prot · GH0955 · 1994-01-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:55Torsdagen den 27 januariKl. 12.00--4.071 § Utökning av antalet suppleanter ikulturutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i kulturutskottet utökades från 19 till20.Kammaren biföll denna framställning.2 § Val av suppleant i kulturutskottetFöretogs val av en suppleant i kulturutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i kulturutskottetLena Klevenås (s)3 § AvsägelserTalmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget att vara ledamot iutbildningsutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.Talmannen meddelade att ()avsagt sig uppdraget att vara suppleant ijustitieutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.Talmannen meddelade att () avsagtsig uppdraget att vara suppleant iutbildningsutskottet.Kammmaren biföll denna avsägelse.Talmannen meddelade att () fr. o.m. avsagt sig uppdraget att varasuppleant i finansutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.4 § Anmälan om kompletteringsval till vissautskottTalmannen meddeladeatt Socialdemokratiska riksdagsgruppen på grundav uppkomna vakanser anmält ledamot i utbildningsutskottet efter EwaHedkvist , som suppleant ijustitieutskottet efter samtKristina och somsuppleanter i utbildningsutskottet efter KristerÖrnfjäder och ochatt liberalernas riksdagsgrupp fr. o. m.den 7 februari anmält och som suppleanter i finansutskottet, BengtAhlquist som suppleant i utrikesutskottet underHåkan ledighet samt suppleant i bostadsutskottet under OlleSchmidts ledighet.Talmannen förklarade valda tillledamot i utbildningsutskottet ()suppleant i justitieutskottet ()suppleanter i utbildningsutskottet () ()suppleanter i finansutskottet ()()suppleant i utrikesutskottet ()suppleant i bostadsutskottet ()5 § Anmälan om ordförande och viceordförande i den svenska delegationen till och densvenska delegationen till EFTA-staternasparlamentarikerkommittéTalmannen anmälde att den svenska delegationentill dels , dels utsett LarsTobisson (m) till ordförande och ()till vice ordförande.6 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 17, 18 och 19januari.7 § Svar på interpellation 1993/94:77 omförhandlingarna med EU och den svenskaalliansfrihetenAnf. 1 Utrikesminister ():Fru talman! har i en interpellationställt följande fyra frågor till Europaminister angående förhandlingarna med EU ochden svenska alliansfriheten:1. Hur förklarar svenska företrädare i EU-förhandlingarna att alliansfrihet skall gåatt förena med EU:s försvarspolitiska mål?2. vill ha möjlighet att inte vara vare sigmedlem eller observatör i VEU. Hur motiverarvåra förhandlare denna ståndpunkt?3. Hur kommer regeringen att svara om EU underförhandlingarna begär att skall försäkra attvårt land skall delta i framtida militära åtgärder somministerrådet beslutar om?4. Avser regeringen att under förhandlingarnaåtminstone framföra som villkor för attdelta i militära åtgärder att dessa genomförs endasti enlighet med FN-beslut?Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågorna.Jag börjar med frågan om alliansfrihetensförenlighet med EU:s försvarspolitiska mål.Regeringen har i förhandlingarna klargjort attSveriges militära alliansfrihet alltjämt består. Vi harockså klargjort att vill medverka fullt ut ochaktivt i den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken inom unionens ram.Vi har förklarat att vi är medvetna om attutformningen på lång sikt av en gemensamförsvarspolitik, som med tiden skulle kunna leda tillett gemensamt försvar, är ett mål för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.Denna kommer att diskuteras vidare inom ramenför översynskonferens. Vi har också sagtatt vi inte avser hindra den Europeiska unionensutveckling på vägen mot detta mål.Vid ministermötet enadesEU och de fyra ansökarländerna, , ,och , om en gemensamdeklaration. I den bekräftas återigen den hållningtill den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken som gällt.Deklarationen innebär