prot · GH0994 · 1994-04-22 00:00:00 — Jag tycker uppriktigt sagt att den bild att viöverger vår nationella självständighet när vi gårfrån samarbete genom ett till ettmedlemskap i en union inte är särskilt sann.Däremot innebär naturligtvis fullt medlemskap attvi också får större möjligheter att vara med ochbesluta om våra egna angelägenheter än om vi stårutanför och låter andra besluta.Anf. 84 () replik:Herr talman! Det är bra om vi i alla fall kan varaöverens om att folkomröstningen kommer atthandla om huruvida skall samarbetaekonomiskt, socialt, kulturellt på alla de sätt som viredan gör med EU med EES som grund, eller omvi skall gå in som medlemmar i unionen. Låt ossalltså vara överens om det. Det är ju inget konstigt.Det är ju det som råder, så det är inte heller såkonstigt att jag säger det. Jag kan ta till migverkligheten.Bristerna i hoppas jag att vi kommeratt hjälpas åt att rätta till. Även är jumedveten om att det finns stora brister ochkritiserar dem. Även och alla desom var med och drev igenom EES-avtaletkritiserar brister och Sverigesbrist på inflytande i EES-processen. Jag hoppas dåatt vi tillsammans kan hjälpas åt att rätta till detta.Låt oss komma till de andra frågorna.Konsekvenserna av ett medlemskap i denekonomiska och monitära unionen ochkonsekvenserna av att EU skall tala med en röst ialla internationella sammanhang kan man ju intevifta bort med påståenden som: Det spelar intenågon roll, därför att om säger nej blir detinget. Det låter som att skulle träda in idenna union med målsättningen och ambitionen attförhindra att unionen skall fungera över huvudtaget. Målet är ju att man i alla internationellasammanhang skall tala med en röst. Det gäller dåalla de områden som jag räknade upp. Målet är enharmonisering av ställningstagandena på alla dessaområden. Då kan man inte säga: Men vi i densvenska har full beslutanderätt -- vi kanfatta vilka beslut vi vill. Det kan vi inte! Vi kan intefatta beslut som strider mot de beslut som harfattats i EU eller i ministerrådet. Vi kan inte gångefter gång delta i debatten och sedan säga: Ni kantycka så men så tycker inte vi. Vi kan ju inte gå medi den europeiska unionen med syftet att bromsahela utvecklingen. Vi har ju också uttalat att detinte är därför vi går med. Vi skall gå med för att setill att intentionerna blir verklighet i alla delar,inklusive slutsteget i den ekonomiska och monetäraunionen med den gemensamma valutan och dengemensamma , inklusive dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ochdet militära försvaret. Allt annat är nonsens!Anf. 85 () replik:Herr talman! Det är riktigt att det finns en allvarligbrist i , nämligen att de lagar som sedanockså måste kunna tillämpas i EES för att det skallfungera naturligtvis stiftas i ministerrådet och i . Det enda sättet att rätta till denbristen är att se till att får säte och stämmai de lagstiftande församlingarna, i ministerrådet ochi . Det är exakt den bristen som vinu vill rätta till. Det gör man genom att gå fram tillfullt medlemskap.Att hävda att vi skulle kunna förhandla oss fram tillnågot annat sätt än medlemskap att ge säteoch stämma i EU:s lagstiftande församlingar tyckerjag är illusionsmakeri. Att gå ut till svenska folketoch säga att vi vill förhandla om så attvi får fullt inflytande utan att bli medlem är att slåblå dunster -- eller kanske litet rosa dunster -- iögonen på folk.Det är naturligtvis riktigt att EU syftar till att manskall tala med en gemensam stämma. Det är förresten precis samma ambition som vi har i EFTA,där vi är med. Även där eftersträvar vi ju attuppträda gemensamt på de områden som EFTAsysslar med. Men det som är viktigt för oss är attförutsättningen för att det skall bli en gemensamstämma faktiskt är att alla är med på det, dvs. attinget medlemsland tvingas in i en position somlandet inte självt accepterar.Men det är klart att vi också har ett intresse av ettgemensamt uppträdande -- under förutsättning kan enas om bra ståndpunkter som vi kanställa upp