prot · GH0982 · 1994-03-29 00:00:00 — Vi har förklarat att man medall kraft måste förebygga brott. Kriminalvården ären del i brottsbekämpningen. Kriminalvårdenmåste ta ansvaret för återanpassningen av deintagna till ett normalt liv. De som hamnar ifängelse har ofta handikapp av olika slag, t.ex.sociala. De behöver utbildning, socialt stöd avskilda slag samt hjälp med arbete och bostad.Därför är det viktigt att missbrukare av olika slagkan ges behandling och motiveras till behandling.Allt detta är ett sätt för kriminalvården attåteranpassa de intagna till ett normalt liv efteranstaltstiden. Allt detta är viktigt och angeläget,om vi skall kunna bekämpa brottsligheten. Bådesamhället och medborgarna är betjänta av attantalet brott minskar.Anf. 44 () replik:Herr talman! Det är alldeles tydligt attflumpolitiken är på väg tillbaka i densocialdemokratiska återvändsgränden -- om vi skallkalla den så. Det är alldeles tydligt att det ligger milav åsiktsskillnader mellan kriminalpolitik och den som BirtheSörestedt nu gör sig till tolk för.Birthe Sörestedt frågade: Vad vill vi åstadkommamed kriminalpolitiken? Jo, samhället måstereagera. Då måste jag fråga : Harni en annan uppfattning än att samhället skallreagera på brottslig gärning alltifrånungdomsbrottslingen till den durkdrivneåterfallsförbrytaren? Naturligtvis måste vi reagera.Men gång på gång hör man forskare, ungdomarsom har hamnat i den här sumpen samt andra somarbetar med dessa saker förklara att det ärsamhällets fel, framför allt när det gällerungdomsbrott och förstagångsbrottslingar, förstagången man gör ''smash and grab'' eller slår halvtihjäl någon. Bristen på samhällets reaktion gör attså många av dessa ungdomar, större delen faktiskt,blir återfallsförbrytare. Samhället måste reageraomgående, snabbt och effektivt. Det innebär inteatt vi förordar fängelse i de lägre åldrarna. Sombekant finns det en straffmyndighetsålder. Vi måsteockså se till att det sker en registrering av dem somär under 15 år.Sedan skall det naturligtvis finnas bästa tänkbarautbildningsmöjligheter i fängelset. Men trots alltmåste inlåsningen vara ett moment för att hindrabrott. Om en yrkeskriminell befinner sig på fri fot,begår han en mängd brott, som inte skulle inträffaom han vore inlåst. Det är väldigt enkel logik. Detbehövs inte ens matematik. Jag misstänker dock attden socialdemokratiska flumpolitiken är på vägtillbaka. Det är synd att ochden regeringen sålunda nu har blivit överkörda avSocialdemokraterna i opposition.(forts. )AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl.19.00.8 § (forts.) f415 > Anslag till kriminalvården, m.m.(forts. JuU17)Anf. 45 () replik:Herr talman! Jag håller med om attbristerna vad gäller planering inför en frigivninginte helt kan tillskrivas den här regeringen. Redaninnan den tillträdde fanns det brister. Däremot kanman kanske säga att det har blivit värre i detavseendet.Det skall bli bättre, säger . Jag villdå säga att det inte är så lätt att anpassa och attplanera för klienter som sitter på anstalt. Ofta måstedet till en kompletterande utbildning, eller ocksåbehövs det kanske någon typ av praktiktjänst.Vidare har vi kraven på en egen bostad, påmeningsfull sysselsättning eller arbete och på ettnytt nätverk utanför anstalten.Halvtidsfrigivning är kanske fel ord. Vad dethandlar om, och vad det tidigare skulle ha handlatom, är ju att den återstående hälften av strafftidenmer eller mindre bör utgöras av en sortsintensivövervakning utanför anstalten.Det som dock verkligen kan tillskrivas den härregeringen är situationen på fängelser, häktenoch polisarrester. Det mest skandalösa just nutycker jag är att häkten och arrestlokaler ocksåanvänds när det gäller flyktingar. Men den debattenfår vi väl ta en annan gång.Så några ord om rymningarna, som ocksådebatterats här. Det är ju så -- och så har det varittidigare också -- att av de intagna aldrigrymmer. När det gäller merparten av de övriga 15procenten är det fråga om de öppna anstalterna. Omman tittar ännu närmare