prot · GH09113 · 1994-05-30 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:113Måndagen den 30 majKl. 10.001 § Återtagande av plats i riksdagenTalmannen meddelade att () dennadag återtagit sin plats i , varigenomuppdraget som ersättare upphört för § Justering av protokollJusterades protokollet för den 24 maj.3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkanden1993/94:KU41 och betänkande 1993/94:FiU22Skatteutskottets betänkande 1993/94:SkU42Justitieutskottets betänkande 1993/94:JuU32Utrikesutskottets betänkande 1993/94:UU19Försvarsutskottets betänkanden /94:FöU12--betänkanden /94:TU32, TU33och betänkanden /94:BoU18--BoU224 § Bygder och regioner i utvecklingFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1993/94:AU13 Bygder och regioner i utveckling(prop. 1993/94:100 delvis och 1993/94:140).Anf. 1 ():Fru talman! Vi skall infördenna för tillfället relativt glest befolkade kammarediskutera viktiga frågor om regionalpolitiken.Jag skall göra en inledning av mer principiellkaraktär. Betänkandet innehåller många sidor,yrkanden och reservationer, och propositionen ärmycket mångordig. Jag skall dock inte gå in särskiltmycket på detaljerna.Regionalpolitiken är en starkt ideologiskt betonadfråga. Den handlar om jämlikhet, en rättvisfördelning och solidaritet. Den måste bygga påprincipen att den som behöver mest skall få mest.Den måste också bygga på principen att man ställerupp för de svaga och drabbade regionerna ochvågar prioritera.Marknadskrafterna erbjuder ingen riktigregionalpolitik. Ändå väljer den borgerligaregeringen marknadskrafternas väg, och det är detallvarliga i sammanhanget. Detta tar sig mångauttryck.Näringspolitiken avvecklas. Statliga verkavregleras, bolagiseras och privatiseras. Dengemensamma sektorn avlövas. Detta utgörallvarliga, dödliga hot mot regionalpolitiken, ochmot detta riktar socialdemokratin sin kritik.Vi menar att den regionalpolitiska propositionenborde ha handlat om just dessa saker, men det görden inte. Propositionen utgör närmast kosmetikaför att dölja de växande klyftorna. Det är den storabristen.Arbetsmarknadsministern ökar bidragsfloran ochger intryck av handlingskraft. Glesbygdsstödutvecklas till att förutom glesbygdsstöd bli ävenlandbygdsstöd och mikrostöd.Arbetmarknadsministern flyttar pengar frånlänsarbetsnämnderna till länsstyrelserna, men deblir inte mer värda för det.Arbetsmarknadsministern brer ut de knappastödmiljonerna över hela landet. Men en uttunnadregionalpolitik drabbar de sämst ställdaregionerna. En jämförelse med skolpengssystemetligger nära till hands.Börje försöker bedriva litetnäringspolitik. Det är som att måla på ruttnandevirke. Näringspolitiken är underminerad ochurgröpt. Att då som en engångsinsats låtalänsstyrelserna i hela landet få dela på 800 miljonerkronor -- pengar som tas ifrånlänsarbetsnämnderna -- får karaktären avkosmetika över en avvecklad näringspolitik.Vi socialdemokrater föreslår omfattande insatserför att återupprätta näringspolitiken och därmedskapa sysselsättning och bekämpa arbetslösheten.Vissa av åtgärderna har stor regionalpolitiskbetydelse, t.ex. förbättrad riskkapitalförsörjning.Till detta hör vårt förslag om att geNorrlandsfonden . Hit hörvidare viktiga miljöinvesteringar, branschprogramför bl.a. skogsindustrin och gruvbranschen om 600miljoner kronor, infrastruktursatsningar, som bl.a.innehåller förstärkt vägunderhåll om 4 miljarderoch utbyggnad av telenätets AXE-system. Dettahar stor regionalpolitisk betydelse.Vi föreslår också näringspolitiska insatser avallmän karaktär, t.ex. direktavskrivning avmaskininvesteringar och ROT-program förbostäder och offentliga lokaler. Detta gällergenerellt över hela landet och skall ställas motregeringens förslag om tillsmåföretag över hela landet.Angående det förslaget, tycker vi att det är okloktatt plåstra på en avvecklad näringspolitik genom attgröpa ur arbetsmarknadspolitiken. Vi menar attAMS kommer att behöva sina pengar , omvi skall kunna bedriva en aktiv kamp för att få nedarbetslösheten. Den