prot · GH0993 · 1994-04-21 00:00:00 — Det finns ju desom är äldre än jag och de får också gå för att hitta dåhyreshöjningarna varit mindre.Ändå är efterfrågan på bostäder låg. Det beror intepå indragna subventioner. Huvudskälet till att vihar en låg efterfrågan på bostäder vid sidan omfastighetsoch finanskrisen är den storaskattereform som genomfördes sedan.Man kan inte genomföra en skattereform där man istor utsträckning finansierar sänkta inkomstskattermed höjda skatter på boendet och förvänta sig attden kraftiga relativprishöjning på bostäder som blirföljden av detta inte kommer att få effekter påefterfrågan.Det är självklart att en sådan dramatisk omläggningav förutsättningarna för människors boende fårgenomslag i efterfrågan. Jag tror att vi kommer attfå leva med detta.Jag kan förstå att det är frestande att inför valetförsöka få väljare att tro att det skulle vara möjligtatt med statliga åtgärder överbrygga helanedgången. Men det är ett budskap som inte ärsant. Nedgången går inte att överbrygga; den är enofrånkomlig konsekvens av denspekulationsbubbla som drevs fram under desocialdemokratiska åren och somsprack vid decennieskiftet.Jag ber, herr talman, att få yrka bifall tillbostadsutskottets betänkanden nr 14 och 15,medundantag av mom. 18 i BoU15 där jag yrkar bifalltill reservation nr 11 av m.fl.Anf. 52 () replik:Herr talman! säger attregeringen bedrivit en alltför kraftigbostadspolitik. -- Man har inte bedrivit någonbostadspolitik över huvud taget. Det är det som är syftet medregeringens politik.Mikael säger att socialdemokraterna intehar några konkreta förslag. Låt mig peka på ettförslag som borde varaintresserad av och där han i varje fall harhaft samma åsikt som vi. När att de boende inte har råd att bärakostnaderna, har han naturligtvis rätt. Men till rågapå allt klipper regeringen till de människor somredan har höga kostnader genom att minskabostadssubventionerna ytterligare. Det är ettkonkret exempel på att en socialdemokratiskbostadspolitik hade lett till lägre kostnader för alladem som har enorma problem med sinabostadsrättslägenheter, byggda ,och som kanske inte har råd att bo kvar. De blirvräkta eller måste flytta till mindre bostäder därföratt partikollega att de får skylla sig själva.Vid tidigare tillfällen har ansettatt avtrappningen av räntesubventionerna inteborde genomföras. Det är ett konkret exempel påatt en socialdemokratisk bostadspolitik hade lett tillatt vi inte hade fått de hyreshöjningar som vi fårbåde 1994, 1995 och 1996.En socialdemokratisk framtida politik handlar omatt vi skall ha möjlighet till olika boendeformer.Det är en politik som innebär att ungdomar skall haråd att bo. De äldre skall ha möjlighet att flytta frånsitt hus och flytta in i äldreboende. Det är en politiksom handlar om att vi skall ha en byggpolitik somkan stå sig bra i samhället i konkurrens medutlandet. Vi skall ha verklig valfrihet i boendet.Hyresgästerna skall ha möjlighet att påverka sittboende. Vi skall ha en bostadspolitik sommotverkar segregation i olika bostadsområden.Den politik som står för handlarom avrustning av bostadspolitiken; man skall intebry sig om utan låta människor klara sig själva.Anf. 53 () replik:Herr talman! Om man skall sätta in rätt åtgärder föratt komma till rätta med ett problem förutsätter detnågot väsentligt, nämligen att man analyserarproblemen rätt. saknar tyvärr, ilikhet med sina socialdemokratiska kolleger iutskottet, all sjukdomsinsikt. Det finns intetillstymmelse till insikt om hur densocialdemokratiska politik som bedrevs ledde fram till de problem vi har. Omman inte har den insikten finns det en risk att man,för att lösa dagsproblemen, anvisar samma recept --i det här fallet mer subventioner -- som ledde oss ini krisen.Vi har i strid med socialdemokraterna och underkompakt ointresse från socialdemokraternareformerat bostadssubventioneringssystemet. Vihar tagit bort det räntelånesystem som annars påkort tid hade brutit