prot · GH0968 · 1994-03-02 00:00:00 — Många harsett avtalet som möjligheten att nå en marknad --krämarnas marknad hävdar de som är negativa.Jag tror att vi svenskar, som har haft fred i nära 200år, ibland har svårare än många andra att förståbakgrunden till det som blivit EU. Den idé som ''thefounding fathers'', EG:s grundläggare, bars av närde började plädera för EG var fredens ochsamförståndets. Grundarna hade färskaerfarenheter av två världskrigs vanvett och ändlösarader av kors över stupade i tre fransk-tyska krig påmindre än 100 år.De som ute i starkast motarbetar fredenoch samförståndet är fascismens ochsupernationalismens följeslagare. Vad sådanasplittringar kan åstadkomma kan vi se i det fornaJugoslavien.Jag vill påminna om vad FN:s utvecklingsorganskriver i årsboken :''Nationalstaten är för liten för de stora problemenoch för stor för de små''. kan vi med störreeffekt samverka kring att lösa t.ex. Europasmiljöproblem. Det är också hög tid för en samladattack mot den för miljoner människor förlamandearbetslösheten. Också andra problem krävergemensamma lösningar. till årets slutär ordförandeland i EU, nästa halvår ärdet . Då har vi stora möjligheter attpåverka flyktingfrågorna. Dessa länder har ocksåengagerat sig inom det här området. En humanitärlösning för flyktingarnas bästa kan verkligen ingetenskilt land klara på egen hand.Det är i fråga efter fråga vi kan söka åsiktsfränder,påverka och samverka. Våra samtal, våraöverenskommelser och diskussioner sopar undanden gränstrakternas misstänksamhet som tidigarefött ängslan, som vuxit till hat, som lett till krig.De lokala problemen löser vi lokalt.Förhandlingsresultatet ger stödet tillproblemlösning i glesbygden, i jordbruket osv. Detär subsidiaritetsprincipen i aktion. Problemen skalllösas och besluten skall fattas nära människorna.Men stödet, subsidierna, kan komma frångemensamma organ. Det blir en styrka för enutveckling av regionalpolitiken, för ett vitaliseratoch än mer livskraftigt jordbruk. Paradoxen är attsamtidigt som vi blir mer av européer, blir Sverigealltmer svenskt.Uppgörelsen är i flera avseenden bättre än vad vikristdemokrater vågat hoppas på. Svenska krav påalkoholpolitikens område har vunnit gehör. När viså småningom är framme vid beslutsborden kan vislå vakt om jämställdheten och värna individensintegritet. Jag är övertygad om att vi dessutomkommer att finna större förståelse för de smågemenskapernas, familjens, behov och betydelse.Detta är självklarheter för iEuropa, och det är därför vi känner en storgemskap med det som präglats av kristentradition och västerländsk klassiskt humanism. Påden grunden har i EU framhållitatt unionen skall präglas av en social och ekologiskmarknadsekonomi. Man betonar alltsåkorrektionen, gränserna, för marknaden.När läkt samman är det vår störstautmaning att gemensamt göra insatser för de fattigafolken på södra halvklotet. Vi som arbetar med detsvenska biståndet har redan i EU:sbiståndskommittéer funnit att där finns en storglädje och stark vilja att tillsammans med ossvidareutveckla och samordna biståndsinsatserna.Fru talman! går vi in i en valrörelse införfolkomröstningen om EU. Vi skall ärligt visa bådefördelar och nackdelar med ett inträde i unionen.Vi skall respektera alla dem som är tveksamma ochlyssna på varandras argument. Jag vill för min deluppmana alla som träter om snus, gurkors form,eller vad det kan vara, att inte glömma visionen.Det är fråga om en gemenskap som skall bevarafreden och samförståndet i Europa.Jag vill också passa på och tacka den svenskaförhandlingsdelegationen, med ispetsen, för ett kompetent och framgångsriktarbete.Låt oss nu inte bara debattera och fundera över vadEU kan göra för oss svenskar, utan låt oss självaägna några tankar åt vad vi kan göra för varandra ifredens och frihetens Europa.