prot · GH0958 · 1994-02-10 00:00:00 — Jag är ledsen om jag i debattenshetta inte alltid upprepar just ordet flertalet.Jag är medveten om att det finns många privataskolor som har en elevgruppering av barn som harstörre behov än andra. Många privata skolor kangöra bra ifrån sig på det området. Då skall de ocksåha högre bidrag, det är självklart.Till den fråga som var huvudärendet i ChristerLindbloms anförande. Det är en viktig fråga somjag också snuddade vid, nämligen den som berörgymnasieskolan och utvecklingen av den. Jagmenar att vi måste vara väldigt öppna, och jagvälkomnar för övrigt vad sade i detärendet. Hon erkände att hon hade ändrat sig. Vimåste alla vara öppna för att se från ömse håll hurvi kan komma till rätta med de svårigheter somfaktiskt finns. Det finns en mycket hög ambition iden gymnasiereform som håller på attgenomföras.Jag tror att det viktiga är att det får göras mycketutvecklingsarbete ute på skolorna, och att vi ärlyhörda.Anf. 212 ()replik:Fru talman! Den modifiering som gjorde när det gäller överkompensationentill friskolorna var bra. Men jag böjar bli tveksamtill att ens begreppet flertalet kan vara riktigt,därför att av de aktuella friskolorna ärWaldorfskolor. Det finns ganska mångaMontessoriskolor, och vi har, som sagt, finska ochestniska skolor och andra.Om man skall fortsätta att hacka på friskolorna trorjag att det är bra att man ständigt gör en distinktion,så att alla inte skär över en kam.Lena åberopar moderatstämmansom skulle ha fördärvat vår enighet om betygen.Moderatstämman förändrade inte på något sätt dengemensamma skrivning som vi var överens om efterförhandlingarna. Det enda som förändrades var attkanslipersonalen i sin uppräkning av olika typer avkommunikation mellan hem och skola eller skolaoch hem, sade att man också skulle kunna tänka sigatt skriftlig information skulle kunna innehållabetygsliknande omdömen. Det hade ingenting medvare sig den ena eller den andra stämman att göra.Jag välkomnar också den här öppenheten, därföratt vi vet hur låst det var 1991 när propositionenantogs. Jag tror att det är väldigt bra om vi, utan attbinda oss för mycket vare sig bakåt eller framåt,kan föra en öppen diskussion utifrån varje elevsindividuella behov. Det är framför allt de svagasteeleverna, som tidigare kanske genomgick ett- ellertvååriga linjer, som tenderar att drabbas. Vi måstehjälpa till att hitta bra metoder för att lösa dessafrågor.Anf. 213 ()replik:Fru talman! Det är inte någon nyhet för någon isocialutskottet att vi socialdemokrater är, har varitoch kommer att vara emot betyg ellerbetygsliknande skriftliga omdömen redan i årskurs1. Det var alldeles klart att vi aldrig skulle trädaöver den gränsen. Genom moderatstämman fick viklart för oss att avsikten med kompromissen var skulle tolka in detta. Därmed gick det inte attkomma överens. Det går inte att brygga över såstora åsiktsskillnader.Folkpartiet fick i det sammanhanget bestämma sigför om man stod närmare ellerSocialdemokraterna i den här frågan. Jag beklagar det.När det gället gymnasiefrågan tror jag att denöppenhet som vi alla talar om är positiv. Vi skallkomma ihåg att reformen kom till under ganskahård politisk polemik. Sedan accepterade denborgerliga regeringen och partierna i regeringenden här reformen. Det välkomnar vi. kan vigemensamt konstatera att det finns problem. Dåhar vi alla ett gemensamt ansvar, oberoende av påvilken sida vi har stått i den tidigare diskussionen.Anf. 214 ()replik:Fru talman! Det är självfallet att vi alla är på detklara med var vi står i betygsfrågan. säger att det inte skall råda någontveksamhet om att vi inte vill ha betyg från årskurs1. Det råder väl ingen tveksamhet i den här saleneller någon annanstans att vi därvidlag följersamma linje. Vi vill inte heller ha betyg från årskurs1. På den punkten har vi olika synpunkter i olikapartier.Lena sade att Socialdemokraternavalde sin linje och att valdeModeraternas linje. Det gjorde vi inte. Vi valdeeleverna och föräldrarna. De skall avgöra