samman. Vi har infört ett nyttsystem som har förutsättningar att pressakostnaderna och bli . Jag är den förste attbeklaga att regeringen under intryck avbudgetunderskottet har valt att fortsätta densocialdemokratiska tekniken med fortlöpandeindragningar av subventionerna också till detbefintliga bostadsbeståndet.Man skall inte överdriva effekterna av deindragningarna. När det gäller de sista 3miljarderna var dessa indragningar dessutom i höggrad initierade av socialdemokraterna i sambandmed krisöverenskommelsen. För de mest utsattaårgångarna -- de fem senaste, som var de allradyraste -- sker över huvud taget ingensubventionsindragning . Sanningen ärfortfarande att vi har de lägstahyreshöjningarna i mannaminne.Detta är faktiskt den verklighet som huvuddelen avde boende i lever i, även om det finnsbostadsrättsföreningar och andra som har problempå grund av de höga produktionskostnaderna i nyaoch alltför dyra fastigheter.Anf. 54 () replik:Herr talman! Jag delar att det behövs en analys för att kommatill rätta med problemen inom bl.a.bostadspolitiken. Men problemet med denborgerliga regeringen är ju att den har varken viljaeller förmåga att försöka komma till rätta med deproblem som finns. Man slår bara ifrån sig ochhänvisar till förhållanden i det förgångna.Jag utgår från att politiskt arbete handlar om attlösa dagens problem med inriktning på framtiden.Mikael uppfattning om framtiden idetta sammanhang är att man inte skall ha någonbostadspolitik.Vi socialdemokrater förespråkar inte mer avsubventioner. Det har vi aldrig föreslagit. Däremotvill vi bedriva en rättvis politik i dessa frågor, så attinte enbart av bostadsbeståndet skall få bärade indragningar som har beslutat om.Det är i huvudsak mot detta som vi har riktat vårkritik.Vi har med tanke på att läget är så allvarligt för såmånga bostadsrättsföreningar sagt att man i ställetför att göra dessa besparingar får skjuta dem påframtiden -- om de nu behöver göras. Risken ärannars att kostnaderna kommer tillbaka på andrakonton, om bostadsföretag går i konkurs. Så serverkligheten ut.Det handlar alltså inte om att vi vill ha nyasubventioner. Vi är dock övertygade om att man,om man skall bedriva en bostadspolitik inriktad pånyproduktion, måste vidta stimulerande ochomfördelande åtgärder och skapa rättvisa mellanolika årgångar.Moderaterna och de andra borgerliga partierna villinte göra någonting. Det har lett fram till den krisoch oro som finns. Dels vill ingen över huvud tagetlåna ut pengar till byggande, dels vågar ingen sättai gång, eftersom kostnaderna är så höga attmänniskorna inte vågar efterfråga de nyabostäderna.Det handlar om att vidta utjämnande åtgärder ochatt driva en politik som gör att byggjobbare intebehöver demonstrera utanför riksdagenför att jobb skall sättas i gång, jobb som detdessutom också finns behov av. finns varkenviljan eller förmågan hos den borgerliga regeringenatt åstadkomma detta.Anf. 55 () replik:Herr talman! Huvudproblemet i bostadsbyggandeti dag är inte kostnaderna utan den svagaefterfrågan. Sanningen är ju den att det trotsförändringar i ränteläget och ett nyttbostadssubventioneringssystem är möjligt att byggaväsentligt billigare än under densocialdemokratiska tiden.Det som jag framför allt har reagerat mot i densocialdemokratiska oppositionens bostadspolitik ärdet konsekventa nejsägandet. sagt varendaförändring som har genomförts i bostadspolitikenhar från socialdemokratiskt håll stött på patrull.Socialdemokraterna säger bara nej och åter nej.Det är inte ett särskilt konstruktivt förhållningssätt.Socialdemokraterna ställde sig medvetet vid sidanom när regeringen gjorde den bedömningen att detav statsfinansiella och andra skäl var nödvändigt attförändra det svenskabostadssubventioneringssystemet.Jag kan vidare, som jag sagt, bara beklaga att manockså har bedömt det nödvändigt att fortsätta medden dåliga socialdemokratiska politiken att efterhand dra in subventioner också i det