(Applåder)Anf. 7 (nyd):Fru talman! Det mesta är sagt. Jag är en av demsom har tyst åhört detta och applåderat varjeinlägg. Något lättsamt skulle man kunna tillägga att''seiern er vår''. Visst kan man raljera i ett sådantläge och säga att spritmonopolet har räddats. Detblev en liter i påsen. Snuset är räddat. ser glada ut. Frågan är baravem som skrattar sist.Man kan se på allt detta med humor, liksom mankan med alla frågor. Men man kan se väldigtallvarligt på detta.Vi har ett helt annat tempo i än vad manhar i . Norrmännen är litet vildare än vad viär. Men det synes mig som om den svenska fananvajar sakta i draget från våra flinka förhandlare.Det viktiga är att vi i visar att vi är gladaöver resultatet. Jag kan tänka mig en bild itidningen där det syns att är glad. Dåsitter folk och läser och konstaterar att riksdagenser riktigt glad ut. ''Det är kanske trevligt medEuropa.'' Då har det hela börjat.Förhandlingarna är alltså färdiga. Men inom kortskall svenska folket avgöra frågan. Svenska folketkommer att avgöra om vi har framtiden för oss ellerbakom oss. någonsin skall vi visaom vi verkligen är internationella i vår syn och visaom vi är européer i våra hjärtan eller bara så där litetlätt geografiskt, vidare om vi är starka nog här iSverige att ''gripa'' de möjligheter ett medlemskapinnebär.Den valrörelse som kommer införfolkomröstningen kommer säkert att bli intressant.Gnällspikar, rödstrumpor, nykterister ochgitarrister kommer säkert att föklara hur farligt detär att ''gripa'' möjligheterna och att det är farligt attgöra saker. Andra med litet mer nostalgisk läggningkommer att vilja köra bilen vidare med blickenkoncentrerad i backspegeln. Andra åter vill säkertfinna tryggheten genom att dra upp vindbryggan,kratta löv i och stå där när tåget går.Den sista gruppen kallas för krattorna.Vilken utmaning är inte detta för er som tänkerfortsätta inom politiken och ser politik som ettyrke! Det slår mig, nämligen, att politiker,när kommer in i den europeiskagemenskapen, plötsligen kan bli mycket bättre.Varför då? Jo, därför att då kommer svenskapolitiker att se till det svenska allmänintresset ochinte bara representera olika särintressen -- som detkan bli för mycket av här inne.År 1993 var det stora nej-året i . Vi sade nejtill allting. Man t.o.m. skojade internationellt omhur negativa svenskarna var. Låt 1994 bli det storaja-året. Då kan denna dag betyda mer för Sverigeän hur många guldmedaljer som helst.Detta kan bli året då vi säger ja till framtiden, menockså året då vi säger ja till vår egen förmåga ochja till Europa.Nu har vi en uppgift. Den uppgiften är gemensamför oss alla -- regeringen är kanske något viktigareän övriga. Vi skall stå upp för våra åsikter,argumentera öppet och begripligt och på allvartänka framåt.Den svenska demokratin kommer att krävaledarskap som så många säger ärdet största och viktigaste i historia. Utanledarskap har inga länder tagit stora steg -- i varjefall inte framåt.Men förhandlade bra nog, frågar någon?Men detta sägs framför allt inte , eftersomtillfället är litet högtidligt. Men det kommer väl attsägas . Ja visst, alla kan väl förhandlabättre -- , när de tänker efter --eftersom alla är så duktiga. Det är en demokratiskfrihet att tycka så.Jag tycker att gjort är gjort. Vi kan tydligen allaenas om att det är bra gjort. Eftersom det oftamissuppfattas om någon eventuellt skulleapplådera efter ett anförande som jag har hållit, villjag föreslå att de applåder som följer kommeratt bli stående och riktas till ochhans medarbetare som har genomfört dessaförhandlingar så förträffligt. En applåd frånriksdagen -- vi säger väl så, fru talman!