prot · GH0992 · 1994-04-20 00:00:00 — Men ett område där det fortfarande råderen stor orättvisa är inom barnomsorgen. avföräldrarna till alla barn mellan 3 månader och 6 årfår inte del av pengarna till barnomsorgen.Här är det intressant att lyssna till vår värderadeutskottsordförande , som lovar attden socialdemokratiska politiken nu skall blirättvis. Det hälsar jag med tillfredsställelse, inteminst när det gäller barnomsorgen.Trots att dessa barns föräldrar betalat höga skatterjust för att få barnomsorg i någon form, antingengenom försorg, hemma eller på annatsätt, står de nu utanför samhällets subventioner.Det är således endast tre av fem barn som får ta delav det som alla betalat. Granskar man gruppenettåringar och tvååringar som får del av samhälletsstöd ser man att de är ännu färre. avalla ettåringar och av alla tvååringar fårtillbaka vad deras föräldrar betalat i form av skatterför barnomsorgen.Ett sätt att lösa detta och föra tillbaka pengar ochbeslutanderätt till föräldrarna är införandet avvårdnadsbidraget. Vårdnadsbidraget återför en delav pengarna till denna kategori. Barnfamiljernasjälva kan med ett vårdnadsbidrag bättre välja hurderas barn skall tas om hand. Man kan ta störreindividuell hänsyn till barnens behov. Detta äregentligen en självklarhet.Huvudansvaret för vård och fostran måste ligga påfamiljen, medan statens och kommunernas insatseri första hand skall vara stödjande ochkompletterande. För att detta skall fungera ävenute i kommunerna krävs ett vårdnadsbidrag. Detskall bli intressant att här i få vara medom den debatten om någon månad.Herr talman! När vi talar om prioriteringar ochvälfärd måste vi ha i åminnelse att det finns ettvärde som alltid måste sättas i första rummet, alltidmåste vara basen och utgångspunkten, nämligenmänniskovärdet. Att ett samhälle hållermänniskovärdet högt är grundläggande och viktigt.Det gäller allt, från den första början till livets slut.Välfärd är att känna trygghet, att kännaframtidstro. Med förnuftiga prioriteringar anserjag, trots att vi har en svår ekonomisk situation, attvi kan komma en lång bit på väg för en välfärd 1994och framåt som inte bara är bibehållen utan ocksåkan utvecklas.Herr talman! Jag vill avsluta mitt anförande med attkommentera inledningsanförande.Gång på gång ute i debatter i vårt land kommerprecis samma påstående från partiom att vi har raserat välfärden. Det har till och medutarbetats ett dokument om hur kristdemokraternahar förvaltat sitt pund -- en intressant läsning i ochför sig. Därför känner man igen en del av de härpåhoppen.När det gäller avgifter har man i många kommuneroch landsting i vårt land i fullständig enighet antagitvilka avgifter man skall ha. Jag vill påminna BoHolmberg om det högkostnadsskydd vi har just avdet skälet att det skall finnas en högsta nivå för vadman behöver betala för vård och omsorg. Dåkanske inte eller har så stor betydelse.De som är kroniskt sjuka och har ett stortvårdbehov får ändå vården subventionerad överhögkostnadsskyddet.Jag vill också gärna säga att när man läserKommunförbundets sammanräkningar finner manatt det inte alltid är socialdemokratiskt styrdakommuner som ger den högsta andelen vård ochomsorg, ibland är det tvärtom.Jag tror att det är viktigt att vi har en ordentliggrund att stå på när vi kritiserar för att vi skall få ensaklig och seriös valrörelse. Vi måste tillsammansförsöka åstadkomma en god välfärd. Som politikermåste vi försöka att göra det bästa av den svåraekonomiska situationen. Vi bör åtminstone ta ettgemensamt ansvar för den.Anf. 29 () replik:Herr talman! talar mycket vackertom barnen och deras behov av stabila familjer. Jagvill hävda att kds som parti, ingående i en borgerligregering, aktivt har medverkat till att fler barn harfått större problem än tidigare på grund avarbetslösheten och andra nedskärningar i vårtsamhälle.Det finns forskningsrapporter som kommit nyligensom visar att barn i familjer med arbetslösaföräldrar mår sämre, får det svårare i skolan, tapparframtidstron och har lägre