prot · GH09120 · 1994-06-08 00:00:00 — Påmindre tid än har den borgerligaregeringen lyckats med konststycket att lägga framinte mindre än tre olika, ofta motstridiga, förslag pådetta område.Det började , närriksdagen med liten majoritet röstade igenompropositionen om en fortsatt reformering avföretagsbeskattningen. Vi socialdemokraterkritiserade propositionen framför allt urfördelningspolitisk synvinkel. Vi kunde inteacceptera de kraftiga skattesänkningarna påkapital. Men vi kritiserade den också för att denkrånglade till skattesystemet och öppnade för fiffeloch skatteplanering.Framför allt på den senare punkten fick vi kraftigtstöd från många remissinstanser. Särskilt viktigt varstödet från Lagrådet, som bl.a. ansåg att denföreslagna lagstiftningen låg ''nära gränsen för vadsom kan accepteras i fråga om komplexitet''. Manpåpekade också att slopandet av utdelningsskattenoch halveringen av reavinstskatten på aktier skullekunna leda till ''oönskad skatteplanering och försökatt kringgå reglerna''.En vecka efter riksdagsbeslutet fickockså regeringen mycket riktigt kalla fötter ochavlät en skrivelse till . I denna skrivelsemedger man att många av förslagen blivit onödigtkrångliga och kan leda till skatteplanering. Manaviserar en proposition med förändringar som skallgälla retroaktivt från den 1 januari 1994.En sådan förändring är införandet av den s.k. JIK-metoden, som man hade tänkt tillämpa förberäkning av reavinst vid avyttring av aktier.Problemet var bara att denna metod inte varfärdigutredd. Den existerade alltså inte isinnevärlden men skulle ändå användas fr.o.m. den1 januari. Det var först somFöretagsskatteutredningen kunde presentera enmodell för JIK-metoden.Till råga på allt elände visade det sig sedan attremissorganen kritiserade metoden sönder ochsamman. När det långt om länge blev aktuellt attskriva en proposition fanns inte heller förslaget omen JIK-metod med. skulle den plötsligt integälla längre.Och det är inte nog med detta. De aktiebolag somfastställde sina utdelningar --mars vissteinte vilka regler som skulle gälla för beskattningenav dessa utdelningar. Så när t.ex. L M Ericssonfastställde sin utdelning till per aktie, vardenna utdelning skattefri i sin helhet enligtFinansdepartementets promemoria 1994:26. Närsedan propositionen lades fram varplötsligt skattepliktig inkomst.Nu är vi förhoppningsvis vid vägs ände.Skatteutskottet har efter många om och menlyckats bli färdigt med ett betänkande omföretagsbeskattningen. Det har sannerligen intevarit lätt, för gissa vad som har hänt! Ja, alldelesriktigt, utskottet har varit tvunget att gå in och göraflera ändringar i propositionen efter massivapåtryckningar från olika intresseorganisationer.Av denna minst sagt skandalösa och förvirradehandläggning av en oerhört viktig fråga kan följande slutsatser.1. Detta är så långt ifrån stabila spelregler förföretagen som man över huvud taget kan komma.Undra på att företagarna suckar uppgivet ochskickar mängder av klagobrev tillriksdagsledamöterna!2. Företagsbeskattningen uppfyller inte ens de mestelementära krav på förutsebarhet. Därmed harärendet också blivit en viktig rättssäkerhetsfråga.Kan svenska företag inte förutseskattekonsekvenserna av sina beslut ärrättssäkerheten hotad. Det är särskiltanmärkningsvärt eftersom regeringen i enproposition om rättssäkerheten sagt sig vilja värnaom just densamma.3. Regeringens förslag leder obönhörligen till ökadskatteplanering och fiffel. Det gynnar oseriösaföretagare och drabbar de seriösa.Konkurrensneutraliteten sätts ur spel. Regeringensförslag hotar också på det sättet rättssäkerheten.Det här är naturligtvis en svidande kritik mot enregering som anser sig vara företagsvänlig. Jagskulle kunna tänka mig att , om hanhade varit här , och , som ärmajoritetens talesman, gärna skulle vilja avfärdaden kritiken med en axelryckning, som ett utslag avsocialdemokratisk illvilja.Nu är det emellertid inte så enkelt, för kritiken harockså framförts i många andra sammanhang och avpersoner och