prot · GH09104 · 1994-05-16 00:00:00 — Det straffrättsliga ansvaret vidmedverkan har belysts idepartementspromemorian Efter , somprofessorn i straffrätt, ,har utarbetat på regeringens uppdrag.Promemorian mynnar närmast ut i att det finns skälsom talar för att lagstiftningen bör innehålla ettutökat medhjälparansvar och ett vidgat ansvar förunderlåtenhet att hindra, anmäla eller avslöjabrott.Det bör i sammanhanget framhållas, som ocksågörs i promemorian, att det inte är en framkomligväg att sänka beviskravet i brottmål eller attförändra reglerna för bevisbördans placering.Däremot är det viktigt att stötande resultat irättsskipningen undviks.Regeringen har gett en särskild utredare iuppdrag att bl.a. vidare bearbeta de övervägandensom har gjorts i den av mig nämndadepartementspromemorian.I grund och botten handlar om att visa respekt för andramänniskor och deras egendom. Detta är inte iförsta hand en lagstiftningsfråga. I stället är det enuppgift för dem som har att förmedla normer isamhället. Jag tänker då i första hand på familjen.Men även skolan och andra -- enskilda ochorganisationer -- som kommer i kontakt med främstungdomar har en mycket viktig funktion att fylla pådet här området.Regeringen tillsatte redan under 1993Trygghetsutredningen, som bl.a. har till uppgift attundersöka hur myndigheter, organisationer,enskilda m.fl. bättre kan samverka för att minskabrottsligheten och därmed öka tryggheten isamhället.Jag vill framhålla att en av mina viktigaste uppgiftersom jusititieminister är att brytabrottsutvecklingen. För en ökad rättstrygghet krävsdock att alla samhällets aktörer bidrar, var och enpå sitt område. Kampen mot brottsligheten måstesåledes drivas med kraft och intensitet på olikaplan. Men självfallet får brottsbekämpningen intedrivas så att den går ut över enskildas rättssäkerhet.Anf. 53 i (m):Fru talman! Jag tackar för svaret som jag tyckervisar att statsrådet är medveten om problemen. Jagär också medveten om att det inte är så lätt att lösadem. Men om vi faller undan för argumenten att viinte skall ingripa är risken stor att samhället alltmerförfaller.Bakgrunden till min interpellation är ett beklagligtmord i . Mångaställde frågan: Skall vi våga säga ifrån då vi självaeller andra blir utsatta för något eller blirprovocerade, eller skall vi alltid vänta och kalla påpolisen? Polisen måste ju ofta göra hårdaprioriteringar. Tyvärr hinner polisen ofta heller intefram.Mordet i gäller en man ung pojke att han inte skulle sparka påden cykel som pojken gett sig på. Det slutade medatt den äldre mannen drogs in i en trappuppgång.Där blev han brutalt nedslagen, varpå han avled --just på grund av att han hade sett det som sinmedborgerliga skyldighet att tala om för pojken attdet han gjorde faktiskt var fel.Efter detta gick polisledningen i ochpolisfacket ut och varnade kraftigt: Människor skallinte ingripa om de inte säkerhet kanhantera situationen. Det kan ju låta vettigt. Mennär vet man att det finns en sådan säkerhet?Man kan ju sitta på en buss där någon skojar genomatt stänka öl på medpassagerarna. Det kan ocksåhandla om barn som rycker upp blommor i enplantering eller om att någon som man möter utepå gatan tigger om cigaretter. Skall man alltid varatillmötesgående i sådana situationer? Eller skallman inte vara det? Man vet ju inte vad som kanhända. Denna människa som frågar om en cigarettkan ju vara knarkare och reagera mycket negativt.När man säger till barnen att de inte skall rycka uppblommorna i en plantering kan det sluta med får en tegelsten genom fönstret tillvardagsrummet.Jag förstår allt detta, men man får ändå inte helt geupp. Jag är mycket glad för att statsrådet anser attvi inte heller kan göra så.Jag förstår också att en person , som står utepå torget och blir angripen eller ser en nedknarkadperson på vilt svänga ett basebollträ omkringsig, skall vara litet försiktig och inte ingripa.Detsamma gäller så klart vid ett väpnat bankrån.Men principen måste ändå vara att vi skall ha somambition