(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Jag kommer inte att låta likaoptimistisk som de andra. Men jag kan gratulera tillatt förhandlingarna är slutförda. Jag tror säkert attni har gjort ett bra jobb. Jag är också övertygad omatt det finns delar av förhandlingsresultatet som ärbra. Kanske har de blivit bättre än väntat. Andradelar kan ha blivit sämre än väntat. har intenågon av oss sett förhandlingsresultatet. Det ärbara några få som har fått se det än så länge.Uppgifterna finns ju inte på bordet i tillräckligomfattning för att vi här och skall kunna göranågon helhetsbedömning.Men för att i denna stund i kammaren vara litetsaklig är det intressant att konstatera att det somhittills framkommit är att i förhandlingarnainte fått några juridiskt bindande undantag pånågra punkter, utom när det gäller snuset. I övrigthandlar det om övergångsbestämmelser med nyaförhandlingar om två, tre eller och i någonfråga om fem år.Vi vet också att flera av de överenskommelser somträffats under förhandlingarnas gång kan kommaatt ifrågasättas av . Förmodligenkommer de att ifrågasättas när det blir anmälningari frågor som bl.a. Systembolagets vara eller intevara. Flera av de politiska överenskommelser somär gjorda inom ramen för förhandlingarna kommeralltså att överprövas av den europeiska unionensdomstol, och besluten kommer till syvende och sistatt fattas av de jurister som sitter där.Men det mest intressanta är ju de frågor som överhuvud taget inte har förhandlats. De stora ochavgörande frågorna har ju inte varit uppe tillförhandling. Den första frågan gäller denekonomiska och monetära unionen. I den fråganhar förhandlare inte begärt någraundantag från några delar av den ekonomiska ochmonetära unionen. Det innebär att genomatt säga ja till ett medlemskap säger ja till engemensam valuta, en gemensam centralbank medmålsättningen inflationsbekämpning ochprisstabilitet för den ekonomiska politiken.I dagens konjunkturläge går det helt på tvärs medmålet full sysselsättning. Detta förbinder sigSverige vid ett medlemskap att arbeta för, dvs.inflationsbekämpning i stället för fullsysselsättning. Vi lyfter besluten om denekonomiska politiken från denna församling,riksdag, över till en riksbank som skall ståfri från allt inflytande och all kontroll överfolkvalda församlingar -- en separation avekonomin från politiken. Frågan om inflytandetöver den ekonomiska politiken är mycketavgörande för många människor i . Dettahar det inte förhandlats om!Den andra stora frågan som inte varit uppe tillförhandling gäller medverkan i denutrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskagemenskapen. Förhandlarna säger helt enkelt att viträder in i detta och förbinder oss att medverka tillutvecklingen av en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik inklusive en försvarspolitik. Detinnebär för de flesta uttolkare -- utom en delförhandlare och politiska företrädare -- att Sverigesäger upp sin alliansfrihet och träder in i ettförsvarspolitiskt och ett utrikespolitiskt samarbetesom omöjliggör en egen röst för iutrikespolitiken. Det omöjliggör även för Sverigeatt föra en annan utrikespolitik än den mankommer överens om i ministerrådet.Dessa två stora och avgörande frågor, nämligenfrågorna om det militära samarbetet och om vemsom skall bestämma om den ekonomiska politiken,har inte varit uppe till förhandlingar. Dessa frågorär de frågor som bildar grunden för detmotstånd mot ett medlemskap i den europeiskaunionen som finns så rikligt företrätt i ,utanför denna kammare.Den grundläggande frågan är faktiskt inte, somIngvar sade -- om jag inte missminnermig -- om vi skall delta eller inte. Nej, dengrundläggande frågan är: På vilka villkor skallSverige samarbeta med de 12västeuropeiska länder som utgör unionen?Vänsterpartiets inställning är att grunden för vårtsamarbete skall vara nationell suveränitet,självbestämmanderätt, i förhållande till unionensmedlemsländer och övriga europeiska länder samti förhållande till de andra länder, makter och paktersom finns i världen i övrigt. Ett nationelltsjälvbestämmande som grund i det internationella,nödvändiga, samarbetet möjliggör en röst också försmå länder, i stället för att de enbart skall behövarätta sig efter stormakterna. Vår position innebärett ja till en utvidgad demokrati och ettsjälvbestämmande.