ambitioner. Det finnsalltså en rad exempel som visar att just den politiksom parti aktivt medverkar tillbidrar till att barn i mår sämre än de annarsskulle göra.Jag skulle också vilja ställa några frågor tillChatrine . tog uppbarnkonventionen och det önskvärda i att denanvändes i svensk lagstiftning. Jag minns inte detexakta ordvalet. Men jag är mycket angelägen attfå veta om kds har ändrat sig på den punkten.Tänker man rösta med för attinförliva i svensk lagstiftningen?Det är nämligen exakt det kravet somVänsterpartiet har ställt. Jag är mycket glad om jaghar tolkat rätt och ni har ändrat eroch har samma uppfattning som vi i den frågan. Detär ett stort steg framåt. Jag önskar att fler partiertar det.Herr talman! Till slut har vi frågan ombarnpornografin, som i och för sig inte hör hemmahär men som berör barn i allra högsta grad. Det ärmycket väsentligt att ta upp den. Jag hoppas att vifår igenom en kriminalisering även av innehav avbarnpornografi här i . Problemet ligger juinte hos och Socialdemokraterna,. Problemet finns hos deborgerliga partierna. Jag undrar vad kds gör ochvad ni har åstadkommit för att få med samtligaborgerliga partier på den linjen. Det är ju därproblemet ligger.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Jag håller naturligtvis med EvaZetterberg om att arbetslösheten är ett enormtstort problem för hela samhället, även för barnen.Men jag känner kanske inte att jag är särskiltskyldig till den höga arbetslösheten. Det är tyvärrandra krafter som har styrt den. Hela regeringen ärju oerhört mån om att göra allt som över huvudtaget är möjligt för att bringa ner arbetslösheten.När det gäller vet EvaZetterberg att jag alltid har haft mycket storasympatier för att barnen skall sättas i främstarummet. Jag ställde en fråga vid en avfrågestunderna här till socialministern.Socialministern sade att man just nu är på väg attse över de olika lagarna till förmån för barnen. Jagkände trots allt att det var ett bra besked till svenskafolket. Men jag tycker att vi kan göra mer för attlagstiftningen skall bli bättre ur barnens perspektiv.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag tycker att talarmed kluven tunga. har ju föreslagitatt vi skall göra mer för barnen genom attinkorporera i den svenskalagstiftningen. Man kan göra mycket mer än det,men det är ett grundläggande krav. Om ChatrinePålsson också är angelägen om det borde det varaen självklarhet att stödja det kravet.Herr talman! Jag fick inget svar på frågan ombarnpornografin och vad kds som parti gör iregeringskoalitionen.Jag anser inte att regeringen har gjort allt i fråganom arbetslösheten och stödet till barnfamiljerna.Den har definitivt inte gjort allt eller ens det denborde ha gjort för att minska arbetslösheten. Detdrabbar definitivt barnen. Det vet väl. Sedan kan man som enskild ledamotkanske inte åstadkomma så mycket. Men denborgerliga regeringen har ett tungt ansvar på denhär punkten.Anf. 32 ()replik:Herr talman! Jag ber om ursäkt, ,att jag glömde att svara på frågan om vad kds gjortnär det gäller barnpornografin. Vi har på allt sättförsökt att få med de övriga regeringspartierna påett kriminaliserande av barnpornografin. Vi hargått så långt att vi har sagt att vi gärna söker ettsamarbete med Socialdemokraterna här. Det är enoerhört angelägen fråga.Jag vill avsluta med att säga till attregeringen gör allt som är möjligt för att bringa nerarbetslösheten. Sedan har regeringen och EvaZetterberg naturligtvis inte samma uppfattning ompå vilket sätt det skall göras. Men jag tror att vi ärprecis lika angelägna om att verkligen åtgärdaarbetslösheten i sak.Anf. 33 BO () replik:Herr talman! Jag har två kommentarer till ChatrinePålsson. Jag sade inte i mitt inledningsanförande attvälfärdsstaten är raserad i . Jag sade att vinu kan se oroande inslag som leder till försämringarför utsatta grupper och en orättvis omfördelning iskattepolitiken.Det andra jag sade var att jag ser nyliberala hot omatt köra sönder välfärdsstaten. Jag citerade BengtWesterberg