prot · GI0923 · 1994-11-16 00:00:00 — De myndigheter somhar att verkställa det som beslutar utvecklaren praxis som strider mot sunt förnuft och detallmänna rättsmedvetandet.Vi har reserverat oss mot att generellaviseringskrav används som metod för att hindraflyktingar från att söka asyl i . Vi har ocksåreserverat oss mot straff för människor som av ideellaskäl hjälper asylsökande in i landet. Viseringskrav,transportöransvar och andra sanktioner i kombinationskär nämligen av de nödställdas livlinor. Jag stårsjälvfallet bakom båda dessa reservationer menkommer inte att yrka bifall till dem, eftersom dessavåra krav genom folkomröstningsresultatet iframtiden kommer att regleras av bl.a.Dublinkonventionen och den yttregränskontrollkonventionen. Det blir därför väldigtviktigt vilka direktiv kommer att ge våraförhandlare så att man förhindrar att , som haren lång tradition som ett solidariskt land, är med ochbygger Festung Europa.Vi reserverar oss också mot att vuxna människorsom inte har begått något annat brott än att söka skyddmot förföljelse och undan krig behandlas somkriminella och placeras i häkten och polisarrester. Vianser att det är nödvändigt att omgående i lagförbjuda det.Vi reserverar oss mot att barn kan tas i förvar imer än och att åldersgränsen för vem sombetraktas som barn inte höjs från till , ienlighet med . Genom att man intehöjer åldersgränsen kan barn som i betraktassom barn behandlas som vuxna, tas i förvar,behandlas som kriminiella och placeras i häkten ochpolisarrester. Men i går fick vi bekräftat avUtlänningsnämndens ordförande att svenskamyndigheter inte behöver följa . Vihar som enda parti motionerat om attbarnkonventionen skall inkorporeras med svensk lag.På detta sätt skulle svenska myndigheter bli skyldigaatt tillämpa . De skulle därmed intekunna hänvisa till att konventioner inte utgör svensklag och i och med det nonchalera dem.Utskottet säger i sitt betänkande att man börinvänta yttrandet från den sittande parlamentariskakommittén, Invandrar- och flyktingkommittén. har arbetat , och så vitt jagförstår kommer den nu att förändras och få nyadirektiv. behandlar vi asylsökande somkriminella. Vi tar barn i förvar och betraktar barn somvuxna. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 3 tillmomenten 4 och 6.Vi anser att i sin nuvarande formbör avvecklas och att ansvaret för flyktingslussar,utslussning av de asylsökande till kommunerna m.m.skall föras över till en mindre myndighet somupprättas. Vi anser också att medborgarskapsärendenbör handläggas av och att olikainvandrarpolitiska sakfrågor bör överföras tillrespektive departement eller myndighet. Den senastetidens turbulens kring visar att vi harrätt i att något måste göras. Men även i detta fall anserutskottet att man bör avvakta resultatet av Invandrar-och flyktingkommitténs arbete. Jag yrkar bifall tillreservation 5 till moment 11.Anf. 65 ():Fru talman! SfU2 är detförsta betänkande som tas upp under riksdagsåret1994/95 som berör flyktingfrågan. Här har fleraviktiga principiella frågor tagits upp.I utredningen om översyn av vissa delar avutlänningslagstiftningen, som -94 lade fram sittbetänkande, ansåg man att kravet på visering tagitsmed på grund av "önskvärdheten och nödvändighetenav att kontrollera och begränsa invandringen frånvissa länder och av säkerhetspolitiska skäl." Detmedges också att möjligheterna för personer utanvisering att ta sig hit försvåras. Detta är etthinder för människor att kunna söka asyl på ett rättvistsätt. Asylrätten naggas i kanten på det viset.Ett annat effektivt sätt att försvåra för flyende attkunna utnyttja sin rätt att söka asyl ärtransportbolagens skyldighet att avvisa redan vidfärjeställen och flygterminaler. Fullgörs inte dennaskyldighet blir bolagen betalningsskyldiga förflyktingar utan tillräckliga asylskäl. Detta ärdetsamma som att man låter personal utan utbildningsortera asylsökande redan på nämnda platser.Miljöpartiet de gröna anser att ett beslut fattatredan 1983/84, om