organisationer som ingalunda kanbetraktas som socialdemokratiska.Vi har fått mängder av brev och uppvaktningar tillskatteutskottet som inte har varit nådiga i sin kritikmot de borgerliga förslagen. Detsamma gäller deovanligt många debattartiklarna i tidningarna.Den 28 december , efter regeringens famösaskrivelse, hade t.ex. Dagens Industris ledare dennabistra rubrik: Regeringen har panik inför valet1994: Först proposition -- sedan utredning. I textenkunde man bl.a. läsa följande: Ovissheten om vilkaregler som skall gälla har alltså varit stor in i detsista. Ja, ovissheten består egentligen fram tillsutredningen lämnat ett betänkande ,regeringen därefter avgivit en proposition ochriksdagen fattat beslut, dvs. långt fram i vår. Det ärframför allt fåmansföretagen som ovisshetendrabbar. Så långt Dagens Industri.Så här skriver , doktorand vidStockholms universitet, i en debattartikel i : Jag tycker däremotatt själva lagstiftningsproceduren iFinansdepartementet bedrivits egendomligt.Kulmen på en väl skådadlagstiftningsiver har troligen nåtts . Knappast någonsin förr, ochförhoppningsvis heller aldrig mer, kommer ettlagstiftningsmaskineri att användas på det sätt somskett. sagt varje formell möjlighet tillanvändande av den reguljära processen harutnyttjats för att ändra ursprungliga förslag, frånförändringar tillkomna i skatteutskottet tillsärskilda regeringsskrivelser till riksdagen.Den verkställande direktören för företaget avslutade på DN:s debattsida enkritisk artikel om regeringens företagsskattepolitikmed följande ord: Svenskt näringsliv behöverstabila spelregler grundade på sunt förnuft och ejpå ideologier.Ja, , det vore kanske att nibemötte denna mycket sakliga kritik. Jag utgårifrån att ni gör det här -- åtminstone att niförsöker att göra det.Herr talman! Vi socialdemokrater tycker att det ärmycket viktigt med stabila spelregler för våraföretag. Det kan inte vara lätt att vara företagarenär skattereglerna ständigt ändras och krånglas till.Det blir mer uppgiftslämnande och ständigt nyablanketter som skall fyllas i.Vi anser att skattereformen var ett viktigt steg motstabila och robusta skatteregler för företagen. Vitrodde faktiskt att det faktum att skattereformentillkom efter en överenskommelse överblockgränsen skulle vara en garanti för juststabilitet, men oj, vad vi bedrog oss. harlagt sig platt för den moderate skatteministern ochpå punkt efter punkt brutit upp vårskatteöverenskommelse.För oss socialdemokrater blir det en viktig uppgiftatt återställa så mycket som möjligt avskattereformen. Det skall ske i ordnade former ochefter moget övervägande.Det innebär bl.a. att aktievinstskatten kommer atthöjas till , liksom skatten på aktieutdelningar.Det innebär också att den rätt till kvittning avunderskott i näringsverksamhet mot inkomst avtjänst som infördes kommer attavskaffas. Vi avstyrker därför givetvis också det nuliggande förslaget om en utvidgad kvittningsrätt.Däremot kan vi acceptera regeringens förslag omförbättrade skattevillkor för egenföretagarna. Detär helt i överensstämmelse med tankarna bakomskattereformen, och det borde leda till enökad sysselsättning. Vi menar emellertid attutformningen av egenföretagarnas skatteregler harblivit krånglig. Därför måste dessa regler så snabbtsom möjligt utvärderas och förändras så att de blirlättare att tillämpa för den enskilde företagaren.När det gäller förslaget om att ytterligare gynnafåmansföretagarna är vi dock kritiska. Det kan intevara vettigt att öka statens utgifter med 155miljoner kronor i en situation med gigantiskabudgetunderskott, exploderande statsskuld ochsnabbt växande ränteutgifter.Herr talman! Vi har ytterligare kritik motregeringens förslag. Den framgår av vårareservationer, men jag skall inte ta upp kammarenstid med att gå igenom alla dessa. Visocialdemokrater står naturligtvis till hundraprocent bakom våra reservationer, men för tidsvinnande nöjer jag mig med att yrka bifall tillreservationerna nr 1 och 2.Anf. 99 ():Herr talman! Det här är mandatperiodens