på det hela ser man att deti de flesta fall handlar om att interner inte harkommit tillbaka från permissioner.Vidare tycker jag inte att haranledning att slå sig för bröstet, därför att antaletrymningar från slutna anstalter inte är lika stort nusom det var tidigare. har det ju varit frågaom väldigt kända fångar som mött massmedialtintresse. Säkert kan sådant hända nu också. Dethänder hur väl man än försöker isolera internerna.Anf. 46 () replik:Herr talman! Först gäller det beläggningen påanstalterna. Där är det alltså belagt till och vid något enstaka tillfälle merän så.Det finns dock möjligheter att låta två interner delarum. Detta är fullt möjligt. Förhållandena blirdärmed inte sämre jämfört med hur det på mångasjukhus är -- och för övrigt har varit. Pånämnda vis kan man alltså tillfälligt lösa problemenmed överbeläggning.Samtidigt pågår ett mycket omfattande arbete medutbyggnader huvudsakligen av paviljonger.Dessutom planeras två slutna riksanstalter. På s. 6 ibetänkandet står det:''I anslagsframställningen för /95har hemställt att totaltomkring 1 040 platser, varav omkring 920 slutna,skall tillföras /94--1995/96.Härtill kommer -- -- -- 360 till 480 platser för detökade behovet av anstaltsplatser med anledning avändrade regler för grovt rattfylleri. ''Man har arbetat med detta i stort sett sedanKriminalvårdsstyrelsen fick ett bemyndigande frånregeringen. Arbetet är i full gång. Det kan BirtheSörestedt, utifrån den information som vi får iKriminalvårdsstyrelsen, också intyga. När nämndaantal platser uppnåtts är vi av med det härproblemet.Sedan gäller det planeringen inför ett frisläppande.Jag får alltså medhåll av . Som jagsade inledningsvis i den här debatten kan vi nogtillsammans åstadkomma väldigt mycket om vianstränger oss. Om kravet påKriminalvårdsstyrelsen och anstalternas personal --på dem som är ledningsansvariga -- skärps, kanännu fler räddas. De här människorna slipper alltsåkomma tillbaka till det träsk där de tidigare fannsoch där de mer eller mindre blev indragna ikriminalitet och brottslighet.Personligen har jag alltid engagerat mig -- dockkanske med begränsade möjligheter -- i detta ocheftersträvat en effektivare återanpassning.Anf. 47 () replik:Herr talman! Det är inte bara fängelserna som äröverfulla. Det gäller också häktena. Jag har gjortbesök på häktet i . Jag träffade då personersom fick avtjäna hela sin strafftid där. En personfick löfte om en annan plats , ochen person hade avtjänat på häktet.Sedan tycker jag att det var illa valt att jämföra medsjukhusen. Här handlar det ju också om andrasaker. När det gäller cellernas storlek t.ex. kan maninte jämföra med en sjukhussal. Inlåsningen är ettannat delproblem här. Dessutom har det betydelseatt många intagna är psykiskt störda. Allt detta göratt det inte bara för de intagna blir väldigtpåfrestande. Över huvud taget blirarbetssituationen helt omöjlig för dem som arbetarpå anstalterna.Göthe upprepar återigen hur mångaplatser till som det blir. Men man har ju försökt attåtminstone komma i gång med en differentieringoch olika behandlingsformer. Men det hela verkarha kullkastats genom den överbeläggning sområder.Hur många slutna och öppna fängelseplatser skallsamhället kunna ha råd med? Om man fortsätter påden inslagna vägen innebär det attåterfallsfrekvensen blir allt större och att människorkommer att återvända till fängelset i ännu störreutsträckning än som varit fallet. Om maninte får en totalt ändrad inställning när det gällersättet att komma till rätta med brottsligheten går detinte att få ett stopp på det här. Behovet av nyafängelseplaster blir i stället allt större.Anf. 48 () replik:Herr talman! frågade: Hur mångafängelseplatser har samhället råd med? Men mankan vända på frågan och i stället undra: Hur storbrottslighet har vi råd med?De som har stjälandet som yrke kostar enskildamänniskor, företag och samhälle oerhört mycket.Jag håller med om att det också är dyrt medfängelseplatser. Men stölderna och allt som de förmed sig -- jag