befintligabostadsbeståndet. Det är i grunden olyckligt,eftersom det innebär en form av retroaktivtbeslutsfattande. Men också här harsocialdemokraterna ett medansvar, eftersom densenaste subventionsindragningen faktiskt är enföljd av den krisöverenskommelse som träffadesmellan regeringen och socialdemokraterna. Det ärsvårt att dra in subventioner utan att det träffar defastigheter som har subventioner. Det är enovedersäglig sanning.Vad vi har kunnat göra, och i det avseendet har vifått stöd från Ny demokrati, är att lägga ut den 3-miljardersbesparing som överenskoms mellansocialdemokraterna och regeringen ikrisuppgörelsen på ett sätt som inte slår så hårt motdem som bor i de känsligaste årgångarna avnyproducerade fastigheter. Som jag nämnde i minförra replik innebär beslut på denpunkten att det inte görs någrasubventionsindragningar alls för de fastigheter somär byggda under de senaste fem åren.Anf. 56 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! sade att han tyckeratt det är bra att sju ministrar har hand ombostadspolitiken. Han sade också attbostadspolitiken ligger dem varmt om hjärtat. Hurkan det då komma sig att icke en enda av dessa sjuministrar har befunnit sig i kammaren en enda gångunder mandatperioden när vi har diskuteratbostadspolitik? Kan försvara ettsådant förhållande?Dessutom vill jag bara för klarhetens skull inte blialltför hopblandad med andra kolleger ioppositionen. Vår ståndpunkt när det gällersubventioner och bidrag måste vara tämligen klar.Om inte tycker det, bör han läsapunkt 3 i vår partimotion.Anf. 57 () replik:Herr talman! Regeringens ministrar får svara försig. Jag kan göra den allmänna iakttagelsen att detär trevligare ju mer frekvent statsråden deltar iriksdagens debatter, oavsett vilka frågeställningarsom avhandlas.Att jag buntar ihop nydemokrater medsocialdemokrater och vänsterpartister kanmöjligen bero på att ni har intagit samma ställningi er bostadspolitiska paradfråga, nämligeninrättandet av ett bostadsdepartement ochinförandet av en bostadsminister. Bo G Jenevall fårursäkta att jag tycker att detta är oerhört patetiskt.Här förmedlas ett intryck att människor nästanrusar fram och vill ta upp frågan när ettbostadsdepartement skall inrättas och när manskall få en bostadsminister. Jag försäkrar att deväljare som jag träffar inte i första hand tar upp justden frågan. Avsaknaden av en bostadsminister ärinte det som trycker människor mest.För att vara en man från verkligheten utan ambitionatt vara politiker har Bo G Jenevall på den härpunkten mycket snabbt antagit ettpolitikerperspektiv på tillvaron. Då blir frågan omen bostadsminister högintressant.Anf. 58 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag tror att harmissuppfattat nyanserna även på den punkten. Vadvi har sagt är att det måste finnas någon som äransvarig. Det är helt uppenbart att det inte finnsnågon som känner detta ansvar. Det är det som helafrågan handlar om. Den skrivning som en majoritetstår bakom skall ge uttryck för att vi från riksdagenssida tycker att det är allvarligt att regeringen integår in mera för bostadspolitiken än vad man gör.Om regeringen nu är så bra på bostadspolitik somMikael vill göra gällande, skulle det vararoligt att få höra en företrädare för regeringenbeskriva hur politiken ser ut.Anf. 59 ():Herr talman! Jag vill först beklaga att vårdiskussion avbrutits avinterpellationsdebatter. Jag kommer i huvudsak attkoncentrera mig på betänkandet nr 14.Det var självfallet helt nödvändigt att det ladesfram ett ROT-program också , och jagvill gärna tillstå att det kunde ha kommit tidigare.Det har funnits motioner också från omdet nödvändiga i att åtgärder vidtas på dettaområde.Vår byggindustri genomgår nu en allvarlig periodmed mycket hög arbetslöshet. Även om en del avdessa problem kan förklaras med att det mot slutetav 80-talet var en för stor överhettning ibyggbranschen, kräver den situation som råderatt staten på olika sätt bidrar