sistaskattebetänkande. Det är kanske också -- och jagfår väl erkänna att jag hoppas det -- det sistabetänkandet som en borgerlig majoritet iskatteutskottet har formulerat.Jag skall tala både om principerna som finns bakommajoritetsskrivningarna och om den praktiskapolitikens utformning.Herr talman! Det är ju stilenligt att det härbetänkandet handlar om företagsbeskattning. Detfinns ett ordspråk som säger att intresse ljuger inte.Det stämmer på skattepolitikens område ochframför allt när det gäller den borgerligaregeringens skattepolitik. I fråga omskattepolitiken har regeringen agerat som ettrent partsintresse för näringslivet.När regeringen tillträdde lovade den en rivstart.Man lovade en ny start för . Mycket snartlade regeringen fram en proposition, 1991/92:60Skattepolitik för tillväxt. Propositionen hade ettblått omslag, och innehållet var mörkblått. Närman läste propositionens förslag och motivtexternagreps man faktiskt av tvivel om den varsnabbskriven av departementet eller om den varskriven av näringslivets skattedelegation ochLodin. Det kan egentligen kvitta lika vem som hölli pennan. Innehållet kunde inte ha skilt sig -- det varde facto samma politik.Regeringen framställde då förslag om lättnader i enbolagsskatt som redan var mycket låg.Folkpartiledaren hade redan ivalrörelsen beskrivit de existerande skattereglernasom världens gynnsammaste -- det gjorde han i enintervju i SAF-tidningen.Man sade att syftet var att ge en ny start,men det enda som tog fart med regeringens politikvar ju arbetslöshet och budgetunderskott. Denbudgetbomb som jag och andra vänsterpartistervarnade för i valrörelsen exploderade mycket snartefter regeringens tillträdande.Vad blev resultatet? Svenska folket och regeringenmärkte snart att politiken inte fungerade.Resultatet blev bara rekordräntor. Då backaderegeringen från den allmännaskattesänkningsstrategin. Man började höjaskatterna på löneinkomster och konsumtion. Menman fortsatte strategin med strategiskaskattesänkningar för företag och kapital.Herr talman! Jag erkänner att behöverinternationellt konkurrenskraftiga företag. Vibehöver internationellt konkurrenskraftigaskatteregler. Men vi behöver ju inte ligga på lägstamöjliga nivå. Det är ungefär som att regeringen berom lägsta möjliga bolagsskatt, det är kravet somman har, vilket man får uppfyllt här i aven majoritet.Ledamoten sade att det behövs mer avpraktisk realism och mindre av teologi. Det var enbra beskrivning.Jag är något av en rest årsungdomsvänster -- i och för sig var jag bara 14 årdå, men ändå. Jag minns ju den tidens vänster ochden tidens höger. Skillnaden var att den tidensvänster aldrig kom till makten medan den tidenshöger gjorde det.Och den är lika ideologiskt bestämd. Men denandra vänstern kom aldrig till makten, och vi kanse resultatet: ett slags studenthöger som driver enoerhört ideologiskt bestämd politik i vissadepartement.Men detta står inte i överensstämmelse medpraktiska erfarenheter eller med ekonomiskaerfarenheter och studier. En bra genomgång av deteoretiska förutsättningarna förföretagsbeskattning har gjorts av på uppdrag en kommissionär, som vii skatteutskottet har träffat. Genomgången gjordesav Onno Rudding, tidigare finansminister. Manlade fram sin rapport i samarbete med Europasfrämsta experter på skatteområdet.Denna rapport, som jag har här, är också blå, ännublåare än regeringens propositioner. Meninnehållet är inte alls lika blått somregeringspropositionerna -- i många stycken är dettvärtom. Jag skall trötta ledamöterna här ikammaren genom att vara ganska långrandig ochgå igenom vad som sägs i rapporten. Det är mångahundra sidor, men jag skall bara göra några utdragur rapporten, som alltså har skrivits av främsta experter.Det står att ett land som vill försöka dra till siginvesteringar kan göra det på olika sätt: genomsänkta skattesatser, ökade avskrivningsmöjlighetereller skattefrihet för investeringar. Jag gör nu friaöversättningar, eftersom kammarens regler intetillåter mig att göra direktcitat på