tänker på de lägenhetsinbrott sommänniskor utsätts för och som människor reageraroerhört starkt på -- har också ett pris.I en förlängning vore det intressant att utifrånVänsterpartiets och resonemang fåveta vad anser vara lagom.Riktningen är ju densamma -- trotsbrottslighet skulle vi i stort sett kanske inte ha någrafängelseplatser.Vi svarar då att somliga människor måste hållasinne. Jag skall inte upprepa vad jag harsagt. Jag bara hänvisar till det. Det är nämligen denenklaste matematik att räkna ut att det blir färreinbrott när yrkeskriminella sitter inne jämfört mednär de inte gör det.Av betänkandet framgår klart och tydligt vad ettenigt utskott sade om differentieringen: 85 %är en önskvärd nivå när det gäller beläggningstalet.Då är det möjligt att klara den här differentieringen.Om beläggningstalet är högre blir det svårt attdifferentiera. Här måste man anstränga sigbetydligt mera än man nu gör. Utan tvivel finns deten potential inom kriminalvården, på anstalterna,när det gäller att åstadkomma en bättredifferentiering.Slutligen något om häktena. Utbyggnaden av platsergäller också häktena. Den överbeläggning som ivissa fall kan konstateras är naturligtvis obehaglig,särskilt för dem som vistas där. Exemplen på attsomliga avtjänar hela strafftiden på ett häkte har singrund, såvitt jag förstår, i att vederbörande villavtjäna sitt straff på häkte. Sådana människor finnsdet, och de är tydligen rätt många.Anf. 49 (nyd) replik:Herr talman! För oss i Ny demokrati är det ensjälvklarhet att man måste satsa hårt pånarkotikabekämpningen och att det är nödvändigtatt införa hårda straff för med narkotikansammanhängande gangsterverksamhet ellerbrottslig verksamhet.Narkotikahanteringen är internationell. För attbekämpa denna hantering krävs det såvälinternationella som speciella metoder.Formellt har EU lika restriktiv narkotikapolitik somt.ex. Problemet är dock att entilltagande resignation breder ut sig i Europa.Drogliberala krafter avlägsnar sig mer och mer frånFN-konventionen. Det har gått så långt att vissaeuropeiska metropoler, exempelvis ochZürich, har undertecknat den s.k.Frankfurtresolutionen, där bl.a. en legalisering avnarkotika krävs. Självfallet motsätter vi oss detta.Likadant kan man säga att det är medinformationen. Vi tycker alltså att det är mycketviktigt med mer av upplysning och information,bl.a. i skolorna, om narkotikan för att motverka denopinion ute i som förespråkar enliberalisering.Vidare tycker vi att man skall öka resurserna tillTullen och Polisen. Man kan säga att Tullens ochPolisens narkotikabekämpning inte är vare sigtillräcklig eller effektiv beroende på att de saknarteknik, personella resurser och stöd i lagen när detgäller att på olika sätt ingripa mot narkotikabrott.Vi anser att sådana resurser måste tillskapas.Anf. 50 ():Herr talman! Jag tänker bara ta upp några av desaker som berörs i betänkandet. Jag har ingasärskilda yrkanden, utan jag ställer mig helt bakomvad utskottets majoritet säger.Det jag vill ta upp handlar om ungdomsbrott, om§ 34-placering och, naturligtvis, omnarkotikabekämpning. Beträffande det sistnämndatycks vi vara överens, oavsett partitillhörighet.Ingen av oss här vill se narkotika på anstalerna.Däremot kan tillvägagångssätten skifta litetberoende på hur vi ser på ekonomin och vad vi villsatsa på.Vad jag absolut vill ägna tid åt är de åtgärder sombehövs när det gäller ungdomsbrotten, framför allt iförebyggande syfte. Men när skadan redan är skeddmåste vi naturligtvis ha åtgärder att tillgripa.Problemen här -- det är alltså väldigt svårt att vetahur man skall hantera det hela -- visar de tvåmotioner på där det talas om ungdomsbrott. Denena motionen har väckts av Socialdemokraterna ochden andra av Ny demokrati, och de går stick i stävmed varandra. Det handlar om att stävjaungdomsbrottslighet eller om att bestraffa den somhar gjort sig skyldig till något.Som kristdemokrat tycker jag att det är väldigtviktigt att hävda att vi, oavsett hur ungdomar harburit sig åt, måste lägga en