hurinformationen skall utformas utifrån det alldelesutmärkta förslag som Socialdemokraterna fördefram i sin partimotion och som vi har som grund förkommunikationen mellan skola och hem, nämligenutvecklingssamtalet.Om det utmynnar i att föräldrar och lärare kommeröverens om att man vill dokumentera det i någonform, kanske t.o.m. i något så hemskt som ettbetygsliknande omdöme, kan jag acceptera det. Dåsker det på rätt nivå, inte från ellerregeringskansliet, utan precis där det skall försiggå,nämligen i klassrummet och med bra kontaktmellan föräldrar och lärare.Vi i de fyra partierna accepteradegymnasiereformen 1991, trots att vi, framför alltModeraterna och , var väldigt kritiska.Vi tog där upp en mycket bra idé, nämligen att debeslut som har fattats av riksdag kan manacceptera. Vi hotade möjligtvis att riva upp dem.Jag hoppas att ni har samma inställning när ni såsmåningom närmar er valrörelsen, nämligen att nislutar att hota med det.Anf. 215 () replik:Fru talman! Det är alltid trevligt att få diskuteramed och Hans Nyhage -- medmän som ägnar sig åt politikens mjuka frågor.När det gäller problemen inom gymnasieskolantror jag att vi politiker också bör se påförhållandena inom . En bra åtgärdsom har vidtagits är enligt min uppfattning att manhar tagit bort valet mellan allmän och särskild kurs.Det tror jag är alldeles riktigt, t.ex. för att bryta densociala snedrekryteringen och för att tillgängliggöraolika ämnesinnehåll.Men tillgängliggörande handlar också om annat,. Det handlar om möten mellanmänniskor. Det är i det sammanhanget som jag troratt den här regeringen är fel ute. Jag tror att mangenom denna ivriga privatisering och genomstartandet av fristående skolor egentligen skapar enseparation mellan människor, som i unga åldrarbehövde möta varandra -- för ämneskunskapernasskull och för det sociala livets skull.Jag tror att elever från Livets ords skola skulle måbra av att på skolan i möta en elev som ärfläckfri socialliberal eller tvättäkta marxist -- annarskan chocken bli för stor när de bli och kommerut i verkligheten.Anf. 216 ()replik:Fru talman! Vi är säkert alldeles överens om att deti hög grad handlar om möten mellan människor. Jagvill spinna litet grand på det.Inom den ''sömlösa'' skola som vi nu har diskuterat,med gemensamma läroplaner för den obligatoriskaoch den frivilliga skolan, handlar det väldigt mycketom kommunikationen från gymnasieskolan ochned till . Det handlar om att alla,syokonsulenter och syopersonal över huvud taget,skall jobba med att försöka diagnostisera varjeelevs specifika önskemål och förutsättningar, för attdärmed försöka skapa en så god skolgång sommöjligt i gymnasieskolan. Jag menar att det finns engrupp elever som kommer att må och lyckas bättreoch få ett bättre självförtroende om de slipper dehär ganska fyrkantiga kraven.Jag delar uppfattning att detfinns skolor som så att säga kan vara så speciella där inte får en bred bild av hur samhället serut. Men samma sak gäller där: Vi kan inte förbjudade här skolorna, i och med att det faktiskt finnsföräldrar som vill ha sina barn där. Sedan kan vidiskutera var gränsen går mellan föräldrarätt ochbarnens rätt, men det är en annan fråga.Anf. 217 () replik:Fru talman! Det här är intressant. Visst ärkommunikationen från gymnasieskolan tillgrundskolan viktig, men det måste vara fråga om enreversibel kommunikation. Vi skall som politikerakta oss för att säga att skall anpassasig efter gymnasieskolans krav. Det måste här varafråga om en kommunikation. Gymnasieskolanborde kanske i en hel del fall ta vara på erfarenheterfrån tidigare mellanstadium. Jag tror att man har mycket att lära där. Detgäller att bryta ner hierarkierna mellan lärare iungdomsskolan. Det tror jag är viktigt.Jag tolkar det säger som: Skolanär till för barnen, för eleverna. Det är det primära.Vi i är emot betyg. Vi kanske får 4eller av den anledningen -- jag vet inte. Sompolitiker måste man också driva opinion, så jag bryrmig inte om ifall vill ha betyg, utan jag driverdet som jag