(Applåder)Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Jag kommer alltid att minnas denvälkomsthälsning i ord och applåder somföreträdare för den europeiska unionen riktade tillvår förhandlingsdelegation när vi efter långanattmanglingar kunde konstatera att vi nått enöverenskommelse.Den hälsningen präglades av en uppriktig glädjeoch värme, som så klart visade att ärvälkommet som medlem i den europeiska unionen.Det fanns ett klart uttryck för att man hoppades attSverige, genom att snart komma in i EU-kretsen,skulle bli del av den europeiska familjen.Fru talman! Jag har i olika sammanhang varit medi förhandlingar om EEC, EG och EU under loppetav . Den första gången, underfrihandelsförhandlingarna --1972, var jagportföljbärare åt den dåvarande chefsförhandlarenSverker . Den var jagchefsförhandlare under EEC-förhandlingarna,förhandlingar som ledde fram till ett avtal år 1991.Nu, den senaste gången, handlade min medverkanom medlemskap i gånger har jag känt den härligatillfredsställelse som man känner efter att ha lyckatsnå fram till en allomfattande överenskommelseefter långvariga förhandlingar. Ändå tyckte jag attdet jämfört med tidigare tillfällen förelåg enskillnad i går.Tidigare har det mer handlat om en förhandlingmed en motpart. Det har varit fråga om ettsamarbete med andra parter. handladeförhandlingarna mer om att delta som likställd ochpå likvärdiga villkor i ett brett internationelltsamarbete. Det kändes!Fru talman! förhandlingar har vi nåtten uppgörelse om ett avtal med EU. Närförhandlingarna inleddes var detmånga som hävdade att vår tidtabell var alltföroptimistisk. Visst är det så, att det inte finns någragarantier i någon förhandling, i synnerhet inte omman i alla lägen skulle ställa sakfrågorna i fokus,vilket vi var helt inställda på. Visst visste vi att detskulle bli tufft. är ochförhandlingarna har varit omfattande, i synnerhetsom de omfattat alla delar av alla fördrag som deteuropeiska samarbetet bygger på. Vi har gåttigenom rättsakt för rättsakt.Nu har vi trots allt kunnat hålla tidsplanen. Det ären tidsplan som vi och EU-länderna haftgemensamt. Det är resultatet av ett målmedvetetarbete från alla inblandade länders sida och av inteminst en stark politisk vilja.Ibland har den bild som tecknats avförhandlingarna och förhandlingsledningenkommit att fokuseras på förhandlingsledningen.Det vet jag, men ni förstår säkert att den bilden igrunden är felaktig. Utan de fantastiska och mycketengagerade insatser och det enorma lagarbete somhar gjorts av ett stort antal människor som har varitinblandade i förhandlingarna -- det må gällaregering och riksdag, departement ochmyndigheter, vår Brysseldelegation eller andrautlandsmyndigheter -- hade vi inte varit där viär. Det tack som har riktats till mig och vårförhandlingsdelegation tillkommer var och en somhar varit inblandad i dessa förhandlingar. Och jagvill framföra ett tack på mina egna och derasvägnar.I det sammanhanget vill jag också säga att denbreda politiska enighet som har funnits bakomförhandlarna under hela förhandlingarna fram tilldess att de avslutades har varit en stor styrka ochverksamt bidragit till ett bra förhandlingsresultat.Fru talman! Statsministern sade i sitt anförande attdetta är det viktigaste avtal som har uppnåttunder detta århundrade. Jag håller med om det.Eftersom jag vid tidigare informationer harredogjort för de resultat som har uppnått iförhandlingarna, skall jag här inskränka mig till atti allra största korthet redovisa de viktigasteelementen.När det gäller regionalpolitiken nådde vi islutförhandlingarna -- och jag begränsar mig tilldessa -- överenskommelser som avspeglar svenskapriorioteringar och möjliggör en fortsatt aktivregionalpolitik. Dessutom har vi tillförsäkrat oss ettrejält tillskott från på 2,4miljarder . Det ger möjligheter till förstärktainsatser i särskilt utsatta områden.När det gäller jordbruk och fiske innebäröverenskommelsen att fullt ut skallmedverka i den gemensamma jordbrukspolitiken.Detta är en klar fördel, därför att svenskt jordbrukoch svensk livsmedelsindustri ärkonkurrenskraftiga på den europeiska marknaden.När det gäller skyddet mot salmonella har Sverigefått igenom sina krav på skydd av livsmedel för attdärmed förhindra att livsmedel, foder