på. Det är klart att vi inte kan sitta iriksdagen och motsätta oss en massa saker som manhar fattat beslut om i EU, eftersom beslut i EU i dehär fallen innebär att vi själva har gått med på det.Vi kan naturligtvis inte först komma överens om enpolitik och sedan motsätta oss den politiken. Det äri alla fall inte vår tradition att arbeta på det sättet.Jag antar att det inte heller är Vänsterns tradition.Därför är det viktigt att se till att deställningstaganden som gör iministerrådet -- där vi har vår vetorätt -- ärförankrade i riksdag. Vi skall också se tillatt det blir så genom den som skallinrättas.I själva verket kommer riksdag genomEU-nämnden att få ett avgörande inflytande överden utrikes-, säkerhets- och handelspolitik samtden ekonomiska politik som EU för, eftersomSveriges ställningstaganden skall förankras här ocheftersom medverkan är nödvändig för attEU skall få någon politik på de här områdena. Detär den möjligheten till inflytande som ni vill att viskall säga nej till.Anf. 86 HANS ():Herr talman! Min uppfattning är den att inte före folkomröstningen skall ta ställningtill det förhandlingsresultat som föreligger. Jaguppfattade det också så att det egentligen varDaniel Tarschys önskemål att det här betänkandetskulle betraktas som ett ställningstagande till ettantal motioner men inte till förhandlingsresultatet.Men då tycker jag att skrivningarna iutskottsbetänkandet går för långt.Jag fäster mig då särskilt vid vad som står på s. 7,nämligen att ett EU-medlemskap skulle ''på ettavgörande sätt förbättra förutsättningarna för enfortsatt utveckling av vårt lands välstånd ochvälfärd''. Och sedan säger man: ''Utskottetvälkomnar att , genom det resultat somuppnåtts i förhandlingarna - - -, nu har tagit ettviktigt steg för att möjliggöra ett svensktmedlemskap i unionen.'' -- Detta äruttalanden som jag tycker går för långt. Sedanförekommer det också att man i anslutning tillmotioner talar om att man utgår från attmotionsönskemål kommer att tillmötesgås vid ettsvenskt medlemskap.Jag tycker alltså att man i betänkandet inte hållersig strikt till det som jag anser vara viktigt. skallsvenska folket yttra sig i den här saken. Jag för är beredd att strikt följa det svenska folketsuppfattning i folkomröstningen, och i det läget skalldet inte förekomma några pekpinnar, någrapåtryckningar eller några förhandsuttalanden frånriksdagen.Jag är också orolig när det gäller en annan punkt,som inte behandlas i det här betänkandet -- jagmåste ändå beröra det. Tendensen går där i sammariktning. Jag tänker på frågan om föreslagnagrundlagsändringar. Jag menar att man skallavvakta med att ta ställning till degrundlagsändringar som är på väg tillsfolkomröstningsresultatet är klart.Jag tycker över huvud taget att det här sättet attutöva påtryckningar -- direkt eller indirekt -- ärolyckligt. Jag kan delvis förstå att det är på det härsättet -- det beror väl på att opinionssiffrorna är sådåliga. Men man får lov att ha litet is i magen nuoch hålla sig strikt till principer som är viktiga i dethär sammanhanget.Det finns en annan sak i betänkandet somintresserar mig. På s. 10 under Utskottetsöverväganden heter det: ''militäraalliansfrihet syftande till att vårt land skall kunnavara neutralt i händelse av krig i vårt närområdebestår.'' Det låter det!Jag utgår från att detta är utskottets uppfattning.Det som oroade mig var att försvarsministern för entid sedan sade att neutraliteten är ett passeratstadium. Det sade han den 10 oktober.Ett annat frågetecken orsakas av det faktum attstatsministern vid en debatt med mig i går uttaladeatt formuleringen att vår säkerhet skall syfta tillneutralitet i händelse av krig inte längre användsutan ersätts av andra formuleringar. Det är väl ingettvivel om att i varje fall en rad ledande företrädareför regeringen är på väg ut i den frågan. Det skaparen viss oreda när det kommer olika budskap omdetta.Det har här talats med stor emfas omenhälligheten när det gäller beslut i sådana härfrågor inom