som också sett detta. Jag vet att detfinns flera politiskt engagerade som är oroade överjättestora nedskärningar och att det mesta skallföras över till en marknad. Jag sade inte attvälfärden är raserad.Chatrine och jag har ibland fört djupadiskussioner och t.o.m. kommit in på etik.Rättvisan är ju en viktig etisk princip. Den skallfinnas med när vi talar vad som är rätt och vad somär ont. När man grubblar på detta med rättvisakänner jag att det inte räcker att ge alla likaförutsättningar.Vi vet ju hur det är. Vi föds till denna jord som maneller kvinna, handikappad eller frisk, begåvad ellerutvecklingsstörd. Vi föds i familjer som har gott ompengar eller vi kommer till familjer som har ont ompengar. Vi kanske föds i familjer som haralkoholproblem. Det är slumpens skördar som göratt vi inte får samma förutsättningar när vi kommertill denna jord. Vi startar livet från olikautgångspunkter.Då räcker det inte för mig att säga att vi ger alla likaförutsättningar. I min rättvisetanke ingår att vimåste ha ett samhälle som är berett att genomlagstiftning och ekonomisk utjämning se till attmänniskorna under sin vandring på jorden får ettnågorlunda lika resultat utifrån sinaförutsättningar. här på jorden måstevi utjämna så att alla får en chans. Därför anser jagatt vi skall ha ett samhälle som har ekonomiskaresurser att göra en rättvis fördelning.Jag anser att vi har så pass mycket pengar i dettaland, , att vi kan klara av att tahand om de äldre, de sjuka och andra utsattagrupper. Jag tycker inte att det är relevant att ställafrågan om hur mycket ytterligare vi skall norpa frånsvensk sjukvård och äldrevård. Vi skall ställafrågan så här i stället: Vad behöver vi i pengar föratt på ett rättfärdigt sätt se till att alla äldre får detbra? Jag vet ju att kds gick till val på mer pengartill vården. Jag förstår att det kanske känns som ettmisslyckande att man inte lyckades på denpunkten.Anf. 34 ()replik:Herr talman! Jag vill kommentera två av BoHolmbergs påståenden. Det ena gäller rättvisan.Det förbryllar mig något. Det är naturligtvis riktigtatt vi föds olika på grund av olika faktorer.Men när jag talar om barnomsorgspolitik talar jagom en möjlighet för alla familjer och för alla barnatt få välja hur man vill ha sin barnomsorg ordnad.Jag vet inte om jag skall tolka så attdet vore bäst att samhället tar över fostran avbarnen för att vi skall få ungefär samma möjligheternär vi växer upp. Jag vet inte i vilken relevans somBo Holmberg tog in detta med rättvisan. Alla barnkan självfallet inte födas till samma familjer. Menvi kan på ett helt annat sätt skapa föutsättningar förfamiljer att få vara familjer. Tycker Bo Holmbergatt det är en rättvis fördelningspolitik att hälften avalla svenska barn aldrig får ta del av en enda kronatill familjepolitiken och barnomsorgen?Sedan var det frågan om mer pengar till vården ochomsorgen. Naturligtvis har det varit vår strävan atti så hög grad som möjligt skapa resurser. Men nuhar vi en ekonomisk situation där vi verkligen harfått bära bördan efter Socialdemokraterna. Vi hargjort allt för att försöka få fram mer pengar. Vi ladetill till kommunerna ochlandstingen i föregående årskompletteringsproposition, men de pengarna fannsinte med i Socialdemokraternas budgetförslag. Jagmåste få ställa frågan: Varför, , tyckteinte Socialdemokraterna att det var viktigt medpengarna, även om de bara var tänkta ?Anf. 35 BO () replik:Herr talman! Det är inte möjligt att i en kort replikförsöka vara nyanserad om rättviseprinciper ochetik. Men jag anser, , att det ärmycket angeläget att ha rättviseprinciperna somutgångspunkt och att etiken skall vara vägledande.Men min poäng var att det sedan måste till politik.Vi kan hålla oss med en jättefin etik i det här landetoch hålla jättefina tal om etik och moral. Men omdet inte finns ett politiskt system som ser till attdessa fina principer kommer till förverkligande imänniskornas vardag blir det bara ett slag i luften.Under denna period har det varit en förfärliginflation i fina tal om etik