att viseringen måste bligenerösare, åter skall dammas av. Det har inte hellerfattats något annat, motstridigt, beslut senare.Varje år tas också frågan om förvar av barn upp.Miljöpartiet de gröna anser att allt förvar av barnskulle upphöra för att ändras till att de ställs underuppsikt. Vi i ämnar återkomma med enmotion i ämnet under den allmänna motionstiden.I detta betänkande har reserverat sigenligt reservation 2 och anser att invandrar- ochflyktingkommittén skall se över problemet med förvarav barn för att komma med ett förslag om att i principförbjuda detta.Miljöpartiet de gröna anser att ideell hjälp när detgäller att hjälpa flyktingar att fly ej bör varastraffbelagd. Vi i vänder oss emot enskärpning av straffbestämmelserna för den somhjälper en person att komma in i . Detta ärytterligare ett grundskott mot asylrätten.I ett särskilt yttrande när det gäller att fåmedborgarskap utan giltiga identitetshandlingar anserMiljöpartiet de gröna att det är förödande att enperson efter lång vistelse i , självklart medklanderfri vandel, inte skulle kunna bli svenskmedborgare. Just flyktingar med starkt flyktbehov kansakna papper och vara förhindrade att skaffa sig dessapapper. Och just dessa personer kan ha ett särskiltstort skyddsbehov.Miljöpartiet de gröna yrkar bifall till reservation 1som gäller motion Sf622, yrkande 15, och motionSf627, yrkande 4. de gröna yrkar ocksåbifall till reservation 2, mom. 4, som gäller motionSf608, yrkande 13, och motion Sf615 samt motionSf622 yrkande 21 - de är ganska lika. degröna yrkar också bifall till reservation 4, mom. 7som gäller motion Sf622, yrkande 30, angåendemänniskosmuggling. Det särskilda yttrandet står försig. Tack för ordet.Anf. 66 ():Fru talman! Betänkande SfU2 föregås inte avnågon proposition, utan det betänkande som vi nuskall behandla gäller ett antal motioner frånföregående , inte invandrar- ochflyktingpolitiken i sin helhet. Det gällerviseringsfrågor, människosmuggling, förvarstagandeav barn, förvarslokaler och säsongsarbetstillstånd. Detinnehåller fem reservationer och två särskildayttranden.Flera av de frågor som berörs i betänkandet harbehandlats tidigare och är också hänvisade till denparlamentariska utredningen om invandrar- ochflyktingpolitik.Det är en något underlig situation att kommenteramotioner som egentligen är riktade mot den politiksom den borgerliga regeringen förde. Men denreservation som jag särskilt vill kommentera rörförvar av barn. Det är en fyrpartireservation avFolkpartiet, , de gröna ochkds. Frågan som reservanterna tar upp är inte hellerny.Reservationen går ut på att det skall vara heltförbjudet att ta barn i förvar. Det är naturligtvis enmycket känslig fråga, en fråga som varit föremål förmånga och långa diskussioner och behandlingar både iutskott och här i kammaren. Frågan behandlades bl.a.i samband med att den nya utlänningslagen antogs.Utskottet skrev då i betänkandet att barn får tas iförvar endast om det är oundgängligen nödvändigtoch sedan det noga övervägts om det inte går lika braatt ställa barnet under uppsikt. Det är förbjudet attsätta barn i häkte, fängelse eller påkriminalvårdsanstalt. Barn får inte heller skiljas frånsin vårdnadshavare.Undersökningar visade tyvärr att polisen inteföljde beslut att ställa barnen under uppsiktutan tog dem i förvar. Någon ordentlig förklaring tillvarför så skedde gick inte att få frånpolismyndigheterna.Under förra mandatperioden lade dåvarandeinvandrarminister fram en propositioni vilket det föreslogs att barn inte skall tasi förvar i andra fall än när det gäller avvisning medomedelbar verkställighet. Det förbud som föreslogs ipropositionen skulle alltså gälla dem som vistas här ilandet och som fått nej till uppehållstillstånd ochdärför skulle avvisas ur landet.Propositionens förslag innebar att det inte skullegå att avvisa en barnfamilj som vill stanna i ,och som vägrar att rätta sig efter fattade beslut. Det ärklart att det är en personlig tragedi för den som begärasyl i , och