Europaunionen. I går citerade jag enkommentar ur förstatsministern, men jag fick inget svar på denpunkten. Det skulle vara intressant att höra om detär någon som vill motsäga vad som sägs i denkommentaren; jag citerar den därför på nytt:''Enligt en särskild förklaring om omröstning isamband med den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken är man enig om attmedlemsstaterna, vad beträffar rådsbeslut somkräver enhällighet, så långt möjligt skall undvikaatt hindra ett enhälligt beslut, om en kvalificeradmajoritet för ett sådant beslut föreligger. ''Denna särskilda förklaring finns. De påtryckningarsom man blir utsatt för i samband med ettkvalificerat majoritetsbeslut kanske blir så stora attingen kan sätta sig emot det. Säkerligen finns deten sådan oro. Det är svårt att säga någonting annat.Herr talman! Det finns en fråga som jag intresserarmig mycket för. Jag menar att den behandling somfrågan har fått i utskottsutlåtandet inte ärtillfredsställande.Sverige har beträffande offentlighetsprincipen nöjtsig med att göra en ensidig och urvattnaddeklaration som inte nämnvärt skiljer sig från deni förhandlingarnas inledningsskede för drygt ett årsedan. Deklarationen förpliktar inte EU, som harvarit negativ till en gemensam deklaration, tillnågonting. Det har inte ens gjorts ett gemensamtnordiskt uttalande. slog i mars1994 fast att vår offentlighetsprincip inte gersvenskar rätt att avslöja förtroliga EU-dokument.Det är enligt kommissionen en angelägenhet försvenska myndigheter att genomdriva de undantagför tillgänglighet som kan besluta omför sina dokument.Jag kan inte gå in på alla detaljer i detta utlåtande,men på de grunder som jag nu har angett avser jagatt lägga ner min röst i denna fråga. Jag tycker attde som har en kritisk och eftertänksam inställningbör göra detsamma.I detta anförande instämde ().Anf. 87 () replik:Herr talman! Jag skall inte ägna mig åt att recenseraolika statsrådsuttalanden. Jag skall bara påminnaom den formulering som har fastställt närdet gäller uttolkningen av alliansfriheten. Det skallvara alliansfrihet i fred för att vi skall kunna varaneutrala i händelse av krig i vårt närområde.Det har skett en liten förändring i förhållande tillden tidigare formuleringen. Det hette tidigare attalliansfriheten var syftande till neutralitet i krig. Ibägge fallen är alliansfriheten till för att vi skallkunna vara neutrala i händelse av krig.Att den moderna formuleringen är någotannorlunda beror inte på EU utan på att det harförekommit ett antal krig under senare årtiondendå inte har varit neutralt, t.ex.Vietnamkriget och krigen i södra . Då harSverige aktivt stött den ena sidan. Enmodernisering av denna formulering har varit avnöden alldeles oavsett EU-samarbetet.Det viktiga för oss är alltså att vi kan bibehålla våralliansfrihet så att vi kan vara neutrala om detskulle bli ett krig. Det har funnits ett traditionellttal om neutralitet i förhållande till det ,men det har inte varit lika formaliserat. Det ärnaturligtvis inte lika aktuellt längre, i och med attdet inte längre existerar.Sverige har en lång tradition av att kunna taställning i känsliga och konfliktfylldautrikespolitiska frågor och av att kunna samverkamed andra i sådana frågor. Detta är alltså inte pånågot sätt någonting nytt.Det kan finnas anledning att påminna om attDanmark inte har gjort något undantag frånMaastrichtavtalet när det gäller deltagandet i ettmilitärt samarbete. Det var uppe tidigare idebatten. och EU:s medlemsländer harkonstaterat att en dansk ensidig deklaration om inte tänker delta i något militärt samarbete ärhelt förenlig med . Påmotsvarande sätt har vi deklarerat att våralliansfrihet består. Vi har alltså löst detta på iprincip samma sätt som har gjort.Detta att man skall undvika att hindra enhälligabeslut är ingen juridiskt bindande del av avtalet.Det är en politisk ambition. I ett samarbete är detrimligt att man är beredd att vid behov jämka litetoch att man försöker komma fram till enhälligabeslut. Om