prot · GH0958 · 1994-02-10 00:00:00 — Vihar genom att föreslå avskaffande avgrundavdraget för höginkomsttagarna funnit en vägtill ökat ekonomiskt utrymme för kommuner ochlandsting. Det är alltså en skatteökning, enfinansiering som vi har bedömt rimlig ochnödvändig i den här situationen, framför allt medtanke på att höginkomsttagare får räkna med ökadeinkomster. Det börjar gå bättre för ; det harockså vi insett.Bo Könberg talade om låga avgifter som ett mål förregeringen. Då vill jag anknyta till det om barnens situation. Jag hörde på nyheternaatt det inte bara var sjukvården som Socialstyrelsenskulle se på utan också avgiftssättningen inombarnomsorgen. Det var framför allt den senare sombekymrade regeringen. Regeringen har gettSocialstyrelsen i uppdrag att se om det verkligen ärsom påstår, och som det ocksåpåstås ute i kommunerna, att barnfamiljer inteutnyttjar barnomsorgen därför att de inte har rådtill det eller inte klarar av de kostnader som detinnebär. Kommunerna har kompenserat sig genomatt höja avgiften på ett sätt som gör att ytterligarebördor läggs på låginkomsttagarna.Sedan några ord om pensionerna. GudrunSchyman har i sitt anförande i partiledardebattentagit upp frågan. Jag vill upprepa GudrunSchymans begäran att inte forcera fram ett beslut.Det finns ingen anledning att fatta ettpensionsbeslut under den här . Vi kangott debattera de frågorna i valrörelsen ochåterkomma under nästa riksdagsperiod.Anf. 142 Statsrådet ():Herr talman! Jag noterar att har enpositiv bild av vad som håller på att hända i Sverige.Han använde uttrycket att det går bättre förSverige. kommer den bilden att spridasig till fler t.ex. till den socialdemokratiskariksdagsgruppen, som ju har värjt sig mot helatankegången att det kan gå bra för Sverige.När det gäller avgiftsnivåerna avsåg jag i förstahand sjukvården. Vi skall se till att vi har en allmänsjukvård med låga eller inga avgifter. I och medhögkostnadsskyddet -- som är ,men som eventuellt skall höjas till 1 700kr -- är kostnadsnivån låg. Den täcker in såvälläkarbesök som de läkemedel som man kanbehöva.Det är klart att avgifterna måste ligga på en annannivå inom barnomsorgen än den som vi accepterarinom sjukvården. Sedan får man se om detnågonstans har gått för långt i fråga om den typenav nivåer.När det sedan gäller frågan om olika sätt att ordnafram pengar är metoden att höja skatten förhöginkomsttagare inte helt ovanlig förVänsterpartiet. Jag förmodar att den har förts framvartenda år sedan och ävendessförinnan, oavsett vilken nivå skatten har legatpå. Man måste ju inte vara unik, men detta är ettovanligt traditionellt sätt att lösa problemen på.Jag och regeringen gör den bedömningen attSveriges problem inte består i att vi har för lågaskatter, utan det består av en mängd andra sakersom vi försöker att åtgärda.Anf. 143 (nyd) replik:Herr talman! Utskotten tvingas att taställning till mer eller mindre bra underbyggdapropositioner. Ju sämre underbyggdapropositionerna är, desto säkrare måste utskottenvara när de skriver sina betänkanden och gör sinauppföljningar.När det gällde att sänka sjukersättningen till 70 %var ju utskottet väldigt osäkert i sin skrivning. Manbad därför regeringen göra en mycket snarutvärdering av hur detta drabbade de redandrabbade individerna. är detmöjligt att göra en utvärdering, vilketRiksförsäkringsverket också har gjort, som jagtidigare framförde. Det visade sig att detta harslagit fel. Regeringen skall ta sin officiella ställningi samband med anslagsframställningen underhösten, dvs. Då först skall man börjaatt bearbeta det inkomna materialet.Utskottet har uttalat att ett sådant känsligt beslutmåste utvärderas, eftersom det berör individer. Jagser då med förvåning på den ohörsamhet som manmånga gånger upplever från regeringen.Beträffande arbetsskador och färdolycksfallbeslutade man i utskottet att ärendet med förturskulle snabbbehandlas av en beredning. Det tog dåett år att tillsätta denna beredning. Innanberedningen är klar kommer det att hinna gå drygtett