att ingripa där vi ser att det finns någonsom helst möjlighet för oss att på ett vettigt sätthantera situationen.Det är bra att statsrådet säger att de som griper inskall erhålla ett bättre skydd. Det borde även gällavittnen. Man läser i pressen att en del vittnenupplever sin situation som hotfull. Det har tyvärralltför ofta hänt att det som vittnen har sagt i ettpolisförhör plötsligt är helt glömt efteråt. Man kanmisstänka att det förekommit någon form av hotmot den personen, som tidigare såg allting så klart,men efteråt ser allting mera oklart.Jag tror att statsrådet och jag är helt överens. Jagskulle dock vilja tillägga att samhället borde hanågon form av tidig reaktion mot ungdomar sombegår brott eller som kan misstänkas komma attbegå brott framöver. Den allmänna uppfattningen är att om en 13--15-åring begår ett brott händeringenting. Man gör några noteringar på ett papperoch inget mer.En 14-åring, som t.ex. börjat snatta och blirtillsagd: ''Om du håller på så här får du kanske ingetkörkort när du fyller 18'', uppfattar det som alltingannat än ett hot.Det är också helt klart, fru talman, att polisenibland upplever sin situation som hopplös. tag på en ung brottsling , mensedan ser man honom eller henne ute någon timmesenare på samma plats. Om vi inte kommer till rättamed detta får det mycket negativa effekter församhället och, framför allt, för ungdomarna. Får deinte klara regler för vad som gäller och vilkaeffekter ett brottsligt handlande har, kommersamhället och vi alla totalt att bli de storaförlorarna.Anf. 54 Justitieminister ():Fru talman! i tar upp ochspinner vidare på något som jag också påpekadesom en mycket viktig del i mitt svar, när jag i slutettalade om ansvaret för normgivning. Vi är heltöverens om att det först och främst är familjerna,men även skolan som har ett ansvar. Det är därförinte i första hand en lagstiftningsfråga.Sten efterfrågar förändringar för att viskall kunna ge tidiga och, vill jag tillägga, tydligareaktioner. Jag kan nämna att för bara ett parveckor sedan beslutade regeringen om enlagrådsremiss som tar upp en del av dessa punkter.Jag hoppas att vi skall kunna lämnaen proposition till riksdagen.Det vi där tar upp, i den första delen som rörungdomar, är att begränsa möjligheten tillåtalsunderlåtelse. Det är ett viktigt sätt att varatydlig. Vi sätter också tidsgränser för hanteringenav ungdomsmål.Jag vill också kort kommentera problemet medvittnens rädsla. I brottsofferpromemorian, som harresulterat i en proposition som riksdagenförhoppningsvis tar ställning till , finnsbl.a. en del förändringar för vittnen. Det innebäratt en del uppgifter rörande vittnen inte skall blioffentliga, nämligen sådana uppgifter som saknarbetydelse för själva huvudförhandlingen.Det är alltså i många olika delar som vi försöker nådessa mål som och jag hargemensamt, nämligen att skapa trygghet. För att viskall skapa trygghet måste vi alla medverka för attbeivra brott.Anf. 55 i (m):Fru talman! Låt mig bara kort korrigera enfelsägning. Jag sade att en person inteskulle attackera en knarkare på . Jag menadeså klart en person på . En sådan ingriper inte,om han eller hon är helt smart, mot en nerdrogadknarkare på som svänger ett basebollträ.Sedan vill jag tacka för det sista svaret som jag serpositivt på. När jag vill ha reaktioner mot deungdomar som begår brott innebär det inte att jaghar någonting emot ungdomar. Jag tror att det förderas egen skull och deras framtid är viktigt att närde kommer in på ett s.k. villospår eller sidospårsamhället talar om för dem: har du, min vän,passerat gränsen, och det tillåter vi inte.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1993/94:137 om denekonomiska brottslighetenAnf. 