tycker är riktigt.Christer och jag är överens omutvecklingssamtalen. Det är i det sammanhangetviktigt att gå ut och tala om att det inte får bli frågaom något hafsverk. Jag har nämligen varit påsådana samtal själv. tog det, och jagträffade tre lärare: 19.00--19.10, 19.10--19.20 och19.20--19.30. Så får det naturligtvis inte gå till, utanutvecklingssamtalen skall ske i lugn och ro.Anf. 218 ()replik:Fru talman! Jag vill litet grand förklara och utvecklavad jag menade med det jag sade omkommunikation. Det jag framför allt är ute efternär jag talar om att gymnasieskolan måste jobbaemot är någon form avmarknadsföring, där man så att säga klargör vad denya programmen är i förhållande till de gamlalinjerna. Jag tror nämligen att det kan finnaselever som t.ex. tidigare skulle ha valt linjenHandel och kontor, därför att något syskon ellerkamrat kanske har gått där, men som harhamnat på Handel och administration, där mant.ex. Detta kanupplevas som kolossalt jobbigt. Den kontakt jagtalar om, som då i och för sig är enkelriktad,handlar väldigt mycket om att förhindra felval, somkan ske utifrån att man är otillräckligt informerad.Också jag tror att det skulle vara väldigt lyckligt omman kunde hitta modeller som innebär att lärarekan tjänstgöra både i det vi kallar högstadietoch i gymnasiskolan och kanske kan gå däremellan.På så vis kunde de kanske där bli den bro och denöverbyggnad som vi skulle behöva för att få en''sömlös'' skola och genomföra ett 1--12-tänkande,som omfattar alla årskurser från ettan igrundskolan till tredje året i gymnasiet, eller detsom och jag så ivrigt eftertraktar,1--13-perspektivet.Anf. 219 ():Fru talman! Vi har alla stora ambitioner och knyterstora förhoppningar till utbildningsväsendet. Ävenom vi inte är så många som deltar i dennadebatt, är utbildningsfrågorna livligt diskuteradehär i . Vi vill, liksom regeringen, attutbildningsväsendet skall vara en av de viktigasteförutsättningarna för det framtida välståndet.Vi är oense här i synen på skolsituationen.När man läser den socialdemokratiskapartimotionen blir man också orolig och beklämd.Det talas om sådant som vår utskottsordförandeockså nämnde i sitt anförande: försämringar ochnedrustningar och att entydiga rapporter om dettahar kommit in.Ja, hur har då våra elever det ute i den svenskaskolan? För att få ett samlad bild av hur det såg utute i kommunerna anordnade vi iutbildningsutskottet en offentlig utfrågning kringdetta. Där fanns representanter från bådesocialdemokratiska och borgerliga kommuner.Socialdemokraterna var ivriga att få till stånd denhär debatten och väntade sig väl nattsvartarapporter. Också vi från regeringspartierna tyckteatt det var bra med en utfrågning och välkomnadeatt den kom till stånd.Under utfrågningen visade det sig att de inbjudnatalarna hade ett intryck av att utbildningen i stortvar fredad i deras respektive kommuner, att denhade stått sig bra i konkurrensen med andrasektorer. Det visade sig att kvaliteten inte hadeförsämrats, utan att den snarare hade utvecklatsoch förstärkts. Den avreglering som hade skettinom skolans område tyckte man var väldigt bra,eftersom man nu hade fått friheten att organiseraundervisningen i nya modeller, man hade mersamverkan med andra sektorer, med den socialasidan, med fritidssidan, osv. Representanterna frånkommunerna tyckte att det var bra att det var slutpå centrala riktlinjer och detaljregleringar. vardet lättare att nå flexibla lösningar och ett merrationellt utnyttjande av resurserna.Det var bra att få den här bilden. Vi gör alla vårabesök i skolor, men här fick vi en samlad bild. Jagtror kanske att socialdemokraterna i utskottet varnågot besvikna, eftersom det inte riktigt stämdemed deras beskrivning av hur det ser ut i densvenska skolan.Trots det kärva ekonomiska läget föreslårregeringen i årets budgetproposition betydandeförstärkningar för att förbättra skolsituationen förelever med funktionshinder. Det blir satsningar påkonsulentorganisationerna vid , det blirutveckling och utökning