prot · GI0933 · 1994-12-01 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:33Torsdagen den 1 decemberKl 12.00 12.0912.20 - 13.26Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 25 november.2 § Svar på interpellation 1994/95:30 om Esto-niakatastrofenAnf. 1 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig påvilket sätt jag avser att möta önskemål från anhörigatill offren från Estoniakatastrofen om att få vara del-aktiga i och informerade om det utvecklingsarbetesom pågår kring denna svåra fråga.Jag delar självfallet uppfattningom betydelsen av att hålla anhöriga informerade omdet arbete som sker i denna fråga.Både jag och mina medarbetare samt ett antal ex-perter har träffat anhöriga, bl.a. vidmöten i och i . Vid ett av dessamöten deltog också statsministern. Även ledamöternai det etiska råd som regeringen har tillsatt har haftkontakter med och träffat representanter för de anhö-riga. Dessa möten är en viktig del i vårt arbete att fåinformation och kunskap om de anhörigas synpunkterpå situationen.Tyvärr har jag inte möjlighet att träffa alla anhöri-ga. Jag har därför sänt ett brev till demmed fakta och information om regeringens och myn-digheternas arbete efter förlisning.Av brevet framgår bl.a. att ett regeringsbeslut ifrågan om fartyget skall bärgas eller inte beräknasfattas i mitten av december.Anf. 2 ():Fru talman! Tack så väldigt mycket för den snab-ba behandlingen av min interpellation. Tack också försvaret!Jag ställde inte den här interpellationen för att varakritisk, utan jag gjorde det därför att jag har fått såmånga frågor. Jag är själv från , en kommunsom har drabbats mycket hårt av Estoniakatastrofen.Jag har fått upprepade påstötningar, och man har sagt:Gör något Du som är riksdagsledamot!Många känner sig väldigt osäkra och oroliga. Manhar velat få möjligheter att direkt påverka de beslutsom skall fattas. Jag förstår att detta kanske inte ärmöjligt fullt ut.Jag vet också att det är en mycket känslig fråga,och jag har tänkt mig för både en och två gånger in-nan jag ställt den här interpellationen, Man måstenaturligtvis behandla denna fråga mycket varsamt.Men när anhöriga säger att de känner sig som statisteri ett skådespel, blir jag väldigt undrande.De anhöriga är naturligtvis väldigt tacksamma förden information de får, men de önskar vara kontinu-erligt delaktiga i förarbetet, i utredningsprocessen.Därför undrar jag om kommunikationsministern anseratt detta är möjligt och om hon har några planer påsådan medverkan från de anhöriga.I har de anhöriga bildat en styrelse, där dediskuterar alla de frågor som har att göra med Estoni-akatastrofen. Men de diskuterar också hur man iframtiden skall kunna förhindra olyckor.Är det en framkomlig väg att t.ex. det etiska rådethar en direkt och kontinuerlig kontakt med de anhöri-ga? Såvitt jag förstår är det inte så kvar tilldess regeringen kommer att fatta beslut om en even-tuell bärgning - det har sagts att ett beslut kommer attfattas redan i mitten av december.Diskussionen huruvida man skall bärga inte överlåter jag åt andra att föra. I den frågan ärju meningarna mycket delade. Men min fråga om deanhörigas delaktighet - utöver den information de får- kvarstår.Anf. 3 Kommunikationsminister ():Fru talman! I den här frågan har vi ju inte någragamla erfarenheter att bygga på. Det här är en typ avkatastrofer där vi alla måste hjälpas åt att hitta arbets-former som gör det så litet smärtsamt som möjligt,även om det är omöjligt att undvika smärta och sorg iden här oerhört svåra situationen.När det gäller de anhörigas delaktighet i utred-ningsprocessen har representanter för olika anhörig-grupper vid ett par olika tillfällen träffat både oss iKommunikationsdepartementet och företrädare fördet , bl.a. för att diskutera de olika delarnai den här processen.Det måste här göras en avvägning mellan de an-hörigas önskan om delaktighet och önskemålet så fort som möjligt skall komma fram till ettbeslut i frågan om bärgningen och att den svåra pro-cessen