och en förfärlig deflationi att leva . Det var detsambandet jag ville ta upp.Precis som jag sade till tycker jag,, att det är larvigt att hävda attSocialdemokraterna skulle anse att någon annan änfamiljen skall ha ansvaret för barnen. Det har aldrigvarit så och kommer aldrig att vara så.Möjligtvis kan jag tänka mig att den dåtidaöverklassen som hade tillgång till barnflickor ochsom satt på sina punschverandor osv. inte hade tidmed sina barn. Men att hävda att arbetarrörelsenmed sin historia, närhet och samhörighet skulle haen sådan syn är mig helt främmande. Men jagförstår att detta är ett inslag i den politiskadebatten, och jag skall inte hetsa upp mig på denpunkten.Däremot hoppas jag att de ambitioner kds har attföra in etiska principer -- och att leva upp till dem --skall få större plats än vad ni tyvärr harlyckats med i denna regering.Anf. 36 ()replik:Herr talman! Det är viktigt att veta vilken etik vivill arbeta efter. Etik blir ingenting om man intetalar om vilken etik man vill arbeta efter. Det är väldet som möjligtvis kan skilja något.Jag vet att har ett stort etisktmedvetande, och vi kan på många punkter varaöverens om att det är viktigt att etik får merutrymme -- inte minst i denna kammare.Vidare var det familje- och föräldraansvaret. Jag ärglad för det för klara konkretabeskedet från . Uppenbart är det såatt svenska folket skulle behöva höra detta fleragånger från Socialdemokraterna. Det har nog varitalltför få gånger. Den klarhet som Bo Holmbergvisat när det gäller barnen och familjen kanskemynnar ut i att vi kan komma överens om enrättvisare barnomsorg i framtiden.Anf. 37 HANS ():Herr talman! har möjlighet att fattade inledande besluten för att lämna tillbakabeslutanderätten över hälso- och sjukvården till depolitiska församlingarna i landstingen -- ochdärmed också till väljarna i landet. kani dag se till att de som kan de lokalaförutsättningarna också återfår rätten att beslutaoch planera sjukvården på det sätt som är bäst förmänniskorna.Vi har chansen att ta bort parentesen över denperiod som en klåfingrig borgerligriksdagsmajoritet skulle centralstyra sjukvården. Iutskottet finns en majoritet för att inledaavvecklingen. Jag hoppas att vi för svenska folketsskull, för patienternas skull och för sjukvårdensresursers skull kan samla den majoritet i kammareni eftermiddag som behövs för att fatta det inledandebeslutet.Jag konstaterar att det finns inget stöd blandpatienterna, det finns inget stöd blandallmänheten, det finns inget stöd bland personalenoch det finns inget stöd hos sjukvårdspolitikerna förhusläkarlagen. Det finns egentligen heller ingetstöd i riksdag. Men partipiskorna iModeraterna, och kdslyckades åstadkomma en majoritet för att inrättahusläkarlagen den 27 maj förra året.Vittnesbörden över alla besvärligheter somlagstiftningen redan har ställt till med är oändligtmånga. Det är allt ifrån sjukhemmet därhusläkarna springer om varandra, till pensionären,sommartorparen, som tvingas skicka in en ansökanom att byta husläkare varje gång han och frunflyttar ut till landet. Vidare har viambassadpersonalen i , , som jagträffade . De har fått upprepadepåminnelser om att verkligen se till att väljahusläkare i . Det må väl förlåtas dem om dereste en del frågetecken om hur saker och ting stårtill.Skall vi verkligen använda våra skattepengar på dethär sättet? Tror ens regeringspartierna själva längrepå att husläkarlagen är väljarnas vilja?Herr talman! Också på ett annat område skulleriksdagen kunna ta ett vällovligt steg framåt.Jag syftar då på vårt förslag att upphäva den friaetableringsrätten för specialistläkare ochsjukgymnaster. De är de enda yrkesgrupperna i dethär landet med fri dragningsrätt påsjukvårdsskatten.Det är ju en exklusiv och unik ställning som denborgerliga regeringen och riksdagmajoriteten gettdessa grupper. Det är inte många förunnat isamhället att få ha förmånen att få fritt etablera sigoch skicka räkning på arvodet till skattebetalarna.Detta faktum skulle man kunna raljera mycketöver. Men situationen