del av ansvaret på devuxna i samhället. När det gäller förebyggandeåtgärder -- det gäller då hela vägen från hem, skola,fritis och dagis -- har de vuxna faktiskt ansvar föratt ungdomar stoppas , så att barnen inte blirkriminella ungdomar när de växer upp. Här måstevi låta också föräldrarna få ett speciellt ansvar -- intebara som en skyldighet utan också som en rätt att fåta hand om sina barn på ett vettigt sätt. Vikristdemokrater kämpar för vårdnadsbidrag för attdärmed ge föräldrarna en chans att lära känna sinabarn på ett tidigt stadium.När vi så kommer till det som vi har att talaom -- och Kriminalvårdenssamarbete, eller kanske brist påsamarbete -- måste vi väl ändå säga att det behövsåtgärder. Det behövs nämligen tidigare åtgärder ochfler åtgärder. Jag har suttit med iUngdomsbrottskommittén. I den kommittén -- dettycker jag är viktigt att kommentera -- har vimycket noga gått igenom de möjligheter och debrister som finns och vad vi måste göra för attungdomsbrottsligheten skall minska.Det räcker inte att bara säga att bordefå ha kvar sitt ansvar. Men det har inte fungeratbra. Det är bara att konstatera det. Man har ingripitför tidigt och varit för slapp. Jag menar inte att detbehövs hårdare tag. Det är det sista enkristdemokrat skulle önska. Däremot menar vi attdet behövs konsekvens. Vi måste kunna sättagränser. Det är kanske så att ungdomar reagerarmera om rättssamhället griper in än om en mjuksocialarbetare kommer och berättar och pratar.Därför tror jag att det är viktigt att man, som detstår i betänkandet, verkligen låter beredningen fågenomslagskraft -- dvs. att det somUngdomsbrottskommittén har sagt verkligen gerresultat. Vi får inte vara fega, utan vi måste våga taitu med det och göra något annat än det som vi hargjort tidigare. Vi vet ju att det inte har gått bratidigare.Vi i har faktiskt inte någon större anledningatt inse att vi skall behöva ha kriminella ungdomar.Det finns inte den sortens fattigdom och nöd. Detråder inte brist på mat, kläder och husrum på ettsådant sätt att vi skulle vara föranledda att försvaraungdomskriminalitet. I stället är det vi vuxna sommåste ta ett ansvar.Jag menar alltså att det är de tidiga insatserna somär absolut effektivast. Men det som vi talar omär om det gäller kriminalvård eller socialtjänst. Nuhar vi i utskottet valt att inte yttra oss. Ändå vill jagnär det gäller det här betänkandet skicka med attdet är oerhört viktigt att satsa på tidiga åtgärder.Nästa punkt som jag särskilt vill betona är detekonomiska ansvaret för vård utom anstalt. Dettases som ett nästa led i den här problematiken. Närdet gäller den som har suttit på anstalt och avtjänatett straff måste vi -- oavsett vad vi tycker om dettamed att sitta inne och oavsett vad vi tycker omfängelsestraff -- ta vara på de tillfällen som finns närdet gäller att hjälpa den som har varit dömd. Därbrister det också i dag.Det som kallas § 34-vård fungerar inte i alla stycken.Det har ibland varit svårt att veta vilken kommunsom skall betala. När man väl har bestämt sig förvilken kommun det är förhalar man ärendet på ettsätt som gör att § 34-placeringen inte kommer tillstånd inom rätt tid. Det är heller inte rättvist att densom har varit intagen och avtjänat sitt straff inteskall få den vård som han eller hon har rätt attbegära av samhället. Vården skall återanpassa ochkanske habilitera -- inte bara rehabilitera.Jag menar därför att det är väldigt viktigt attSocialtjänstkommittén och Fängelseutredningensamordnas på ett vettigt sätt. Det har faktiskt ocksåskett i uttalanden från dessa två kommittéer.Vi kristdemokrater anser att det är väldigt viktigtatt utslussningen får ske på ett vettigt sätt och attbetalningsansvaret inte hamnar mellan stolarna.Människor skall inte behöva riskera att gå miste omdet de behöver därför att vi inte riktigt vet vem somhar ansvaret eller vem som skall betala. Jag ser fram emot det förslag som såsmåningom kommer från . Jagser också fram emot att den då sittande regeringenkommer att anta det. På det sättet kommermänniskovärdet att värnas och människors behovav vård tillgodoses.