prot · GH09102 · 1994-05-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:102Onsdagen den 4 majKl. 9.001 § Val av en ombudsman(justitieombudsman)Företogs val av en ombudsman(justitieombudsman).Anf. 1 ():Fru talman! Valperioden förjustitieombudsmannen utgår underinnevarande kalenderår.Med anledning härav har konstitutionsutskottetberett frågan om val av justitieombudsman.Konstitutionsutskottet föreslår enhälligt attriksdagen för tiden från valet till dess nytt val hargenomförts under fjärde året därefter omväljerjustitieombudsman biföll förslagoch utsåg därmed -- för tiden från valet till dess nyttval genomförts under fjärde året därefter -- tilljustitieombudsmanJan Pennlöv2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 28 april.3 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1993/94:Sf47--Sf51 till socialförsäkringsutskottet1993/94:Kr14--Kr16 till kulturutskottet1993/94:K66 och K67 till konstitutionsutskottet4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återLagutskottets betänkanden /94:LU23 ochLU26Socialförsäkringsutskottets betänkanden1993/94:SfU16 och betänkanden /94:UbU9,UbU16 och betänkanden /94:TU28 ochTU29Näringsutskottets betänkanden /94:NU19 ochNU285 § Beslut rörande utskottsbetänkande somslutdebatterats den 29 aprilSfU12 Socialförsäkring -- inriktning och anslagMom. 1 (reformering av socialförsäkringssystemet)1. utskottet2. 1 (nyd)Votering:280 för utskottet19 för res. 150 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet:118 s, 70 m, 28 fp, 29 c, 22 kds, 10 v, 3 -För res. 1:19 nydFrånvarande:20 s, 10 m, 5 fp, 2 c, 4 kds, 4 nyd, 4 v, 1 -Mom. 3 (långa sjukfall)1. utskottet2. i motsvarande del (v)Votering:270 för utskottet14 för men.15 avstod50 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet:117 s, 70 m, 28 fp, 27 c, 22 kds, 5 nyd, 1 -För men. :2 s, 10 v, 2-Avstod:15 nydFrånvarande:19 s, 10 m, 5 fp, 4 c, 4 kds, 3 nyd, 4 v, 1 -Mom. 13 (ersättning vid arbetsskada)1. utskottet2. 5 (nyd)Votering:282 för utskottet21 för res. 546 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet:119 s, 70 m, 28 fp, 29 c, 22 kds, 11 v, 3-För res. 5:1 s, 20 nydFrånvarande:18 s, 10 m, 5 fp, 2 c, 4 kds, 3 nyd, 3 v, 1 -() anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej.Mom. 16 (konventioner)1. utskottet2. i motsvarande del (v)Votering:290 för utskottet13 för men.46 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet:120 s, 70 m, 28 fp, 29 c, 22 kds, 20 nyd, 1 -För men. :11 v, 2 -Frånvarande:18 s, 10 m, 5 fp, 2 c, 4 kds, 3 nyd, 3 v, 1 -Mom. 23 (efterkontroll av förtidspensioner)1. utskottet2. 7 (nyd)Votering:283 för utskottet20 för res. 746 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet:120 s, 70 m, 28 fp, 29 c, 22 kds, 11 v, 3 -För res. 7:20 nydFrånvarande:18 s, 10 m, 5 fp, 2 c, 4 kds, 3 nyd, 3 v, 1 -Övriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade attarbetsmarknadsutskottets betänkanden AU17,AU22 och AU23 skulle avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.6 § betänkande1993/94:AU17 Jämställdhetspolitiken: Deladmakt -- delat ansvar (prop. 1993/94:147).Anf. 2 ():Herr talman! Kan man kompromissa omjämställdheten? Kan man ena dagen lägga framförslag som får jämställdheten mellan könen att tastora steg tillbaka och försöka skylaöver det med att föreslå åtgärder som i sig är riktigaur jämställdhetssynpunkt men som måste betraktassom mindre genomgripande? Uppenbarligenförsöker sig jämställdhetsminister på detta konststycke.Vi socialdemokrater anser att regeringensproposition om jämställdheten måste ses motbakgrund av dess politik i övrigt. Propositionen ärett utslag av att regeringen inom jämställdhetensmer lättskötta domäner försöker lägga plåster på enutveckling som egentligen kräver både operationoch stödförband. Det är bara att konstatera att treår med regeringen inneburit att kvinnornasställning kraftigt försvagats och att det har varit ochär bakslagens tid för kvinnorna.Under tre år har vi nu sett starten på ett gigantisktsystemskifte, som i flera avseenden har drabbat ochkommer att drabba kvinnorna hårdast. Denborgerliga regeringens politik leder till ett samhällemed massarbetslöshet, nedrustad gemensam sektoroch ökade klasskillnader, ett tudelat samhälle, ettråare och kyligare Sverige.Under regeringen mandatperiod försvinner10 % av alla jobb i . Det betyder enligtOECD att så många arbeten förvinnerhär som i länderna i EU.