att inte gör någraåtaganden som går utöver de rättigheter ochskyldigheter som gäller för de nuvarandemedlemmarna.Det råder alltså full samsyn mellan EU och ossbeträffande hela kapitlet om utrikes- ochsäkerhetspolitiken.Den gemensamma deklarationen är myckettillfredsställande. Den tillgodoser unionensönskemål att ansökarländerna utan reservationereller legala hinder accepterar EU:s utrikes- ochsäkerhetspolitiska ambitioner, sådana de definierasi . Men den respekterar ocksåfullt ut ansökarländernas ståndpunkter, som dedefinierades vid förhandlingarnas öppnande.Regeringen anser det vara mycket värdefullt ochväsentligt att på denna grund kommer attkunna delta i ett samarbete som ytterst syftar till attbidra till fred och stabilitet i hela och till attstärka också säkerhet.Vid ministermötet fastslogs bl.a.att ansökarländerna kommer att kunna knytas tillEU:s utrikes- och säkerhetspolitiska arbete underden tid som föregår anslutningen till EU. Dettakommer att öka våra möjligheter att aktivtmedverka i den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken redan från den tidpunkt då viinträder i unionen.Vad beträffar framtida förhållande tillVEU, har förklarat att detta kandefinieras först när vi blivit medlemmar av EU.Detta är den ståndpunkt regeringen följer.Följaktligen är detta en fråga som inte berörs vidförhandlingarna.Som torde ha framgått av vad jag sagt saknarBengt tredje och fjärde fråga därmed varjeaktualitet.Låt mig inför kammaren göra helt klart att vi underhöstens förhandling inte utsatts förfrågor som ifrågasatt vår alliansfrihet. Vår klartdeklarerade politik, baserad på beslut,liksom vår demonstrerade vilja att i praktikenmedverka till biläggande av tvister och tillskapandet av en ny fredsordning i harbefunnits fullt övertygande.Anf. 2 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret.För närvarande råder ganska stor osäkerhet omvart säkerhetspolitik är på väg. Från deneuropeiska unionen får vi signaler som säger att vimåste bestämma oss för att gå med i ett gemensamteuropeiskt försvar. Det formuleras på olika sätt. får vi höra att NATO vill ha sommedlem. NATO tycks också vilja låta sitteuropeiska ben, den västeuropeiska unionen, blimera självständigt.I svaret sägs att regeringen är medveten ommålsättningen inom den europeiska unionen närdet gäller en gemensam försvarspolitik och ettgemensamt försvar. I artikel b iMaastrichtfördraget slås målet för unionen fast.Unionen skall hävda sin identitet i internationellasammanhang, särskilt genom att man för engemensam utrikes- och säkerhetspolitik. På långsikt omfattar den en gemensam försvarspolitik,som med tiden skall kunna leda till ett gemensamtförsvar. Min erfarenhet, bl.a. som ledamot i , är att detta är ett mycket viktigt målför den europeiska unionen och att tongivandekrafter vill uppnå det så fort som möjligt. Ivern ärstor bland många av de politiker vi möter ute iEuropa.Vid toppmötet i sadesi deklarationen om utrikes- och säkerhetspolitikenatt Västeuropeiska unionen snabbt skall vidtasamtliga de åtgärder som är förutsedda i fördragetoch i den deklaration som rör Västeuropeiskaunionen. I den deklarationen sägs att VEU skallupprätta en planeringsenhet och ett närmaremilitärt samarbete som ett komplement tillalliansen -- särskilt på områden där det är aktuelltmed logistik, transport, utbildning och strategiskövervakning. Man skall hålla möten mellan VEU:sförsvarschefer, man skall ha militära enheter somlyder under VEU osv.Det vore verkligen intressant att veta om Sverigemed sin nuvarande alliansfria position skulle haställt sig bakom den deklaration om utrikes- ochsäkerhetspolitiken som antogs den 29 oktober.Skulle ha gått ut, eller lagt ned sin röst? Jagskulle med intresse motse ett svar frånutrikesministern på den frågan.NATO har ju också haft en programgrupp förforskning och utveckling samt tillverkning avkrigsmateriel i EPG. Den har förts över till VEUoch kallas VEAG. ansökte tidigare ommedlemskap, men blev inte intaget i EPG. Hur ärvåra relationer till den nya konstruktionen?Det brittiska fredsforskningsinstitutet har, , visat hur ettomfattande militärt forsknings- ochutvecklingsprogram växer fram i . 