och levandedjur förs in i landet är salmonellasmittade. Överhuvud taget gäller att de överenskommelser somhar nåtts på olika områden innebär att vi har fåttgenomslag för vad som har varit en grundlinje,nämligen inga sänkta normer och att den friarörligheten självfallet inte får innebära en frirörlighet för sjukdomar.När det gäller resandebestämmelser får Sverigeäven i fortsättningen ha särskilda regler för införselav sprit, vin och tobak. En översyn förutses ,men ändringar förutsätter i grunden enhällighet.När det gäller fritidsfastigheter har fåttigenom en femårig övergångsordning förnuvarande lagstiftning. Den syftar till att förhindraöverexploatering av särskilt utsatta områden. Tilldetta fogas dessutom en särskild deklaration ivilken det konstateras att intehindrar enskilda medlemsländer att av miljö- ochplaneringsskäl vidta icke diskriminerande åtgärder.När det gäller budgetbidraget har vi åstadkommiten infasning av vårt bidrag , och det ären reduktion av kostnaderna med nästan 10miljarder. Det innebär framför allt attnettokostnaderna kommer attvara mycket begränsade, sett frånsamhällsekonomisk synpunkt.Fru talman! återstår två frågor. Den förstagäller institutionerna. Hur många röster iministerrådet skall ha? Hur många platseri ? I det sammanhanget blir detockså aktuellt att behandla offentlighetsprincipen.Den andra frågan handlar om att avsluta kapitletom EMU, där EU har internaproblem som lägger hinder i vägen.Dessutom återstår det att slutföra arbetet med deolika legala texterna för att på så sätt kunnaöverlämna avtalet till förgodkännande samt till riksdagar och parlament förratificering.Nu har också de andra ländrna gått i mål. Det gällerFinland, och inom den närmaste tidenkan vi räkna med att detta också kommer att gällaNorge. Låt mig säga att samarbetet mellankandidatländerna har varit av mycket stort värde idet här sammanhanget, och det gäller inte minst detnordiska samarbetet. Jag vill hävda att det nordiskasamarbetet har varit så intensivt somjust under de nuvarande förhandlingarna. Ettmedlemskap för de nordiska länderna öppnarvägen för ett fördjupat nordiskt samarbete.Fru talman! har förhandlingarna nått sitt slut.Tiden har kommit för att lyfta blicken till de storafrågorna. Vi har tillsammans med EG-ländernaarbetat fram ett avtal i en anda som har präglats,inte av antagonism, inte av att två parter har ståttmot varandra utan av att man gemensamt sökt lösaproblem av gemensamt intresse, och man har tagitsärkild hänsyn till våra speciella problem. Dennaanda har präglat förhandlingarna.Nu kan vi lyfta blicken och tillsammans med deandra EU-länderna fundera över de stora frågorna.Vi kan fundera över vad ett EU-medlemskapbetyder för , vad det betyder för jobben ochvälfärden, för freden och säkerheten i , förmöjligheterna att med gemensamma krafter mötagemensamma problem, när det gäller ekonomiska,sociala och politiska områden, när det gällermiljöproblem, när det gäller knarket ochinternationell brottslighet, när det gällerflyktingfrågor -- för att bara nämna några exempel.Inte minst kan vi fundera över vad ett medlemskapi EU betyder för möjligheterna att påverka våreuropeiska omvärld och därmed också vår egenutveckling.Fru talman! Låt oss aldrig glömma grundtanken, attgenom ett närmare samarbete mellan Europasländer och folk trygga freden och friheten i vår delav världen. En av Europasamarbetets fäder -- ochdet var -- sade en gång att vi byggerinte koalitioner mellan stater utan vi förenarmänniskor. Det är detta som det ytterst handlarom.