år till. Sammanlagt kommer det att ta tre årinnan det kanske, eventuellt kan kan ligga ettunderlag för en proposition färdigt.Jag är förvånad över regeringens nonchalans införutskottens skrivningar när det gäller känsligafrågor.Anf. 144 Statsrådet ():Herr talman! Jag är glad att begärdereplik, eftersom jag i mitt huvudanförande intehade tillfälle att ta upp frågan om de 70 procenten.Jag vill bara påminna om att regeringen, och inteminst jag själv, ägnade en betydande del av tidenhösten och åt att plädera för enannan konstruktion för besparingarna isjukförsäkringssystemet, nämligen två karensdagarmed ett maximalt tak per år.Skälet till att jag föredrog denna lösning ochanförde den som bättre än att sänka ersättningentill långtidssjuka var förstås att en sådan besparingskulle ha spridits ut över en mycket större del avbefolkningen, dvs. de av oss som någongång är sjuka. Det hade varit ett bättresätt att sprida det hela. blev det inte så beroendepå att det inte gick att få någon majoritet för ensådan lösning, bl.a. därför att det parti som ArneJansson företräder, som hade gått till val på att tvåkarensdagar var en självklarhet, i stället valde attgå ihop med Socialdemokraterna ochVänsterpartiet för att motarbeta denna besparing.I det läget fick vi genomföra den besparing som gickatt genomföra, och det blev en 70-procentigersättning sjukskrivning.Arne och jag har tidigare här i kammarendiskuterat denna fråga. hade då enhelt felaktig bild av omfattningen av besparingennär det gäller 70-procentsregeln. Jag försökte attberätta hur det egentligen var, och jag skall göra deten gång till.Dagens antal långtidssjukskrivna är knappt 50 000personer, vilket är en stor minskning jämfört medhur det var . Skillnaden mellanatt ha eller ersättning är ca 500 miljonerkronor. Från sida kan man kalladetta för fiasko eller också kan man helt bortseifrån det, men jag har litet svårt att göra det.Självfallet skall vi göra det som utskottet har bettom, dvs. utreda frågan, och återkomma när detfinns ett ordentligt underlag.Jag vill ställa en fråga till föratt vi skall få ett meningsutbyte: Vilken nivå vill Nydemokrati ha i de offentligasocialförsäkringssystemen? Partiledaren tycker juatt de nuvarande nivåerna är i högsta laget.Anf.145 (nyd) replik:Herr talman! Statsrådet sade att Ny demokrati gickihop med socialdemokraterna och vänstern. Jag villbara påminna om att det var ett enhälligt beslut iutskottet. Det var inte alls så att det bara var vi tresom gick tillsammans, utan det var samtliga partiersom var eniga. Det enda parti som ställde sig uppoch krävde att effekterna måste utvärderas var Nydemokrati. Vi sade att besparingen kan slå hårt motdem som redan ligger, att den kan drabba fel grupp,att den kan öka förtidspensioneringen och att denkan slå helt fel. Därför borde den möjligtutvärderas.Efter den hearing som utskottet hade i decembervet man hur denna sänkning slår. Då är frågan:Varför gör man ingenting? Varför väntar man tillanslagsframställningen i stället för attagera? Det finns ju ett beslutsunderlag.Sedan vill jag återkomma till statsrådets fråga omhur vi ser på nivåerna. Vi vill ha enhetliga nivåer ide olika systemen. I socialförsäkringsutskottet fickvi igenom -- peppar, peppar -- en motion omundersökning av bidragsfusk. Det skall inte kunnagå att optimera utfallet av de olika systemen. Detvar ju glädjande att vi fick igenom ett sådantförslag, eftersom det finns oerhört mycket pengaratt hämta här utan att det drabbar dem somverkligen behöver den säkerhet som finns isystemet.Anf. 146 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill påpeka för attfrågan inte gällde hur man hade röstat i utskottetangående en proposition som var baserad på detförsta krispaketet, eftersom jag mycket väl vet vadsom hände. Vad jag påpekade var att under heladebatten 1991--1992 förespråkade regeringen ochjag själv att det skulle införas , somi första hand skulle drabba dem som ärkorttidssjukskrivna. Socialdemokraterna ochVänsterpartiet vände sig oerhört