13 stater,med i spetsen tog inom EPG initiativ till25 olika forskningsprojekt; fyra fem länder svararför varje projekt. Det går under namnet EUCLID.Det finansieras delvis av vapenindustrin och ärinordnat under VEU. Budgeten är ca 1 miljardkronor . Den demokratiska insynen i detupprustningsprojektet verkar vara ganska liten.Var inte europeiska unionen ett fredsprojekt?Hotas inte framstegen på nedrustningens ochavspänningens område av hemliga militäraprojekt? Föder inte sådant misstänksamhet ochosäkerhet? Leder det inte också till att andraaktörer tar det säkra före det osäkra och drivervapenutveckling igen?Mellan 1985 och 1990 har den militära forskningenfått kraftigt ökade resurser såväl i som iTyskland.T.o.m. i EG-parlamentet oroas man av dennautveckling. sade man om EUCLIDatt det uttalade målet var att expandera denförsvarsindustriella basen. Det kan förvärraöverkapaciteten i . Det är ett faktum attindustrin har fått ett forum där man kan samordnasina shoppinglistor. Det är en anakronism, sägerman.Starka krafter arbetar också på att artikel 223 iRomfördraget, som möjliggör nationell styrning avvapenhandeln, skall bort. I den riktningen verkarSir i kommissionen.Enligt ett strategidokument, för tyska Bundeswelt,, säger man om den nyaupprustningen, att upprätthållandet av den friavärldshandeln och tillgången på marknader ochråvaror i hela världen skall vara ett mål för dennamilitära styrka. Men man tillfogar att det skall skeinom ramen för en rättvis världsordning.I höstas klargjorde VEU:s generalsekreterare, , att VEU skall kunna agera på egenhand när det gäller Europeiska Unionens intressen.Han säger att de skall kunna ingripa såväl inom somutanför den egna kontinenten när vitala intressenoch medlemsländernas medborgare är i fara. Det äralltså ganska vittgående mål som diskuteras.Om försäkrar att man ansluter sig tillvisionen om ett gemensamt försvar, men vill fattabeslut först efter det att vi blivit medlemmar -- hurkommer vi då att argumentera, om vi skall säga nejtill en gemensam försvarspolitik? Finns denmöjligheten över huvud taget?Anf. 3 ():Fru talman! Jag vill gärna delta i debatten eftersomjag tycker att det är viktigt att vi för en öppendebatt kring säkerhetspolitiken så att svenskafolket får veta vart vi är på väg. Jag uppskattar attutrikesministern i en artikel i sina åsikter och vilka visioner som finns.Jag delar emellertid inte slutsatsen, att vi skulle gåmed i NATO eller VEU. Jag tycker att vi skall hållafast vid alliansfriheten. Men det är viktigt attsäkerhetspolitiken är förankrad hos folket; det är jufolket som skall försvaras. Särskilt i en demokratiär det viktigt att människorna känner att man förden säkerhetspolitik de vill ha.Det sägs att vi är alliansfria. Jag harsvårt att få det hela att gå ihop, inte minst medtanke på vad som står i . Därsyftar man helt klart till en gemensamförsvarspolitik. I svaret står att regeringen menaratt man inte kommer att hindra EU att utveckla engemensam försvarspolitik, om vi blir medlemmar. IMaastrichtfördraget står att VEU skall verka för enintegral del av unionens utveckling, att utarbetaoch genomföra unionsbeslut och unionsaktionersom berör försvaret. Det står alltså ganska klart iMaastrichtfördraget hur VEU är tänkt att kopplas,och redan nu kopplas till unionen.I blev det en debatt inte minst när detgällde frågan om säkerhetspolitiken. Det danskafolket sade först nej. Efter nya förhandlingar medEG fick man besked om att man inte skulle behövavara med om ett gemensamt försvar; det gälldeäven frågan om en monetär union. Varför behövdeman ett sådant undantag i ? Man är juändå med i NATO. Ändå kände man att man inteville vara med i en gemensam säkerhetspolitik.Sverige däremot, som har deklarerat sig varaalliansfritt, har inga som helst betänkligheter. Detär litet svårt att förstå. Vad