som inte har tillräckliga skäl för attfå stanna.Den propositionen lämnade så många frågorobesvarade om vad som skulle ske med barn somvistas illegalt i landet att ett enigt utskott skickadepropositionen på remiss till berörda myndigheter ochett antal frivilligorganisationer, något som regeringeninte hade gjort.Efter att ha tagit del av remissinstansernassynpunkter stod det klart för de flesta ledamöterna iutskottet att något måste göras åt förslaget ipropositionen. Man måste göra något med denmålsättningen att så långt som möjligt begränsamöjligheterna att ta barn i förvar, men också med denprincipiella inställningen att det måste finnas enyttersta möjlighet att avlägsna den som inte har rätt attstanna i landet och som vägrar att rätta sig efterfattade beslut. De lagar som vi har måste efterlevasom de skall få någon tilltro.Utskottsmajoriteten ändrade propositionensförslag så, att om det fanns skäl att tro att familjen ifråga inte skulle rätta sig efter avvisningsbeslutet,utan gå under jorden, skulle man ställa barnet underuppsikt, en uppsikt som visserligen är förknippad medvissa villkor, men som inte är ett frihetsberövande.Barnet kan leva som tidigare och röra sig fritt,antingen barnet vistas på förläggning eller någonannanstans.Men om tillvägagångssättet att ställa barn underuppsikt prövats och om barnet, eller familjen som detegentligen handlar om, vägrar att resa frivilligt ellerhållit sig undan när avresan skulle ägt rum, får ävenbarnet tas i förvar när familjen påträffas. Barnet fårdock endast tas i förvar tillsammans medvårdnadshavare.Ansvaret, ansåg vi, vilar nu på familjen eller påbarnets vårdnadshavare att själv avgöra vad som ärbäst för barnet - att familjen under värdiga formerlämnar landet frivilligt eller att familjen går underjorden, tas i förvar när familjen påträffas och därefteravvisas.Fru talman! Det finns också en särskild utredaresom fått i uppdrag att utreda frågorna omverkställighet av beslut om avvisning och utvisning.Resultatet av den utredningen kommer också att fåbetydelse för förvarsreglerna.Invandrar- och flyktingkommittén har också attbehandla förvarsreglerna. Därför anser visocialdemokrater att det inte behövs någottillkännagivande.Denna fråga är naturligtvis svår, och den skallbehandlas med stor hänsyn och med omtanke ombarnens situation.Fru talman! Med det vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan och avslag på samtligareservationer.Anf. 67 () replik:Fru talman! Jag kan dela att det är en viktig och grannlaga uppgiftatt se över frågorna. talar ommotioner, och de måste tas på allvar. I den propositionsom lagt fram föreslås det inte att detskulle vara fråga om ett förbud. Principen skall varaett förbud med vissa undantag.Maud Björnemalm säger att målsättningen skallvara att barn inte skall tas i förvar. Förutom den frågajag ställde i mitt inledningsanförande, undrar jag omMaud Björnemalm tycker att vi har levt upp tillmålsättningen att barn inte skall tas i förvar? Är detbra som det är? Borde vi göra något ytterligare? Vireservanter kräver ett tillkännagivande i frågan. Vi ärinte nöjda, och vi tycker inte att myndigheterna harlevt upp till den målsättning som vi kan vara överensom här.Frågan kvarstår: Är det inte rimligt attFlyktingkommittén - där kommer att sitta tillsammans med andraledamöter från denna kammare även i fortsättningen -ändå skall ta denna fråga under allvarligtövervägande? Det går att hålla barn under uppsikt. Låtoss pröva den modellen . Sedan får vi se om detfinns några uppenbara nackdelar.Om man i arbetar igenomfrågan kanske man där kan hitta exakt den avvägningsom vi kan komma överens om. På så sätt lösesproblemet. Låt oss göra detta i stället efter årkonstatera att det är barnen som kommer i kläm. Jagtycker inte att det är rätt att de år skall kunnasättas i förvar när det inte är nödvändigt.Anf. 68 () replik:Fru talman! Det är klart att ingen av oss tycker omatt barn tas i förvar. Det är därför som vi har försöktatt hitta lösningen