hårt mot detta.Dessutom förklarade demokrati att man skullesvika sina egna vallöften om att varen självklarhet. I stället röstade man nej tillregeringens förslag. Det är en del av bakgrundentill att det blev en annan lösning. Bland dem somhar ett stort ansvar för detta finns alltså ArneJanssons parti och -- som jag förmodar -- han själv.Jag vet att inte har någon ytterligarereplik, så jag får nöja mig med en allmän reflexion.För min del har jag inte uppfattat att Ny demokratiär så särskilt när det gäller en 80-procentsnivå i alla olika socialförsäkringssystem iframtiden. Men det kanske jag får höra mera om inågon annan debatt.Anf. 147 ():Herr talman! Välfärden skapas av de många genomtillväxt, genom investeringar och genom arbete.Men det måste ske på ett annorlunda sätt än detsom man tillämpade . Vi har settsviterna av den ekonomiska politiken, och vi harfått bära väldigt mycket av bördorna av denpolitiken. Inför 1990- och måste denpolitik gälla som denna regering har lagt fast, därföratt den skapar en säkrare grund för valfrihet än vad1980-talets misslyckanden gjorde.Birgitta sade nej, nej och åter nej. Samtidigträknade hon upp en önskelista. Hon uppträddeungefär som den moderna soppkokerska som troratt man kan koka soppa på en röd krokig spik. Detgår, , precis lika dåligt som det gick isagan. bär ju en stor del av ansvaretför den politik som fördes . BirgittaDahl måste också ta en ganska stor del av ansvaretnär det gäller arbetet med att lösa de problem somär direkta resultat av den politiken.Nu ser vi ljusningar i den ekonomiska situationen.Men vi har fortfarande stora problem kvar som vigemensamt skall lösa genom att driva en förnuftigpolitik.Herr talman! Välfärd skapas av de många. Det ärprecis samma sak när det gäller den socialavälfärden. Då måste vi också se till de mångamänniskorna. Vi måste gå ut i den lilla världen, i desmå gemenskaperna och ta till vara de resurser somdär finns.Vi har sett effekterna av en politik där man tror attenbart politiska beslut kan skapa välfärd. De fallnasocialistiska staterna i öst är nu historiska exempelpå vart en sådan politik leder. Vi måste i stället gå uttill de många människorna och lita på att välfärdenskapas bland en rad olika sfärer i ett demokratisktsamhälle.De nu fallna socialistiska staterna motiverade oftasin existens med att de byggde på en social,högtstående ambition utifrån det socialistiskasystemet och terminologin. När sedan täckelset föllsåg vi avslöjandet. Det fanns egentligen bararåtthålet kvar i detta välfärdsbygge.Vad vi måste göra är att i stället markera och lita påde många människornas styrka och initiativförmågai de här sammanhangen. Här kommerfamiljepolitiken in i bilden. Jag måste fråga BirgittaDahl: Skall Socialdemokraterna verkligen riva nerhela valfriheten, avskaffa vårdnadsbidraget ochavskaffa valfriheten i barnomsorgen? Skall nikanske också se till att de dagbarnvårdare som harsina egna barn i familjedaghem inte skall få ha det?Valfriheten hos familjen är en viktig social fråga.Det är ju far och mor som vet bäst vad som är braför deras barn. Om man då ökar möjligheten förmamma och pappa att välja barnomsorg inomramen för vårdnadsbidragets valfrihet sägerBirgitta att man skapar ett klassamhälle ochraserar välfärden. Det är givetvis precis tvärtom,utifrån den lilla världens suveränitet och utifrånkvinnans styrka inom ramen för den lilla världenssuveränitet.Birgitta ! I vilket land lägger man mer pengarpå en barnomsorgsplats i ett daghem änvad vi gör i ? Jag ställer frågan medanledning av att säger att nuvaranderegering har raserat välfärden i barnomsorgen.Vilket land satsar mer pengar per dagisplats änSverige?När det gäller sjukvården är det precis samma sak.Vi har varit tvingade, och vi har gjort det avideologiska skäl, att öppna upp för valfrihet och attta till vara de resurser som finns på ett bättre ocheffektivare sätt. Precis som sjukvårdsministernpåpekade har inte problemen i sjukvården uppståttunder . Om man läser tidningsklipp från1980-talet