är i sig det kanske allvarligastehotet mot en effektiv regionalpolitik.Ett allmänt stöd till företag i hela landet medmindre än 50 anställda hör knappast hemma inomramen för regionalpolitiken, hur vällovligt det änär. Regionalpolitiken har sin roll att spela.De flesta inser att avregleringen, bolagiseringenoch privatiseringen av den statliga verksamhetenökar den regionala obalansen. Kommersialismensatsar på lönsamma områden. Det handlar omprivatiserande, konkurrerande och vinstgivandeverksamhet. Vem tar då ansvar för de frånföretagsekonomisk synpunkt olönsamma delarna?Det är en viktig fråga.Det finns nu en stor oro ute i bygderna över dennautveckling. Starka reaktioner kommer till uttryckfrån byagrupper av olika slag. Men regeringen drivspå detta område av dogmatism. Privatiseringensayatollor har tagit befälet i regeringen. Derasbudord är: Avreglera, bolagisera, privatisera ochavpolitisera till varje pris -- så fort som möjligt, såmycket som möjligt. vad det kosta vill!Vem i regeringen frågar då efter deregionalpolitiska konsekvenserna? Det bordearbetsmarknadsministern med sittregionalpolitiska ansvar göra. Men ingen tycks gesig tid till det. Eller är det kanske så att ingen påallvar är intresserad?Skadeverkningarna nonchaleras. Överslätandesäger och andra i regeringen: Vifår undersöka det . Vi skall följa frågan. Manbeslutar först och utreder . Med dentågordningen kommer regionalpolitiken allvarligt ikläm. Så var det med beslutet om Posten ochbeslutet om avregleringen av järnvägstrafikenhäromveckan. I tur står nu delar av Vägverket.Förra veckan drev regeringen igenom beslutet attavreglera elmarknaden. Statsministern har gettvallöftet att privatisera , och Assidomänär redan sålt. Inga hänsyn tas till de negativaeffekter som kan uppstå i befolkningsglesaområden, som höjda elpriser i glesbygd, glesarepostturer och försämrad råvarutillgång för sågverki inlandet. Sådana risker tycks regeringen strunta i.Att driver en sådan politik förvånarinte. Men hur i all världen kan vilja åkamed på den vagnen? Det skulle vara intressant attveta. Det är inte att undra på att väljarna flyrCenterpartiet enligt opinionsmätningar. Vi har jualla märkt den vånda som centerpartister här ikammaren känner inför en del av de beslut som dehar tvingats delta i i den heliga fyrklöverns namn.Inte ens på områden där själv äransvarig tar man hänsyn till de regionalpolitiskakonsekvenserna. Jag tänker på det aktuellaförslaget om arbetslöshetsförsäkring. De storasocialbidragskostnader som det kan förorsaka iglesbygdskommuner oroar nu väldigt många, menregeringen säger: Den dagen, den sorgen.Vi socialdemokrater anser att de regionalpolitiskaeffekterna skall analyseras i förväg innan manvidtar sådana här förändringar. Det är ett krav somvi ställer i det här sammanhanget också.En annan fråga av stor regionalpolitisk betydelse ärden offentliga sektorns utveckling. Som bekantbetyder den offentliga sektorn mycket mer förglesbefolkade regioner än för storstäderna. Därfördrabbas glesbygden hårdare när den offentligasektorn avrustas. Det är en central regionalpolitiskfråga, men regeringen förbiser den. Visocialdemokrater vill värna om den offentligasektorn, bl.a. av detta regionalpolitiska skäl.NUTEK, som är ett av regeringens verk, harnyligen presenterat en mycket viktig rapport omstatsbudgetens regionala fördelning. Jag tycker attregeringen skulle ha läst den innan manpresenterade den regionalpolitiska propositionen.Rapporten visar nämligen att deninkomstutjämning mellan regionerna som skeddeunder 80-talet har upphört . Det harskett ett allvarligt trendbrott i detta hänseende. Detsäger sig självt att de skattelättnader somregeringen har bjudit kapitalägarna på inte hargynnat och . De har gett mer tillDjursholm och Danderyd.Rapporten ger en viktig information för vårafortsatta överväganden. Den analyserar deregionala effekterna av en budgetsanering genom åena sidan besparingar och å andra sidaninkomstförstärkningar. Det visar sig då att ombudgetsaneringen