56 Justitieminister ():Fru talman! har ställt ett antalfrågor till mig som rör regeringens politik mot denekonomiska brottsligheten.Jag har som svar på tidigare interpellationer frånSocialdemokraterna framhållit, att regeringen sermycket allvarligt på den ekonomiska brottslighetensom, inte minst , kommitatt bli ett stort samhällsproblem. Härom råder detinga delade meningar mellan ochmig. Det finns emellertid betydande skillnadermellan regeringens insatser och det arbete somsocialdemokratiska regeringar har lagt ner ikampen mot den ekonomiska brottsligheten.Socialdemokraterna kritiserar regelbundetregeringen för att vara ointresserad av eller för attav ideologiska skäl överse med den ekonomiskabrottsligheten. För regeringen, som värnar om enmarknadsekonomi baserad på näringsfrihet, frikonkurrens, entreprenörskap, valfrihet, moral ochetik, är det självklart en viktig uppgift att effektivtoch på bred front förebygga och bekämpa enbrottslighet, som bl.a. utgör ett hot motmarknadsekonomin och mot moralen i affärslivet.Lars-Erik menar, att densocialdemokratiska oppositionen ligger bakom denpågående satsningen mot den ekonomiskabrottsligheten. Jag vill emellertid framhålla, attregeringen under hela mandatperioden varit aktivnär det gäller att förbereda och genomföra åtgärderför att öka kampen mot den ekonomiskabrottsligheten.Så har regeringen bl.a. tagit initiativ till översyn avskattebrottslagen och uppbördslagstiftningen samtvissa delar av aktiebolagslagstiftningen ochkonkurslagstiftningen, reglerna om beslag ochhusrannsakan samt reglerna om näringsförbud.Vidare har regeringen fattat beslut om nya ocheffektivare samarbetsformer mellan de berördamyndigheterna på grund av vad som kommit framinom ramen för de två projekten ochRubicon. Regeringen har också fattat beslut omomfattande ekonomiska satsningar. Inom detaktuella området vill jag särskilt nämnda desammanlagt som underinnevarande och kommande budgetår satsas påpolisväsendet i kampen mot den grövrekriminaliteten och då särskilt den ekonomiskabrottsligheten. Vidare kommer åklagarväsendet atttillföras medel för 30 nya åklagare det kommandebudgetåret vilket innebär en fördubbling av antaleteko-åklagare. Skatte- och exekutionsväsendetförstärks också med sammanlagt ca 200 miljonerkronor för en effektivare skattekontrollinnevarande och kommande budgetår.Regeringens samlade insatser har lett till att vikunnat flytta fram positionerna och fatta ett flertalbeslut, som kommer att bli avgörande för eneffektiv kamp mot ekobrottsligheten, och det ärdessa beslut som är föremål för Lars-ErikLövdéns interpellation.Ökade resurser är emellertid inte kungsvägen till eneffektiv ekobrottsbekämpning. Kampen mot denekonomiska brottsligheten måste för att bliframgångsrik föras av myndigheter som generellt ärbärkraftiga och väl rustade för sina uppgifter.När det t.ex. gäller polisen är grundförutsättningenför ett framgångsrikt brottsbekämpande arbete iallmänhet att det finns ett tillräckligt stort antalpoliser. 1990 var antalet poliser så lågt som 15 300på grund av de socialdemokratiska regeringarnasbeslut om en kraftig minskning avantalet antagna polisaspiranter. har viåterigen mer än 17 100 poliser i riket och nästa årkommer vi att ha över 17 500.Jag är, som vet, motståndare tillatt lösa problem av det slag det här är fråga omgenom att bilda nya myndigheter. Däremot anserjag att det finns en hel del att göra vad gäller deolika myndigheternas inre organisation ochsamarbetet myndigheterna emellan.Rollfördelningen mellan åklagare och polis står häri förgrunden.Regeringen har, som jag nämnde, helt nyligenbeslutat om en ny organisation förRikskriminalpolisen, och den gerRikskriminalpolisen en mer profilerad ställninginom . Den ekonomiskabrottsligheten har i detta sammanhanguppmärksammats särskilt genom detregeringsuppdrag som lagts på Riksåklagaren ombildandet av ett centralt ekobrottskommando.Organisationsförändringar kommer också att skeunder åklagarledning i syfte att skapa bättremöjligheter generellt när det gäller samverkanmellan polis och åklagare. Några nya myndigheterbehövs inte, som jag tidigare nämnt, men väl enförbättrad lednings- och samverkansstruktur.