Över 600 000 människor står nu utan arbete.140 000 personer är långtidsarbetslösa. 90 000ungdomar är öppet arbetslösa.Deltidsarbetslösheten ökar. Förvärvsfrekvensensjunker för både kvinnor och män. 139 000 kvinnorhar lämnat arbetskraften . Detta är ettförödande betyg för regeringen.Varje människa, oavsett kön, skall ha rätt att levasitt liv i frihet och oberoende. När 13--avarbetskraften saknar ett riktigt jobb är detta detverkliga hotet mot kvinnors ställning i samhället.Ett eget arbete med en lön som går att leva på ärgrunden för vår frihet och vårt oberoende, påsamma sätt som det är det för männen.Massarbetslösheten är därför ett dråpslag motjämställdheten och välfärden.Sambandet mellan den gemensamma sektornsomfattning och kvinnors ställning i samhället ärodiskutabelt. För jämställdheten i arbetslivet är envälutbyggd och väl fungerande gemensam sektor avavgörande betydelse. Regeringen räknar med att34 000 personer mister sina anställningar ikommuner och landsting. Under 1992 och 1993försvann 68 000 jobb. Detta innebär att dengemensamma sektorn minskar med över 100 000arbeten . Ytterligare 60 000 jobbskall bort till 1998. Det är en nedmontering av detgemensamma som inte bara motiveras av denekonomiska krisen utan som också sker avideologiska skäl. Privatisering och minskadgemensam sektor är ett mål i sig för regeringenBildt.Förslaget om s.k. pigavdrag är en logisk följd avregeringens synsätt. Den som inte har råd att anlitahemhjälp skall med sina inbetalda skattersubventionera hemhjälpen för dem som har detbättre ställt. Segregationstendenserna är redantydliga inom bostadsområdet, skolan ochbarnomsorgen. De skall nu fortsätta påarbetsmarknaden genom ett system med ettlågavlönat, privatanställt tjänsteproletariat,sannolikt till övervägande del bestående avkvinnor.Regeringen försämrar arbetsrätten och skapar nyatillfälliga anställningar. Avsikten är att göra denanställda mer otrygg, minska löntagarnasinflytande och stärka arbetsgivarnas ställning.I dagens läge får allt fler en lösare anknytning tillarbetsmarknaden. Två av tre lediga jobb ärtillfälliga anställningar. Detta tillsammans med denya reglerna om uthyrning av arbetskraft försvårarmöjligheterna för många att få ett rejält fotfäste påarbetsmarknaden. Detta gäller framför allt kvinnoroch invandrare.Regeringens förslag till ny arbetslöshetsförsäkringdrabbar i synnerhet kvinnor. Vilka konsekvensersom förslaget får för män respektive kvinnor harinte redovisats i regeringens förslag. Analyser ärobefintliga även i detta förslag. Detta är desto meranmärkningsvärt som regeringen i denjämställdhetsproposition som vi just nu behandlarframhåller följande: ''Förslag och beslut inom olikapolitikområden bör analyseras ur ettjämställdhetsperspektiv för att klarläggakonsekvenser för kvinnor respektive män. Det börske på såväl central som regional och lokal nivå. ''I praktiken visar nu regeringen att dessa ord inte ärvärda någonting alls. Ett omfattande förslag attförsämra arbetslöshetsförsäkringen, som i allrahögsta grad berör kvinnorna, innehåller inte ettenda ord om vad förslaget innebär för kvinnor.Regeringens förslag är ett bakslag för kvinnorna påflera sätt. Eftersom många kvinnor har en sämreförankring på arbetsmarknaden kommer de ifortsättningen att få svårare att uppfylla dearbetsvillkor som regeringen föreslår. Det blir medandra ord svårare att få ersättning, vilket kommeratt drabba kvinnor mer än män.Reglerna om hur normalarbetstiden skall beräknasdrabbar främst dem som arbetar deltid; avdem är kvinnor. För 85 000 personer som i