betyder det danskaundantaget, som de fick till stånd genom sin andrafolkomröstning?Jag vill också ta upp frågan om IEPG och VEAG,som det numera heter. Det är en del av VEU. Jagdebatterade detta med försvarsminister . Som svar på frågan fick jag då vetaatt har ett visst utbyte i form av ettutbildningsprogram som finns inom VEAG; detkallas . Även kommer personer frånSverige -- både från FOA och försvarsindustrin --att delta i det programmet. finns också medi ett råd för att utveckla denna typ avutbildningsprogram. Då har vi ju en fot inne blandallierade stater; i VEU finns europeiska NATO-stater. Det är därför svårt för mig att se att vi skullevara alliansfria. Vi deltar ju aktivt i samarbetet. Vårförsvarsindustri blir alltmer inflätad i samarbetetmed NATO-staterna.Detta gäller inte minst EUCLID, som . Det är ju ett program som syftar till har gemensam utveckling, produktion och såsmåningom försäljning av vapen. Man måste seförsvarsindustrin som en del av säkerhetspolitiken.Tidigare har vi sagt att vi skall ha en starkförsvarsindustri för att kunna vara alliansfria. Viskulle vara oberoende av andra stater för att kunnaha våra egna vapen. blir det ju inte så, utantvärtom. Vi går mer och mer in i ett fast samarbeteoch görs beroende av de andra försvarsindustriernainom NATO-staterna. Det är svårt för mig att se attvi skulle kunna hävda att vi är alliansfria ochkommer att vara det framöver.Anf. 4 Utrikesminister ():Fru talman! Jag hade väntat mig att skulle uttrycka åtminstonenågon form av glädje över de resultatrikaförhandlingarna , och någon formav uppskattning och tillfredsställelse över dengemensamma deklarationen. Vi har avslutat detsäkerhets- och utrikespolitiska kapitlet och har såklart visat utrikespolitiska ochsäkerhetspolitiska målsättningar. De låter sig välförenas med ett medlemskap i den europeiskaunionen. Detta är ju det grundläggande, detalldeles avgörande och väsentliga.Det är som och naturligtvis ocksåIngela inlägg visar: I många organ,organisationer och sammanslutningar pågår intensiv säkerhetspolitisk debatt, om jag fåranvända det uttrycket, och även en militärpolitiskoch utrikespolitisk.Det har att göra med att vi lever i en ny tid, i ettnytt , att det är över, attblockuppdelningen är över och att många länderkänner sig säkerhetspolitiskt hemlösa och villförstärka sin säkerhet. Det är av intresse för Sverigeatt i samarbete med de övriga nordiska ländernautsträcka vår stabilitet österut. Det är också avintresse för det västliga samfundet att hjälpa till attutsträcka stabiliteten österut.Därför för vi så många diskussioner och debatter,och därför har vi också fått det nya förslaget ompartnerskap för fred, som inte är en allians utan enförtroendeskapande process.NATO har vid sitt betydelsefulla möte i början avjanuari beslutat att man inte avser att ta in nyamedlemmar . I stället vill man utforma ett slagsförtroendeskapande arbete som berör bådefredsskapande operationer och civil kontroll avmilitären. Icke-spridningsfrågor kan också kommaatt föras in.Jag vill peka på något mycket väsentligt: I detutrikes- och säkerhetspolitiska arbete som bedrivsinom Europeiska unionen och som kommer attutvecklas till ett ännu fastare samarbete, vilket vifrån svensk sida välkomnar, står icke-spridningsfrågor, nedrustningsfrågor och ESK-samarbete mycket högt upp på agendan.Anf. 5 ():Fru talman! Jag skulle önska att man samarbetademer om ESK -- inte att man gick in i ett gemensamtförsvar eller i militära allianser. Men det tycker jagatt vi är på väg emot utan att människor egentligenvet så mycket om det.När det t.ex. gäller samarbetet medförsvarsindustrin är det mycket få, även här iriksdagen, som vet vad VEAG är. Det finns ingenriktig upplysning om vad vi håller på med. Manborde ta fler initiativ och föra ut mer information.Nu fick jag bra information när jag debatterademed försvarsministern; det måste jag säga. Hankompletterade dessutom med ett brev efteråt,vilket jag också uppskattar. Det måste till enöppenhet i