att ställa barnen under uppsikt.Men vad skall man göra, ? Det ärändå föräldrarna som har ansvar för vad som händerbarnen. Föräldrarna vägrar att rätta sig efter fattadebeslut och går under jorden. Jag tror ändå inte attSigge Godin vill att människor skall vistas illegalt iSverige och att barnen lever i något slags gråzon. Definns här, men finns ändå inte. De kan inte gå i skolaeller skaffa sig utbildning. Jag vet inte vad de skallleva av. Jag tycker därför att det är inhumant att inteha några som helst regler.Jag hoppas naturligtvis att vi i skall kunna komma med förslagsom även och kan ställa upppå.Anf. 69 () replik:Fru talman! Jag frågade omhon tyckte att myndigheterna hade levt upp tillmålsättningen. Jag har inte fått något svar på denfrågan. Vi lagstiftare, , kan intesäga att det allenarådande ansvaret för att deras barnkommer i kläm är föräldrarnas. Vi kan inte frånta ossansvaret som lagstiftare att inte lösa detta problem påallra bästa sätt. Vi skall leva upp till målsättningen attbarn inte skall tas i förvar. Det går att göra detomvända, dvs. ta dem under uppsikt. Jag tycker att detär den bästa modellen.Varför kan vi inte göra ett tillkännagivande tillregeringen om att även får dennauppgift? Då kan ni se det hela i ett sammanhang ävennär ni behandlar de andra frågorna. Är det inte rimligtefter alla dessa år av harvande i denna fråga och därnågon lösning inte har hittats? Kan vi inte göra så?Anf. 70 () replik:Fru talman! skall påverkapolismyndigheterna, inte mig. Det är polisen somverkställer avvisningen. Det är polisen som avgör ombarnet skall ställas under uppsikt.Frågan om förvarstagande av barn och är en tvist om påvens skägg.Sigge Godin vet mycket väl att tre av ledamöterna isocialförsäkringsutskottet ingår i . Vi har alla tre sagt att dessa frågorskall tas upp till diskussion i kommittén. Därför anservi att det inte behövs något tillkännagivande tillregeringen i frågan.Anf. 71 (m):Fru talman! Det är intressant att höra att påvenförekommer även i denna diskussion.Jag skulle vilja kommentera betänkandet utifrånmera allmänna synpunkter. , somrepresenterar majoriteten, har sagt det mesta. Vi haringa andra åsikter än vad hon har framfört i fråga omdetta betänkande.I fråga om viseringsreglerna är det klart attvärlden är en ofullgången konstruktion. Den kommeratt förbli så . Därför måste det finnasviseringsregler. EU-medlemskapet förutsätterdeltagande i processen att åstadkomma enhetligaviseringsregler. Jag har noterat att harinsett detta. EU-medlemskapet kommer att innebäraatt vi samordnar oss i den processen med övrigaländer i Europa.Svenska ståndpunkter som skall framföras avregeringen bör förankras på ett bra sätt i riksdagenoch gärna i vårt utskott. Då kan vi lägga framsynpunkter på vilka ståndpunkter regeringen skall intai förhandlingarna.Det finns en gammal motion som väcktes avnydemokraterna, men även från annat håll, omviseringar av medborgare från Bosnien-Hercegovina.Flyktingproblemen är svåra där. Jag anser att Sverigehar tagit sin del av ansvaret med råge när det gäller attengagera sig för flyktingar från Bosnien-Hercegovina.Men med det stora inflödet av flyktingar och de storainsatser som detta förde med sig, tror jag att det var enriktig åtgärd från regeringens sida att införavisumtvånget för medborgare från Bosnien-Hercegovina.Insatser i närområdet är den flyktingpolitik som nukan leda längst för flyktingarna. Ett särskilt problemär bosnien-kroaterna, dvs. bosnier med kroatiska pass.Detta har föranlett en motion där man föreslår attvisumtvång för kroater skall införas. Vi har avvisatdet förslaget i olika sammanhang. Men många bosniermed kroatiska pass avvisas från . Det är tydligtatt många avvisas sedan vidare in i Bosnien.Det här är ett problem som vi är medvetna om,och jag hoppas att regeringen noggrant följer detta,inte minst med tanke på den utveckling som vi just kan se i de delar av Bosnien som gränsar motKroatien och Bihacområdet.Jag vill också ta upp förvarstagandet. Personersom