dagfyllnadsstämplar -- nästan alla kvinnor -- är det baraen tidsfråga innan de förlorar rätten till ersättning.Reglerna om att s.k. jämställd tid bara berättigartill en period en gång kommer främst att drabbadem som finns i aktiva åtgärder ochsmåbarnsföräldrar. Tiden med föräldrapenningbetraktas nämligen som jämställd tid. Kvinnorna äröverrepresenterade i aktiva åtgärder i förhållandetill män och drabbas därför mest.Detta är sanningen bakom regeringens prat om nu skall införa en allmän, obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. Det spelar ingen roll vadman kallar saker och ting -- det är innehållet som ärdet intressanta. Och när det gäller den nyaarbetslöshetsförsäkringen är sanningen att denkommer att omfatta ett mindre antal personersamtidigt som ersättningarna kommer att bli lägreoch begränsas i tiden. Sanningen är att det handlarom att spara pengar. Och de som skall betala är dedeltidsarbetslösa och de som har svårt att skaffa sigfotfäste på arbetsmarknaden -- kvinnorna.Förslaget om vårdnadsbidrag är ytterligare ett slagmot kvinnorna och barnen, en medvetet gillradkvinnofälla. Vårdnadsbidraget ger varken rättvisaeller valfrihet. Och det syftar absolut inte till attfrämja jämställdheten mellan könen. Det byggerinte ens på omtanke om barnen. Dessutom kostardet 3,7 miljarder och är ofinansierat!För LO:s 450 000 kvinnor som arbetar deltid blirdet knappast lönsamt att arbeta. Det gäller ocksåheltidsarbetande kvinnor i låglöneyrken. Det blirockså svårare för kvinnor att ta sig in påarbetsmarknaden och lättare att få sparkendärifrån.Redan i dag får många unga kvinnor när de sökerarbete frågan om de tänker skaffa barn. Om desvarar ja är oddsen för att få arbetet låga. I och medatt rätten till tjänstledighet kommer att förlängastill om regeringens förslag går igenom blir detännu svårare för unga kvinnor att få fotfäste påarbetsmarknaden.Jämställdhetspolitik får inte bara vara vackra ordoch fromma förhoppningar. Den måste finnas medi all politik och inom alla samhällsområden. Det gårinte att säga en sak och sedan föra en politik påolika områden som gör att jämställdhetsarbetet gårbakåt. Det är ett rent hyckleri. Om regeringensäger att alla förslag och beslut skall analyseras urett jämställdhetsperspektiv bör man väl åtminstonehitta några antydningar åt det hållet i regeringensförslag? Jämställdhetspropositionen måste ses motden bakgrund som jag nu tecknar.Jämställdhet tycks för jämställdhetsministern ochregeringen till stor del handla om chefsutbildning,lagregler och mer resurser till JämO. Det ärsjälvklart viktigt, men det finns något som ärviktigare. Och det handlar om de mångakvinnornas vardagliga problem. Det handlar om dekvinnor som finns inom LO, ofta i monotona jobbmed låga löner. Det handlar om de kvinnor somkämpar för att få fotfäste på arbetsmarknaden. Dethandlar om de kvinnor som inte får pengarna atträcka till och som ser dagisplatsen hotad. Dethandlar om de kvinnor som kämpar medförslitningsskador och inte får någon rehabilitering.Det handlar om de kvinnor som inte får den vårdde behöver för sina sjukdomar och om de kvinnorsom inte får någon hemhjälp trots att behovenfinns.Kort sagt: det handlar om de många kvinnornasproblem som hänger nära samman med vilkensamhällsklass de tillhör. Klass och kön verkar varaett okänt problem för regeringen.Dessa kvinnor vill ha ett jobb som de kan försörjasig på, ett jobb som inte sliter ut kropp och själ. Dekämpar för att få fotfäste på arbetsmarknaden ochser nu tryggheten hotas av en försämradanställningstrygghet, en sämre a-kassa och ensämre arbetsskadeförsäkring. De ser sinamöjligheter till förvärvsarbete minska genomnedskärningar i den gemensamma sektorn, höjdadagisavgifter och en rekordhög arbetslöshet. Dekänner att deras arbete inte är något värt närvårdnadsbidraget gör att det inte lönar sig attförvärvsarbeta. De ser männen komma in först tillläkaren och resurserna till företagshälsovårdenförsvinna. De ser att männen får en allt