kan man ta del av det ena problemetefter det andra. Det stod ungefär så här:Människorna dör i vårdköer.Detta var 1980-talets sjukvårdsproblem. När vimed den borgerliga regeringen fick vårdgarantinkapades köerna mycket snabbt. Men vi harfortfarande problem. Dessa skall vi lösa, men integenom att återgå sjukvårdspolitiksåsom vill, utan genom att byggavidare på ett system som ger en ökad valfrihet förpatienterna och för läkarna.Från moderat håll menar vi att de bredatrygghetssystemen -- försäkringssystemen -- måstebygga på hållbara framtidssystem. De måste vararealistiskt finansierade och motverka missbruk ochfusk. Vi är positiva till att vi nu är på väg att få enbred överenskommelse om pensionerna. Vimoderater skulle gärna också se enförsäkringsfinansering av sjukvården utifrån dentilltro vi har till det svenskasocialförsäkringssystemets positiva effekter. Dettaskulle skapa en ökad garanti för en finansiering avsjukvården på ett bra sätt.Till sist, herr talman, är grunden förvälfärdssamhället en stabil ekonomi med tillväxt.Men grunden för välfärdssamhället är också tilltrooch hänsyn till de enskilda människornas behov ochtill den lilla världens resurser.Anf. 148 () replik:Herr talman! På en punkt håller jag med GöteJonsson, nämligen att välfärd skapas av de många.Men jag vill tillägga ''i arbete''. Det är bara om såmånga som möjligt har ett arbete som de kanförsörja sig på och bidra till allas försörjning medsom välfärdssystemet kan upprätthållas.När regeringsskiftet skedde hade vi lyckats få nerbudgetunderskottet, inflationen ochöverhettningen. Det som då var hotet vararbetslösheten. Vi ville, och vill fortfarande, satsaallt på att få fram jobb. Regeringen ochriksdagsmajoriteten har sagt nej till alla sådanaförslag och har fört en politik som ökararbetslösheten. Däri ligger grunden till mycket.Kom inte och tala om detta som något som ni intehar skuld till!Ja, , vi skall verkligen avskaffa ertvårdnadsbidrag, om ni skulle hinna införa det.Vårdnadsbidraget har ingenting med valfrihet attgöra. Den redovisade studien som vi har gjort visaratt det skulle bli förändrade taxesystem. Det somkallas för valfrihet är privatisering. Barn som t.ex.är invandrare eller handikappade skulle inte tasemot och taxorna skulle sättas så högt attensamstående mammor med långa arbetstider inteskulle ha råd att ha sina barn i barnomsorgen. Deskulle inte få någon valfrihet.Det vårdnadsbidrag som ni vill ha skulle bli noll förden som behöver ha sitt barn på daghem mer än 30timmar . Vad är det för föräldrar som skallkunna utnyttja barnomsorgen med ett sådantutnyttjande av vårdnadsbidraget och med dentaxesättning som finns ute på daghemmen iborgerligt styrda kommuner? Det ni talar om harinte ett dugg med valfrihet att göra. Det handlar omen sorts de bortvaldas segregation som är ettmycket obarmhärtigt, växande inslag i det svenskasamhället.Anf. 149 () replik:Herr talman! är överens med mig omatt det är de många enskilda människorna som viskall lita på, säger hon. Men i nästa ögonblickneutraliserar hon fullständigt de enskildamänniskornas rätt att välja, därför att om vi öppnarupp för valfrihet kommer allt elände ut över Sverigeoch vi raserar välfärdssystemen. Vad är detta förtal?Birgitta ! Om ni socialdemokrater har tilltrotill de enskilda människorna, varför skall ni då säganej till det ena valfrihetsförslaget efter det andra?Från 1980-talets början fram till har nimotverkat valfriheten i barnomsorgen. Gå och talaom för föräldrar på enskilda daghem attdaghemmen skall läggas ner när vi kommer tillmakten! Detta är vad säger.Taxorna är inte högre i enskild verksamhet än ikommunal. Det är möjligt att kanhitta något daghem där taxan är något högre, mengenerellt är det absolut inte på det sättet.När det gäller sysselsättningsfrågor säger att sysselsättningsproblemen uppstått sedanden borgerliga regeringen tillträdde. Om vi tittar pååren 1989--1990, , tappade vi 220 000jobb. säger att det var närborgarna kom till makten som budgetunderskottetökade. Titta på