prot · GH09109 · 1994-05-24 00:00:00 — Jag hoppas att upplåtelsesystemet förjakten på statens mark i fjällvärlden skall kunnafortsätta. Eftersom vi får enutvärdering är det för tidigt att nu ta ställning tilldetta. Men jag tror att det har gått ganska bra.Den typen av jakt med skoter som är uppenbarligen lagstridig på flera sätt.Att bedriva jakt med motorfordon är inte tillåtetoch att dessutom plåga djur är enligtdjurskyddslagen inte heller tillåtet, så det handlarhär om straffbara handlingar.Jag tror emellertid att attityden till viltet kanförändras genom den nya ersättningsform somriksdagen har beslutat om. Det nyaersättningssystemet baserar sig ju på förekomstenav rovdjur i stället för antalet skadade renar, vilketdet vanligen är fråga om.I och med att ersättningen utgår per rovdjur inomsamebyns område blir det ett visst intresse frånsamebyn att hålla en balans, dvs. att man faktisktfår mer betalt om man har fler rovdjur inomområdet. Det är min förhoppning att detta skalllösa åtminstone en del av problemet.Anf. 49 (-):Fru talman! Jag är helt överens medjordbruksministern om allt han sade i sitt inlägg.Jag vill bara återigen påpeka möjligheten att pånågot sätt lätta på restriktionerna.Man kan tänka sig att ha extra tillsyningsmän ochnaturvårdare. Det finns ju människor blandortsbefolkningen i skogslandet som har bådeintresse och vilja att se till att inget otillbörligthänder. Man borde kunna utöka omfattningen avden frivilliga eller lejda arbetskraften för attförhindra att den här typen av jakt skall kunnapågå. Det är ju fråga om ett fredat område för denstora allmänheten. Det är ingen som på skidor kanta sig in på de områden där t.ex. järven har sitttillhåll.Anf. 50 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag vet att är välinförstådd med att det handlar om områden medbegränsad tillgänglighet. Om man i någon mån gördet möjligt för fler människor att vistas i området,är det klart att det får en återhållande verkan påden här typen av illegal jakt. Å andra sidan är detockså naturvärden av andra slag som skall skyddas.Därför vågar jag inte uttala mig om ifall detskulle vara möjligt att lätta på begränsningarna imänniskors rörelsefrihet inom dessa områden.Anf. 51 (-):Fru talman! Jag utgår från att jordbruksministernändå kan ha detta i åtanke. Det kan ju finnas någonmöjlighet att på något sätt utöka tillsynen. Man vetju inte vad som kan hända framöver.Anf. 52 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag har ingenting emot att ha detta iåtanke. Den förändring av jaktupplåtelsen sominfördes var just en sådan förändring som kanskeinte tidigare var förutsedd men som har gett ettökat tillträde för människor inom visa områden.Det kan vara bra att ha detta i minnet när mantänker på just dessa frågor.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1993/94:533 om minskning avrenstammarAnf. 53 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig om jagär beredd att ta nödvändiga initiativ för att övrigasamebyar i landet vidtar samma åtgärder somHandölsdalens sameby när det gäller att minska ettför högt renantal.Den 1 juli 1993 infördes en möjlighet förlänsstyrelsen att vid vite förelägga en sameby atträkna sina renar. skall underrättasom tid och plats för renräkningen för att kunnanärvara och kontrollera hur renräkningen går till.Då infördes även en möjlighet för attvid vite förelägga en sameby att minska sitt renantaltill det av bestämda.De berörda länsstyrelserna har informeratsamebyarna om de nya bestämmelserna och ävenkontrollerat renräkningar. Länsstyrelserna harnumera en god bild av hur många renar det finns isamebyarna. Den minskning av renantalet iHandölsdalens sameby som i sin fråga är en följd av de nyabestämmelserna. För att slippa ettvitesföreläggande har samebyn genom enöverenskommelse med åtagit sig attreducera sitt renantal till det tillåtna. Sådanaöverenskommelser finns även med andrasamebyar. I något fall har dock behövtförelägga vite.Såvitt jag kan bedöma fungerar de nyabestämmelserna bra. Samebyarna har