större delav och av andra gemensammaresurser.Folkhälsorapporten, som publicerades ,visar ett ökande gap vad gäller hälsan mellan olikasocioekonomiska grupper. Med andra ord: denvisar att hälsan är klassrelaterad och attklasskillnaderna ökar framför allt mellan kvinnor.Med en regering vars politik slår hårdast mot demsom står längst ner på klasstrappan,arbetarkvinnorna, förvärras situationen för dessaoavbrutet.Vad svarar regeringen och jämställdhetsministerndem? Var finns alla dessa kvinnor -- de arbetslösa,undersköterskan, lokalvårdaren, affärsbiträdet ochfabriksarbeterskan -- i regeringen ?Var finns de i jämställdhetspropositionen? Skall deta pigjobb och sänka sina löner för att få jobb, ellerskall de stanna hemma vid spisen? När kommerreformerna för dessa kvinnor -- den överväldigandemajoriteten av kvinnor?Det är detta vi socialdemokrater menar med vårkritik av regeringens jämställdhetsproposition.Den är i vissa delar bra, men allt faller platt tillmarken när regeringens politik i övrigt -- i de delarsom har genomgripande och avgörande betydelseför människors liv -- direkt motverkarjämställdhetsarbetet och hotar kvinnornas ställningi samhället.Vi har väntat på att se något initiativ frånregeringens sida inom jämställdhetsområdet. Detbörjade storstilat i regeringsförklaringen . Dåsades det att den höga förvärvsfrekvensen blandkvinnor är en viktig tillgång för ekonomioch att jämställdhet är ett centralt mål som kräveruppmärksamhet när arbetslösheten växer.Det var det rakt motsatta som hände. Iregeringsförklaringen hade regeringenäven i ord övergivit det som man i handling förlänge sedan hade övergivit. Det fanns inte ett ordom jämställdhet.I riksdagsdebatterna har det däremot hela tidenhänvisats till att det i jämställdhetspropositionenkommer att hända saker. I den skulle förslagenkomma. Det är bara att konstatera att de konkretaförslagen inte heller har motsvarats avde vackra ord som har föregått propositionen.Varken de konkreta förslagen om ändringar ijämställdhetslagen eller om anslagen tilljämställdhetsområdet är tillräckligt långtgående.Därför finns det till detta betänkande en radreservationer från oss socialdemokrater.När det gäller förändringarna i jämställdhetslagenanser vi att orsakerna till löneskillnaderna inte baraskall kartläggas, utan de skall också analyseras. Ominte det görs blir det ett arbete som stannar avhalvvägs. Därigenom försämras möjligheterna attförändra de förhållanden som kartläggningen avlöneskillnaderna är avsedd att rätta till. Detsammagäller den begränsning avkartläggningsskyldigheten som den borgerligamajoriteten vill införa. Det är en begränsning somskulle undanta ett stort antal arbetsplatser frånkartläggningen, framför allt inom den privataservicesektorn där många kvinnor har sitt arbete.Dessutom borde det vara en självklarhet att densom anser sig otillåtet lönediskriminerad skall harätt att, av arbetsgivaren, få en skriftlig uppgift omlön eller andra anställningsvillkor och de faktorersom har påverkat lönen. Utan en sådan regel i lagenblir det svårt att kontrollera om en viss lön stridermot lönediskrimineringsförbudet.Vi anser också att regeringen borde återkomma tillriksdagen med förslag som skulle innebära att detvid bedömningen av otillåten lönediskrimineringskulle vara möjligt att jämföra arbetsuppgifternaslönesättning hos någon annan arbetsgivare inomsamma bransch. Lagreglerna har annars ettbegränsat värde eftersom de endast avserjämförelser hos samma arbetsgivare.Vi socialdemokrater anser att anslagen till JämObör utökas ytterligare utöver regeringens förslag.Vi anser också att anslagen till de politiskakvinnoorganisationerna, kvinnojourerna --ROKS -- och bör utökas -- detta motbakgrund av det betydelsefulla arbete som dessaorganisationer utför.Anmärkningsvärt är också att det ijämställdhetspropositionen helt saknas förslag somomfattar invandrarkvinnorna. Även i denna del harvi en reservation.Vi ställer upp på regeringens förslag omlänsexperter