Åklagarens möjligheter att ta ansvar för denövergripande operativa ledningen i kompliceradeförundersökningar måste underlättas.Också inom skatteförvaltningen har ettförändringsarbete inletts vilket bl.a. kommer attmedföra att resursåtgången för den s.k.grundhanteringen minskar och att andelenkvalificerade eko- och skattebrottsrevisorer ökar.En rättssäker skatteprocess är av största betydelseför att upprätthålla respekten för och lojalitetenmot skattesystemet. Om detta råderförhoppningsvis ingen politisk oenighet. Som vet, har regeringen på grund avRättssäkerhetskommitténs betänkande, också lagtfram förslag om åtgärder för att förbättrarättssäkerheten vid beskattningen. Vidutformningen av förslaget har vi lagt stor vikt vidatt reglerna inte får vara sådana att de på ettfelaktigt sätt försvårar myndigheternaskontrollverksamhet. Jag anser inte som Lars-ErikLövdén att skattekontrollen försvåras av förslaget.Regeringens politik syftar alltså sammantaget tillatt utan systemförändringar eller ändringar imyndighetsstrukturen, men i nära samverkanmellan väl rustade myndigheter med en tydlig roll-och ansvarsfördelning effektivisera kampen motden ekonomiska brottsligheten.Lars-Erik frågar nu vilka konkreta åtgärderregeringen avser att vidta för att verkställariksdagens beslut om ökade resurser tillekobrottsbekämpningen. Svaret på den frågan är,att regeringen enligt gängse rutiner i regleringsbrevkommer att ställa medlen till myndigheternasförfogande och meddela sådana föreskrifter ochriktlinjer för medelsanvändningen som tillgodoserriksdagens och regeringens intentioner.Lars-Erik frågar vidare om regeringen ärberedd att vidta åtgärder så att en ny samordnadorganisation för bekämpande av ekonomiskbrottslighet kan träda i kraft redan under hösten1994.I regeringsbeslutet rörande inrättandet avrikskommandot mot ekonomisk brottslighet harRiksåklagaren fått direktiv att starta verksamhetensenast . Vi har inte bedömt detrimligt och möjlighet att kräva att verksamheten isin helhet är fullt utvecklad tidigare. Vi håller detemellertid inte för uteslutet att verksamheten helteller delvis kan komma att starta tidigare, och viförutsätter att myndigheterna kommer att lägga nerall kraft på att komma i gång med verksamheten såsnart det kan ske.Lars-Erik frågar också om regeringen ärberedd att, utöver den centralt anordnadeorganisationen, tillskapa motsvarande samordnaderesurser regionalt och främst i storstadsområdena.I ett särskilt regeringsbeslut har Riksåklagaren fåtti uppdrag att utreda förutsättningarna förinrättandet av regionala ekobrottskommandon. Vihar emellertid bedömt det lämpligt att inhämtaerfarenheter från arbetet i rikskommandot innanen sådan ordning införs. När detta kan ske äremellertid ytterst beroende av Riksåklagarensuppfattning om lämpligheten med en sådan ordningoch möjlighterna när det gäller genomförandet.Självfallet är verksamheten i storstadsregionernahär av särskilt intresse.Vad gäller frågan om en översyn av lagstiftningen isyfte att förenkla och samordna regler så att manförsvårar för ekobrottslingarna att utnyttjalagstiftningen för sina syften vill jag peka på de tvåutredningar, som jag berört tidigare, och somtillsattes nämligen den som skall se överuppbördslagstiftningen och 1993 årsskattebrottsutredning. Dessa båda utredningarsuppdrag är just det som efterlyses av Lars-ErikLövdén. Med samma målsättning bereds inom mittdepartement också frågan om en översyn avbestämmelserna om brott mot borgenärer ibrottsbalken och frågor om lagstiftningsåtgärderinom konkursrättens område.Avslutningsvis frågar om jaganser det vara förenligt med grundlagens krav påsaklighet och opartiskhet att i en av regeringenutgiven och av statsmedel finansieradinformationsbroschyr, bedriva en ensidig ochpartipolitiskt inriktad agitation.Svaret på frågan är givetvis nej! Någon sådanagitation förs inte heller. Vi har genom deninformation som lämnas i skriften ''Svart på vitt'' påett sakligt sätt redovisat vilka åtgärder som harvidtagits i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten . Hur förargligt detnu än må vara så innehåller