prot · GH0994 · 1994-04-22 00:00:00 — Motorcykelpoliser stannade genastoch stack fram huvudet för att höra vad vi sade ochskingrade folket. De hade spärrat av Dili så att desom man visste skulle ha synpunkter att framförainte kom in i staden över huvud taget.På det sättet kontrollerar man befolkningen. Manhar en effektiv apparat för detta. Att tala med folkär alltså nästan omöjligt. Detta gäller Östtimorsfolk och det gäller folket på som man mycketbrutalt har slagit ned. Det gäller Västpapua, där detockså finns en motståndsrörelse som nästan ärtillintetgjord, och där man inte visar någon respektför Västpapuas kultur över huvud taget. Det visarsådan bristande respekt för mänskliga rättigheteratt man inte kan ge bistånd eller exportera vapentill sådana länder, om man menar något med att viskall villkora hjälpen.Anf. 68 () replik:Herr talman! Jag försvarar inte alls den repressionsom förekommer i . Det har jag sagtminst . Men det finns uppenbarligenolika uppfattningar om vad det är möjligt att talamed människor om.Flera biståndsorganisationer är verksamma iIndonesien och på . ,tyska biståndsorganisationer och Internationellaröda korset finns där. Jag tycker att vi skall utnyttjade kanaler för påverkan som står till vårtförfogande för att medverka i en demokratiskutveckling och en förbättring av de mänskligarättigheterna. För min del tror jag att man gör detbättre genom att vara där och verka mitt iblandmänniskorna.Anf. 69 ()replik:Herr talman! Om det vore så väl som YlvaAnnerstedt säger! Det är inte så. Amnesty, t.ex.,får över huvud taget inte komma dit.Ylva talade om MR-aktivister. Jagtycker att skulle ha träffat deadvokater som jobbar direkt med folkoch försöker försvara dem när de döms till mycketlånga fängelsestraff för att ha deltagit i endemonstration. Såvitt jag förstår har YlvaAnnerstedt inte träffat dessa advokater. Däremothar hon träffat en teoretiker, advokat , somjag själv också har träffat.Det sägs att det har förändrats till en viss del. Jagkan hålla med om att man åtminstone får talaom mänskliga rättigheter, men det har inteinneburit något i praktiken. Det har inte blivitbättre. Den bristande respekten mot mänskligarättigheter kvarstår. Det är det jag tycker äravgörande. Det avgörande är inte vad man säger iteorin.Man sade till oss att det var fritt fram för oss att röraoss, gå runt och titta överallt. Hur var det när vikom till ? Jo, vi var totalt kontrollerade.Vi var precis lika kontrollerade som folkär. Då finns det ingen frihet.Ylva nämner några organisationer,t.ex. Röda korset, som står till vårt förfogande. Dekan inte ens svara på frågor om hur den politiskasituationen är! De vågar inte säga någonting om hurdet är. De vågar inte tala om hur människor har det,för då åker de ut ur landet. Det är samma medUnicef. De får hålla sig strikt till sitt hjälparbete.De får icke säga någonting om den politiskasituationen. Gör de det får de åka därifrån. Detsägs att traditionerna i är sådana att detråder enighet. Där kritiserar man inte någraregimer eller regeringar. Där är man överens ochstöder den regim som finns. Några andramöjligheter finns inte.Vi skall inte glömma att det handlar om enmilitärdiktatur. Parlamentet har 100 platser förmilitärer. De är inte folkvalda. I vilket parlamentfinns det 100 platser för militärer? Dessutom harväldigt många av de som är valda militär bakgrund.Det är ingen demokrati. Det är ingenmarknadsekonomi. Det finns ingen respekt förmänskliga rättigheter. Så länge det är så tycker jagatt varken svenskt bistånd eller svenska vapen hörhemma i det landet.Anf. 70 ():Herr talman! Det har varit en mycket intressantdebatt som vi nu har lyssnat på i . Detär glädjande att höra att vi i stort sett är eniga iutskottet och att vi alla har den goda viljan atthjälpa folk som har det svårt. Det finns visserligenvissa undantag i utskottet, men de skall vi kanskeförbigå med tystnad just nu.Så länge det finns en miljard människor i världensom lever i djup fattigdom och inte har mat fördagen, och så länge ungefär