till att försöka minskaarbetslösheten.Visst har regeringen gjort en hel del tidigare. Detvar ett ROT-program 1993. Det har skett storainfrastruktursatsningar som också har skapatarbetstillfällen. Men de har i huvudsak gällt vägar,broar och järnvägar. Det behövs bredaresatsningar. Det är viktigt att sådant kommer fram.Jag har väckt motiner med förslag om atttidigarelägga statliga och kommunala byggen föratt därigenom få fram arbetstillfällen. Det gällerockså skolor och landsarkiv.Den satsning som skall fatta beslutom, och som har behandlats avarbetsmarknadsutskottet, gäller 1,5 miljarderkronor som skall göra det möjligt för viktigabyggprojekt att påbörjas. Det är fråga om skolor,samlingslokaler, bostäder, äldrebostäder, sjukhem,vissa kulturbyggnader, kulturmiljövård,kommunala byggnader och satsningar på radon.Det är fråga om miljöförbättrande insatser i detsom vi brukar kalla för sjuka hus. Det gäller att fåi gång alla dessa värdefulla insatser så fort sommöjligt. Det gäller helt enkelt att utnyttja alla demöjligheter som ROT-programmet ger. Det ärviktiga satsningar.Om allt detta kan genomföras kommer en stor delav byggarbetarkåren att beröras -- till skillnad frånt.ex. vid ett brobygge. kommer finsnickare,målare, plattsättare, elektriker, plåtslagare osv. Det är också viktigt att ochregeringen följer utvecklingen noga. Då kan det blibra effekter av den stora satsningen.Som nämnde har under detvå satsats påolika ROT-åtgärder. Det är inga småsummor!Under en lågkonjunktur bygger man också för ettlägre pris. Dessa byggen blir värdefulla närkonjunkturen vänder.Herr talman! Jag vill yrka bifall till majoritetensförslag i de två betänkanden vi nu behandlar.Anf. 60 ():Herr talman! Låt mig börja med att konstatera atten egen bostad till ett rimligt pris är en väsentlig delav välfärden. Bra bostäder är också ennödvändighet för att vi skall kunna fungera sommänniskor, för att vi var och en på bästa sätt skallkunna medverka till den insats som krävs för att visnabbt skall lyfta ur krisen. Hur vi löserbostadsfrågorna är väsentligt för vår ekonomi,miljö och välfärd.En annan viktig fråga angående boendet ärvalfriheten. Jag skall peka på en sak som är viktigför att vi skall kunna leva upp till målet medvalfrihet i boendet. Vi måste bibehålla enneutralitet mellan de olika boendeformerna. Denhar varit hyfsad. Men vi är snabbt på väg mot enbetydande orättvisa där hyresgästerna kommer attbelastas av kostnader i vissa årgångar av hus somkommer att vara 1 000--högre än förmotsvarande boende i egnahem.Det är märkligt att är så fjärran frånverkligheten att en sådan fråga kan förbigås helt ien bostadsdebatt. Det är ingen som direkt tar på sigskulden för besluten. Det är egentligen icke-beslut.Verkligheten ha blivit annorlunda än vad vi troddenär besluten fattades. Men då kan det vara på sinplats att en sådan fråga nämns i riksdagen.Skattereformen ledde till att kostnaderna förboendet ökade med . Det blev ettbesvärande ''golv'' som drabbade i princip alla.Samtidigt fick alla bättre nettoinkomster efterskatt. Det gick att bära dessa kostnader. Men låt osstitta på var kostnaderna uppstår . Det är en litengrupp på 10--av de boende som bär bördorna.Det är märkligt, mina vänner.Vi diskuterar i hur mycket vi kanbelasta denna utsatta grupp ytterligare. Vi talar inteom vad vi borde tala om. Vad skall vi göra så attmänniskor i denna grupp kan fatta mod och kännaatt det finns en möjlighet för dem att klara sig ochså att förlusterna för dem själva, samhället, bankerosv. blir så små som möjligt? Vi har vänt problemetalldeles bak och fram. Det är fråga om att skapaförutsättningar för dem som bor i hus byggda åren1987--1993 att klara av situationen. Det är då viundviker de stora belastningarna på statskassan ochde personliga tragedierna.Visst är det bra med de ROT-program vi har fattatbeslut om i . Det visade sig vara effektivtatt införa rätt till skatteavdrag för dem som bor iegnahem. skall det fattas