något annat språkän svenska.Men sådana åtgärder, menar kommissionen, harnegativa effekter och är under vissa omständighetertotalt ineffektiva. Detta står på s. 42. Om ettutländskt multinationellt företag som skattar i sitthemland får fullt avdrag för utländska skatter ihemlandet, kommer skattesänkningar inte att hanågon stimulanseffekt för dessa firmor när detgäller att investera i det land som erbjuder dessamöjligheter.Detta för bara över intäkter från ett landsskattkammare, finansdepartement, till andraländers skattkammare, finansdepartement.Följaktligen är man mer för sådana regler ikapitalexporterande länder som , ochJapan: effektiviteten blir begränsad avskattestimulanser i syfte att dra till sig utländskainvesteringar. Sådana regler finns just i ,och Japan.Även om det inte fanns sådana regler i vissa länder,ställer man sig tveksam till skattestimulanser för attdra till sig investeringar. Kommissionen menar atten strategi som bygger på skattestimulanser för attdra till sig investeringar kan visa sig vara en tigga-hos-grannen-politik, som blir omöjlig om andraländer reagerar genom att införa liknandestimulanser. Det är vad denna regering har försöktgenomföra -- en tigga-hos-grannen-politik.Kommissionen skriver vidare: Ett land som införskattestimulanser kommer att drabbas av ettintäktsbortfall. Det är riktigt. Frånregeringsståndpunkt måste förlusterna avskatteinkomsterna jämföras med summan av deinvesteringar som uppstår genomskattestimulansen, så att effektiviteten kanberäknas. Detta har vår regering alltid låtit bli attgöra. Det finns inga sådana kalkyler, utan man harbara ideologi och tro.Kommissionen menar att effekterna blir olikaberoende på om skattestimulansen sker genomsänkt skattesats eller i annan form, t.ex. genomdirektavskrivningar och skattefrihet förinvesteringar. I detta hänseende, skriverkommissionen, tycks det för det första råda ett brettsamförstånd om att att sänkta skattesatserresulterar i färre nya investeringar än om sammasumma i förlorade skatteintäkter används till ökadeavskrivningsmöjligheter. Gratulerar, !Ni har träffat rätt med ert förslag enligt expertrapport.Kommissionen fortsätter: Men också i fall av ökadeavskrivningsmöjligheter och skattefrihet förinvesteringar tyder empiriska data på attskattebortfallet vanligen överstiger summan av delångsiktiga investeringar som följer av sådanastimulanser. Ert förslag var bättre än regeringenspolitik, men expertkommissionen tycker inte attdet är särskilt bra.I slutsatsen på s. 43 säger man att det inte bara ärså att effektiviteten i skattestimulanser är myckettveksam; sådana stimulanser kan också haoavsiktliga sidoeffekter på ett lands internationellakonkurrenskraft. Det försvagarproduktivitetsutveckligen, anserRuddingkommissionen.Detta innebär alltså en stenhård kritik från mot regeringen och statsrådetLundgrens förda politik. Det är ganska intressantför denna kammare att ta del av dessa utförliga citatur kommissionens rapport.Vad föreslår då rapporten? Jo, en lägsta skattesatspå . Man säger sig ha förståelse för att vissaländer vill ha lägre skatt för små företag, och detbör de kunna ha. Men den skall aldrig vara lägre än30 %. Man förslår en högsta nivå på och ettprincipbeslut om att avskaffa alla extraskattestimulanser för företag. Möjligtvis kan manbehålla vissa regionalpolitiskt motiveradestimulanser, men de bör förses med ett slagssolnedgångsbestämmelse som säger när de skallavskaffas.Jag kan bara konstatera, herr talman, och påmånga punkter är överens. tycksvara det svenska riksdagsparti som ligger närmastEU-kommissionens slutsatser. Det är förvisso litetudda, eftersom vi är det parti som är mest emotEU. Men så kan verkligheten se ut.