en miljard människorär analfabeter kan vi inte blunda och låtsas som omvår hjälp inte behövs. Väpnade konflikter skakarmer än 50 länder, och 35 miljoner människor är påflykt. Av analfabeterna är två av tre kvinnor.Klyftan mellan rika och fattiga länder har ökatstadigt sedan 1960.Jag vill speciellt värna om två grupper. Det ärbarnen och kvinnorna.Vi har i den socialdemokratiska partimotionenU615 föreslagit en rad åtgärder inombiståndspolitiken för att bygga ut stödet till justbarnen. Vi menar att nästan allt bistånd har enbarnaspekt, men att olika biståndsprogram i olikahög grad främjar barnens rättigheter. Vi anser attde ekonomiska reformer som genomförs ibiståndsländerna måste kompletteras med socialaskyddsnät för att förhindra att vissa grupper av barnblir strukturomvandlingsoffer. Barnperspektivetmåste ges utrymme i de landanalyser som ligger tillgrund för planeringsdiskussionerna.Det finns en konvention om barnens rättigheter.Den trädde i kraft . Den kan manbetrakta som en uppmaning till alla länder att månaom barnens bästa. Det är ett av flera internationellaavtal som bl.a. förpliktar anslutna stater att främjaoch skydda barnens rättigheter. sombarnkonventionen är den konvention som fleststater har ratificerat ökar antalet arbetande barn ivärlden. Det är uppenbart att hoten mot barnensöverlevnad, hälsa och utveckling är störst i defattigaste och mest skuldtyngda ochkonfliktdrabbade länderna. Situationen för barnenfortsätter att vara svår i många delar av världen.Det är bl.a. två saker som vi vänder oss väldigtstarkt emot då vi får kännedom om dem via TV ochandra massmedier. Det är barnarbete ochbarnprostitution.Unicef stöder också projekt som har till uppgift attge fattiga barn möjlighet att utföra ett arbete underkontrollerade former och få organiserad skolgång.Det måste man betrakta som en stor framgång.Barnprostitutionen har samma grundorsak sombarnarbete: fattigdomen. Det är de oskolade ochfattigaste barnen som i första hand blir föremål försexuell exploatering. I åläggskonvetionsstaterna att skydda barnen mot allaformer av sexuellt utnyttjande och sexuellaövergrepp. Vidare skall staterna vidta alla lämpligaåtgärder för att förhindra att barn utnyttjas förprostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet,i pornografiska föreställningar och i pornografisktmaterial. Likväl bryter ett stort antal länder motartiklar i den konvention de ratificerat.Kvinnorna är den andra grupp det finns allanledning att hjälpa och stödja. En viktigangelägenhet i biståndsarbetet är en förstärkningav kvinnans rättigheter och en höjning av kvinnanslegala och sociala ställning genom utbildning ochreformer i arvs- och äganderätt.Aborter av flickfoster förekommer inte bara iIndien och utan också i , ,och . Stöd bör ges tillkvinnoorganisationer, läkare och jurister somkämpar mot könsbestämning av . Frågan börlyftas fram inom det bilaterala utvecklingsarbetetsram.Nöden i världen är stor. Den som står här italarstolen och säger att vi skall halverabiståndsmedlen kan inte riktigt veta vad han talarom. Jag tycker däremot att vi skall försökaåterkomma till enprocentsmålet. Vi behöver medelför detta arbete. Därmed har jag inte sagt att enbartbiståndsarbete löser alla världens problem, menekonomiskt bistånd är en stor hjälp för dessamänniskor.Jag instämmer därmed i var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av förste vice talmannen medgavkammaren att utrikesutskottets betänkande UU15och UU20 fick företas till avgörande vidarbetsplenum onsdagen den 27 april.5 § och Europeiska unionenFöredrogsutrikesutskottets betänknade1993/94:UU20 och Europeiska unionen.Anf. 71 ():Herr talman! Utgångspunkten för mitt anförandeär det betänkande som föreligger. Det står ibetänkandet att det finns två skäl till att man vill haett medlemskap i unionen. Det ena äratt ett medlemskap på ett avgörande sätt förbättrarförutsättningarna för fortsatt utveckling av vårtlands välstånd och välfärd. Det andra skälet är attett svenskt medlemskap i unionen skulle