skall ske genominkomstförstärkningar, dvs. skattehöjningar, fårman ett ur regionalpolitisk synpunkt jämnareutfall. Det är viktigt att bära med sig denkunskapen i det fortsatta politiska agerandet.Att den här viktiga rapporten kom efterdet att regeringen presenterat sin regionalpolitiskaproposition är ganska symtomatiskt förberedningen av propositionen. Handläggningen avden regionalpolitiska propositionen har frånregeringens sida präglats av maktfullkomlighet ochnonchalans mot och remissorganen.Trots ett enhälligt uttalande från för ettår sedan om behovet av sedvanlig parlamentariskmedverkan i utredningsarbetet gavarbetsmarknadsministern inte partierna någonhederlig chans. Detta är klandervärt. Likaanmärkningsvärt var det att remissorganen barafick två--på sig att svara på de disparatarapporter som skickades ut frånGlesbygdsmyndigheten, ochregeringskansliet.Det resultat som regeringen nu presterat utgöringen höjdare. Denna proposition går knappast tillhistorien som något viktigt inslag i denregionalpolitiska utvecklingen. Vår invändning ärframför allt att den är så bristfällig i analysen ochåtgärderna beträffande den stora regionalpolitiken,dvs. sektorsanslagen, som jag nu har berörtöversiktligt. Regeringen erkänner ju också att defrågor som behandlas i propositionen bara harmarginell betydelse för regionalpolitiken.Varför då inte ägna större tankemöda åt deområden som har mera avgörande betydelse för enbalanserad regionalutveckling? Jag kan inte senågon annan förklaring än att regeringen ärideologiskt bunden i marknadskrafternas våld.Centern försöker förgäves att skyla sin fångdräkt.Propositionens välvilliga ordflöde kan inte dölja attregeringens politik kommer att leda till ökadeklyftor och även ökade regionala klyftor.Uppenbarligen känner sigarbetsmarknadsministern osäker på sina egnaförslag. Man kan inte tolka det förhållandet att hanredan nu aviserar en utredning om samordningenav olika typer av statliga stöd på annat sätt. Hadedet inte varit klokt att göra en sådan utredning -- enutredning värd namnet -- innan man utökadebidragsfloran ytterligare? Hade det inte varit kloktatt försöka samordna förändringar iregionalpolitiken med det regelverk som kan bliföljden av ett eventuellt medlemskap i ?Nu rör vi oss på en mycket osäker mark. De beskedsom haft att ge när det gällereffekterna av samordning med EU har långt ifrånvarit tillfredsställande. Jag kan bara beklaga detta.Vi socialdemokrater anser att vi , i stället för attutöka regionalpolitiken med ytterligaredetaljregler, borde eftersträva en ökaddecentralisering av de regionalpolitiska stöden. Viföreslår att länsstyrelserna skall få ett ökat ansvaroch en ökad frihet att disponera resurserna utifrånden länsstrategi och det utvecklingsprogram somman presenterar. Här knyter vi an till de idéer somhar presenterats av i remissmaterialet höstas. Tyvärr har regeringen inte velat ta tillsig de idéerna.Fru talman! Jag vill avsluta med att framställa någrayrkanden. Av tidsskäl vid voteringarna skall jaginte yrka bifall till alla våra reservationer. Förstyrkar jag bifall till utskottets hemställan undermom. Sedan yrkar jag bifall till res. 1 angåendemålen för regionalpolitiken och res. 3 angående enny modell för fördelning av företagsstöden. När detgäller de olika sektorsfrågorna yrkar jag bifall tillres. 8 som gäller kommunikationerna och bl.a.innefattar ökat vägunderhåll med drygt 4 miljarder,res. 9 beträffande de viktiga frågorna omavreglering, res. 11 om ökad riskkapitalförsörjning,res. 14 angående vinstmedel i vattenkraften ochres. 25 om tillNorrlandsfonden. Vidare yrkar jag bifall till res. 31,35 och 36 som rör anslagsfrågor, bl.a. ökat anslagtill med 3 miljoner kronoroch ERU med 1,6 miljoner kronor.Anf. 2 (nyd):Fru talman! Först av allt vill jag framhålla att jaggivetvis ställer mig bakom samtliga minareservationer. Men för att spara tid åt kammarenyrkar jag endast bifall till res. 2, 4, 13 och 23.Sverige är ett land i djup ekonomisk kris.