vi anser att vitala utrikes- ellersäkerhetspolitiska intressen står på spel har vi dockingen som helst anledning att medverka till ettenhälligt beslut.Hans Göran antydde att vi i så fall skullekunna utsättas för påtryckningar. Det har jag svårtatt förstå. Risken för påtryckningar från EU:s sidaär förmodligen betydligt mindre om ärmedlem än om är en liten utanförståendepart i EU:s grannskap.Det finns inte någon offentlighetslagstiftning i EUsom är tillämplig i de enskilda medlemsländerna.EU:s offentlighetsregler gäller EU:s egna organ.Därför har det inte funnits någon anledning att göraundantag i avtalet för offentligheten. Man kan integöra undantag från någonting som inte finns. Vibestämmer själva över offentlighetslagstiftningen iSverige.Anf. 88 HANS ()replik:Herr talman! talar om neutralitetsom om det endast hänförde sig till det kalla kriget.Neutralitetspolitiken har en mycket lång historia iSverige. Den kom till långt innan det kalla krigetblev en realitet.Jag förstår att det är problem för närdet gäller säkerhetspolitiken, av den enklaanledningen att neutralitetspolitiken både inomSocialdemokraterna och är mycketfast förankrad.Det beklagliga är att och ,som inte alls har denna förankring och tradition, avallt att döma inte har något emot att Sverigeöverger neutralitetspolitiken. De är inte helleremot att i fortsättningen ingår i ettgemensamt försvar. Det är här problemen inställersig.Ulf gjorde i inledningsskedet avförhandlingarna uttalanden om att intekommer att motsätta sig en utveckling mot ettgemensamt försvar. Det är klart att det innebärproblem. Det finns även andra ting som verkar idenna riktning.Det var också intressant att statsministern i går intebesvarade frågan om det uttalande som den franskeEuropaministern gjorde när han var här.Han deklarerade tydligt att måste anslutasig till Europaförsvaret. Enligt Lamassoure är detför närvarande inte obligatoriskt, men måsteSverige som medlem gå med i den Västeuropeiskaförsvarsalliansen. Observatörsstatus i VEU kantillåtas men är enligt Lamassoure endast ettprovisorium.Detta är ett exempel på de påtryckningar som mankommer att bli utsatt för.Anf. 89 () replik:Herr talman! Jag sade redan i mittinledningsanförande att jag vet att man frånnejsidan kraftfullt driver denna linje. Följaktligenkommer man att upprepa påståendet att vi övergeralliansfriheten, även om det fortfarande inte finnsnågon punkt i avtalet som man kan bygga detpåståendet på.Neutralitetspolitik är inte neutralitet.Neutralitetspolitik är en politik som syftar tillneutralitet om man skulle ställas inför en konflikt.Därför är neutralitetspolitikens traditionellaformulering i : alliansfrihet i fred, syftandetill neutralitet i krig.Vi kan om vi vill säga att vi förde en neutralutrikespolitik i förhållande till det . Detkalla kriget är slut. Däremot bibehåller vi våralliansfrihet för att kunna vara neutrala om detskulle uppstå ett krig i vårt närområde. I detavseendet görs det ingen ändring av politiken. Detfinns ingen anledning att gå ifrån den politiken,även om vi går med i EU. Det finns ingen avsikt attgå ifrån den. Det finns ingenting i somskulle kunna tvinga oss att göra det.Man kan naturligtvis citera -- det gör man flitigt --olika uttalanden från olika individuella personersom av olika skäl har en annan uppfattning. Vi skalldock inte bygga vår säkerhetspolitiska verklighetpå uttalanden av Lamassoure eller Barnaby, utanden bygger vi på avtalet. Skall man bedöma vadavtalet innebär, måste man utgå från vad som står iavtalet. I avtalet finns det inga som helstförpliktelser på det militära området, ingaalliansförpliktelser.Dinkelspiel har aldrig lovat att inte hejdautvecklingen mot ett gemensamt försvar. Det finnsinget sådant mål i EU. EU har inte fastställt ettgemensamt försvar som ett mål. Däremot har manfastställt att man skall eftersträva en gemensamförsvarspolitik som skulle kunna leda till ettgemensamt försvar, och det är faktiskt något annat.Om det skulle bli aktuellt med