säkrafreden och friheten i Europa.Det låter naturligtvis bra. Frågan är om detta ärsant. Jag påstår att det inte är sant. Det finns intenågra faktiska belägg för detta. Det är snarareprecis tvärtom. Det är bl.a. det som är skälet till attVänsterpartiet säger nej till medlemskap iEuropeiska unionen.Vi kan börja med att granska det första påståendet,dvs. att det på ett avgörande sätt skulle förbättraförutsättningarna för utveckling av välstånd ochvälfärd. I argumentationen i betänkandet grundarman dessa ställningstaganden bl.a. och i huvudsakpå de konsekvensanalyser som har gjorts av denekonomiska utvecklingen, densamhällsekonomiska utvecklingen,investeringsläget i , osv.Nu tror jag att åtminstone delar av utskottetsledamöter är bekanta med att dessakonsekvensanalyser har bedömts som mycketundermåliga, framför allt i de delar som pläderarför ett ja till medlemskap. Det finns en delberäkningar som inte är prognoser utan enbarträkneexempel på vad som vid ett medlemskapskulle kunna hända ekonomiskt för omtillväxten utföll på det ena eller andra sättet.Det finns en del sifferexercis i dessakonsekvensutredningar som inte har någotfaktaunderlag, och det säger man också. Detta ärinte prognoser, utan detta är räkneexempel. Jagtycker att det är märkligt att man bygger stora ochviktiga ställningstaganden på räkneexempel, ochatt man tar dem till intäkt för att det skulle varanågon form av vetenskaplig sanning i detta.Dessa konsekvensanalyser har tvärtom -- och detgäller framför allt de som handlar om ekonomi --sågats jämns med fotknölarna, om man uttryckerdet litet brutalt, av ekonomer av alla de slag iSverige och även i omvärlden. Vid ett ganska stortinternationellt seminarium i för någraveckor sedan fanns det nästan bara kritiska röster.Man menade att detta inte är riktigt, utan det ärfråga om politiska beställningsverk.Jag och delar den uppfattningen intebara vad gäller konsekvensutredningen omekonomin utan vad gäller samtligakonsekvensutredningar. Man har haft enpersonsammansättning som är fullständigt ensidig.Av 35 personer som har anlitats för att göra s.k.oberoende konsekvensanalyser är 32 mig veterligenuttalade anhängare till ett medlemskap i unionen.Man kan göra liknelsen att det vore som att sättakds att utreda om finns eller inte. De skulleförmodligen komma fram till att finns.Vi har anmält detta för . Vianser att det är otillbörligt av en regering att handlapå detta sätt. Vi får väl se vad det ger för resultat.Men några faktiska ekonomiska belägg för att ettmedlemskap i unionen skulle garanteraett ökat välstånd och en ökad välfärd i Sverigeexisterar inte. Det skall bli intressant att höra omdet kanske finns några andra grunder för varförman tror detta.De flesta är överens om att allt det som gällerekonomin täcks av . De eventuellaekonomiska fördelar som kan komma av eneventuell ökad handel och en eventuell ökadekonomisk tillväxt i denna region täcks för Sverigesdel i och med . Det har i sin tur andrabrister, vilket jag skall återkomma till senare.I stället innebär detta medlemskap, som ju också ärett medlemskap i den ekonomiska och monetäraunionen, att vi frånhänder oss möjligheten att här iriksdagen diskutera målet för den ekonomiskapolitiken. Vi lyfter över de stora viktigaekonomiska besluten från den svenska riksdagentill ett ekonomiskt ministerråd som skall styras avriksbankschefer från respektive medlemsland. Detär ett ekonomiskt institut som inte skall ta direktivfrån någon politisk församling -- inte frånministerrådet och inte från några nationellaparlament.Den ekonomiska politik som dessa herrar skall föraär redan fastslagen i termer av prisstabilitet, dvs. skall hålla nere priser och kostnader för attstärka den västeuropeiska industrinskonkurrenskraft i den internationaliseradeekonomin och i kampen med och . Vemskall sälja flest bilar, flest TV-apparater, flestkylskåp, osv. Där gäller det för EU att se till att föraen sådan ekonomisk politik att priserna ochkostnaderna hålls nere, bl.a. genom högarbetslöshet och låga