beslut om 1,5miljarder kronor i . Det är litet grandverklighetsfrämmande att tro att man skall nå fulleffektivitet när den stora, tunga biten med samtligahyresfastigheter lämnas utanför. Det är där deverkliga jobben kan skapas. Dessa fastigheterlämnas utanför, och då går det inte att få full effekt.Skattebelastningen på byggandet har steg för stegökat. Ni pratar om att produktionskostnaderna harvarit höga både förr och . Men det är inteovanligt att vid en totalkalkyl för ett bygge bestårena halvan av kalkylen av skatter, moms,stämpelavgifter, markkostnader osv., och denandra halvan av kalkylen utgör de egentligabyggkostnaderna. Det är självklart att boendet blirdyrt när den viktigaste av våra nyttigheter belastasmed så mycket skatt. Det är löjligt att säga att detär billigare att bygga nu än för 2--sedan.Samtidigt som entreprenörerna har sänkt sinapriser med 15--har momsen höjts med 12--. Den höjningen tar i stort sett igen den mestaav sänkningen.Det nya bostadsfinansieringssystem som dennaregering har infört är utomordentligt bra. Men detpassar trots allt inte i en ekonomi med låg inflation.Upptrappningen är för snabb. Även där måste vitänka om. Jag tror att ett finansieringssystemgrundat på en neutralitet mellanupplåtelseformerna -- ett bidrag till hyresrättenmotsvarande skattereduktionen, plus 12 %moms -- skulle skapa en situation där vi återigenvågar börja bygga. Då skulle utgångsläget varakorrekt utan en brant trappa att vandra uppför.Vi måste ta sådana grepp och föra sådanaresonemang om denna bostadsdebatt skall varavärd att kallas för en bostadsdebatt. Annars rör vibara runt en mängd oväsentligheter i grytan.Vi kommer inte alltför långt in -- ett åri något fall, ungefär i vissa fall -- attkonstatera att vi har en mycket besvärandebostadsbrist.Det kommer att glädja dem som behöver ha enbostadsbrist för att kunna höja hyrorna maximaltoch göra profit på boendet. Men för de boende ärdet en mycket stor olycka, och för oss somansvariga politiker är det en ännu större olycka, omvi vill värna om statens finanser.Därför måste vi skapa ett system där vi återigen kanfå i gång byggandet. Det är inte fråga om att bygga30 000-40 000 lägenheter, men 15 000-20 000 måstevi ha om vi inte tror att alla lägenheter är färska ochfina . Vi har ju faktiskt en vissbefolkningsökning också.I vissa regioner måste även nybyggandet komma igång inom rimlig tid, om vi inte förr än vi tror skallfå en situation med överhettning igen. Likaväl somsituationen i byggbranschen stör en i övrigtsnabb utveckling av ekonomin, så kommer detåterigen att störa ekonomin när branschen en gångblir överhettad. Byggbranschen kommer alltså attvara helt i otakt med övriga, positiva tendenser iekonomin.Herr talman! Med detta vill jag bara fästakammarens uppmärksamhet på att det faktisktfinns stora, väsentliga frågor som bör diskuteras härmen som inte har varit uppe i dag.(forts. )Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgavkammaren att nu pågående ärende samt återstodenav dagens ärenden fick företas till avgörande vidmorgondagens arbetsplenum.9 § (forts.) Vissa anslag tillbostadsförsörjningen samt reparation, om- ochtillbyggnad av bostäder m.m.(forts. BoU15 och BoU14)Anf. 61 () replik:Herr talman! Jag skulle egentligen i all korthetkunna instämma i anförande, men jagvill med anledning av hans inlägg säga följande:I den socialdemokratiska reservationen nr 1 ibostadsutskottets betänkande 15 skriver vi: ''Enviktig del i arbetet med att utforma nya villkor ärdärför att subventioner och skatteregler utformasoch samordnas på ett sådant sätt att rättvisa mellanolika upplåtelseformer uppnås -- dvs. Detsamma gällerför övrigt paritetsmålet som syftar till att utjämnaorättvisor mellan bostäder av olika ålder. ''och jag och socialdemokratin är alltsåöverens i dessa frågor.Anf. 62 () replik:Herr talman! Jag är alldelse övertygad om att detinte finns en enda riksdagsman i denna kammaresom inte med handen