av läromedelsproduktionoch försöksverksamhet med utgivning av läromedelför dyslektiker, något som är väldigt viktigt, vilketvi fick höra inte minst i förrgår, vid en utfrågninghär i riksdagen.Hur det står till med våra handikappade elever utei skolorna är mycket intressant att få veta. Ocksåom detta fick vi en del rapporter underutfrågningen i höstas.Det visade sig att elever med mycket stora behov,med vad man kallade särskilt särskilda behov, ficksina behov väl tillgodosedda. Läget för dem hadet.o.m. Man var ute i kommunernaväldigt mån om att betona att resurser måste finnasavsatta centralt i kommunerna för just dessa elever.Däremot oroade det mig, som arbetar mycket medhandikappfrågor, att de mer tysta eleverna, med''tysta'', icke väl kända svårigheter, hade drabbatsav försämringar. Detta måste mycketnoga titta på i sin uppföljning, och vi måste varamycket uppmärksamma på detta.De nya läroplaner som harbeslutat om ger stora möjligheter för varje enskildskola att organisera sin undervisning ochpresentera sina ämnen så att de tillgodoser allaelever efter deras specifika förutsättningar ochbehov.Jag känner särskilt mycket för flickornas rätt till enlikvärdig utbildning.Gång på gång får vi rapporter om att det ärpojkarna som uppmärksammas, det är pojkarnasintressen som tillgodoses och flickorna kommer påundantag. Trots att vi får alla dessa rapporterhänder det väldigt litet. Det går framåt mycketsakta.Som jag ser det är lärarutbildningen en avgörandefaktor. Ett annat område som måste åtgärdas ärrektorernas utbildning och fortbildning. Den måsteuppmärksamma flickornas speciella intressen. Viser ju hur stort behov det finns av flickorsutbildning inom tekniska och naturvetenskapligaområden. Vi kan inte avstå från en sådan resurs ifortsatt utbildning. Det vore helt fel.Jag menar också att den internationella och svenskaforskningen ger vid handen att en kompetentskolledning är den enskilt viktigaste faktorn bakomframgångsrika skolor. Jag hoppas att i den nyautbildningen, som regeringen anslagit 15 miljonerkronor ytterligare till för ledarskapsutveckling ochkompetensförsörjning just skall ta upp frågornakring flickornas rätt till en likvärdig utbildning i densvenska skolan.Fru talman! Vi har en god grundutbildning iSverige, men när det gäller den akademiska sidanligger vi efter våra konkurrentländer. Det är minfasta övertygelse att om vi skall klara oss somvälfärdsnation så måste vi satsa påkompetensutveckling i vid mening. Jagåterkommer till det som nämnts tidigare om detlivslånga lärandet. Vi måste komma till rätta medden sociala snedrekryteringen. Vi måste se till attalla människor får del av olika former: komvux,bildningsförbund, folkhögskolor, högskolor ocholika personalutvecklande åtgärder.I detta sammanhang vill jag betona hur viktigt detär att utbildning ges i decentraliserade former. Frånen glesbygd vet jag hur svårt det är för människoratt ta sig i väg och studera långt hemifrån. Här kanden nya data- och teletekniken ge stora möjlighetersom måste utnyttjas.Jag vill också nämna de små och mindrehögskolorna. De måste kraftigt förstärkas och demåste få sina fasta forskningsresurser, som viarbetar så väldigt mycket för inom Centern.Vi behöver i få en samladkompetenspolitik. Det är inte bara viktigt, det är enöverlevnadsfråga för oss som välfärdsnation. Jagtror att det också skulle behövas en samordningbåde på arbetsmarknad och utbildningspolitik föratt vi skall få dessa insatser slagkraftiga. Vi saknari dag en sådan samordning. Vi i är bereddaatt gå i spetsen för ett politiskt nytänkande, alltsåen samlad politisk strategi förkompetensutveckling.Anf. 220 ()replik:Herr talman! Jag tackar för att i vårt krav på ett brett nationelltkompetensprogram, för det behövs verkligen.Marianne vill stödja mindre ochmedelstora högskolor. Det har funnits möjlighet tilldet, men har tillhört denmajoritet som har avslagit de socialdemokratiskakraven om detta . Det blir en nymöjlighet då vi väcker ett nytt förslag om att geökade