det är jag tacksam för. De små företagen harhela tiden ställt upp på ett hyggligt sätt när detgäller ungdomspraktikanter.A och O är emellertid att vi får framtidstro, intebara i de stora företagen utan också i alla våra småföretag. Det är först då det vänder på allvar.Positivt är också att konsumtionen har börjat ökalitet i vårt land efter en stark nedgång.Negativt är att ränteutvecklingen har varit åt fel hålli nu snart . Det har internationellaorsaker. Det oroar naturligtvis marknaden, somockså oroas av det höga svenskabudgetunderskottet. Det är ett långsiktigt arbeteatt steg för steg nedbringa budgetunderskottet.Det skulle vara positivt ur framför alltsysselsättningssynpunkt om räntan kunde bringasner ett par procentenheter. Då vågade både denenskilde och företagen investera på ett annat sätt.Anf. 44 ():Herr talman! Jag håller med om att den viktigasteåtgärden för att få ordning på sysselsättningslägetär faktiskt att vi för en sund ekonomisk politik,skapar förtroende för ekonomi och på detviset får ner räntorna. Det skapar förutsättningarför bättre läge på investeringssidan, och då får flerarbete. Likaså blir börsen mer intressant med lägreräntor, och man får in mer pengar till investeringar.Det var på god väg. Sedan blev det en svacka iförväntningarna . Vi får hoppas attförväntningarna kommer tillbaka. Det kan varanog så svårt i ett valår med tanke på att det finnspartier som skrämmer dem som skall investera medatt de kommer att beskattas hårdare i framtiden.Faktum är att de arbetslösas situation är så pass svåratt vi måste göra litet mera. Vi har satsat 32miljarder på AMS -- det låter väldigt mycket -- ochpå arbetslöshetskassan. Det är stora underskott.Men vad får vi ut av det? För att de som redan hararbete skall vara beredda att betala måste pengarnagå till vettiga saker, till att bygga upp en god framtidmed den vilande resursen.Jag vill peka på några saker man kan göra.Jag tog upp att man skulle låta den som är ung ocharbetslös gå intill någon som redan har arbete ochsom kan lära ut erfarenheter från arbetslivet. På detviset får man ytterligare en kompetent person. Härtror jag att ungdomspraktikplatserna är mycketbra. Jag håller med arbetsmarknadsministern omatt det är en bra satsning. Men jag tror att detfuskas en del i det sammanhanget, framför allt iintroduktionen. Man lägger upp dåligaarbetsprogram. Det gäller att verkligen se till attungdomarna skolas in i ett nytt arbete, att det intebara blir terapi.En så stor del som kommer in i praktikplatserpå den offentliga sektorn. Det finns ingaförutsättningar för dem att få arbete. Det är inteavsikten inom den offentliga sektorn att ta in merfolk just . Jobben måste skapas på den privatasektorn.Det är erhört viktigt att de riktigt små företagenockså tar in ungdomar. Jag vet att facket ställerganska omöjliga krav som är svåra att uppfylla.Man måste ha kollektivavtal osv. Det har hindraten hel del. Det är viktigt att vi tar itu med det. Dethar visat sig att sedan man började ta betalt -- 1 000kr av företagen och 3 000kr för nästa period -- utnyttjas systemet bättre. Frånden har 3 000--4 000 ytterligare fler ungdomar fått jobb. Det harvarit bra att man ställt krav på arbetsgivaren.Anf. 45 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! För nästa budgetår harArbetsmarknadsdepartementet ochUtbildningsdepartementet ett gemensamt förslagsom ger 77 000 extra utbildningsplatser. Det tyckerjag är mycket positivt. Det är uteefter försöker man nu göra på ABB. Där tar enordinarie anställd ansvar för en ung praktikant.Ungdomspraktikplatserna har varit uppe i 93 000för och har sedan legat på 60 000,70 000, 80 000. Det går alltid att spåra när det interiktigt fungerar som man har tänkt sig. Oftafungerar det väldigt bra för de ungdomar som självasöker praktikplatsen, och det gör väldigt många.Om man däremot blir placerad och inte är riktigtintresserad, är det litet besvärligare.Jag håller med när det gälleroffentlig kontra privat sektor. Det gamla systemetför ungdomar ledde i det närmaste till tillprimärkommunerna. Där är det tillräckligt mångasom vikarierar och vill in. Det leder inte tillanställningar i någon större utsträckning. Det nyasystemet för ungdomspraktiken har lett till attungefär två tredjedelar av ungdomarna är i privatverksamhet, en tredjedel i offentlig. Så ser vårarbetsmarknad ut.Jag vill här passa på att nämna rekryteringsstödet.Det ökar nu kraftigt. Det beror på att företagen sermöjligheter efter en inskolningsperiod till en fastanställning. I