inte drar ut mer än nödvändigt. Dethar gjort att det har blivit ett slags representativ kon-takt. Jag beklagar det, men katastrofen har så storomfattning att vi tvingas ha denna representativakontakt. Det är också orsaken till att jag har skickat ettpersonligt brev till var och en av de anhöriga för att nådem på den vägen. Annars hade risken varit att någrahade fallit mellan olika stolar.När det gäller frågorna om framtiden kan jag sägaatt vi kommer att fortsätta med en dialog. Etiska rådethar den uppfattningen - och jag delar den - att dessroll inte är avslutad i och med att det har fattats ettbeslut angående bärgningen. En oerhört viktig sak äratt fortsätter att vara ett av våra redskapför att ha den här dialogen med människor som befin-ner sig i ett sorgearbete men också i förhållande tilloss andra medborgare i landet - katastrofen berör ossalla. Etiska rådets roll fortsätter alltså även efter detatt ett beslut i fråga om bärgningen har fattats.Anf. 4 ():Fru talman! Jag tackar så väldigt mycket för dettaförtydligande. Det känns väldigt bra att ha fått den härdirektkontakten. Jag skickar då med statsrådet denfråga som kvarstår, nämligen hur de anhöriga skallkunna få ta kontinuerlig del i arbetet.Jag delar naturligtvis uppfattningen att detta är enmycket känslig fråga och att man måste vara varsamnär det gäller sorgearbetet. För att respekten för riks-dagen och regeringen skall finnas kvar är det nöd-vändigt att man jobbar med just den frågan, så attmänniskor när beslutet kommer - oavsett vilket detblir - känner att det är det allra bästa.Jag tackar än en gång så väldigt mycket för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talman-nen att ajournera förhandlingarna till i vän-tan på att arbetsmarknadsminister infinna sig i kammaren för att besvara interpel-lation nr. 24.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 12.20.3 § Svar på interpellation 1994/95:24 om arbets-lösheten bland invandrareAnf. 5 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Jag ber om ursäkt för att jag kom försent.Juan har frågat mig om jag kommer attvidta åtgärder för invandrar- och flyktinggruppernamed hänsyn till dessa gruppers förändrade förutsätt-ningar på arbetsmarknaden. Han har också frågat migom jag tänker verka för att invandrares utbildning frånderas hemländer tillvaratas och för att dessa utbild-ningar skall kunna kompletteras. Slutligen har hanfrågat om jag avser att vidta åtgärder för invandraresaffärsverksamhet.Den grupp som har störst problem på arbetsmark-naden är invandrare. Deras situation har försämratskraftigt i samband med långkonjunkturen. För deutomnordiska medborgarna är situationen särskiltallvarlig. Arbetslösheten ligger , för vissanationaliteter ända upp mot . Sysselsättningsin-tensiteten, dvs. sysselsatta i procent av befolkningen,är mycket låg. För utländska medborgare uppgicksysselsättningsintensiteten till45 %, vilket kan jämföras för svenskamedborgare. Denna utveckling är mycket oroande.Invandrarnas höga arbetslöshet och låga syssel-sättningsintensitet är inte ett konjunkturfenomen somenbart kan förklaras av 1990-talets lågkonjunktur.Flera faktorer har sannolikt haft en negativ inverkanpå invandrarnas möjligheter till jobb. Lediga arbetenutan krav på utbildning eller erfarenhet har till exem-pel minskat kraftigt. Kraven på svenskkunskaper ochannan svenskspecifik kompetens har ökat. Rekryte-ringsprocessen har förändrats och personkontakterspelar en allt större roll vid anställning. Också in-vandringen har ändrat karaktär och är mer heterogen.I många fall har det dessutom tagit alltför fråndet att en flykting ansöker om asyl tills utredning,beslut om uppehållstillstånd, flyttning till en kommun,folkbokföring och utbildningsprogram genomförts.Detta kan medföra risker för att yrkeskunskaperna gårförlorade och att flyktingarna passiviseras.För att underlätta invandrarnas integration på ar-betsmarknaden har det i bud-get avsatts särskilda medelför insatser för flyktingar och