informeratsoch länsstyrelserna följer utvecklingen för att vidbehov förelägga vite. Jag anser därför inte att någrasärskilda initiativ behövs från min sida.Anf. 54 (-):Fru talman! Jag får tacka jordbruksministern ävenför svaret på den här frågan.Jag vill börja med att notera två saker tillriksdagens protokoll. Den ena saken är att det mitti all denna bedrövelse med renfrågan är välgörandeatt det åtminstone i ett fall nu är fastslaget att ensameby hade mer renar än man hade rätttill, dvs. 14 600 renar i stället för tillåtna 6 000.Den andra saken är det initiativ som togs avsamebyn, och framför allt av landshövdingen iJämtlands län, där man nu har påbörjatutslaktningen, så att man kommer ner till dettillåtna antalet. Jag vill särskilt nämna det.Jag är inte överens med jordbruksministern ombedömningen att bestämmelserna fungerar bra.Tvärtom tycker jag att det blir värre och värre. Vihar nu råkat i delo med också. kräver400 i skadestånd av svenska samebyar, för attrenarna kommer över till . När jag i morseåkte 9 mil till för att flyga hit var detockså ren överallt efter vägen.Jag vet inte varifrån jordbruksministern har fåttuppgiften att det fungerar på länsstyrelserna. Förraåret var det 20 markägare i somgjorde anmälningar till , men allaframställningar lämnades utan åtgärd. Det gälldefem samebyar.Dessa bestämmelser ger alltså bara enmöjlighet, och de är inte tvingande. Man har ocksåverkligen sett till att följa detta att bestämmelsernabara ger en möjlighet.Det måste tas nya tag mot renplågan. Jag hoppasatt det är möjligt att ta samma initiativ som hartagits av Handölsdalens sameby för att komma tillrätta med det här problemet.Anf. 55 Jordbruksminister ():Fru talman! Det råder ingen oenighet omproblemet som sådant. Dessutom tycker jag att detexempel som tar upp illustrerarjust att de nya bestämmelserna fungerar väl. Viskall komma ihåg att bestämmelserna infördes förknappt sedan, och de har intetillämpats lika intensivt på alla håll.I har man goda exempel på att dethar fungerat, med vitesföreläggande, medrenräkningar och med kontakter mellanmyndigheter och samebyar. Jag ser alltså inte någothinder för att liknande åtgärder kommer till stånd ide andra länen, dvs. och Norrbotten.Jag ser snarare detta som en möjlighet för dessa länatt följa exemplen från och utnyttja denya bestämmelserna för att komma till rätta med deproblem som finns på vissa håll.Anf. 56 (-):Fru talman! Ja, i har man skött det här påett bra sätt. Jag är mest bekymrad för länsstyrelseni mitt hemlän, som har gett klara besked om att manaldrig kommer att vitesförelägga. Jag har fåttsolklara besked om att man aldrig kommer att vidtaåtgärder. Problemen blir därefter.Den här frågan har också andra dimensioner. Vissaforskare säger nu att ekologin i hela fjällvärldenhåller på att kollapsa, att krascha, genom det hårdabetestrycket. Antalet fjällgås är under 200exemplar i , och man har uppfödningar påflera ställen i för att klara den. Det är sedan det var lämmelår. Lämmeln är basföda förugglorna och för , och bägge arternahåller på att dö ut.Jag förstår inte var naturvårdarna ochdjurvännerna håller hus när det gäller denna fråga.Det har gjorts inventeringar i och Sverigesom visar nedbetningen, och det är en skillnad sompå dag och natt mellan och Sverige.Anf. 57 Jordbruksminister ():Fru talman! Vi har noterat att det,i synnerhet , har varit mycket storabekymmer för samebyarna att skaffa renbete. Vihar också på många håll noterat att renarna går påområden där de tidigare inte har varit. Allt dettatyder naturligtvis på ett för högt renantal. Samtidigthar svåra vintrar inneburit enreduktion av renstammen för en del samebyar.Jag tycker att det är intressant att lyssna på JohnAnderssons engagerade resonemang om ekologin ifjällvärlden. Det är någonting som jag tror att vibör beakta i den fortsatta handläggningen.Anf. 58 (-):Fru talman! Jag är mycket tacksam för attjordbruksministern visar sitt intresse genom dethan sade sist i sitt inlägg.Jag skulle också vilja ge jordbruksministern ett tipstill