har fått avslag eller slutligt besked om att de intekan få stanna här i måste kunna avvisaseffektivt och i humana former. De beslut som svenskamyndigheter fattar måste kunna effektueras - det äringet som helst tvivel om den saken. Då kommer manin på frågan om i vilken form detta skall ske och hurdet skall gå till. Jag menar att förvarstagande av barnmåste kunna göras i de fall då föräldrarna ellervårdnadshavarna inte bedöms vilja samarbeta ochefterleva det beslut som svenska myndigheter harfattat. Däremot kan vi diskutera kvaliteten iförvarstagandet.Det är inte någon idealisk lösning från humanitärsynpunkt att barn cyniskt används som medel för attfamiljen skall hålla sig kvar i landet. Förvarstagandeställs i det här fallet mot alternativet, som ofta är attfamiljen göms och hamnar i den gråzon som MaudBjörnemalm beskrev. i ett helhetsperspektiv ärdetta inte en bättre lösning för barnen. Jag tror att det imånga fall kan vara en mer inhuman lösning än ettförvarstagande.Man får närmare gå igenom detta i den utredningsom kommer att arbeta med, liksom iIFK, dvs. Invandrar- och flyktingkommittén.Vi måste ge mycket klara och entydiga signalerom att människosmuggling hit inte går för sig.Flyktingproblemen måste lösas på ett annat sätt. Deflyktingar som smugglas till finns i allmänheti , och det är iranier, irakier, kurder ellerandra folkgrupper. Vi vet att de finns i irisiga flyktingläger och lever under svåraomständigheter. Det viktigaste vi kan göra är attförsöka lösa problemen för dessa flyktingartillsammans med de baltiska länderna och även deövriga nordiska länderna. I egenskap av ordförande ikommittén för kurdernas mänskliga rättigheter har jagskrivit till både utrikesministern ochinvandrarministern om detta.När det gäller ochhandläggningsordningen vill jag säga att jagpersonligen är mycket intresserad av den diskussionsom för med anledning av devänstermotioner som har väckts. Jag tror attdet finns anledning att göra bedömningar i denriktning som avser. Jag sträcker här utett litet finger till , men det skall inte blien vana.Medborgarskapsfrågan är besvärlig. Det tycks haskett en skärpning i fråga om vad som gäller för skall få svenskt medborgarskap. Det är viktigt attde människor som inte har klara identitetshandlingaroch inte kan dokumentera sin identitet inte gespermanenta uppehållstillstånd, utan får tillfälligasådana, i avvaktan på att identiteten kan fastställas.När det har gjorts kan normalt också resten ut.Kvalifikationen för att bli svensk medborgare fårinte urholkas, utan måste snarare skärpas.Kvalifikationstiden bör förlängas, och vandel ochidentitet måste vara något så när hyggligtdokumenterade.Det tycks vara så, närreglerna skärps, att vissa familjer kommer i kläm. Detär naturligtvis olyckligt, men det beror snarare påmyndigheternas sätt att handlägga frågan.Slutligen vill jag säga några ord om ceremonin. Vimoderater och konservativa är mycket intresserade avceremonier, och jag skulle gärna vilja se att detanordnades en bra, rejäl och värdig ceremoni för demsom får sitt medborgarskap. Det får inte vara ett litet,kommunalt jippo, utan det skall vara en tung, bra ochfin ceremoni, som staten eller i varje länkan anordna eller på annat sätt medverka till. Deinvandrare som blir svenska medborgare skall märkaatt vi verkligen uppmärksammar dem och att detta ärnågonting fint - det tycker jag att det är.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 29 §. )22 § Allmänna arvsfondenFöredrogssocialutskottets betänkande1994/95:SoU1 Allmänna arvsfonden (skr.1993/94:241).Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades efter 29 §.) 23 § Vissa hälso- och sjukvårdsfrågorFöredrogssocialutskottets betänkande1994/95:SoU2 Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor.Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades efter 29 §.) 