invandrare. Dessutomöronmärks medel för särskilda förmedlingsåtgärderför flyktingar och invandrare. Men det faktum attarbetsmarknadsläget för invandrare försämrats undersamma tid visar med all önskvärd tydlighet att åtgär-derna är långt ifrån tillräckliga.Inom pågår nu arbetet med bud-getpropositionen inför nästa budgetår. Jag kan ännuinte precisera vilka åtgärder som blir aktuella, redan nu göra klart att invandrares och flyktingarsarbetsmarknad har hög prioritet i det arbetet.Nyligen hölls, på initiativ av invandrarministern,ett möte mellan berörda ministrar, kommuner ochmyndigheter om aktuella problem i fråga om blandannat invandrarnas situation på arbetsmarknaden. Eneffekt av detta möte är en arbetsgrupp med represen-tanter från storstadskommunerna och . Arbetsgruppen kommer attpresentera förslag till insatser.Jag tycker också att det är mycket angeläget att deåtgärder vi vidtar blir effektiva. Jag vill betona att detkrävs mer av offensiva kontakter med företag, kom-munala näringslivsenheter och utvecklingsbolag föratt få fram lediga arbeten och identifiera nya till-växtområden. Jag ser det också som angeläget attfortsätta med arbetsmarknadsutbildning för invandra-re och att stödja och stimulera egenföretagande blandinvandrare.Avslutningsvis kan jag också berätta att två par-lamentariska utredningar har fått i uppgift att ägnasärskilt intresse åt dessa frågor. Utredningen om ar-betsmarknadspolitiken skall bland annat analyserabehovet av insatser för att öka invandrarnas möjlighe-ter att etablera sig på arbetsmarknaden. Den nya in-vandrarpolitiska utredningen skall också ägna särskiltintresse åt frågor om invandrarnas situation på ar-betsmarknaden och de hinder som kan finnas förinvandrare att komma in på denna arbetsmarknad.Anf. 6 ():Fru talman! Jag vill tacka arbetsmarknadsminis-tern för svaret. Det gläder mig att ministern delar minoro över det nuvarande arbetsmarknadsläget för in-vandrare. Det gläder mig också att nästa års budgetproposition kommer att ge högprioritet åt invandrarnas och flyktingarnas arbets-marknad. Det är vidare bra att man har bildat en ar-betsgrupp som skall ta fram förslag till insatser, ochdet är bra att två parlamentariska utredningar kommeratt ägna särskilt intresse åt arbetslösheten bland in-vandrare och flyktingar.Jag vill till ministern och de olika grupperna ochutredningarna lämna några förslag som kan beaktasoch förhoppningsvis leda till att arbetslösheten blandinvandrare och flyktingar minskar.För det första: Regeringen bör överväga möjlighe-ten att diskutera en modell med regionalt stöd tillinvandrartäta områden. I detta bör ingå en industriellstrategi som kan genomföras i samarbete med kom-munerna. Man kan också erbjuda skattelättnader förföretag som vill etablera sig i dess områden. Varförinte låta sådana företag som skapar arbetstillfällen åtde boende slippa betala arbetsgivaravgift under enfemårsperiod. En solidarisk fond kan skapas somunder en femårsperiod finansieras med åtmins-tone en promille av landets bruttonationalprodukt.Kommuner, landsting, folkrörelser och andra kaninvolveras i detta arbete.För det andra: Regeringen bör överväga åtgärdermed positiv särbehandling av invandrare och flykting-ar på arbetsmarknaden. Innan man beslutar att avskaf-fa s.k. invandrarpraktik bör man utvärdera hur dennaåtgärd har fungerat. Möjligheten att provanställa in-vandrare och flyktingar bör finnas kvar.För det tredje: Regeringen bör ge Arbetsmark-nadsstyrelsen i uppdrag att utarbeta riktlinjer ochförslag om ökad samverkan mellan arbetsförmedling,socialtjänst och försäkringskassorna i invandrartätaområden med syfte att få ned arbetslösheten.För det fjärde: Den långa etableringsfasen för ny-anlända flyktingar och invandrare behöver förkortas.Förändringar i flyktingmottagandet för att underlättaför flyktingar att snabbare komma in på arbetsmark-naden och försörja sig själva måste undersökas.För det femte: Införandet av en särskild indivi-duellt upprättad plan för flyktingar för