Även om vi kristdemokrater talar ommänniskovärde och människovård handlar det omgränsdragning -- även för vuxna människor. Omman begår tillräckligt grava brott och tillräckligtofta förgår sig mot sina medmänniskor -- det är judet som det handlar om -- är det helt rimligt att mansätts i fängelse. Självfallet måste det för atträttfärdiga brottet finnas möjlighet att bli intagenför så att man kan få tänka över vad man hargjort. Detta sker också för att skydda den omgivningsom har skadats.Detta står inte i motsatsförhållande tilluppfattningen att man skall värna människovärdetockså inom kriminalvården och det som följer efterden.Herr talman! Härmed vill jag tillstyrka utskottetshemställan i betänkandet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )p12p > 9 § Anslag till Brottsförebyggande rådetm.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande1993/94:JuU18 Anslag till Brottsförebyggande rådetm.m. 1993/94:100 delvis).Anf. 51 ():Herr talman! Detta ärende handlar om anslag tillBrottsförebyggande rådet och ombrottsförebyggande åtgärder. Bakom rubrikendöljer sig ett viktigt ställningstagande. Det gällerhur vi effektivast skall bekämpa brottsligheten.Vi socialdemokrater anser att kriminalpolitikenshuvuduppgift är att förebygga och motverka brott.I ett samhälle där människorna känner trygghet ochbryr sig om varandra finns det mycket störremöjligheter att få ned brottsligheten än vad det finnsi ett samhälle med stora klasskillnader.Regeringen genomför nu en nedrustning av detsvenska välfärdssamhället. Ökade klyftor, socialutslagning och hög arbetslöshet är grogrund förbrottslighet. Försämringar inom skolan ochbarnomsorgen riskerar att medföra mycketallvarliga konsekvenser för brottslighetensutveckling. Inte minst de senaste dagarnas belysningav våldet i skolorna i massmedierna visar på dessafaror.Vi kan konstatera att också kriminalpolitiken harfått ett nyliberalt ansikte. Hårdare straff för demsom ertappas med att begå brott är ledstjärnan iregeringens kriminalpolitik. Det är en dyrbar metodsom för länge sedan visat sig vara verkningslös ikampen mot brottsligheten.Antalet polisanmälda brott ökar ständigt. Ävendetta visar att regeringens linje är verkningslös omman verkligen vill minska brottsligheten.Under valrörelsen inför förra valet gjordesvåldsamma attacker på den socialdemokratiskakriminalpolitiken. Man lovade att det skulle blihårdare tag för att få ned brottsligheten om det blevregeringsskifte. Vi ser nu resultatet. Visst blev dethårdare tag och visst blev det dyrare, menbrottsligheten ökar. Det gäller främst våldsbrotten.Herr talman! Detta måste betraktas som ett stortmisslyckande från regeringspartiernas sida.Polisen ensam klarar inte denna uppgift. Därförmåste hela samhället engageras i kampen motbrottsligheten. Det gäller att samverka -- inte barapå central nivå, utan framför allt ute i verklighetendär brotten begås. Jag skall återkomma med förslagtill sådana åtgärder litet senare.Vi socialdemokrater har fogat tre reservationer tillutskottets betänkande. Den första handlar omanslaget till BRÅ, den andra om kriminalpolitikensinriktning och den tredje om lokalabrottsförebyggande organ.Vi föreslår att anslaget till Brottsförebyggande rådetutökas med utöver vad somframgår i budgetpropositionen. Vi vill på detta sättslå vakt om , så att dessviktiga verksamhet kan bedrivas undertillfredsställande förhållanden och med erforderligaresurser.I BRÅ:s anslagsframställan sägs det att endastnågon procent av de medel som används inomJustitiedepartementets verksamhetsområde avserförebyggande åtgärder. Vi anser attmedelsförstärkningen bör användas till forskningkring den ekonomiska brottsligheten, till att mätaeffekterna av de brottsförebyggande åtgärder sompågår samt till inrättandet av en professur vid BRÅ.I vår andra reservation tar vi upp inriktningen avkriminalpolitiken, vilket jag berörde redan iinledningen. Jag kan konstatera