Även om man inte är med i EU kan man ju följaråd och idéer från . Det finnsinget juridiskt hinder för det, och det tycker jag attvi bör göra i detta fall.Därför, herr talman, yrkar jag bifall till vårmeningsyttring i mom. 1, som innebär tankar får genomslag isvensk skattepolitik. I och för sig har vi då tagit ettsteg mot EU-harmonisering, men alla sådana stegär inte dåliga. I det här fallet är det utmärkt.Herr talman! Vad gäller de andra konkretafrågorna som tagits upp här kan jag bara instämmai den kritik som ledamoten riktade motregeringens handläggning av dessa frågor.Regeringen har sagt att de skall klara av en sak,nämligen att sänka skatterna. Men inte ens det harman klarat av, herr talman! Man har inte minskatdet samlade skatteuttaget med mer än 3--4miljarder. Man har dock sänkt företagsskatten ochskatten på kapital; det är sant. Men man har gjortdet på ett sådant sätt att man har komplicerattillvaron för företagarna, gjort det krångligare ochryckigt.Jag frestas att citera en gammal släkting till mig somen gång sade om någon: ''Det enda han kunde, detgjorde han fel.'' Det enda regeringen kunde gjordeman fel. Man klarade inte ens denna uppgift, somman hade förberett sig på så länge.Vi kan konstatera att det i dagens debatt finns ettbetydande mått av samsyn mellanSocialdemokraterna, representerat av ,och , representerat av ,vad gäller företagsbeskattning. Samsynen gällerstabila skatteregler, företagsbeskattning,återinförd skatt på utdelningar och en lättnad inomden s.k. dubbelbeskattningen, ett Annell-avdrag.Vänsterpartiet och Socialdemokraterna har intealltid varit överens i företagsbeskattningsfrågorna.Det fanns tider då drev linjen omoerhört hårda företagsskatter, men det har visläppt. Det fanns också tider när varmer företagsvänligt än Socialdemokraterna. Visade t.ex. att det var rimligt att ta bort skatten pås.k. arbetande kapital i mindre företag.Vi skrev i samband med skatteomläggningen att detvar rimligt att sänka skatten från till30 %, men vi sade också då att vi ville ha bortSURV-systemet. Där skilde vi oss frånSocialdemokraterna. är Socialdemokraternaför att avskaffa SURV-systemet, och det är ocksåavskaffat. Där är det Socialdemokraternasom har närmat sig oss.Vi gick tidigare med på att det låg något vettigt iatt ta bort skogsvårdsavgifterna. I den frågan tycksskillnaderna nu öka igen, men det kan vi diskuteranärmare. Vi har ställt oss positiva till en viss formav kvittningsrätt för att stimulera mindre företag.Det finns fortfarande skillnader. I vissa stycken ärVänsterpartiet något mer näringslivsvänligt änSocialdemokraterna, men i de stora frågorna är viöverens. är något hårdare vad gällerföretagsbeskattningen, eftersom vi vill ha bort defondreserveringssystem som finns kvar för de störreaktiebolagen.Jag tror att det här finns en god grundval för attskapa uthålliga, stabila och rättvisa skatteregler försvensk företagsamhet. Det bådar gott förframtiden.Därför tror jag att det betänkande som vi i dagdiskuterar blir det sista från skatteutskottet medborgerlig majoritet. Det ser jag mycket positivt på.Vi kan efter valet få fram stabila skatteregler. Dåskall vi syfta till att också försöka få med en så breddel som möjligt av det borgerliga lägret, just för attskapa stabila skatteregler. Jag är övertygad om attdet inte går att få med alla borgerliga partier, menjag hoppas att det i den politiska mitten skall finnasöppningar för att skapa ett stabilt och rättvistföretagsskattesystem.Herr talman! Jag vill yrka bifall till Vänsterpartietsmeningsyttring under mom. 1 och 2. I mom. 2innebär yrkandet dock bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 100 ():Herr talman! Det var nästan en makaberupplevelse att lyssna till . Hanrefererar till all den klokskap som finns inom EU ifråga om hur vi skall ordna vår ekonomi. Hanbekämpar annars EU med näbbar och klor, därföratt han tror att den svenska vardagen kommer attrasa ihop om vi skulle bli medlemmar. Jag har sagtdet tidigare: Vänstern har ett parti, men man vetinte vad man skall ha det till.Herr talman! Den proposition som ligger till grundför dagens debatt är ännu en i raden avpropositioner med syftet att genom bättreskatteregler skapa nya, riktiga jobb.Socialdemokraterna går emot de flesta av förslagenoch vill även riva upp tidigare förbättringar. Genomkraftigt höjda