dessa frågor.Utrikesministern är besviken över att jag intetycker att förhandlingsresultaten är bra. Det kundejag kanske tycka om det vore så att vi verkligenkunde fortsätta att vara alliansfria. Då menar jaginte bara . Jag tycker att ävenpå lång sikt skall vara alliansfritt. Det är viktigt attdet finns alliansfria stater också fortsättningsvis.Neutralitet är ett begrepp som uppkom , och konventionen som reglerar detfolkrättsliga i neutrala stater tillkom i 1907.Så detta är inte någonting som är uppknutet tillkalla kriget. Om det tidigare fanns motsättningarmellan väst och öst ser man nu hur klyftorna mellansyd och nord ökar.Sverige borde fortsätta traditionen att varaalliansfritt. Därför är jag orolig över vart vi är påväg. Har man tänkt sig att det skall blifolkomröstning 1996 om huruvida vi skall gå med iett gemensamt försvar? Det måste det väl bli? Detär inte så långt kvar till 1996, då man kommer attta ställning till det som står i Maastrichtfördraget.Det oroar mig.Om vi skall ha en folkomröstning i slutet av åretmåste svenska folket veta var vi står i dessa frågor.Vi kan inte säga att detta är något som vi kangarantera på lång sikt om vi befinner ossi en situation där vi skall ta ställning till om vi skallvara med i ett gemensamt försvar. Då har vi redanpåbörjat ett starkt samarbete medförsvarsindustrin, som jag tycker är en självklar delav säkerhetspolitiken.Anf. 6 ():Fru talman! I mitt första inlägg ställde jag trefrågor.En fråga var hur vi skulle ha röstat om vi hade varitmed i då man lade utdetta projekt och sade att EU skulle vidta samtligaåtgärder. Den frågan fick jag inget svar på.Jag frågade också om inte framstegen pånedrustningens och avspänningens område störs avhemliga forskningsprojekt av den här typen ochomfattningen. Det har ju t.o.m. EG-parlamentetsutrikes- och försvarsutskott hävdat.Visst kan man känna glädje över vissa saker. Mankan känna glädje över att det inte står i papperensom gäller utrikes- och säkerhetspolitiken attSverige nu avser att gå med i VEU eller i ettförsvarspolitiskt samarbete.Jag kan också känna en viss tillfredsställelse överatt utrikesministern gick ut på ettärligt och logiskt sätt och sade att vi måste diskuteraett medlemskap i unionen. Det är ju logiskt.Jag fattar det så att de fyra ansökarländerna i sindeklaration helt och utan reservationer säger sigöverta de målsättningar som finns i fördraget samtrelevanta deklarationer knutna till denna. Rimligenmåste deklarationen av vara ensådan. I så fall har vi anslutit oss till VEU redan.Jag ställde också frågan om vi över huvud taget harnågon möjlighet att stå utanför den gemensammaförsvarspolitiken. Låt oss anta att vi ansluter oss tillnågon typ av gemensam försvarspolitik menfortfarande hävdar att vi i någon mening äralliansfria. Det skulle rimligen innebära att inte kan begära att vi skall deltai de militära operationer som EU beslutar om.Hur skall man då agera om det krävs enhällighet förbeslutet? Vi har ju lovat att inte hindra EU:sutveckling på försvarsområdet. Det finns endeklaration i som säger att omman hamnar i minoritet bör man inte hindraenhällighet om sådan krävs. Alltså skall vi röstamot vår övertygelse i en sådan situation.Hur löser vi det i sådana fall? Skall vi låta bli attdelta i beslut som vi inte gillar, t.ex. genom att gåut och låta det bli enhällighet bara bland denärvarande? Det vore en konstig situation. Detpåstås att har valt den lösningen ibland.Detta är över huvud taget inte realistiskt. All logikleder till ett deltagande fullt ut inom dengemensamma försvarspolitiken och sannolikt ocksåi Västeuropeiska unionen.Jag menar, fru utrikesminister, att detta bordeklargöras före folkomröstningen.Anf. 7 Utrikesminister ():Fru talman! De grundläggande riktlinjerna förSveriges utrikes- och säkerhetspolitik fastläggs häri . Det vet både och . Min och regeringens uppgift är attfölja de riktlinjerna, och det gör vi också.Med all respekt -- många av de frågor som BengtHurtig ställer är hypotetiska. Att bli