nästa gång som samerna kommer och begärmiljoner och åter miljoner för stödutfodring. Ställvillkor om att de skall slakta nerrenantalet! Jag tror att det skulle vara mycketvälgörande. Det har ju blivit en vana, när det intefinns renbete, att bara knacka påjordbruksministerns dörr för att han skall öppnaportmonnän. Där har jordbruksministern verkligenen chans att påpeka problemet och se till attnågonting händer.Anf. 59 Jordbruksminister ():Fru talman! Det kan finnas skäl att i dettasammanhang redovisa resultatet av det sista stödettill stödutfodring den senaste vintern. Frånsamehåll och även från länsstyrelserna antog manatt det skulle behövas mellan 40 och 50 miljonerkronor i stöd för att stödutfodra. Efter en delresonemang anslogs högst 10 miljoner, underförutsättning att samerna själva betalade halvabeloppet. Förbrukningen av medel uppgick tillnågot över 3 miljoner. Det reducerade alltsåbehovet högst väsentligt, jämfört med det somsamerna uppgav i inledningsskedet avdiskussionerna.Anf. 60 (-):Fru talman! Jag vill till slut understryka att jag troratt det är många berörda som verkligen måste takrafttag, därför att det här problemet är mycketstörre än man kanske vet om. En del låtsas inte seproblemet, och det är ju lika farligt, oavsett vilkensyn man har.Någonting måste göras, annars kommer folket sombor i de här områdena att ta saken i egna händer,att stifta sina egna lagar -- det är helt klart. Det ärju helt förkastligt, och det kan inte vara försvarligt,att detta problem bara får öka år , i strid medgällande lagstiftning.Anf. 61 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig bara säga att jag tycker att deti det här sammanhanget är viktigt att komma ihågatt samekulturen och renarna är en viktig del i vårtkulturliv och i landskapet i norra . Vi skallse till att det kan bevaras på ett positivt sätt. Ettsådant bevarande förutsätter naturligtvis både enbalans gentemot ekosystemet och en balansgentemot folkopinionen. Det är min ambition att viskall klara att hålla den typen av balans.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1993/94:526 om FN:smultilaterala upphandlingAnf. 62 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jag harför avsikt att vidta några åtgärder för att främjasvenska företags möjligheter att slå sig in på denmultilaterala upphandlingen inom FN.I sin fråga refererar också till enrapport framställd av ambassadör fullständiga titeln på rapporten är Satsa påutveckling, en studie av svenska främjandeåtgärderför att sälja svenska varor till de multilateralautvecklingsorganen.Det är just den problemställning som i sin fråga som ligger till grund för dennastudie. Jag gav en projektgrupp i uppdrag att inomramen för de svenska biståndspolitiska målen läggaförslag till effektiva, koordinerade och långsiktigafrämjandeinsatser på det multilateralaupphandlingsområdet i syfte att öka den svenskaandelen av upphandlingen.I sin slutrapport lägger projektgruppen fram en radåtgärder, där två centrala förslag är att inrätta enprojektsamrådsgrupp för samverkan mellannäringsliv och statliga organ samt att ett nyttprojektexportsekretariat inrättas inom UD. Dettaframtida sekretariats främsta uppgift blir attgenomföra en rad av de förslag till förbättradefrämjandeåtgärder som finns listade i Satsa påutveckling. Jag räknar med att sekretariatet skallkunna påbörja sin verksamhet eftersommarsemestrarna.Intresset från företagen har varit stort, och som ettsteg i genomförandet av projektgruppens slutsatserarrangerar tillsammans medHandelshögskolan i en konferens den 8juni för stora och medelstora exportföretag för attytterligare väcka intresse för de multilateralaorganens verksamhet.Anf. 63 (nyd):Fru talman! Jag tackar biståndsministern för detpositiva svaret. Jag vill börja med att säga att minnärvaro i kammaren i allmänhet och minaframförda åsikter i synnerhet har många gångergjort biståndsministern bedrövad. Därför blev jaguppriktigt glad över spontana glädjeför , som också åtskilliga TV-tittare kunde bevittna. Jag tänker då på festen iKapernaum.