introduktion idet svenska samhället bör beaktas. Syftet är att flyk-tingarna ges möjlighet att utifrån sin kompetens ochsina meriter tillsammans med en arbetsvägledarediskutera lämplig språkutbildning eller andra insatsersom kan leda till att personen i fråga kan få ett arbete.Har man varit trädgårdsmästare i kan manockså vara trädgårdsmästare i Sverige.För det sjätte: De högutbildade invandrarnas ochflyktingarnas möjligheter att få arbeten som motsvararderas utbildning och yrkeserfarenhet behöver under-lättas. kan få i uppdrag att isamarbete med arbetsmarknadens parter diskuteraolika typer av överenskommelser mellan arbetsgivareoch arbetssökande invandrare eller flyktingar om t.ex.provtjänstgöring, praktik och utbildning.För det sjunde: Andelen långtidssjukskrivna ochförtidspensionerade är särskilt hög bland invandrareoch flyktingar. Genom t.ex. Arbetslivsfonden skulleekonomiska resurser avsättas för aktiva insatser för attgöra det möjligt för dem som fått sin arbetsförmåganedsatt, men som av specialist bedöms kunna rehabili-teras och omskolas att kunna göra detta genom upprät-tade individuella planer. Samma fond skulle kunnautarbeta förslag som syftar till att förebygga att ytter-ligare människor hamnar i en sådan situation.För det åttonde: Invandrare och flyktingar som villstarta småföretagsamhet, liksom nätverk som finnsbland en del invandrargrupper, bör stimuleras ochstöjdas. Man bör uppmuntra tillkomsten av lokalaarbetsmarknadspolitiska program i invandrartäta om-råden. Man kan stödja och utveckla konsultföretagsom inriktar sig på kulturkompetens för avlägsnamarknader, inte bara i . Man kan också över-väga möjligheten att i några kommuner med mångainvandrare, på prov under t.ex. , bygga upp ettmångkulturellt företagarutvecklingsinstitut där kun-skaper om ekonomisk utveckling bland invandrar-grupperna kan utvecklas. Erfarenheter från ländersom , , m.fl. kan inhämtas.Avslutningsvis, fru talman, vill jag föreslå arbets-marknadsministern att överväga att föreslå någon medinvandrarbakgrund till . Det är faktisktarbetslösheten bland invandrare det handlar om.Tack!Anf. 7 ():Fru talman! Det är alldeles utmärkt att har tagit upp frågan om arbetslösheten bland vårainvandrade kamrater. Jag skulle vilja ge frågan ytter-ligare en dimension, nämligen könsperspektivet. In-vandrare är inte ett könlöst kollektiv, utan består avkvinnor och män. Lika lite som svenska kvinnor ochmän har lika intresse, lika erfarenhet och lika lön harinvandrade kvinnor och män det.Det finns kvinnor som kommit till somren arbetskraft, det finns kvinnor som följt med sinamakar, som är gifta med svenska män och kvinnorsom kommit hit som flyktingar. Det finns kvinnormed olika utbildningar, olika klasstillhörighet ocholika yrkeslivserfarenhet.Alla dessa faktorer bidrar till att bestämma var idet svenska samhället och var på den svenska arbets-marknaden den invandrade kvinnan befinner sig.Generellt sett arbetade utländska medborgare un-der mer än totalbefolkningen. Dettaändrades , och är förvärvsintensitetenavsevärt lägre bland utländska medborgare än vad denär bland svenskar.Svenska kvinnor förvärvsarbetar mest i världen,dvs. vi utgör lika stor andel av arbetskraften som män.Men invandrade kvinnor förvärvsarbetar mindre än desvenska kvinnorna. En anledning till det kan varautslagningen på grund av arbetsskador. De kvinnor -mestadels från och - som komtill under arbetskraftsinvandringens 70-talhade ofta två tre jobb att sköta och det tog inte lång tidförrän deras kroppar förstördes.Merparten av invandrade kvinnor har hamnat i demest monotona, de tyngsta och intellektuellt mestutarmande jobben, och där har de funnits kvar underalla år. Städning är vanligast. Därefter kommer biträ-desyrken inom vård och omsorg, kök och restaurang.Enligt en rapport från landstingvar långtidssjukskrivningarna bland jugoslaviska ochgrekiska kvinnor tre till fyra gånger större än hossvenska kvinnor. Den största skillnaden finns hos dengrupp arbetskraftsinvandrade kvinnor