är alltför allvarlig för det.Sjukvården dräneras nu på välbehövliga resurserenbart för att tillfredsställa de krafter som villomvandla svensk hälso- och sjukvård till entummelplats för profitörer och marknadsfanatiker.Herr talman! Människors hälsa är en av deviktigaste samhällsfrågorna. Till vissa delar kan visjälva påverka vår hälsa genom våra kostvanor, vårtalkoholbruk, rökning, motion osv. Men mångaviktiga faktorer till ohälsa råder vi inte över. Detgäller arbetsmiljö, bostäder, sociala faktorer ocharbetslöshet. Här har samhället det samladeansvaret.Jag vill i det här sammanhanget för kammarentydliggöra det som är socialdemokratinshuvudprinciper för hälso- och sjukvården:För det första: God och trygg hälso- och sjukvårdtill alla, oberoende av inkomst. Det skall vara ensjälvklar trygghet för varje individ att det finns enbra hälso- och sjukvård. Ingen skall känna behov avatt köpa sig privata sjukvårdsförsäkringar för att fåden bästa sjukvården. Den som är sjuk skall alltidfå den vård hon behöver, oberoende av sinekonomi.För det andra: Valfrihet och inflytande förpatienten. Patientens önskemål och behov skall sålångt som möjligt styra utformningen av vården.Patienten skall ges stor valfrihet och inflytande översin egen situation. Patientens rättigheter börpreciseras i hälso- och sjukvårdslagen.För det tredje: Gemensam finansiering. Hälso- ochsjukvården är ingen handelsvara. Ingen kan väljaatt inte bli sjuk. Därför skall hälso- och sjukvårdenvara gemensamt finansierad via skattsedeln.Avgifter kan vara ett styrmedel, men får aldrig blien finansieringskälla.För det fjärde: Rättvis fördelning -- efter behov.Resurserna till hälso- och sjukvården skall fördelasrättvist och efter behov. Det är inte efterfrågan,dvs. hur mycket människor är beredda att betala,som skall vara avgörande utan behovet.För det femte: Demokratiskt styrd hälso- ochsjukvård. En fördelning av resurserna rättvist ochefter behov kräver att hälso- och sjukvården ärdemokratiskt styrd. Marknadskrafterna får intevara styrande i detta sammanhang.För det sjätte: Bästa möjliga utbyte avskattepengarna. Eftersom resurserna till hälso- ochsjukvården kommer att vara begränsade även iframtiden, är det oerhört viktigt att medborgarnasskattepengar används så att de ger största möjliganytta för hela svenska folket, oavsett var man bor.Herr talman! De största hoten mot folkhälsan i dagär landets dåliga ekonomi och arbetslösheten. Dennedgången drabbar möjligheterna att bedriva envälfärdspolitik. Arbetslösheten är ett av deallvarligaste hoten mot folkhälsan.Ett annat hot är det systemskifte som genomförsinom hälso- och sjukvården. Flera genomgripandeförändringar är på gång. Det är svårt att finna någrabärande ekonomiska eller verksamhetsmässigaargument för det systemskifte som inletts. Det endaskäl som man kan finna till att regering ochborgerliga majoriteter ute i landet nu har inlettdetta systemskifte är att man vill minska denoffentliga sektorns andel och i stället gespelutrymme för marknadskrafterna.Detta gäller bl.a. beträffande husläkarlagen, somär ett kostsamt och krångligt sätt att lösa ett enkeltproblem. Flertalet landsting hade långt innanhusläkarlagen blev aktuell gett den enskilde rätt attvälja vilken läkare han eller hon vill gå till. Enkomplettering av hälso- och sjukvårdslagen medrätt för alla att välja läkare hade varit tillräcklig föratt uppfylla de krav på kontinuitet som regeringensade att husläkarlagen skulle tillgodose.De delar av lagen som handlar omersättningsprinciper, listning och läkarnas friaetableringsrätt leder till större kostnader, merakrångel och ökad byråkrati. De minskar valfrihetengenom att tvinga alla människor att vara knutna enda läkare.Vårdcentralernas områdesansvar och lagarbeteriskerar att brytas upp som en konsekvens avhusläkarsystemet. Distriktssköterskor,undersköterskor och annan personal som i dagsvarar för huvuddelen av det förebyggande arbetetblir färre och ges en mindre självständig roll. Påmånga håll sker t.o.m. nedläggningar