för jämställdhetsfrågor, men vi anseratt det är nödvändigt att påpeka att dessafunktioner, om de skall vara meningsfulla, måsteintegreras i de i den regionalpolitiska propositionenföreslagna regionala resurscentrumen för kvinnor.Sammanfattningsvis kan vi konstatera attregeringens konkreta förslag till förändringar ijämställdhetslagen, liksom anslagen inomjämställdhetsområdet, är otillräckliga och intetillräckligt långtgående.Fru talman! Vi socialdemokrater står naturligtvisbakom samtliga reservationer, men för att minskavoteringstiden yrkar jag bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1, 9, 10, 11, 12,18 och 21.Anf. 3 (nyd):Fru talman! Låt mig börja med att be ursäkt för att jag har anmält mig till den härdebatten. Jag har förstått att för ärjämställdhet lika med kvinnokraft ochkvinnokamp. Det har ingenting med jämställdhetatt göra. I min värld handlar jämställdhet om mänsoch kvinnors lika möjligheter och lika villkor. Menjag är inte övertygad om att delar densynen. Som förstamajtal var det dock förträffligt.Jag konstaterar lugnt och försynt attsocialdemokratin har haft makten . Serman till resultaten inom jämställdhetsarbetet bordeman kanske vara avsevärt mera ödmjuk och försyntän . Resultatet är i sanning litet.Beklämmande nog, , har jag aldrigmött så mycket manschauvinism och så mångamulliga mansgrisar som just inom . Där har jag hört de värstadiskussionerna och haft de största problemen attövertyga. Sopa gärna rent framför egen dörr först!Upplysningsvis, arbetslösheten har faktiskt drabbatmännen värre än kvinnorna. Om intelitar på mig kan hon gärna fråga GöteBernhardsson.Fru talman! Det råder en bred politisk enighet -- jagskulle nästan vilja säga total enighet -- om degrundläggande principerna ijämställdhetspolitiken, även om det finns de somförsöker göra gällande annat. Jag vågar påstå attdet nästan är en självklarhet för samtliga partier attmän och kvinnor skall ha lika möjligheter tillutbildning och naturligtvis lika lön för samma jobb.Det är en självklarhet, och jag skall inte gå vidarein på det.Jag håller med om att det finns en del problem kvaratt lösa. Men låt oss diskutera strategin för hur viskall lösa dem. Vi är i grunden överens. I grundenvälkomnar vi också propositionen. Vi är överensnär det gäller av den. Det finns dock därvi har en annan uppfattning. Det gäller delvisstrategier, men det gäller också att vi saknar ettdjup. Jag skulle vilja likna jämställdhetsdebattenvid ett . av problemen syns inte. Detenda som debatteras är det som syns. Därför blirdebatten ofta mycket ytlig, även här i kammaren.Jag gjorde ett allvarligt försök i den allmänpolitiskadebatten -- naturligtvis misslyckades det -- att få tillstånd en litet djupare diskussion kringjämställdhet. Vad är jämställdhet? Hur ser ettjämställt samhälle ut? Jag kan inte påstå attdebatten gav mycket till svar. Förvisso har vi bristerså till vida att det inte är lika lön och likamöjligheter, men de problemen är så tydliga.Därmed är de mycket lättare att angripa.Jag skulle därför vilja fokusera debatten på de litetdjupare dimensionerna. Jag vill gå utöver''plakatargumenten'', som jag kallar för symmetri.Det anses att problemet är löst när det är 50-50,hälften män och hälften kvinnor, delad makt ochdelat ansvar. Men det är inte så. Vi kan ta bankernasom exempel. I bankerna är könsfördelningenbland de anställda redan 50-50. Skulle man påbankerna vara mer jämställda än på sjukhusen,daghemmen eller i där man har enenorm kvinnodominans? Jag hävdar att man inte ärett dugg mera jämställd på banken.Då dyker frågan upp varför det inte är så. Denfrågan tycker jag är mycket mera intressant attdiskutera. För oss innebär jämställdhet också bejakar kvinnlighet och manlighet. Man måstevåga analysera och diskutera skillnaderna. De ärofta stora, men dess värre är de okända för många,även för dem som deltar i debatter.Fru talman! Låt mig ta ett konkret exempel som jagtycker är illustrativt. Exemplet kommer frånförsvarsmakten -- en totalt mansdominerad värld,en machovärld som har byggts upp avmän. Den är uppbyggd av vapen, muskler ochteknik, som verkligen är sinnebilden förmanssamhället. Försvaret var ett av de förstaområden där man verkligen gav sig påjämställdhetsfrågan på ett mera kvalitativt ochfördjupat sätt. Man gjorde stora, lyckadesatsningar för att få in flera kvinnor, t.ex. kvinnligaofficerare. Man konstaterade mycket riktigt attefter slutade kvinnorna. Militärer är bra påanalys och forskning. De gjorde naturligtvis vadvarje logiskt tänkande människa skulle göra i ettsådant läge. De började undersöka vad det berorpå.Jag skall inte gå in på någon fördjupad beskrivningav resultaten. Man upptäckte bl.a., vilket i och försig inte är överraskande för dem som jobbar medsådana här frågor, att de kvinnor som kom införsökte ''bli'' män. Det är ganska naturligt i denmiljön. Däri ligger en del av problemet. Detaccepterade inte männen. Dessa kvinnligaofficerare fick, förlåt fru talman, ett rent helvete.Är man klok försöker man ta sig ur det.Det har gjorts studier och man har jobbat vidaremed frågan. Det har t.ex. konstaterats att vidplötsliga förändringar är den första frågan mänställer sig: Vem har beslutat det här? Men det ärinte den första fråga kvinnor ställer sig. Kvinnorundrar: Varför skall det förändras? Redan på dettaenkla plan har vi en av förklaringarna -- det finnsmånga, många fler -- till varför det händer så olikasaker och varför det blir så fel.Män tenderar t.ex. att acceptera hierarkier. Om detbara är rätt chef som har beslutat så lyder man ochställer in sig i ledet. Det är en trygghet. Tack ochlov är kvinnor klokare än så. De accepterar intehierarkier med automatik. Kvinnor är mycketbättre på nätverk. Nätverk är hotande för män, ochså uppstår det problem.Jag menar att det här finns kvalitativa dimensionerinom jämställdhetsarbetet som vi över huvud tagetinte diskuterar. Inom försvarsmakten jobbar manmed det här. Man har naturligtvis satt in ettomfattande åtgärdsprogram och har en mycketkraftfull utbildning där man går in för att stötta ochutbilda både kvinnor och män. Man slår mycketklart fast i utvecklingsprogrammen att även inomförsvarsmakten måste kvinnor förbli kvinnor ochvåga bejaka sin kvinnlighet. De måste lära sig hurde fungerar som kvinnor och hur män fungerar.Detsamma gäller för män. Då börjar det faktisktkunna fungera mycket bra.För många som inte känner till så mycket omförsvarsmakten är det kanske en paradox att mandär ligger mycket långt framme på detta område.Man anlitar mycket riktigt t.ex. , som är utomordentligt kunnig på det härområdet. Försvarsmakten ligger också långtframme när det gäller ledarskap. Den är inte dengamla, hiearkiska lydarorganisationen som mångafortfarande tror. Om man ser på det politiskasystemet, finner man att vi inte har lärt ossnågonting. Titta bara på . Vi klarar inteens av att föra en jämställdhetsdebatt mednågorlunda balans. Jag välkomnar Hans Anderssoni sammanhanget. Det är roligt. Det är han och jag,och resten av debattörerna är kvinnor. Så ser det utvarenda gång. Mina vänner, kan ni inte börja städai era egna partier och försöka aktiviera den andrahalvan för jämställdhetsfrågorna?Fru talman! Tänk om det ställdes flera kvinnliga''varför'' i jämställdhetsdebatten. Det vore ettframsteg för jämställdheten.Jag vill ta ytterligare ett exempel som gäller dedjupare dimensionerna. Ett problem som håller påatt bli alltmera akut är att tekniska ochnaturvetenskapliga utbildningar väljs av alltför fåstuderande ungdomar. Det visar sig attmycket forskning tyder på att det faktiskt bl.a.beror på kvinnodominansen i förskola ochgrundskola. Traditionellt har inte kvinnor enteknisk/naturvetenskaplig inriktning. Man konstaterar nu att detkanske är lärarutbildningen och skolan som är denviktigaste faktorn i fråga om jämställdheten.Jag skall hoppa över pigdebatten eftersom jagtycker att den är så beklämmande och förnedrandeför kvinnor och för dem som arbetar medhushållsarbete.