som kom tillSverige som unga friska männi-skor. Arbetsgivarna förväntade sig att de invandradekvinnorna och männen - oavsett utbildning och tidi-gare yrkeserfarenhet - skulle ta de jobb som svens-karna tackade nej till.Särskilt utsatta var kvinnorna, som fick ta de minstattraktiva arbetsuppgifterna, där möjligheten att lämnadenna del av arbetsmarknaden var liten. Många gång-er hade de dåliga kunskaper i svenska som gjorde attde blev ännu mer låsta.Det finns alltså ett klart samband mellan arbets-miljö, arbetsvillkor och utslagning. Trots detta försö-ker etablissemanget att skjuta över skulden på deenskilda kvinnorna och bortse från deras arbetssitua-tion. I stället för att se problemen i arbetssituationen,ser man de invandrade kvinnorna som ett problem. Istället för att erkänna att den invandrade befolkningenär i ett strukturellt underläge, försöker man att indivi-dualisera problemen och ge dem kollektiva förtecken.Ett exempel är en turkisk kvinna som remitteradestill en specialist med diagnosen "invandrarsyndrom".När specialisten undersökte kvinnans arbetsplats,visade det sig att hennes sjukdom inte hade någontingmed hennes invandrarstatus att göra, utan berodde påatt hon stod vid en arbetsplats utformad för män, medverktyg och redskap som inte passade hennes kropps-storlek.Dessa stereotyper förvandlas ofta till myter sompåverkar de invandrade kvinnornas situation i arbets-livet. På ett företag hävdade representanter från bådeföretag och fack att kvinnorna från ett visst land oftarevar sjuka eftersom "de hade något speciellt i blodet".De förklarade hälsoproblemen som kulturellt beting-ade i stället för att göra något åt arbetsmiljön.Man kan ju förstås undra varför de invandradekvinnorna stannar kvar på arbeten som är huvudorsa-ken till deras värk, varför de inte söker sig bort frånde slitsamma jobben. Förklaringen kan vara att in-vandrade kvinnor befinner sig i ett strukturellt under-läge som bestäms av tre faktorer:Är man kvinna befinner man sig i underläge pågrund av sin könstillhörighet.Är man invandrare befinner man sig i ett fler-faldigt underläge beroende på invandrarstatus.Är man arbetare tillhör man den mest maktlösadelen av arbetarkollektivet.Fru talman! Den förbättring i form av ökat antallediga platser som både den förra borgerliga och dennuvarande socialdemokratiska regeringen har utlovat- om inte annat beroende på EU-samarbetet - kom-mer troligen att i mycket liten utsträckning ge ökadsysselsättning till utomnordiska medborgare. Det blirså helt enkelt därför att konkurrensen om de ledigaarbetena är hård. Då kan vi också med nästan hundra-procentig säkerhet förutse att de invandrade kvinnornakommer att drabbas hårdast.Ytterligare en anledning till att de positiva arbets-marknadsutsikterna inte kommer att gälla invandradekvinnor och män är deras bristfälliga kunskaper isvenska. Målet för svenskundervisningen i mångakommuner är att ge den invandrade kvinnan ellermannen sådan kunskap i svenska språket att de kanklara sitt dagliga liv och söka enklare arbeten.Svenskundervisningen utbildar därmed till underord-ning och förtryck.I går kunde några av oss lyssna till en forskaresom föreslog särskilda arbetsrättsliga regler för in-vandrade kvinnor och män. Den nyvalda EU-parlamentarikern har uttalat att flex-ibilitet, bl.a. införandet av hembiträden, skulle kunnalösa problemet med arbetslösheten.I ett samhälle som strävar mot jämlikhet går detinte att få tag i tjänstefolk. Det är bara i samhällenmed djupa klassklyftor som det går att rekrytera t.ex.pigor. Det är bara underprivilegierade som kan rekry-teras till sådana uppgifter. I vårt land skulle det t.ex.vara invandrade kvinnor, i övriga och i USAkvinnor från tredje världen.Mot bakgrund av det jag framfört här är mina frå-gor till arbetsmarknadsministern:Vad tänker arbetsmarknadsministern göra för attförhindra att invandrade kvinnor i blir dennya gruppen tjänstefolk?Vad tänker arbetsmarknadsministern göra för attlösa problemen med invandrade