löner.Denna ekonomiska politik med en ensidiginflationsbekämpning har i medlemsländerna letttill en permanent arbetslöshet på ,oavsett konjunkturens uppgång eller nedgång. Detär det troliga resultatet också för del omSverige skulle välja att ensidigt koppla sinekonomiska politik till den man för i unionen.Det har den nuvarande regeringen bestämt sig föratt göra. Det innebär att vi redan kan avläsa just dekonsekvenserna, dvs. en förhållandevis högpermanent arbetslöshet. Det innebär konkret att vifrånhänder oss beslutanderätt om den ekonomiskapolitiken, som ju är ett av de viktigaste medlen föratt uppnå de politiska mål man har.Så till frågan om detta innebär att vi säkrar fredenoch friheten i . Jag skulle vilja formulera detpå följande sätt. Om ett svenskt medlemskap skulleinnebära att vi gjorde detta skulle konsekvensenvara att vi ökar krigsrisken i om vi sägernej. Jag undrar om det verkligen är med sanningenöverensstämmande. Skulle ett svenskt nej till ettunionsmedlemskap öka krigsrisken i ? Jagtror faktiskt inte det.Jag tror däremot att uppbyggnaden av en militärallians, som ju är den politiska målsättningen ochambitionen med det gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiska samarbetet, i stället innebär ökar krigsrisken inte bara i -- jagmenar då i förhållande till --utan framför allt i världen.Enligt uppfattning är frågan omfred och säkerhet en global fråga. Det finns intesäkerhet och fred i om det inte heller finnsen global säkerhet. Ett av de stora hoten mot denglobala säkerheten är militärallianserna ochvästvärldens intressen i andra delar av världen.Tanken med den gemensamma militära alliansen ärjust att skall kunna bevaka det manbrukar kalla för ''sina'' intressen runt om i världen.Det sägs uttryckligen att syftet är att säkrafrihandeln och tillgången på råvaror i världen. Detär självklart att man vill göra detta, eftersom fleramedlemsländer i unionen har varit kolonialmakteroch fortfarande har koloniala band runt om ivärlden. Där finns just de råvaror som man villsäkra tillgången till.Jag anser inte att det här är någonting som Sverigeskall delta i. Jag anser inte att skall ge uppsin militära alliansfrihet och gå in en västeuropeiskmilitär allians som har ambitionen att bevaka sinaintressen runt om i världen. Jag anser att Sverigesroll i det internationella arbetet skall bygga påSveriges alliansfrihet. Vi skall kunna ha en egenröst i vårt arbete för fred och nedrustning, föravskaffande av kärnvapen och för upplösning avmilitära allianser.Om vi skall bygga en global fred och en globalsäkerhet måste den också vila på ländernassjälvständighet. Det internationella samarbetetmåste också ha utrymme för alternativasäkerhetsbegrepp, och alliansfrihet är ettalternativt säkerhetsbegrepp som man kan användasig av i stället för att gå in i militära allianser.I och med att situationen i har förändratsoch har upplösts kunde man jutänka sig att utvecklingen också hade gått mot attupplösa NATO. Det hade varit fullt möjligt. ärdet inte den utvecklingen vi ser. Menuppbyggnaden av en militär allians som begränsarsig till och som har som ambition att hahela världen som sitt arbetsfält är inte förenligt meden svensk alliansfrihet.Jag vet att frågan om alliansfrihet ochneutralitet är förenlig med ett medlemskap iunionen eller inte har debatterats många gånger.Jag har själv debatterat den många gånger.Häromdagen, jag tror att det var i går, det var endebatt i den frågan. Då sade regeringen, och det fårvi väl höra nu igen, att det inte är sant att vi tvingasin i ett militärt samarbete.Men i praktiken kommer det nog att gå åt dethållet. Väldigt många som tolkar Maastrichtavtaletsäger att avtalets texter med nödvändighet innebäratt länderna som är medlemmar också går in för attförverkliga planerna på en gemensamförsvarspolitik och en gemensam armé. Det finnsväldigt många personer med lång och storerfarenhet både av att tolka avtal och av ettinternationellt freds- och säkerhetspolitisktsamarbete som vittnar om detta.Jag skall ta