ett gemensamtförsvar, så är det ingenting som vi behöver ställaupp på. uttalanden innebär inte någotsom helst åtagande från vår sida att medverka i detena eller det andra. Vi har sagt att om andra länderhar ambitioner på det här området, så är det intevår avsikt att ugöra ett hinder för deras utvecklingoch samarbete.Anf. 90 HANS ()replik:Herr talman! I står det att dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skallomfatta alla frågor som berör unionens säkerhet,inbegripet utformningen på lång sikt av engemensam försvarspolitik som med tiden skullekunna leda till ett gemensamt försvar. Unionenanmodar VEU att genomföra unionsbeslut ochunionsaktioner som berör försvaret. Målet är attbygga upp VEU stegvis som Europaunionensförsvarskomponent. Jag tycker att syftet är myckettydligt. Det är väl ingen tvekan om att ifall manhade velat vara på den säkra sidan och kunnat lugnasvenska folket, är det givet att man skulle ha gjortett förbehåll på den här punkten. Men det har maninte gjort, och det är svagheten i ståndpunkten.Eftersom Davignonrapporten har berörts iutskottets utlåtande, vill jag nämna attstatsminister 1971 tog upp frågan om densvenska neutralitetspolitiken. Mot bakgrund avmotsvarande omständigheter ansåg han att det intevar möjligt att förena det här med svenskneutralitetspolitik utan ett uttryckligt förbehåll.Det är beklagligt att man inte har följt det danskaexemplet, där det finns ett uttryckligt fördrag. Mendet har man inte kunnat få in, eftersom EU intelängre vill gå med på sådana här saker.Man var inte heller beredd att gå med på ettundantag när det gäller offentlighetsprincipen.Beträffande offentlighetsprincipen är det både enfråga om vad som gäller nu och vad som kan gällaframdeles. Man gick inte ens med på en gemensamdeklaration. På dessa centrala punkter där Sverigeverkligen är i behov av ett undantag -- i alla fallinför framtiden -- har vi inte fått några undantag.Anf. 91 ():Herr talman! Det är uppenbart att man kan tolkadet som vi håller på att ge oss in i på många olikasätt. Därför är det oerhört väsentligt att vi nu fårhjälp av regeringen att översätta de relevantadokumenten ordagrant. Vi vill inte bara ha småskrifter från UD, där UD gör sina egna tolkningaroch där det är omöjligt att avgöra vad somverkligen gäller rent juridiskt och vad som bara äromskrivningar, förmodanden och tolkningar. Detmåste bli en skärpning på den här punkten.Utrikesutskottets betänkande nr 20 justeradestyvärr dagen innan anslutningsfördraget mellanSverige och EU:s medlemsstater paraferades. I ettutkast till utrikesutskottets betänkande hadeutskottets kansli författat en klar och pedagogiskbeskrivning av hur fördraget är upplagt. Dennabyggde på ett PM från UD. Eftersom fördraget inteparaferats lyftes avsnittet ut ur betänkandet.Nu har fördraget paraferats. Jag tycker att det ärviktigt att det uteslutna avsnittet offentliggörs, såatt vi klart vet vad som gäller. Jag citerar:''Det anslutningsfördrag som slutits mellan Sverigeoch EU:s medlemsstater är i huvudsak uppbyggtsom de tidigare anslutningsfördrag genom vilkaEuropeiska Gemenskapen utvidgats. I likhet meddessa äldre fördrag består anslutningsfördraget avtre skilda dokument: ett kort Fördrag, enomfattande Anslutningsakt och en kort Slutakt.Till Anslutningsakten är fogade ett antal bilagoroch protokoll; till Slutakten ett antal deklarationer,av antingen gemensam eller enskild karaktär.Enligt artikel 1.1. i Fördraget blir (ochövriga medlemsskapssökande stater) medlemmarav Europeiska Unionen och parter i de fördrag somupprättat den Europeiska EkonomiskaGemenskapen, den Europeiska Kol- ochStålgemenskapen, EuropeiskaAtomenergigemenskapen och den EuropeiskaUnionen.Artikel 1.2. i Fördraget upptar en hänvisning till devillkor för tillträde och de anpassningar avnyssnämnda fördrag som nödvändiggjorts avtillträdet, vilka alla införts i den till fördragetfogade anslutningsakten.Artikel 2.2. föreskriver att anslutningsfördragetträder i kraft förutsatt att