tillfrågad omhur vi skulle ha agerat i en situation om vi hade varitmed är med förlov sagt en alltförhypotetisk fråga.När jag lyssnade på inläggundrade jag om hon hade funderat över vilkaförpliktelser som en kollektiv säkerhetsordning --när den en gång har upprättats på det sättet som juSverige länge har önskat -- kommer att kräva avoss.Om man önskar en allomfattande europeiskfredsordning, något som mycket länge har legat ilinje med svensk utrikes- och säkerhetspolitik, ochom den fredsordningen skall kunna ha stadga ochtänder, så måste man inse att också vi kommer attställas inför krav och förpliktelser. Det måste vi hamed i det långsiktiga perspektivet. Detta är ocksåett mycket viktigt mål för svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik.Anf. 8 ():Fru talman! Jag fick svaret att min fråga varhypotetisk. Jag tycker inte att den är särskilthypotetisk. Det beslut som jag nämnde fattadesden . Om vi hade varit medlemmar hadevi varit tvungna att ta ställning till frågan. Om vi blirmedlemmar -- det är inte så långtdit -- blir det mycket snabbt aktuellt att vi måste taställning till den här typen av frågor.Självfallet måste man när man utformar ensäkerhetspolitisk strategi föra rätt långtgåenderesonemang om vad som kan hända vid de olikaalternativ som övervägs. Självfallet har viförpliktelser i det internationella samfundet; dethar vi genom vårt medlemskap i märker man att det finns en allmän känsla avatt militära allianser är något som ökar säkerheten.Det kan de naturligtvis ibland göra, men detfungerar bara så länge som de allierade är överens.Problemet uppstår när man gör olika bedömningarinom en allians. Jag kan tänka mig -- precis somtidigare i historien -- åtskilliga tillfällen där vi i vårtnärområde kan hamna i flera knepiga situationerom vi ingår i en allians.Låt oss säga att angriper och attvi är med i en allians där vi förpliktat oss att deltagai gemensamma försvarsåtgärder som innebär atthjälpa . Alliansen gör bedömningen attdet inte finns någon risk att kärnvapen kommer tillanvändning, medan vi i har underrättelsersom gör att vi bedömer risken som avsevärd. Dåföreligger olika bedömningar. Hur skall vi dåagera? Om vi är med i en allians har vi högre kravpå oss som innebär att vi kan dras in i en sådanmilitär konflikt, men om vi är alliansfria har vistörre möjlighet att stå utanför en sådan konflikt.Det finns en rad sådana situationer som kan uppstå.Sverige har länge haft alliansfrihet och neutralitet.Men det har inte sitt ursprång i någon högre politiskmoral i vårt land utan är egentligen ett resultat avdet konflikt mellan två militärblock.Vår alliansfrihet och neutralitet är till stor del enföljd av det geografiska läge som vi har och som harvarit skärningspunkten mellan stormaktsintressen.Man kan ju nu undra om dessa stormaktsintressenförsvunnit.Vår politik har gett ett diplomatiskt ochsäkerhetspolitiskt kapital som inte får försnillas.Det är viktigt att det i världen finns nationer somkan åtnjuta förtroende och visa självständighet ochsom kan fungera som medlare i konflikter, nationersom har speciella förutsättningar för att arbeta medkonfliktlösningar inom ramen för såväl FN somESK och andra internationella organisationer. Detbehövs annat i världen också än militära muskler.Anf. 9 Utrikesminister ():Fru talman! Jag vill avsluta med att säga att denmilitära alliansfriheten består, men Sverigesintresse av att delta i den europeiska unionensutrikes- och säkerhetspolitiska samarbete är stort.Sverige kommer att bli en både beslutsam ochengagerad medlem.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1993/94:80 omarbetsmarknadspolitikenAnf. 10 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har ställt en rad frågor tillmig med anledning av att Arbetsmarknadsstyrelsenvid utgången av innevarande budgetår kan kommaatt ha kvar stora delar av de resurser som haranvisats till konjunkturberoendearbetsmarknadspolitiska åtgärder.Fru talman! Alla tecken säger att den svenskaekonomin nu har vänt.