att den borgerligautskottsmajoriteten håller fast vid en gammalbeprövad medicin som visat sig verkningslös.I betänkandet skriver majoriteten följande ominriktningen av en långsiktig förändringsprocess: Såmycket står emellertid klart, att den till stora delarmåste avse åtgärder inom de traditionella områdenaför kriminalpolitiken såsom förändring avregelverket, främst avseende straffrätten ochpåföljdssystemet.Jag vill fråga , som ärregeringspartiernas föredragande, om man meddetta menar att vi kan förvänta oss ytterligareförslag om längre fängelsestraff för olika brott ochom dessa prioriteras framför åtgärder ibrottsförebyggande syfte.I vår tredje reservation föreslår vi att en fond förlokalt brottsförebyggande arbete inrättas. Vi anseratt varje svensk bör avsätta fördetta ändamål. Vi vill avsätta 25 miljoner istartkapital i en fond vars medel skall fördelasmellan bl.a. kommuner, folkrörelser ochpolisdistrikt för lokalt brottsförebyggande arbete.Fonden skall administreras av BRÅ, som har attpröva ansökan och fördela medel ur fonden samtstödja och hjälpa polisdistrikt och kommuner attlägga upp, genomföra och utvärdera denbrottsförebyggande verksamheten.Den socialdemokratiska regeringen fattade i juni1991 beslut om att en försöksverksamhet avseendebrottsförebyggande verksamhet skulle ske i femkommuner. Denna verksamhet håller nu på attutvärderas, och resultaten är goda. I ochDegerfors har anmälningarna om brott minskatbetydligt och ett effektivt samarbete har upprättatspå lokal nivå.Vi anser att det är mycket angeläget att dessaprojekt får fortsätta och att de sprids till andrakommuner som är intresserade av verksamheten.Folkrörelserna kan bidra med kunskap till dennatyp av brottsförebyggande verksamhet.Erfarenheterna från dessa fem projekt visar att detmed begränsade medel går att nedbringabrottsligheten på ett humant sätt och med en breduppslutning bland kommuninvånarna.Jag vill med anledning av att försöksverksamhetenpå de fem orterna nu utvärderas frågaregeringspartiernas föredragande följande: Hurblir fortsättningen för dessa försök om de inte får delav de medel som vi socialdemokrater nu föreslår attde skall få?Avslutningsvis, herr talman, vill jag upprepa attvägen till minskad brottslighet inte står att finna ilängre fängelsestraff utan i effektivabrottsförebyggande åtgärder som är anpassade tillde förhållanden som råder på olika håll i landet.Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationerna under mom. 1, 2 och 4.Anf. 52 (nyd):Herr talman! Jag vill tala litet om Ny demokratisinställning till allmänpreventionens betydelse irättstillämpningen. Enligt utskottets uppfattningtillmäts allmänpreventiva hänsyn inte tillräckligbetydelse i rättstillämpningen sedan 1 kap. 7 §brottsbalken togs bort. Bestämmelsen bordeåterinföras, så att det framgår att den främstauppgiften för domstolar, åklagare, polisväsendesamt kriminalvård är att upprätthålla allmänlaglydnad.I vart fall borde ändras så, att det avlag framgår att domstolarna måste ta hänsyn tillkravet på allmän laglydnad i sin dömandeverksamhet. Härigenom skulle, herr talman,uppnås ökad stadga i och en förbättrad tilltro hosallmänheten till domstolarna och rättssystemet istort. Ett starkare betonande av allmänpreventivahänsyn i rättstillämpningen skulle också vidgamöjligheterna att döma till strängare straff förhögaktiva vanebrottslingar och medverka till att hosunga människor inpränta hur allvarligt samhälletser på brott.Herr talman! Det får ankomma på regeringen attåterkomma till med ett förslag somtillgodoser vad utskottet nu har anfört. Detta börriksdagen med anledning av Ny demokratis motionJu810 som sin mening ge regeringen till känna. Jagyrkar bifall till Ny demokratis reservation i dettaärende.Anf. 53 ():Herr talman! I förra årets forskningspropositionslogs fast att BRÅ skulle utvecklas till ett kvalificeratexpertorgan i kriminalpolitiska frågor underregeringen. skulle uppbyggnaden av denkriminalpolitiska forskningen vid universitetenintensifieras.