kvinnors tredubblaförtryck och marginalisering?Anf. 8 (m):Fru talman! Jag tycker att gör en iallt väsentligt riktig analys i sin fråga. Jag tror att vi ärtämligen överens mellan partier och debattörer omhur tillståndet på arbetsmarknaden ser ut för invand-rarna, om vi tittar på det speciella området. Därförskulle jag, om jag var i ställe, vara rätt be-sviken över det svar som lämnats. Det innehålleregentligen ingenting. Det innehåller mest snömos ochtar inte upp de underliggande och strukturella problemsom vi har på svensk arbetsmarknad, inte minst förinvandrarna.Arbetsmarknaden genomgår mycket stora struktu-rella förändringar och dessa förändringar är mycketgenomgripande. Kompetensfrågor blir alltmer fram-trädande. Konkurrensen mellan och andraländer ökar om de produkter som vi skall sälja påvärldsmarknaden. Naturligtvis måste en ekonomiskpolitik drivas så att vår konkurrensförmåga kan vä-sentligt befästas.För invandrare är givetvis svenskkunskaperna enförutsättning, men även utbildningsnivåerna.De borgerliga började en politik för att försökaluckra upp och ta bort hinder, hinder som är avstrukturell karaktär. Invandrarpraktiken infördes ex-empelvis, som socialdemokraterna var emot. Likasåutökade man provtjänstgöringen från 6 till 12 måna-der, något som den socialdemokratiska regeringen nuämnar återställa. Gagnar det invandrarnas arbets-marknadssituation? Jag tror inte det.De nya jobben kommer att skapas och skall skapasi den privata sektorn. Det är den privata sektorn somlångsiktigt kan bära upp framtidens välfärdsutveck-ling. Därför behöver vi många små nya företag. Vibehöver anställa fler i de befintliga företagen. Vimåste också starta nya företag. Människor måstekänna att det lönar sig att satsa framåt. Invandrarnahar ofta från sina egna kulturer mycket stora förut-sättningar att driva företag av olika karaktär, familje-företag och sådant.Det stora hindret för att ny företagsamhet skalletableras är bl.a. att vi har arbetsmarknadsregleringar,lönebildningssystem och skattesystem som innebär attkostnaderna blir alldeles för höga för att kunna attra-hera arbetsgivare att anställa ny personal. Det finnsgivetvis mängder av arbetsuppgifter att utföra i detsvenska samhället, men priset är för högt. Man driverupp kostnaderna genom dessa skattekilar. Arbetsgiva-ren drar sig för att anställa om han inte lättare kanavskeda.Vad får detta för konsekvenser för invandrarna?Jo, att de i stället fasas in i oändliga utbildningsinsat-ser som tyvärr oftast utmynnar i arbetslöshet ochpermanent bidragsberoende. Vi lägger ner miljardefter miljard på att försöka baxa människor över mu-ren, den mur som facket och socialdemokratiska poli-tiker byggt upp runt den s.k. reguljäraarbetsmarknaden. Allt fler står utanför, såväl svenskarsom invandrare. En gråsvart ekonomi breder därmedut sig.Vårt parti tycker att det snarare är dags att rivamurarna än att fortsätta detta oändliga system mednya bidrag, nya subsidier och nya regleringar. Denborgerliga regeringen började trevande med detta,men det lilla som beslutades av den förra riksdagenskall alltså inte längre gälla.Socialbidragen tenderar ju tyvärr att många gångerbli en socialpension för många invandrare. Förtids-pensioneringen tenderar att bli ett efterlängtat mål föralla, för arbetsgivare, facket och den enskilde. Klien-tiseringen och passiviseringen är ett resultat av densvenska ingenjörskonsten i socialdemokratisk tapp-ning. Så länge inte ansvarstagande bejakas och upp-muntras, så länge inte variation och mångfald i detsvenska välfärdsbygget tillåts, dvs. så länge vi har ensocialdemokratiskt dominerad politik, kommer inteinvandrarna att få den chans de förtjänar. Invandrar-debattörer och andra gör den analys som jag gör, menförslagen är oftast inriktade på fler riktade insatseroch fler bidrag.Juan efterlyser mer företagande bland in-vandrare. Jag tror att det är riktigt. Men det krävs flerföretagare över huvud taget, inte bara invandrarföre-tag utan över huvud taget fler företag.