på hjärtat skulle säga: Visstär vi för neutralitet. Det är självklart att vi skallkämpa för det.Men när presenterar en rapport som visarvad som kan hända blir det ingen reaktion -- inteheller från socialdemokraterna. Det hade funnitsutrymme för att titta närmare på detta och läggafram konkreta förslag, så kom inte och försökframstå som om ni socialdemokrater har den rättapolitiken! Så är det faktiskt inte. Ni har visat enalltför stor handlingsförlamning.Jag har talat om verkligheten såsom jag uppleverden, och jag tror att alla kan inse att det finns en delsaker som de har missat -- inte minstsocialdemokraterna.Anf. 63 () replik:Herr talman! Om det nu är så attsocialdemokraternas handlingsförlamning är stor,kan jag bara konstatera att det inte finns någonhandlingskraft över huvud taget hos den borgerligamajoritet som tillhör. Man vill ju intealls ta fasta på det som vi har skrivit i vårreservation.Anf. 64 () replik:Herr talman! Jag har legat ganska lågt ibostadsdebatten här i kammaren tidigare. Men jaghar klart sagt ifrån att i den mån jag deltar idebatterna fortsättningsvis så har jag ambitionenatt tala i klartext.Självfallet riktar jag därmed kritik också mot minaegna, men jag vet att det finns många ibland demsom delar min uppfattning. Vad vi borde göra är attsamla alla som tycker att detta är viktiga frågor,över block- och partigränser, och i stället för attprata om hur mycket vi kan belasta de utsattagrupperna tillsammans försöka analyserasituationen och ta fram ett program: Vilka är deabsolut bästa insatserna för att minimeraförlusterna och framför allt de mänskligatragedierna?Detta är uppgiften för riksdag -- inte atttjafsa om hur mycket vi kan spara här och där,som vi handlar på ett sådant sätt att viförlorar pengar. Det är ju vad vi gör: T.ex. är deytterligare 2,5 miljoner som tas ut rena förlustenför statskassan. Det innebär 600 miljoner netto,matematiskt räknat. Men förlusten blir ännu störreän 600 miljoner. Verkligheten är alltså att detta ären förlustaffär.Därför gäller det nu att släppa prestigen och på ettsunt och konstruktivt sätt resonera tillsammans ochse till att vi gör rätt saker. Det vore bra för deboende. av de boende har det ganska bra ochtjänar på räntan, men vi får inte glömma att de som verkligen drabbas också är väljare ochockså är människor. Bara för att de är så få får viinte glömma bort dem! får jag en känsla avatt man resonerar så här: Eftersom de inte är fler ärdet inte så farligt!Anf. 65 ():Herr talman! Jag vill tacka för enengagerad genomgång av viktiga frågor påbostadsmarknaden.Kanske beror både engagemang ochkunnighet på att han rör sig bland människor sommöter mycket av de bostadspolitiska problemenoch att han inte -- som skatteminister --flyr undan det som är människors verklighet. IvarFranzén talar för något helt annat än att marknadenskall avgöra utvecklingen på ett av degrundläggande välfärdsområdena.Vi har fått en situation då ingen tar ansvar förbostadspolitiken. Många departement delaransvaret, men ingen har en helhetssyn. Det är inteför att det skall vara bekvämt för aktörerna påbostadsmarknaden som socialdemokratin kräveren bostadsminister, . Det är föratt det är så viktigt för barn och unga hurbostadsmiljöerna utformas och för att det är viktigtvilka möjligheter till en god bostad som människorhar.Samtidigt som regeringen har tappat helhetssynenpå bostadsmarknaden ökar klassklyftorna. Detfinns mycket starka tendenser till segregation i vårtid. Visst finns det segregation i varje samhälle, ochvisst fanns det segregation under 70- och 80-talen.Men det allvarliga är att segregationen nu tar fart ivårt samhälle och att det är stor risk att vi kommerin i en segregationsspiral som vi aldrig kan vridatillbaka.Vi socialdemokrater förnekar inte attsegregationen har funnits i det svenska samhälletsedan långt tillbaka. Men vi är också på det klaramed att segregationen i har varit liten sett iett internationellt perspektiv.