Åter till FN-upphandlingen. fick jagunder en månad förtroende som FN-delegat.Under mitt besök i uppgavs det att dentotala FN-upphandlingen uppgick till ca 35miljarder dollar , varav huvudparten skergenom och . Dendel som är direkt anknuten till och mest intressantför svensk industri uppskattas till ca går huvudsakligen via UNDP. Här ingår ävenUNICEF med sitt centrallager i ,IAPSO.Svensk industri i allmänhet visar svagt intresse förden marknad som erbjuds genom FN. Vid mittbesök i upplystes det att få personliga besök iNew och sker vid IAPSO.I förhållande till folkmängden är en av deallra största biståndsgivarna inom FN-systemet,men jämfört med andra västländer är enmycket liten leverantör till FN.I och har man genom ett samspelmellan stat och näringsliv vunnit stora framgångar,vilket framgår av rapport. Minfråga till biståndsministern är: Kommer regeringen,dvs. , att se närmare på detsamspel mellan stat och näringsliv som finns iDanmark och ? Där har man ju lyckatsmycket bättre än vad de svenska företagen hargjort.Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill bildligt säga att jag är glad överatt var med om att förvandla vattentill vin i Kapernaum.Sedan över till frågan. Jag är faktiskt ärligt gladöver att den här frågan har ställts. Jag tror att detär väldigt viktigt att det förs ut tillopinionsbildningen att denna kartläggning somGöran har gjort existerar. Jag vill ocksåsäga till att vi har inviterat en radkända svenska företagare, som borde varaintresserade av just den här typen av relationer, tillinformation. Det visade sig att de verkligen varintresserade. Den engblomska kartläggningen harrekvirerats av många svenska företag.Jag hoppas också att det seminarium som vi skallha tillsammans med ytterligareskall kasta bränsle på brasan. Det är precis somLars Moquist säger, att svensk företagsamhet intehar hållit sig framme. Det finns säkert mångarimliga förklaringar till detta, men eftersom detmultilaterala kapitalet ökar och äromfattande, anser vi -- precis som --att svenska företag bör kunna hålla sig frammemera än vad som är fallet. Vi är ju storabiståndsgivare.Detta sekretariat skall nu kontinuerligt samla inoch analysera multilaterala organs planer,rapporter och upphandlingar. I samarbete medExportrådet skall man verka för att relationernablir vida mer omfattande än vad som förnärvarande är fallet. Det är en självklarhet att manockså kommer att se på hur det fungerar i övrigaNorden.Anf. 65 (nyd):Fru talman! Det som säger ärintressant, att man har fått respons från svenskaföretag. De inser kanske att detta är en marknadför dem. Allt för få företag har uppmärksammatmöjligheterna i den multilaterala upphandlingen.Jag vill också diskutera frågan ur en annansynvinkel. Jag har litet grand berört hur mycketpengar det rör sig om. Enligt det 1992 enbart inom FN-systemetvaror och tjänster för 20 miljarder US-dollar.Sverige har ju också spelat en framträdande roll isamband med fredsbevarande operationer. 1992uppgick FN:s upphandling till , varav kom svenska företag till del,alltså bara en liten rännil. Det svenska bidraget tillFN uppgick till . Av dettabelopp gick ett återflöde på till svenskindustri. Motsvarande andel för var 30 %och för , och 25--30 %.Vi i Ny demokrati vill självfallet ha fri konkurrensutan statsbidrag. Men när man ser hur det går till iandra länder visar det sig att det inte är fråga om enkonkurrens på lika villkor. Min avslutande fråga är:Kommer att acceptera atthögre andel av vårt bistånd sker i form av bundetbistånd?Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! Återflödet på det multilateralaområdet har alltså inte varit vad man kundeförvänta sig, det är vi överens om ochjag. Det är ju därför som vi har satt i gång ettarbete.När det gäller det bilaterala biståndet är återflödet40--, vilket inte är så litet, och det får man integlömma.Jag är mycket rädd för att plädera för bundetbistånd. Jag tror att det skulle slå ut möjligheternaför många utvecklingsländer att själva skaffa sig enekonomisk tillväxt. och jag kan nogändå vara överens om att detta med att främja egenindustri, eget näringsliv och eget jordbruk påutvecklingsländernas bekostnad -- den risken finnsju alltid -- är inte vad vi menar med regelrättbiståndsverksamhet.Anf. 67 (nyd):Fru talman! Jag är nöjd med att jag har fäst den härfrågan på biståndsministerns näthinna. Detta kanleda till åtgärder som är positiva för svenskaföretag. Det är ju mycket viktigt att vi alla hjälps åtför att tillvarata svenska affärsintressen.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1993/94:541 omerosionsproblemen vid kusternaAnf. 68 Statsrådet ():Fru talman! Per Stenmarck har frågat mig vilkainitiativ jag nu är beredd att ta för att lösaerosionsproblem vid kusterna.En diskussion ägde rum på Miljö-och naturresursdepartementet med företrädare förmyndigheter och forskare som är berörda av frågorsom rör stranderosion. Mötet var informativt ochgav en bra grund för fortsatta diskussioner medkommuner och länsstyrelser.Ett möte med berörda Skånekommuner ochLänsstyrelserna i och länägde rum på departementet . Underdetta möte informerade kommunerna ochlänsstyrelserna om de erosionsproblem som finnslängs den skånska kusten, vilka prioriteringar somgörs regionalt och kommunalt och om de kontaktersom finns mellan kommuner, forskare ochmyndigheter.Särskilt intressant och berömvärt är att sjukommuner i har bildat ettErosionsskadecentrum. Detta är enintresseförening som skall verka för att flexibel,kostnadseffektiv och miljöanpassaderosionsskyddsteknik utvecklas och som kananvändas i förebyggande syfte för att därmedminimera de kostnader som erosion medför.Ytterligare 13 kommuner i , och påBornholm har visat intresse för föreningensverksamhet. Det första årsmötet hålls förresten justi dag, den 24 maj 1994.Som jag redovisade i ett interpellationssvar tidigarei år, är det ett ansvar för myndigheter ochforskningsinstitutioner att finansiera forskning ochutveckling inom erosionsområdet. På kommunernafaller att uppmärksamma problemen och att tahänsyn till dem i exempelvis sin fysiska planering.Vad regeringen kan göra är att verka pådrivande påutvecklingen. Jag kommer därför nu närmast attmedverka till att en diskussion mellan berördakommuner och myndigheter kommer till stånd somen uppföljning av de tidigare nämnda mötena. Jagtror att vi, med de initiativ som har tagits från deinblandade parternas sida, nu verkligen har förtupp stranderosionsfrågorna på dagordningen.Anf. 69 PER STENMARCK (m):Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaretpå min fråga. Som jag ser det innehåller det en delpositiva initiativ.Det är ju inte första gången som frågan om vad somkan göras åt de stränder framför allt runt denskånska kusten som är skadade av erosion äraktuell. Frågan har varit uppe i åtskilliga fråge- ochinterpellationsdebatter. Efter behandling ijordbruksutskottet har också gjort ettantal ställningstaganden.Allvarligt i sammanhanget är, och har länge varit,att mellan varje debattillfälle och utan attnågonting konkret har gjorts förvärras situationenytterligare. görs det visserligen en del konkretasaker, men de görs i huvudsak av ett antalkommuner. Framför allt har gjortutomordentliga insatser genom att bygga ett stortantal s.k. hövder. Detta är naturligtivs bra. Underde år som denna fråga har diskuterats i riksdagenhar jag försökt visa på att vår natur också är ennationell angelägenhet.Jag hoppas att statsrådet med sina initiativ har rättoch att stranderosionsfrågorna därmed har förtsupp på den dagordning där den, som jag ser det,alltför länge har saknats. Framför allt i ett landskapsom faktiskt lider brist på allemansrättsligttillgängliga områden är detta utomordentligtviktigt.Detta har också sagt. I ett betänkandefrån jordbruksutskottet i fjor står det såhär: Utskottet anser det viktigt att staten ikläder sigett större ansvar dels för att påbörjadeskyddsåtgärder skall kunna fullföljas, dels förforsknings- och teknikutveckling men också förgenomförande av det fullskaleförsök som mantidigare talat