den fakta som kanskeinte är så smickrande för Socialdemokraterna.Detta får dock inte avhålla oss från att lämnainformation.Anf. 57 ():Fru talman! Jag vill tacka justitieministern för detlånga och utförliga svaret. Svaret snarareunderstryker än döljer det faktum att regeringenhar varit alltför passiv i frågan om kampen motekobrotten, även om regeringen så här kvicknar till som en följd avopinionstrycket. I sedvanlig ordning beskyllerjustitieministern socialdemokraterna för att varaansvariga för situationen i stället för att ta sitt egetansvar.Det började inte särskilt bra för justitieministern pådet här området. 1991 togs ekobrottsligheten bortsom prioriterat område för polisen, medmotiveringen att den typen av brott främst drabbardet allmänna. säger justitieministern attregeringen under hela mandatperioden har varitaktiv när det gäller att förbereda och genomföraåtgärder för att öka kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Det är egentligen barajustitieministern och regeringen som har denuppfattningen. Ekobrottsbekämpare på fältet,konkursförvaltare som och enmängd debattörer, inklusive många borgerligaledarskribenter, hyser en helt annan uppfattningom regeringens aktivitet på området.Nu kommer också kritiken från näringslivet. Den30 mars redovisade VDMagnus , vid ett seminarium förriksdagsledamöterna, näringslivets syn på denekonomiska brottsligheten och dess effekter. Frånnäringslivets håll säger man nu öppet attkonkurrensaspekten i samband med ekobrott harunderskattats i den allmänna debatten.Magnus framhöll bl.a. att den allmännamoralupplösningen hos företagare är särskilt farligför nystartade företag. Den utbreddaekobrottsligheten riskerar genom smittoeffekter attfå förödande effekter för en sund affärsmoral,hävdade . Han konstaterade ocksåatt det är hög tid för näringslivets företrädare attaktivt medverka till att moralen på det här områdetstärks. sade sig vara berett attmedverka i den informationskampanj motekobrottslighet som var socialdemokraternasförslag och som mot de borgerligaregeringspartiernas vilja beslutade om.Det är socialdemokratin som har varit pådrivandeunder , när det gäller att vidtaåtgärder för ekobrottsbekämpningen. Detta har nuockså gett resultat i . Den senaste vinternhar förklarat sig beredd att ge ökaderesurser till ekobrottsbekämpningen. Trots hårtmotstånd från regeringspartierna finns det nubeslut om att satsa totalt extrapå brottsbekämpning under nästa budgetår.I stort sett alla de förslag som vi socialdemokraterhar lagt fram har vunnit gehör. Efterriksdagens beslut är det nu nödvändigt förregeringen att handla. Vi välkomnar självfalletregeringens beslut om att nu se till så att manverkställer det socialdemokratiska förslaget om enny organisation för ekobrottsbekämpning. Det ärsenkommet men det är välkommet.Inrättandet av ett ekobrottskommando är en viktigfråga för oss när det gäller att komma åtekobrotten. Även om det återstår att se om detcentrala ekobrottskommandot blir den effektiva,operativa ledning som vi socialdemokrater harefterfrågat är det bra att riksåklagaren har fått iuppdrag att lägga fram ett förslag om ettekobrottskommando.Vi skrev i vår motion följande: Inomramen för denna nya ekobrottsorganisation bör denoperativa verksamheten bygga på arbetslag, därsåväl ekopoliser, ekonomer, åklagare ochskatterevisorer kan ingå. Genom ett sådantlagarbete kan resurserna koncentreras ochutnyttjas på effektivaste sätt. Var och en ingåendeyrkesfunktion bör dock formellt kunna stå kvarinom den egna myndighetens organisation.Vi efterlyser både en central ekobrottsorganisationoch regionala organisationer med det härupplägget.Det är, som jag sade tidigare, bra att regeringen såhär långt har biträtt vårt förslag i det här avseendet.Vad som däremot inte är bra är att regeringen är sålångsam i sin hantering. Först ärregeringens riktmärke. Vi menar att man motbakgrund av det utredningsarbete som har bedrivitsunder -- jag erinrar om riksåklagarens ochrikspolischefens rapport -- redaninom några månader borde kunna sjösätta en nysådan här organisation för ekobrottsbekämpning.Fru talman! En effektiv kamp mot ekobrottenkräver tre saker:1. En bättre organisation. Där är regeringen numed på tåget, efter att Socialdemokraterna hardrivit regeringen framför sig.2. har beslutat omdet, och det borde vara välkommet förjustitieministern.3. En bättre lagstiftning. Jag vill konstatera attregeringen på det området harbedrivit en politik som snarare underlättatekobrotten än medverkat till att motverka dem. Jagskall bara nämna några punkter.Genom slopandet av generalklausulen motskatteflykt, genom förändringar i bevis- ochbetalningssäkringslagen och senast genom deförslag som ligger på grundval avRättssäkerhetskommitténs betänkande kommer detatt bli betydligt svårare för myndigheterna attkomma åt den här typen av ekobrott. harregeringen gjort så allvarliga ingrepp iskattelagstiftningen att skatteplanering ochskattefusk underlättas snarare än motverkas.Jag vill avslutningsvis ställa ett par frågor tilljustitieministern: justitieministern beredd att setill att den nya organisationen kan träda i kraftredan i höst? Är justitieministern beredd att se tillatt de medel som har anvisats också kommer dendirekta ekobrottsbekämpningen till del och intetunnas ut i polisorganisationen?Anf. 58 TALMANNEN:Jag får erinra om de debattregler som gäller.Anf. 59 HANS ():Fru talman! Jag har framställt en interpellation omkriminalpolitiken som skall debatteras . interpellationen finns en fråga som hör till denhär debatten, och därför vill jag göra ett kortareinlägg redan nu.Den fråga jag ställde till justitieministern i mininterpellation var denna: Är regeringen beredd attgöra ekonomisk och organiserad brottslighet tillhögprioriterade områden i brottsbekämpningen påsamma sätt som gäller i fråga om vålds- ochnarkotikabrott?Justitieministern har gett mig ett svar i ett stycke iinterpellationssvaret, men hon svarar inte på minfråga. Hon säger att regeringens kriminalpolitikinnefattar kraftfulla åtgärder mot den ekonomiskaoch organiserade brottsligheten. Men min frågagällde ju om justitieministern var beredd att gesamma höga prioritet åt kampen mot denekonomiska och organiserade brottsligheten sommot narkotika- och våldsbrottsligheten.Jag uppfattar justitieministerns svar på den härpunkten som undvikande, eftersom det inte stårnågonting om detta. Det är något förvånande attjustitieministern inte svarar mig direkt på dennafråga, eftersom det har förekommit enriksdagsbehandling, där synen var en annan än densom justitieministern har företrätt. Jag vill därförha ett klart svar på min enkla fråga.Jag vet att justitieministern tidigare harsagt, att eftersom den ekonomiska ochorganiserade brottsligheten inte avser enskildapersoner, på samma sätt som den andrahögprioriterade brottsligheten, vill hon inte ändrauppfattning, trots att det finns övertygande ochomfattande belägg för att det i väldigt hög graddrabbar just enskilda.I morse, fru talman, förekom det ett inslag i radionsEkoprogram som var alarmerande, på det sättet attdet i en ny undersökning från polishåll talas om attden organiserade brottsligheten omsätter närmare70 miljarder kronor. Mot den bakgrunden är deåtgärder som regeringen står för trots allt mycketblygsamma.Det är dessutom så, vilket jag i detta sammanhangsärskilt vill understryka, att den organiseradebrottsligheten hotar att bli långt värre. talar jagom den organiserade brottsligheten, som i mångtoch mycket sammanhänger med den ekonomiskabrottsligheten. Men det som är det storariskmomentet nu är den internationellautvecklingen. Visserligen har regeringenmedverkat vid ett seminarium i de här frågorna somhölls för sedan, vilket är intressant, men jaganser att det fortfarande görs en klarunderskattning av problemets storleksordning.Jag kan stödja mig inte bara på vad harsagt utan också på detta att riksdagsrevisorernaklart och tydligt har sagt att de anser att det är enbrist på ledning från regeringens sida.