ett enda exempel. Det är FrankBarnaby, som jag tror är väl bekant för alla här ikammaren. På ett seminarium som handlade omSveriges säkerhetspolitik och EU i årsade han: I praktiken är det helt uteslutet attSverige kan bli medlem i EU utan att också blimedlem av militäralliansen . Syftet med EU äratt integrera . Om går med kommerdet att utsättas för ett enormt tryck att ocksåintegrera utrikes- och säkerhetspolitiken, dvs.försvaret. Allt annat som sägs är politiskpropaganda.Jag håller med honom fullständigt. Allt annat somsägs är politisk propaganda och tjänar till attförsöka undanhålla det svenska folket den härupplysningen. Det tjänar till att lägga ut dimridåeroch försöka få folk att tro att vi inte alls behöverdiskutera den här frågan . Det kan vi görasenare, kanske ochframför allt efter det att har valtmedlemskap. Det är ett mycket bedrägligtförfarande. Jag tror inte att det bidrar till att höjarespekten för politiker och politiken. Det går uppför allt fler att ett medlemskap faktiskt innebär attvi lämnar vår alliansfrihet.Så till våra yrkanden som finns i den motion sombehandlas i det här betänkandet. De går ut på attvi vill ha alternativ. Vi vill att regeringen tar framalternativ. Vi utgår nämligen från att det blir ett nejtill medlemskap i den folkomröstning som vi skallha. Eftersom den skall ske är detbråttom att få fram alternativ som utgår från justdetta nej.Det innebär att vi måste ha en alternativsäkerhetspolitik som förstärker alliansfriheten ochsom definierar och utvecklar alliansfriheten utifråndetta nej till medlemskap i unionen. Det innebärockså en utveckling av en ekonomisk politik somutgår ifrån att inte är med i den ekonomiskaunionen utan att vi fortsätter att vara ettsjälvständigt land med en egen valuta och en egencentralbank. Där kan vi diskutera vilka andravalutor som den svenska kronan skall förhålla sigtill.Dessa alternativ från regeringen lyser med sinfrånvaro och har gjort det . Denfolkomröstning som vi skall ha verkar mycketmärklig om man inte kan tänka sig en framtid därSverige har sagt nej till ett medlemskap.Vi har alltså efterlyst detta, och vi efterlyser det ivår motion. Den har avstyrkts. Majoriteten iutskottet anser inte att det behövs några sådanaalternativ eftersom majoriteten i utskottet ärinställd på att det blir ett ja i folkomröstningen. Viär mer realistiska och har därför krävt även ettalternativt tänkande från regeringen.Med detta vill jag yrka bifall till den meningsyttringsom har avgivit.Anf. 72 ():Herr talman! Det här betänkandet handlar inte,som man möjligen skulle kunna tro av GudrunSchymans inlägg, om huruvida skall gå medi Europeiska unionen eller inte. Det är en fråga somsvenska folket får ta ställning till den 13 november.Betänkandet handlar däremot om ett stort antalmotioner som har väckts. De innehåller antingenförslag om vad bör beakta iförhandlingarna med EU eller synpunkter påvilken politik skall driva som medlem iEuropeiska unionen.Utskottet har gått igenom motionerna noga ochfunnit att de motioner som innehåller synpunkterpå hur vi skall lägga upp förhandlingarna stämmerväl överens med den uppläggning som har skett.Riksdagen har också haft möjligheter att direktpåverka förhandlingarna genom den specielladelegationen. Vi finner att de synpunkter som finnsi motionerna är beaktade.Vad gäller de motioner som handlar om Sverigesframtida hållning inom Europeiska unionen sägerutskottet i stort sett att detta får bli en senare fråga.Det behöver inte ta ställning till nu.Jag skall inte gå in i en lång debatt om vi bör gå ini Europeiska unionen eller inte. Det får vi rikligamöjligheter att diskutera vid senare tillfällen. Menlåt mig ändå säga att vi naturligtvis har precis detval som antyder i sitt särskildayttrande. Vi kan behålla ett samarbete inom ramenför eller övergå till ett deltagande iEuropeiska unionen.Vi har i vår fått en proposition från regeringensom innehåller 500 rättsakter som riksdagenföreslås ställa sig bakom. Det är 500 rättsakter sombör godkännas om vi vill