statistiskt material!Budgetunderskottet började att öka med en socialdemokratisk regering, därBirgitta var en av generalerna i densocialdemokratiska armén i kanslihuset.Det går inte, , att förvrängasanningen. Antingen är man för valfrihet och dåöppnar man upp så att de enskilda människorna fårvälja, eller också är man moståndare till det.Anf. 150 () replik:Herr talman! För det första: Skyll inte ifrån eransvaret för vad som hänt efter regeringsskiftet! Ärman politiker skall man också ta ansvar för denpolitik som man har varit med om att fatta beslutom.För det andra: Vi har gjort en undersökning i 13kommuner med 1 1/2 miljon invånare. Det är alltsåett mycket representativt urval. Vi har i denundersökningen belagt att det har skett en mycketbestämd ändring av taxesättningarna.I de privata alternativ som vi har sett på har manmycket ofta en enhetstaxa inom vilken det hargjorts taxehöjningar om förensamstående mammor med låg inkomst och medlång arbetstid och sänkningar med förhöginkomsttagare. Man tog genomgående inteemot barn med särskilda behov på grund avhandikapp eller ställning som invandrare.Det blir vidare, , inte bättre av attmoderatledda kommuner också i sin barnomsorghar ändrat taxesättningen i denna riktning. Det varprecis detta som jag syftade på när jag talade omden omvända som bedrivsi vårt land. Det är en väldig omläggning av resurserfrån dem som behöver mycket till dem som faktisktkunde betala mera.Man berövar de många den verkliga valfriheten föratt de mest gynnade skall få litet större frihet påderas bekostnad. Vi vet av erfarenhet att verkligfrihet och valfrihet handlar om grundlägganderättigheter, trygghet och rättvis fördelning. Det harvi inte i dagens . Många människor har fåttmindre frihet, och en liten högavlönad elit har fåttstörre frihet.Anf. 151 () replik:Herr talman! Jag tycker nog att måsteskilja mellan taxessystem och frågorna omalternativ respektive vårdnadsbidrag. Enhetstaxorfinns också i socialdemokratiskt ledda kommuner.Det är inte förbjudet att ha sådana i dessakommuner. försöker blanda ihopkorten.Låt mig återgå till vårdnadsbidraget. Vad är det förfel i att en ensam mamma eller en mamma som tarhand om sina barn själv får en ersättning i form avett vårdnadsbidrag? Skulle det ha något slagsmärklig effekt, som gjorde att välfärden heltplötsligt raserades, i motsats till om vederbörandeinte skulle få de pengarna? Vad är det förkvinnofientligt i att mamman och familjen får ettvårdnadsbidrag jämfört med förhållandet ,när de ingenting får, och jämfört med densocialdemokratiska politiken?Vad är det för fel i att skapa alternativ? Jag lyssnadepå den punkten verkligen intensivt på BirgittaDahl, som använde uttrycket ''i princip''. Jag villfråga om det verkligen är så att alternativen ibarnomsorgen skall slopas, om socialdemokraternakommer tillbaka i regeringsställning?Birgitta kritiserar här alternativen ibarnomsorgen. Är alternativen så dåliga, måste juBirgitta se till att de slopas, om hon kommertillbaka i regeringsställning. Om detta ärsocialdemokratisk politik, kommer vi att få föra enmycket intressant debatt ute i kommunerna ochmed de enskilda föräldrarna.Försök inte, , att blanda bort korten!Valfrihet genom alternativ och vårdnadsbidrag ären sak, taxesättning en annan sak, och den enaförskjuter inte den andra i dessa sammanhang. Menjag tackar för klarspråk vad gäller attsocialdemokraterna skall avskaffa alternativen ibarnomsorgen.Anf. 152 () replik:Herr talman! Jag blev lätt förvånad när GöteJonsson hänvisade till det stora och kompliceradeproblemet med jämställdhet mellan könen somnågot som i den lilla världen, inom familjen.Efter decenniers arbete med jämställdhet vet vi fördet första att det inte finns några enkla lösningar påproblemet, för det andra och kanske främsta attdetta inte i familjen.Ett viktigt och stort steg på vägen mot jämställdhetmellan könen är när både man och kvinna kan klaraföräldraskap och yrkesarbete under tryggaförhållanden. Att införa ett vårdnadsbidrag ser jagsom ett