forskningsresurser till mindre ochmedelstora högskolor. Vi får se vad MarianneJönsson väljer att göra då.Marianne säger att hon blev bekymrad närhon i den socialdemokratiska partimotionen lästeom försämringarna av skolan. Jag måste säga att jagblir orolig när det är den socialdemokratiskamotionen som gör bekymrad.Det borde faktiskt vara verkligheten. Vad vi harskrivit om är hur verkligheten ser ut.Marianne säger att så sades det inte påutfrågningen. Jo, det gjorde det visst! Det jag togupp i mitt anförande om att klasserna blir större, atthalvklasstimmarna blir färre, att extrastödet tillelever med särskilda behov minskar, attspeciallärarresurserna krymper och att elevvårdenurholkas är direkta citat från utfrågningen.Visst är det sant att elever med fysiska, synligahandikapp inte än så länge har drabbats särskilthårt av nedskärningarna, men alla de med osynligahandikapp har råkat väldigt illa ut.Vi kan glädja oss åt att under den här utfrågningenvar kommunerna glada över avregleringen. Denstår vi alla bakom.Men, , när allt som regeringengör är så bra, vill då berätta vaddet är för bra med att dra ned 120 miljoner påhemspråksundervisningen?Anf. 221 ()replik:Herr talman! Då får jag börja bakifrån medhemspråksundervisningen. Vi har inte haft såmycket diskussion om det här . I den frågananser jag att man ger elevernamed invandrarbakgrund en stor möjlighet: De kanläsa hemspråket som B-språk, som sitt fria val, mankan ta det utanför timplanebunden tid. Jag anser attdet är en mycket bra och fin organisation förhemspråksundervisningen.Jag har läst igenom kompendiet ifrånutfrågningsdagen , och jag kan fortfarandeinte få något annat intryck än att det var positivasignaler. Inte minst detta med avregleringen -- nuhade man ett instrument i sin hand med möjlighetatt själv utforma sina skolor och sin organisation.När jag hör är det som ett liteteko från det förgångna -- det var så bra medcentralstyrningen osv. Jag kan inte instämma. Dethar randats en ny tid med valfrihet och möjlighetertill kreativa lösningar på lokal nivå. Genomdecentraliseringen utlöser man en massamänniskors ambitioner och kreativa förmågor.När det gäller era krav att öka resurserna till de småoch medelstora högskolorna har ert handlande intevarit konsekvent. Vi hade en diskussion om det ivåras, och vi skall väl inte upprepa den . Underhöstriksdagen året innan hade mycketstarka krav om att de små och medelstorahögskolorna skulle direkt få förvaltaforskningsresurserna, och vi ville ha det inskrivet ihögskolelagen. Tyvärr fick vi inte något gensvarifrån socialdemokraterna. Jag tycker nog attintresset nu är litet sent påkommet.Anf. 222 ()replik:Herr talman! Jag tror att vi skall diskutera de småoch medelstora högskolorna vid ett annat tillfälle.Men har och Socialdemokraternakunnat hålla ihop. , återigen, håller ni ihop medModeraterna och får det här dåliga resultatet av erpolitik.Så till hemspråken. Det är inte första gången de äraktuella för besparingar här i . 1991 fannsockså ett besparingsförslag, men då var situationenen helt annan. Då fanns mycket generösarebidragsbestämmelser förhemspråksundervisningen, och verksamheten varpå en mycket högre nivå än . Det fanns säkertutrymme att ta ett och annat ifrånhemspråksundervisningen då.Då sade man i en centermotion, med bl.a.Marianne som undertecknare: Den allraallvarligaste effekten av regeringens förslag är dockatt det ger felaktiga signaler som kan leda till ökadesvårigheter både för personalen som svarar förhemspråksundervisningen och för de elever somomfattas av densamma. Det finns alltför många ivårt land som lätt finner förevändningar för att visaen negativ och ogenerös attityd gentemot flyktingaroch invandrare från andra länder, och det vore illaom ett dåligt genomtänkt besparingsförslag skullebidra till detta.Då hade vi ändå en mycket generös situation förhemspråksundervisningen, den tålde att skäras på.Nu är den nere efter stora besparingar somkommunerna tvingats till, och tål den inte attsparas mera på. I varje