fortsätta samarbetet inomEES. Dessa 500 rättsakter får pröva såsmåningom. Då har vi enbart tillfälle att säga jaeller nej. Vi har inte möjlighet att gå in och ändra irättsakterna. Vi har inte något särskilt stortmedinflytande.Jag bedömer att det är en fördel att ha inflytandeöver saker som man är beroende av. Jag tror att vibåde genom medlemskapet i EES och genom denallmänna ekonomiska utvecklingen har fått ett ökatberoende av vår omvärld. Europeiska unionen ären mycket viktig del i vår omvärld. Jag menar attdet ökar vår reella suveränitet, vår reella möjlighetatt påverka vår egen tillvaro och vår omvärld om viockså har medinflytande i de organ som fattar derelevanta besluten. Det är för mig ettgrundläggande skäl till att säga ja till ettmedlemskap i unionen.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 73 () replik:Herr talman! Jag har läst betänkandet, och jag vetvad det handlar om. Jag argumenterade emot denbeskrivning som utskottsmajoriteten har gjort avde fördelar som man anser finns med ettmedlemskap. Jag tyckte att det var viktigt attbemöta dem eftersom de är så fel.Vår motion har den utgångspunkten att vi tycker attdet är fel att vi säger nej. Vi förmodar att denfolkomröstning som vi skall ha är ett uttryck för tänker tillåta både ja och nej till detta.Därför efterlyser vi alternativ. Vi tycker att det vorerimligt att regeringen, som har ansvar för den härpolitiken och som jag förmodar har tänkt ta ansvarockså efter ett nej i folkomröstningen, presenteraralternativ och inte framställer medlemskap som detenda goda. Då blir det ju ingen reellbeslutssituation. Om vad vi skall rösta, om det intefinns några alternativ?Vi brukar ofta bli anklagade från nej-sidan för attinte ha några alternativ, men visst visar vi påalternativ. Dethar uppenbara brister, som vi också har påpekat.De bristerna gjorde att vi sade nej till EES-avtaletmed dess nuvarande utformning.Då höjdes det till skyarna av samtliga andra partier.I dag används uppenbara brister somargument för att vi skall träda in i unionen. Jagtycker att det vore bra om ni som var så väldigtentusiastiska inför nu stod upp ochförsvarade det och klart och tydligt talade om attavtalet är ett alternativ till medlemskap och att detstår på egna ben.Vi har i vår motion krävt en kontinuerligutvärdering av avtalet, så att vi kan rätta till ochomförhandla avtalet i de delar där det inte fungerar.Det gäller bl.a. frågan om inflytande. Jag hoppasatt vi kan hjälpas åt att göra detta efter nejet ifolkomröstningen.Anf. 74 () replik:Herr talman! innebar ett mycketviktigt steg framåt, men i jämförelse med ett fulltmedlemskap är det självfallet ett otillräckligt stegframåt.Alternativet vid en folkomröstning är mycket klartoch framgår också tydligt av yttrande. säger attalternativen nu är medlemskap eller fortsatt . Jag har påpekat, vilket känner till, att innebär betydligtmindre inflytande för än ett medlemskapgör.Hur vi än beter oss är vi, med den öppna ekonomisom vi har och såsom världen ser ut, beroende aven förskräcklig massa saker i vår omvärld. Jagmenar att det är en rationell strategi att försökaskaffa sig inflytande över det som vi ändå ärberoende av, och därför finns det, enligt minmening, starka skäl för medlemskap i sade att expertrapporterna harsågats jäms med fotknölarna. Jag är medveten omatt det finns kritiker som är litet korta i rocken ochsom siktar lågt i sin kritik.Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag anser mig nog ha den rättalängden för att framföra den kritik som ocksåframförs av så många andra när det gällerkonsekvensutredningarna.Frågan om inflytandet är intressant, och det är denavgörande frågan i hela frågekomplexet. Är det såatt ökar eller minskar sitt inflytande vid ettmedlemskap?EES-avtalet har ju inneburit att vi har minskat vårtinflytande på de områden som berörs av avtalet.Det handlar t.ex. om Systembolaget och en delsådant. I de frågorna kan vi inte lägre fatta beslut iden svenska utan får finna oss i attavgörandet fälls av juristerna i EU.