Även om nu exportföretagen går bra ocharbetslösheten minskar marginellt anser jag attregeringen inte med kraft tagit itu med vårt landsstörsta problem, nämligen landets ekonomi.Vi lånar , timmeefter timme, dag ut och dag in, vecka efter vecka.Jag har svårt att se det s.k. ljuset i tunneln. Men jaghar kanske missuppfattat det hela. Det kanskeskulle vara ljudet i tunneln av ekonomisom rasar ihop.Vi är mycket tveksamma till regeringensmålformuleringar för regionalpolitiken. Det kan pågoda grunder ifrågasättas om det överordnademålet att öka den enskildes möjligheter att frittkunna välja arbete och bostadsort är realistiskt. Ivarje fall kan denna målsättning inte uppnås medden regionalpolitik som förordas.Det är inte i första hand genom att öka deregionalpolitiska insatserna som man kan geförutsättningar för människor att bo och verka i alladelar av landet. Insatserna bör ske på andrapolitikområden.Statens insatser i regionalpolitiken måste främstinriktas på att skapa förutsättningar för atttillvarata och stimulera de goda idéer som fårnäringslivet att blomstra och som skapar arbetenoch småföretagsamhet. Stor betydelse måstenaturligtvis tillmätas goda kommunikationer,utbildning och forskning.Regeringen föreslår att regionalpolitiken skallutformas utifrån ett könsperspektiv. Jag, som självär företagare, anser det vara en skymf mot kvinnoratt man skall behandlas efter sitt kön och inte efterkompetens.Jag anser vidare att jämställdhetsfrågor bör vara enangelägenhet för hela landet, exempelvis frågor omkvinnligt företagande.Inrätta ett rejält tilltaget riskkapitalbolag förkvinnor! Det skulle snabbt sprida sig vart man kanvända sig för att få låna hur litet pengar man vill låg ränta samt även i vissa fall kunna få ettbidrag. I stället smetar man ut det litet här och varoch krånglar till det hela. Man har inte tid somenskild företagare att tillbringa dagar med att letaupp alla olika administratörer.Jag är kritisk till att de regionalpolitiska medlenskall öka i omfattning. Snarare bör dessa minska.Staten bör nämligen vara restriktiv när det gällergenerella stödsystem, och i synnerhet gäller det attavstå från att införa nya generella stödsystem.Härigenom uppmuntras enskilda företag attfortsätta verksamheter som eljest inte skulle kunnastå sig i konkurrensen med andra företag.Konkurrensen snedvrids mellan företag som fårstöd och sådana som som inte får stöd. Resurserbinds i företag och branscher utan framtidsutsikter.Nödvändig strukturomvandling försenas.Näringspolitiken måste ha en sådan utformning attden skapar allmänt gynnsamma villkor i hela landetför industriell verksamhet och annat företagande.Stor restriktivitet måste iakttas med företagsstöd.Jag vet inte hur jag sagt i dennakammare: Sluta hälla pengar över lönsammaföretag! Företag behöver i princip inga bidrag.Företag behöver en god jordmån att växa i, sommöjlighet att låna pengar till en låg ränta,uppluckrade arbetsrättsliga regler m.m. Klararman sig inte då, skall man byta bransch.Det är i och för sig bra att regeringen inser attstödformerna bör ses över, men en sådan åtgärdborde ha skett innan regeringen föreslagit nyastödformer. Regeringen borde därför ha avståttfrån att lägga fram dessa förslag.Vidare kommer att få problem vid etteventuellt medlemskap i . Inget annat land haren sådan kraftigt utbredd bidragsflora som Sverige.Arbetsmarknadsministern hade chansen redanhösten 1991 att tillsätta parlamentariskautredningar både vad beträffar alla stöd- ochbidragsformer som florerar i ''Bidragssverige'' ochäven naturligtvis beträffandearbetslöshetsförsäkringen. Det är mycketförvånande att , med den storaerfarenhet av arbetsmarknadspolitik som hanbesitter, inte tog chansen.I stället för att förenkla för den enskilde, som mantyvärr alltför ofta glömmer, har man återigen införtnya system och nya stödformer med en mängd olikaadministratörer. Resultatet kommer givetvis att bliatt det kommer att bli dubbelarbete, ingensamverkan mellan de olika administratörerna ochökade möjligheter till fusk, och