fall tål inte helheten av detman ger till invandrarbarnen att sparas på.Gör gärna om bestämmelserna, jag håller ocksåmed om det, men spar inte på invandrarbarnensundervisning!Anf. 223 ()replik:Herr talman! Jag upprepar vad jag sade i min förstareplik till : Här är det mycketgeneröst. Hemspråken -- med undantag av denordiska språken, där vi inte har någon gräns -- . Genom de nya bestämmelserna kan de läsassom B-språk, som elevernas fria val, denmöjligheten fanns inte 1991, och dessutom kan manläsa dem utanför timplanebunden tid. Inom denram där vi har dessa resurser och dennaorganisation så tycker jag nog att det är väl tillmätttid för att dessa elever skall kunna tillgodogöra sigkunskaper i hemspråken.Anf. 224 ():Herr talman! Först vill jag säga några ord omresurserna till skolan. Bl.a. har Göteborgdiskuterats och den segregation som påstås ha blivitresultatet av den förda skolpolitiken frånregeringens sida.Beatrice nämnde tidigare att frågan harmycket med införandet av stadsdelsnämnderna attgöra och även den bostadssegregation som finns iGöteborg som uppkom i huvudsak undersocialdemokratisk regim. Jag är den första attbeklaga att en del stadsdelsnämnder i Göteborginte ger skolorna vad de behöver. Det är högstbeklagligt. Vi har från mitt partis sida motioneratom en översyn av hur resurserna fördelas. Detgäller dels fördelningen till stadsdelsnämnderna,dels hur stadsdelsnämnderna sköterresursfördelningen. Det finns saker att uträtta påden punkten.I mars 1993 tillkallade regeringen en utredning omförlängd skolgång och sänkt skolpliktsålder. Fleraav partierna tycks redan ha bestämt sig för attskolgången bör förlängas till och attskolstarten bör ske vid . Vilka modeller förförlängd skolgång och tidigare skolstart somkommer att belysas i det fortsattautredningsarbetet redovisades i en förstadelrapport . Jag tänker inte gå in påde olika modellerna utan vill gärna avvaktautredningens slutförande och försöka ha ett öppetsinne för de slutsatser utredningen kommer framtill och även vad som framkommer iremissomgångarna.Däremot tror jag inte det skadar att redan nudebattera vad vi vill och behöver uppnå med dagensoch morgondagens skola och ställa detta i relationtill skolgångens längd och vid vilken ålderskolstarten bör ske.Vilka problem är det vi bl.a. behöver komma tillrätta med?Enligt mitt sätt att se är det ett par saker som, merän många andra, hindrar den kvalitetsutvecklingjag tror alla är intresserade av att se i dagens skola.Ett problem är den dåliga läsutvecklingen hosalltför många elever. Den har många olika orsaker.Jag har redan vid ett flertal tillfällen tagit upp denegativa effekter detta problem har för denenskilde eleven. Hela skolgången spolieras förmånga av dessa elever. Den bristande läsförmåganinverkar på kunskapsutvecklingen i snart sagt allaämnen. Många av dessa elever riskerar att lämnaskolan med en mycket låg kunskapsnivå och medett självförtroende som är skadat för livet.De problem på gymnasiet som har tagits upp av endel talare rör också problemet medläsförmågan. Bl.a. nämnde attdet är viktigt att beakta även när mantalar om gymnasiet. Jag håller till fullo med omdetta.Utbildningsutskottet hade ettseminarium om dyslexi där en hel del värdefullasynpunkter kom fram. Även om det var svårt att fåfram en klar och entydig definition av begreppetsinnebörd och företeelsens orsaker, var alla överensom att elever med uttalade lässvårigheter var ibehov av tidig hjälp.Ett annat problem är att elever går vidare utande grundläggande kunskaper som egentligen krävsför att gå vidare. Detta problem är i stort settförbisett. Eller är det kanske så att man på grundav skolans organisation inte anser sig hamöjligheter att på ett effektivt sätt ta itu medproblemet? I ämnet svenska, det gäller bådeläsning, läsförståelse, skrivning och inte minstbegreppsuppbyggnad, är man helt beroende av attbemästra ett steg i utvecklingen för att sedan kunnata nästa steg. Detsamma gäller främmande språk,matematik och även vissa andra ämnen.