allaratificeringsinstrument vederbörligen deponeratsdessförinnan.Dessa bestämmelser i utgör de centralareglerna om svensk anslutning till EU. I den månsärskilda undantag, övergångsregler elleranpassningar inte upptagits i Anslutningsakten blirde för gemenskaperna grundläggande fördragen(primärrätten) och alla därtill anslutande rättsakter(sekundärrätten), som antagits före tillträdet,bindande för . Detta framgår också avartikel 2 i Anslutningsakten. ''Det här sist angivna stycket är det viktigaste. Vi vetvad som gäller. Om vi inte har fått ett skriftligtundantag i ett mycket speciellt dokument,Anslutningsakten, är vi bundna av varenda bokstavi de andra fördragen. Det är klart och tydligt ochmycket bra att känna till. Alla de godaönskningarna, de yttranden, de ensidigadeklarationerna och de förmodanden som manbygger mycket på i diskussionerna ärförhoppningar som vi kanske kan arbeta för mensom icke är juridiskt bindande. Om vi ärmedlemmar i unionen är vi rättsligt bundna avunionens fördrag.Det är alltså bara att se efter i Anslutningsakten.Har det inte upptagits några undantag där ärSverige bundet av t.ex. Maastrichtfördraget.Riksdagens utredningstjänst har tagit framuppgifter om vad som upptagits i Anslutningsaktennär det gäller den Ekonomiska monetära unionen,EMU, och den gemensamma utrikes- , säkerhets-och försvarspolitiken. I dessa avsnitt har inteSverige fått några undantag alls.Maastrichtfördraget är alltså bindande för oss tillsin bokstav.UD har publicerat skriften Ds 1994:48 ''Sverigesmedlemskap i den Europeiska unionen'' i stället fören ordentlig PM om vad som gäller. Tyvärr finnsinte promemorians klara redogörelse överförhandlingsresultatet med. Man gör i stället dessvärre tolkningar som inte har stöd i fördragstextenoch som är missvisande. Så säger man t.ex. omEMU att ''tar ställning till frågorna omen gemensam valuta och centralbank när dessaaktualiseras.'' Detta är missledande. harinte begärt och inte heller fått någrasärbestämmelser när det gäller EMU. Alltså gällerMaastrichtfördraget.I artikel 109, J 4 sägs att EMU:s tredje fas, somomfattar gemensam valuta och centralbank,kommer att inledas för de länder somklarat konvergenskraven. Denna artikel skall alltsåautomatiskt inträda då utan några riksdagsbesluteller några nya ratificeringar. Vilka dessa länder är,som kommer med i denna gemensamma valuta ochcentralbank och vilkas riksbankers befogenhetupphör, beslutas av rådet med kvalificeradmajoritet -- inget veto här inte! Det är alltså intefråga om att fatta ett nytt beslut som måstegodkännas av medlemsstaternas parlament.Kommissionen kommer också att se till att visträvar efter att hålla inflationen,budgetunderskottet och statsskulden nere, så att viblir konvergenta. Bara om vi misslyckas med våruttalade strävan att nå konvergensmålet slipper viundan.Sverige har inte heller fått några undantag när detgäller den gemensamma utrikes-, säkerhets- ochförsvarspolitiken. I UD:s skrift säger man att videltar fullt ut och aktivt med alltjämt bibehållenmilitär alliansfrihet. I den proposition omfolkomröstningen, som lades fram , har manlagt till ett litet ''men''. Där står alltså att vi skalldelta fullt ut och aktivt men med alltjämt bibehållenmilitär alliansfrihet.Den deklaration som fogats till anslutningsaktenunderstryker t.o.m. att vi helt och hållet utanreservation accepterar hela ,dvs. reglerna i avd. V, som behandlar utrikes- ochsäkerhetspolitiken, och de relevanta deklarationersom bifogats till fördraget. Vi har alltså helt ochhållet fullt ut anslutit oss till allt detta, vilket bl.a.Hans Göran här har citerat.Europaparlamentets utrikes- ochsäkerhetsutskott -- dvs. ett av de viktiga organ somhar att ta ställning till vår medlemskapsansökan ochdärför har intresse av att tolka vår åsikt -- säger ibetänkandet A3-0077/94 om utvidgning ochneutralitet, att den är helt klaröver militäralliansen växande roll men tar ställning till ett eventuellt medlemskap iVEU först när vi har blivit medlemmar av EU.