för den enskilde blirdet ännu mera förvirrat.Fru talman! Vi har under en längre tidargumenterat och kämpat för en samordning avbidrag och stöd på alla fronter. Med erfarenheterfrån verkligheten har vi speciellt kritiserat AMSoch delvis . Denna kritik har vi nukonstruktivt framfört under utangehör från riksdag och regering.Baserat på verklighetsfakta som uppenbarligenendast Ny demokrati har tillgång till har vi t.o.m.försökt övertala utskottet att ta ett eget initiativ attutreda bidragsfusket. Naturligtvis gick inteutskottet med på detta, då det indirekt skulle havarit en kritik mot både den sittande och den gamlaregeringen.Egentligen är det bara att beklaga att vi åter, somså tidigare, får rätt, då isin artikelserie den 20--redovisar detbidragsfusk och den inkompetens som i många fallråder inom AMS, arbetsförmedlingar ochNUTEK. Åtskilliga skattemiljoner har här runnitut i sanden till ingen nytta. var detAftonbladet som hade en lång artikelserie omsvartjobben.Politiker! När skall ni reagera?Expressen skriver:''Statliga har satsat minst 370 miljonerkronor av skattebetalarnas pengar på 591 företag.Syftet var att företagen skulle bli livskraftiga ochskapa nya jobb. Men samtliga företag har gått ikonkurs . ''förklarar: ''Problemet är att vi inte har någonintern revision av verksamheten. ''ledning -- som dessutom uppenbarligenkänner till problemen -- vill enligt inteha någon kontrollverksamhet. Den litar enbart påmottagarna. Man tar sig för pannan.Nu kommer att få mera pengar, meraansvar. En självklar fråga från mig blir: Har manöver huvud taget personer anställda på NUTEKsom har någon som helst kunskap omföretagsamhet?Samma fråga kan man ställa om AMS. Där sägeren arbetsförmedlingschef kritiskt: ''Vårastödformer är sällan långsiktiga och vettiga. Vistoppar mest undan folk i så kallad sysselsättningför att dämpa statistiken över den öppnaarbetslösheten. ''Jag kan inte låta bli att kommentera vad GeorgAndersson sade om AMS, nämligen att AMSbehöver mera pengar. Eftersom man per den 31mars endast hade gjort av med 13,5 miljarder av28 miljarder undrar jag: Varför behöver man merapengar, när man inte ens kan göra av med sitt redanmycket stora anslag?Vid en rundringning till arbetsförmedlingar har jagfått reda på att man känner att man inte harkompetensen att bedöma kvaliteten på de starta-eget-kurser som man köper in. Därför anser manatt det vore bättre att en anordnare som är insatt iföretagsamhet hade hand om det hela, intearbetsförmedlingen. Det är alltsåarbetsförmedlingens egen personal som sägerdetta. Därmed är inget ont sagt om starta-eget-bidraget, vilket är bra, men det skall skötas avkompetent folk.Företagsstöden måste bli mer restriktiva ochsnarare trappas ner till sin omfattning än utvidgas.Särskilt viktigt är detta när det gäller bidrag tilllönekostnader, vilka kan fåkonkurrenssnedvridande effekter.Sysselsättningsstödet bör därför inte utökas vadgäller beloppen till enskilda företag på det sätt somföreslås i propositionen.Jag måste säga att kontentan av mina är attjag är oerhört besviken på regeringen, som trots känner till problemen inte gjort något för attförenkla och strama upp arbetsmarknads- ochregionalpolitiken. Jag hade faktiskt väntat migmera av en borgerlig regering.När t.o.m. länsstyrelser skriver till departementetoch klagar på bristen på samordning och enkelhet isystemen, borde man väl ha reagerat.Nu till Norrlandsfrågor.Jag är mycket glad över att regeringspartierna tillslut insåg att skall in iNorrlandsfondens verksamhetsområde. Länet ären självklar del av i alla andrahänseenden, och därför är jag nöjd med dettabeslut. Norrlandsfonden är, anser jag, ett välsköttföretag med endast 7--förlust , och det ärmed förvåning som man kan konstatera att övrigaregionalpolitiska administratörer inte har sammaseriösa framtoning och ansvar.De stora avstånden i Norrlandslänen innebäravsevärda nackdelar, såväl för de boende som förföretagen. Bristen på effektiva, gemensammatransportmedel innebär en förstärkning av