steg bakåt på denna väg. Det är enmarkering av att dessa frågor skall lösas i familjenoch är familjens ensak. Jag tycker att det låteravskräckande, eftersom erfarenheten visar att detgår långsammare eller t.o.m. inte alls med dentypen av lösningar.Det som kallade en valfrihetsreform,dvs. husläkarreformen, ökar något möjligheten attvälja läkare, men husläkarsystemet har så mångaandra konsekvenser. Det lyfter framläkarfunktionen som delfunktion inom sjukvårdenoch ger också en markering av att den utveckling avvården till en mycket mera sammansatt process änbara kontakten mellan läkare och patient stannasupp. Det hade kanske varit en rimlig reform för tioår sedan, när det var stelt inom primärvården, mennu är det en dyr och kontraproduktiv reform.Anf. 153 () replik:Herr talman! Jag vill först säga att husläkarna intebromsar upp möjligheterna till samarbete.Sjukvårdshuvudmännen, läkarna och personalenhar stora möjligheter att själva bestämma på vilketsätt samarbetet skall utformas. Vadhusläkarreformen verkligen garanterar är rätten föralla svenskar att välja sin egen läkare, och det är detviktiga i detta sammanhang.Jag återgår så till frågan om jämställdheten. Jag harstor respekt för jämställdhetsarbetet och tycker attvi givetvis skall gå vidare med det. Det är intenågon partiskiljande fråga, även om spörsmålet påvilket sätt man skall driva jämställdhetsarbetet kanvara partiskiljande.Rolf L säger att det aldrig får bli familjensensak att bestämma om båda föräldrarna villförvärvsarbeta eller att bestämma ombarnomsorgen. Det är här som skiljelinjen går,är familjens ensak att bestämma detta. Hurskulle det se ut, om vi här i riksdag skallbesluta om att familjen i Kaxholmen iSkärstad skall ha en viss form av barnomsorgmedan familjen i skall ha någonannan form av barnomsorg? Det är familjen självsom skall bestämma detta.Det är riktigt ruskigt att höra resonemanget om attvi väl ändå inte kan gå så långt att familjen fårbestämma om sin barnomsorg och om bådemamma och pappa skall jobba. Det är just dettasom familjen själv skall bestämma om. Vi politikerskall underlätta det valet. Då underlättar vi ocksåför jämställdheten och för kvinnan i det svenskasamhället.Anf. 154 () replik:Herr talman! Det är litet svårt att bemöta den sistadelen av replik, eftersom hanpolemiserade emot någon fantom, som han självhade målat upp. Man kan inte lägga huvudansvaretför jämställdhetsarbetet på familjerna. Jag tyckerinte heller att samhället skall göra det till familjensensak huruvida det skall finnas förutsättningar fören jämställdhet mellan könen.Göte talade tidigare mycket om att det ärde många som skapar välfärden. Det var rättuppfriskande och ovanligt att höra det från enmoderat debattör. Jag brukar debattera mednäringspolitiker, och det som då har slagit mig ochsom varit min huvudinvändning mot regeringenspolitik är att de många, som genom sitt arbete somanställda bidrar till välståndsutvecklingen och är enförutsättning för denna, helt och hållet har lyst medsin frånvaro.De som brukar beskrivas som produktiva äraktieägarna -- en del av dem är löntagare, menknappast de flesta -- och företagarna, vilkas villkorskall gynnas skattemässigt. Men det är inte så. Deär en nödvändig förutsättning för produktionensutveckling, men de många får inte glömmas bort.Om man skall skapa reformer i ett trängtekonomiskt läge tycker jag att man skall utvecklareformer som pekar framåt och som ger ett braekonomiskt utfall som innebär rationaliseringar.Jag ser inte husläkarreformen som något sådant.Jag ser den som en reform som ökarstatusskillnaderna inom vården. Den bryter uppfungerande vårdsammanhang och vårdkedjor. Denpersonliga knytningen mellan läkare och patientskulle man kunna nå på annat sätt utan dessaförluster.Anf. 155 () replik:Herr talman! Jag såg ingen annan fantom än , och det räcker i det här sammanhanget.Han upprepar precis det han sade tidigare,nämligen att han kan samhället. Vad är samhället iRolf L föreställningsvärld? Samhället ärdet vi som sitter här?