det förslag som lagts fram sägerregeringen som sin mening att rekryteringsstödet iden nu uppåtgående konjunkturen är en viktigåtgärd.Anf. 46 ():Herr talman! Det verkar väldigt vettigt med ettförslag över gränserna mellanArbetsmarknadsdepartementet ochUtbildningsdepartementet för att ordna så mångautbildningsplatser. Det är tacksamt att ABB ställerupp. När ABB, och andra stora företagställer upp kan det blåsas i basun, men det är väldigtmånga också som får arbete i de små företagen.Jag var nere i och talade men enföretagare där. Det var efter detatt det här systemet kom till. Företagaren sade såhär: ''På en gång, , var det faktisktslut på alla de ungdomar som behövde plats. Våravsikt är inte att sätta dessa ungdomar i någottempoarbete där de skall få gå som billigarbetskraft. Vår avsikt är att bygga uppkompetensen så att de skall få arbete. Vi vill ha demkvar i vårt företag hela deras livstid.'' Det är välungefär så som det skall vara.I den offentliga sektorn har man missuppfattatdetta. Man har den gamla inställningen som manhade när det var ungdomslag förra gången, att detskulle vara något slags lekfull verksamhet. Men dethär handlar ju inte om det, utan det handlar om attungdomarna skall skaffa sig möjligheter att sedanta över och sköta ett arbete, såvitt jag har förstått.Jag hoppas att detta kan inpräntas.Det finns också andra saker som skulle kunnaåtgärdas. Man skulle t.ex. kunna gå litet längre närdet gäller ROT-sektorn och de somfår dras av. Jag hörde en bankman hemma säga attom man inte går så långt som till åtminstone 50 %kommer det att fortsätta att vara på samma sätt.Han skulle bygga om, och ringer detnågon och erbjuder sina tjänster för itimmen. Det går ju till så att man jobbar samtidigtsom man har arbetslöshetsersättning. Då förstörman den övriga marknaden.En annan svår fråga är de som har låg utbildning.De personer som är dåligt utbildade kommer aldrigatt få något jobb , vilket är en del av denstrukturförändring som vi har. Vad gör vi åtde lågutbildade? Vad gör vi för att skapastudiemotivation?Jag hade besök av en skolklass . Detvar en bygg- och anläggningsklass där man hadegått ned från 27,5 till 4,5 timmars praktiktid.Eleverna var förtvivlade över detta därför att de varså skoltrötta. Frågan är vad vi kan göra för attmotivera dessa elever. Kan utbildning och praktikvarvas på ett bättre sätt? Kan vi motivera elevernagenom att upplysa dem om det allvarliga i detframtida kravet från arbetslivet?Anf. 47 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! När det gäller erbjudandet om etttredje gymnasieår är det inte alla ungdomar som ärberedda att acceptera ett sådant erbjudande.Många gör det emellertid. När den nyagymnasieskolan stegvis växer fram är det jumeningen att det skall bli ett varvande mellan teorioch praktik i den senare delen.Arbetsmarknadsutbildningarna har ju ökat rättkraftigt . Många avarbetsmarknadsutbildningarna är ju en typ avfärskvara. En datautbildning som inte leder tilljobb blir rätt så fort omodern. Detta ställer krav påArbetsmarknadsverket att handla rätt. Det får intebli så, att det plötsligt uppstår flaskhalsproblem närolika näringar söker arbetskraft. Det finns alltid ensådan risk.Jag avsluta denna debatt med att både vädja ochuppmana såväl stora som små företag att försöka attdra ner ordentligt. De borde i ställetdiskutera rekryteringsstöd för nyanställda. Jag villframför allt betona att det är ett ansvar förarbetsgivare, fackliga organisationer, politiskapartier, regering och riksdag och över huvud tagetalla krafter att just nu göra maximalt för att ge sågoda förutsättningar som möjligt för den ungagenerationen. Den är oskyldig till den arbetslöshetsom den har råkat ut för. Därför är det väldigtviktigt att alla gör vad som går att göra för attbereda ungdomar tillfälliga uppgifter under tidensom de nya ordinarie jobben växer fram.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1993/94:120 omkårobligatorietAnf. 48 Utbildningsminister ():Herr talman! har ställt ett antalfrågor till mig angående avvecklingen av denobligatoriska anslutningen till studentkår, nationoch studentförening för fakultet, det s.k.kårobligatoriet.Låt mig först få redogöra för sakläget.Riksdagen beslutade , på regeringensförslag i propositionen Högre utbildning för ökadkompetens (1992/93:169), att kårobligatoriet skallavskaffas från . Skälen härför är ihuvudsak principiella.Principen om föreningsfrihet är en av degrundläggande fri- och rättigheterna som finnsreglerade i regeringsformen.