dessaolägenheter.Mot denna bakgrund är det angeläget att peka påden betydelse som bilen har i dessa län. Skatten förbensin och andra drivmedel bör sänkas iNorrlandslänen. Kan man införa andra generellastöd, av typen GAS och liknande, borde man ävenkunna bistå med detta.Sysselsättningsläget såväl i mitt hemlän,, som i stora delar av landet äroroväckande. Tydliga ansträngningar krävs för attkomma till rätta med de problem som gör siggällande. Bl.a. borde det arbetsmarknadspolitiskaregelsystemet göras mer flexibelt och onödigadetaljkrav mönstras ut. Införande av en endabidragsform -- ett övergripande anställningsstöd --borde vara ett steg i rätt riktning. Även om jag nuupprepar mig, kan det inte nog sägas att systemetför regionalpolitiska insatser måste förenklas.Tar man inte med kraft itu med dessa problem,kvarstår både arbetslösheten ochbudgetunderskottet.Anf. 3 HANS ():Fru talman! Jag skall börja med mitt yrkande. Jagstår naturligtvis bakom min meningsyttring. Närjag har lusläst betänkandet, har det visat sig att jagkan stå bakom en serie av socialdemokratiskareservationer, vilket inte framgår av minmeningsyttring. Jag vill nu nöja mig med att yrkabifall till res. 9, 25, 29, 35 och 36. Dessutom yrkarjag bifall till min meningsyttring avseende mom. 2,9, 13, 16, 18, 19, 20, 23, 50, 81, 87 och 100. Det kantyckas vara många yrkanden, men jag har strukitännu många fler för att spara kammarens tid. Detär viktiga förslag som vi lägger fram, och det ärviktigt att få dem prövade.Fru talman! Regionalpolitiken är ett slagsspecialitet i politiken. Den går tvärs över mångaandra politikområden. Om vi hade en bratransportpolitik, utbildningspolitik, näringspolitik,energipolitik, miljöpolitik osv., och på ett bra sättfinansierade den offentliga välfärden, skulle mankanske inte behöva ha så mycket regionalpolitik.Då skulle problemen lösas av sig själva. Men utandet får vi en obalanserad utveckling i olika delar avlandet, och vi måste kompensera för nackdelar. Vimåste starta en utveckling som bryter traditionellamönster.Låt mig säga att det alltid finns möjlighet attkritisera stödformer. Detta blir ett slagsbidragssystem. Det påminner ibland ominternationellt bistånd, som är nödvändigt och oftabra, men som alltid har en del nackdelar med sig.Det är lätt att i efterhand visa på problem. Om jagförstod rätt är regionalpolitikenegentligen förkastlig, förutom i Hälsingland.Yrkandena från Ny demokrati är påfallandelokalpatriotiska. Det är ett utslag av den mestextrema populism som jag har mött i politiken, somnydemokraterna här exemplifierar.Problembilden är betydande. Sammanfattningen iKommunförbundets rapport kommuner illustrerar något av vad jagmenar. Genomsnittsåldern iglesbygdskommunerna är högre än iförortskommunerna i storstäderna. Arbetslöshetenär störst i glesbygdskommunerna. Andelenoffentliganställda är störst iglesbygdskommunerna. Mer än en femtedel avhushållens disponibla inkomster iglesbygdskommunerna kommer från socialatransfereringar. Det är störst andelförtidspensionerade i glesbygdskommunerna.Ohälsotalet är högst i norra ochBergslagen, osv.Å andra sidan har storstadskommuner ocksåproblem. De har störst tryck när det gällerinvandrarinflyttning. De har störst tryck när detgäller socialbidrag. Kriminaliteten är störst istorstäderna, hur vi än mäter den.Det finns alltså regionalt avvikande mönster somspelar mycket stor roll för människors liv ochvälfärd.Georg berörde rapporten från NUTEKom statsbudgetens regionala fördelning. Det är,tycker jag, det mest ambitiösa anslag jag har sett,som går utöver det vi har talat om i vår motion, somvi kallar den stora regionalpolitiken. Vi har därframför allt tittat på sektorspolitiken --transportpolitik, utbildningspolitik, näringspolitikosv. Vi har lagt till som ytterligare ett område denoffentliga välfärden, skatteförändringar som rörden offentliga sektorn osv. I NUTEK-rapportensammanfattas allt detta i begreppet den storaregionalpolitiken. Man noterar där att etttrendbrott har inträffat.