(Applåder)Anf. 10 TALMANNEN:Ledamöterna kan nu begära ordet för inlägg omhögst . Sedan statsministern ellerstatsrådet svarat på inlägget kanledamoten om tiden medger det få ordet för ettytterligare inlägg om högst en minut.Statsministern eller statsrådet kan då fåordet för ett kompletterande svar. Ledamöternatalar från bänkarna medan statsministern ochstatsrådet talar från talarstolen.Anf. 11 ():Fru talman! Jag vill vända mig till statsministern.Han sade att vi har fulla rättigheter att forma vårvälfärd som vi själva vill. Statsministern taladeockså om möjligheterna att arbeta för deneuropeiska unionens olika mål, bl.a. den monetäraunionen.Jag hörde också i går tala om att detenbart återstår tekniska aspekter på frågan om hurSverige skall infogas i den monetära unionen.Då vill jag för det första fråga statsministern: de tekniska aspekterna som återstår? För detandra: Är det inte så, att vi med detta avtalförbinder oss att arbeta aktivt för den monetäraunionen med den dynamik som den europeiskaunionen själv avgör? Eller har fått igenomnågra danska undantag, dvs. några annorlundavillkor vad gäller förhållandet till den monetäraunionen än vad andra EU-medlemmar -- förutomDanmark -- har fått? Eller är det rent av så, attstatsministern anser att danskarna är lurade när detror att de har fått annorlunda villkor än andra EU-medlemmar inkl. eventuellt om vi blirmedlemmar?Till sist vill jag ställa ytterligare en fråga som gällerkostnaden för medlemskapet, och då talar jagenbart om budgetbelastningen. Hur skall manfinansiera dessa mycket stora belastningar påstatsbudgeten, som är väl i klass med desparprogram som har genomdrivits här i riksdagenunder senare år. Hur skall ni klara av att finansieradessa mycket starka belastningar på Sverigesstatsbudget med de väldiga underskott som vi levermed ?Anf. 12 Statsminister ():Fru talman! Till om frågan om vihar förhandlat om några danska undantag. Svaretpå frågan är nej. Det har vi som bekant inte gjort.Vi har förhandlat från svenska utgångspunkterdärför att vi har velat ha svenska villkor, intedanska. Det danska är bra för , detsvenska är bra för Sverige.Beträffande de konkreta frågorna handlade denförsta frågan om tekniska eller andra svårighetersom fortfarande föreligger, vilket gör att vi inte harslutit kapitlet, som det så vackert heter, om denekonomiska monetära unionen. Också UlfDinkelspiel refererade till detta.Det handlar i grunden om en intern diskussionmellan de tolv länderna om beslutsordningen isamband med övergången från det andra till dettredje steget, där det framför allt från spansk sidafinns vissa synpunkter som berör de existerandemedlemsstaterna. Detta är något som måste lösasut mellan dem. Jag är också absolut övertygad omatt det kommer att lösas ut mellan dem under dennärmaste tiden.Den andra frågan var väl närmast ett påstående.Det är självklart att vi har en möjlighet att deltafullt ut i arbetet med den ekonomiska och monetäraunionen. Jag och regeringen har gjortbedömningen, som jag tror har stöd av dennariksdag, att det är ett svenskt intresse att delta idenna. Om vi sedan har möjlighet att göra det fulltut, t.ex. när man går mot en tilltagandevalutastabilitet i , är beroende av att viklarar av vår egen ekonomiska politik och vår egenekonomiska utveckling. Men vi har ett mycketstarkt intresse av att bekämpa inflationen, hållaräntorna nere, se till att tillväxten blir bra och attsysselsättningen blir bra. Vi får bättre möjligheteratt klara detta genom vårt medlemskap i denframväxande ekonomiska och monetära unionen.Lyckas vi med detta som ett antal andraav EU-medlemsstaterna -- förhoppningsvis såmånga som möjligt -- skapas automatisktförutsättningarna för den valutastabilitet i Europasom ligger i allas intresse. Det är inte en brabestående tingens ordning att ha valutor som förevigt flyter mot varandra eller en situation där viinte vet vi kan drabbas av nyfinansiell eller monetär instabilitet av den art somvi upplevde under hösten 1992.Därför är vår strävan att vi skall sköta vår ekonomiså bra som möjligt. Andra skall också göra det.Därmed skapas förutsättningar för valutastabilitet.Detta är essensen i arbetet för den ekonomiska ochmonetära unionen.Anf. 13 ():Fru talman! Jag har begripit att vi har möjligheteratt delta i arbetet med den monetära unionen. Detvar inte detta frågan gällde.Det har rasat en mycket stark debatt om degrundläggande principerna i den monetäraunionen, som de uttrycks i ochsom här tog upp för en stundsedan.