om i betänkandet.Min fråga blir därför: Vad har regeringen gjort föratt leva upp till de tre konkreta krav som riksdagenställde i detta betänkande?Anf. 70 Statsrådet ():Fru talman! Jag har redogjort för varansvaret ligger. Jag noterar att man ijordbruksutskottet lägger väldigt mycket ansvar påstaten, som man inte redovisar varifrån viskall få pengarna. Det är inte så enkelt att lösafinansieringsfrågan. På t.ex. Miljödepartementetfinns det inga pengar som vi kan anvisa till den härtypen av åtgärder. Däremot finns detfinansieringsmöjligheter hos myndigheterna, omde tycker att det är rätt teknik som man stöttar ochatt det också är ett forskningsprojekt. Det ärsådana diskussioner som pågår hela tiden.Det finns ändå erfarenheter som visar att den härfrågan inte är så enkel. Stränder slits på olika sätt,och man har prövat olika metoder. Det kan t.o.m.vara så att om man skyddar en del av kusten kandet bli värre effekter på kringliggande delar. I andraländer har man gått över till sandsugning, och manflyttar tillbaka sanden . Det kanske gårdär sanden är ren. Men vi vet att det finns ocksåandra problem i det här aktuella området, så jagtror inte att det är särskilt enkelt med sandsugningheller.Jag tycker att det är viktigt att vänta tills expertisenoch våra forskare kommer fram till på vilket sätt detär bäst att göra de här sakerna. Då kommer manockså att ställa upp med finansiering. Men attbetala ett fullskaleprojekt rakt av utan att det finnspengar anvisade är väldigt svårt.Anf. 71 PER STENMARCK (m):Fru talman! I sitt svar säger statsrådet: ''Påkommunerna faller att uppmärksammaproblemen - - - .'' Det är riktigt. I det här fallet harman, som jag ser det, gjort betydligt mycket mer.Man har gjort allt arbete och stått för den allrastörsta delen av kostnaderna för arbetet. Det tyckerjag är något skevt.Statsrådet har i olika sammanhang antyttmöjligheten att inom ramen för de olika anslag somolika myndigheter har prioritera justerosionsskadade stränder. Jag hoppas att detfaktum att frågan nu förs upp på dagordningen ärett led i att göra sådana prioriteringar.Jag skulle därför vilja fråga: Har de kontakter somnu varit och som statsrådet i sitt skrivna svarhänvisade till lett till något resultat och någonförståelse för den här typen av satsningar?Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Det finns nog förståelse för att det härär ett stort problem och att problemen inte på någotsätt minskat. Men jag hävdar fortfarande att det ärnödvändigt för oss på departementet att lyssna påden expertis som finns i landet. På något sätt måsteman grunda sina beslut på det expertisen kommerfram till.Det beslut som har fattat måsteman från regeringens sida se över för att se hur viskall hantera beslutet. Jag säger än en gång att detinte finns några medel anvisade. Därför är det intesärskilt enkelt att gå in i det nämndafullskaleförsöket.Det är inte bara nere i som man harerosionsproblem. Det finns problem längsälvbrinkar osv. I de fallen har staten inte heller gåttin. Det är inte bara erosionsproblem som viskall diskutera.Anf. 73 PER STENMARCK (m):Fru talman! Precis som statsrådet sade i sitt svarbildas det nu ett erosionsskadecentrum i Ystad.Detta är utomordentligt glädjande. Ett ännu oklartantal kommuner kommer att ingå i detta. Ettforskningscentrum för att försöka komma till rättamed problemen är ett viktigt initiativ. Jag delarstatsrådets uppfattning att det är ett berömvärtinitiativ. har också utnämnt för att via ny teknik söka skyddastränderna.I det sammanhanget är det meningenatt genomföra det fullskaleförsök som statsrådettalar om. Jag inser till fullo de ekonomiska problemsom finns förknippade med det.Låt mig avsluta med att uttrycka förhoppningen attdet skall vara möjligt att genomföra ett sådantförsök och att också staten, inte minst motbakgrund av de olika beslut som fattats i ,skall vara med och göra de nödvändigasatsningarna på det här området.Anf. 74 Statsrådet ():Fru talman! Jag har anteckningar från de mötensom vi har haft på kring dennafråga.