skatter, kombinerade med engammaldags regleringspolitik, tror man sig kunnafå fram nya jobb. Det säger sig närmast självt attden politik som skapat dagens kris inte kan lösaden. Tvärtom gör den ont värre och skapar baraoro.Vid debatter av det här slaget vill ge bilden av att skattereformen var ett underav neutralitet, någon sorts förädlad 30-procentigtulipanaros. Riktigt så blev det nu inte.Skattereformen var förvisso av mycket storbetydelse. Den lade en bra grund att bygga vidarepå. Men av skilda skäl byggdes det in en hel delobalanser.Vid reformen reducerades antalet inkomstslag tilltre: inkomst av tjänst, inkomst avnäringsverksamhet samt inkomst av kapital.Det senare gjordes till ett helt friståendeinkomstslag, med en skattesats på 30 %.I inkomstslaget tjänst behöll vi , främst avfinansieringsskäl, skattedelen avarbetsgivaravgifterna. Arbetsinkomsterbeskattades alltid i två steg. Det innebar att skattenför arbetsinkomster över brytpunkten kunde bli ca61 %, t.o.m. , dvs. en skillnad på hela31--jämfört medkapitalskattesatsen 30 %.Denna skillnad i beskattning av kapital ocharbetsinkomster är faktiskt det viktigaste skälet tillde krångligheter som Lagrådet påtalat och somLars inte försummar att hamra på när vi numödosamt rättar till den orättvisa beskattningen avinvesteringskapital.Om vi hade befunnit oss i den 30-procentigadrömvärld dit med förkärlek flyr vidpraktiskt taget varje skattedebatt, hade de reglersom Lagrådet finner besvärliga kunnat göras såenkla att ett barn nästan kunnat förstå dem.Jag tycker att det skulle vara bra om vi kunde varaöverens om detta och att det aldrig varmeningen att kapital skulle beskattas lika hårt somarbetsinkomster. En sådan beskattning hade varitrent destruktiv för svensk ekonomi ochföretagsamhet.Erik var också under arbetet medskattereformen helt klar över att kapitalskattenäven kunde komma att behöva sänkas.Kjell-Olof Feldts syn på kapitalskatter kan LarsHedfors ta del av i , där han i enintervju med anledning av sin nyutkomna boksäger:''Det vore högst olyckligt om det skapas enföreställning om att skatter på kapital gynnarlöntagare, vilket det inte gör. Kaptialet kan ge sig iväg utomlands, men löntagarna är tvungna attstanna kvar. ''När vi nu lagt fram förslag om avskaffande avstraffbeskattningen av riskvilligt sparande har niplötsligt gått med på att egenföretagarnasinvesterade kapital skall beskattas med 30 %.Däremot håller ni fast vid att investerat kapital iaktiebolag, kanske i ett identiskt lika företag, skallbeskattas , dvs. långt hårdare än annankapitalavkastning.Många försök har jag gjort att få er att förstå dennaskillnad, men jag har numera insett att detta är ettav de oförklarade mysterier som jag får ta med mighem när jag nu lämnar riksdagen.Herr talman! När man läser densocialdemokratiska motionen och reservationernaförstärks bilden av att regleringsivrarna tagit överinom socialdemokratin. Den generation avprogressivt tänkande människor som samladeskring och har fåttnog och lämnat politiken. Derasmarknadsekonomiska tänkande har inomsocialdemokratin åter ersatts avregleringstänkandet.På nytt plockas det fram gamla förslag som ökarinlåsningen av kapital i företagen. Ni tror att ni ärfiffiga när ni föreslår direktavskrivningar, samtidigtsom ni har planerna klara att åter läggaförmögenhetsskatt på företagens arbetandekapital. Men detta är inte fiffigt. I stället skadasvälståndsbildande krafter.Det socialdemokratiska förslaget tilldirektavskrivningar innebär att kostnaden för eninvestering minskar med strax under 2procentenheter. Men återinförd förmögenhetsskatttar i normalfallet tillbaka betydligt mera, även omskattesatsen sätts så lågt som avföretagsförmögenheten.Med en sådan politik, , stärker niverkligen inte investeringsviljan. Ni sprider baraoro.Ni skriver vidare i reservation 1 att den avskaffadedubbelbeskattningen på aktier riskerar att dräneraföretagen på riskkapital. hävdade ni attutlänningar skulle sälja av sina svenska aktier. Menverkligheten är den rakt motsatta.