avmödravårds- och barnavårdscentraler.Herr talman! Vi vet genom ett stort antalvetenskapliga undersökningar att hälsan ärklassbunden. Men det är också så att kvinnor råkarmer illa ut än män.Under 1980-talet har arbetarkvinnors hälsaförsämrats, och risken för alltför tidiga dödsfall är34 % högre bland dem än bland kvinnor medtjänstemannayrken. Risken för arbetsolycksfall harminskat bland männen men ökat bland kvinnorna.Risken för en kvinnlig icke utbildad arbetare att bliförtidspensionerad på grund av sjukdom irörelseorganen är tio gånger högre än för manligahögre tjänstemän.Slutsatsen är att om vi vill ge förutsättningar för enjämlik hälsa, måste vi skapa ett jämlikt samhälle.Vi måste skapa en jämlik uppväxtmiljö, föra enekonomisk politik som tar sikte på en jämställdhetoch jämlikhet och ha en arbetsmarknadspolitik somsyftar till att jämna ut skillnader i samhället ochmellan regionerna. Endast genom politiska beslutkan hälsa och välfärd fördelas rättvist.Sverige har undertecknat WHO:s mål ''Hälsa föralla''. Det övergripande målet är att skillnaderna ihälsotillståndet mellan länder och mellan grupperinom länder skall ha minskat med 25 %.Nu när är kvar anser vi att detfinns all anledning för att låta utvärderahur WHO:s 38 folkhälsomål har uppfyllts ochföreslår därför att hos regeringen begäradetta.Staten har ett ansvar för att skapa förutsättningarför god hälsa. För att skall få enöverskådlig bild av hur de beslut som fattaspåverkar folkhälsan föreslår vi att hosregeringen begär att alla propositioner sominnehåller förslag som kan ha effekter på folkhälsanskall innehålla en konsekvensbeskrivning av sådanahälsoeffekter.Herr talman! Den svenska sjukvården har underlång tid stått som en förebild internationellt när detgäller hög medicinsk kvalitet och rättvis fördelningav vården efter behov.De senaste årens utveckling av vården har visat attden svenska modellen också är mycketkostnadseffektiv. Sjukvårdens produktivitet harökat kraftigt . Dess andel av BNPhar sjunkit och uppgår nu till . Minskningenhar skett trots att andelen äldre i den svenskabefolkningen blivit högre och behoven av sjukvårddärmed blivit större.Förnyelsen av organisation och ekonomistyrninginom landstingen samt nya behandlingsmetoderoch ny medicinsk teknik kommer att ökaproduktiviteten ytterligare. Om de resurser somfrigörs på detta sätt får stanna inom sjukvården,kan sjukvården möta de växande behov som blir enföljd av ökningen av antalet äldre.Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillsocialutskottets hemställan under mom. 6, 7, 36 och41 samt därutöver till de socialdemokratiskareservationer som har redovisats.Anf. 38 (nyd):Herr talman! Före , då den s.k.sjukronorsreformen infördes, arbetade landetsprovinsialläkare med prestationsersättning.Förutom en relativt låg fast grundlön, som oftauppgick bara till mellan en femtedel och entredjedel av totallönen, fick vederbörandeersättning för varje behandlad eller undersöktpatient enligt en detaljerad åtgärdstaxa. Dennaåtgärdstaxa ledde till att en provinsialläkarebehandlade mellan 20 och 40 patienter --ibland ännu fler, ibland något färre -- förutomnödvändiga hembesök, som arvoderades enligt enseparat hembesökstaxa, där betalningen varieradeefter avståndet till patienten osv.Läkare i många andra länder, som , Japanoch arvoderas fortfarande på liknandesätt och tar emot ungefär samma antal patientersom våra provinsialläkare gjorde . Jagläste en beskrivning av enallmänpraktikers dag i . Han börjar med10--12 hembesök , och sedan har han30--40 besök på mottagningen. Så går det tillutomlands.Dagens svenska distriktsläkare har permottagningsdag cirka tio patienter och gör mycketsällan hembesök. Det finns områden där läkareninte har gjort hembesök på flera år.Om vederbörande distriktsläkare etablerar sig somprivatpraktiker, händer följande. Han får ingen fastlön utan ersättning enbart på grundval av endetaljerad åtgärdstaxa. I en sådan taxa redovisashundratals åtgärder.Distriktsläkaren kunde fram till bliallmänläkare.