24 § Äldreomsorg m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1994/95:SoU3 Äldreomsorg m.m.Anf. 72 MY ():Fru talman! Det är alls inte ovanligt att den som ärgammal och sjuk efter behandling på akutsjukhusetinte får den nödvändiga eftervård som en godrehabilitering innebär. Det är heller inte ovanligt atten gammal, förvirrad sjukhemsboende inte får sinsjälvklara rätt till utredning av en misstänktdemenssjukdom och därmed kanske inte heller rättvård. Det är tyvärr inte ovanligt att en gammal ochsjuk eller döende människa inte ges den värdiga vård ilivets slutskede som vi väl alla hoppas på.Detta är fakta som i sin nyligenpresenterade tredje utvärdering av ÄDEL-reformenockså pekar på.Allt detta beror inte på illvilja från vare sigvårdpersonal, planerare eller politiker, utan snarare påatt det i vårt ungdoms- och resultatfixerade samhälleinte finns så stor medkänsla med den som är mycketgammal och mycket sjuk. Därav följer att dessa äldrestalan inte förs av alltför många och inte heller med detengagemang som vore önskvärt.Till detta skall läggas att dessa våramedmänniskor ofta, bokstavligt talat, inte kan föra sinegen talan och att deras närstående - om de har någrasådana - även de är gamla och mycket lågmälda.Under den föregående mandatperioden fickSverige två nya statliga ombudsmän,och Handikappombudsmannen.Inom den statliga förvaltningen hade vi fram till desshaft fyra statliga ombudsmän, vilka omfattade ossalla. De nya ombudsmannafunktionerna kom att skiljasig från de övriga, i det att de fick mandat att föra enspeciell grupps talan.Nu står ytterligare grupper och intressen på kö föratt också de få sina ombudsmän - med risk för attmina tidigare framförda farhågor, om att den statligaombudsmannafunktionen alltmer kommer atturholkas, blir besannade.Men när vi nu tydligen ändå har valt att i rask taktutöka den statliga ombudsmannaskaran borde tiden nuvara inne för den stora, tysta, alltmer växande skaranav mycket gamla och mycket sjuka att få sintalesman.Därför har jag, som framgår av socialutskottetsbetänkande 3, återigen motionerat om enäldreombudsman, någon som med kunskap och medkraft och utifrån vidsträckta befogenheter kan föravåra äldres talan. Jag talar då om den generation äldresom efter ett långt och strävsamt liv, präglat av hårtarbete, ekonomiska svårigheter och mycket storauppoffringar, drabbas av sjukdom och kanske socialisolering, ja, t.o.m. social misär. Deras behov av entalesman är stort. De har ingen lag om fullbehovstäckning inom äldreomsorgen i ryggen. De harheller ingen att luta sig mot. De harframför allt inte den stora, kämpande skaramedmänniskor som så många andra grupper i vårtland har att lita till.Fru talman! Man brukar säga att ett samhälles ochdess människors kvalitet kan bedömas efter hur debehandlar sina gamla. Skulle vårt land bedömasutifrån sådana bedömningar är jag rädd för att vi allahar anledning att vara skamsna. Det är nämligen intenog att tillskjuta statliga pengar tillkvalitetsförbättringar inom äldreomsorgen eller atttillsätta utredningar om bättre samarbete över dehuvudmannaskapsgränser som man kanske har börjatinse att de inte var så lyckliga.Vad som behövs är en attitydförändring hos ossalla till de äldre byggd på kunskap och respekt föråldrandet. Att komma därhän vore ett första steg föratt hjälpa dessa våra gamla att göra sig hörda. Om vinu inte var och en själva kan föra deras talan kan viom inte annat hjälpa dem till en egen talesman somsuveränt ser till deras bästa och slår larm när såbehövs.Uppenbarligen har inte socialutskottets majoritetnu ansett tiden vara mogen för en äldreombudsman.Jag tänker inte här framställa något yrkande utifrånmin motion. Men eftersom jag är en förtröstansfullperson och också mycket envis tror jag att droppenurholkar stenen. Fram till dess vill jag hoppas att vi ärmånga i denna kammare som tillsammans medenvishet, med kraft och kanske när så behövs med ettvisst mått av ilska kommer att föra de mycket gamlasoch mycket sjukas talan.Anf. 73 HANS ():Fru talman! Utskottet har behandlat de frågor somMy här tog upp. Där konstaterar vi att detsker en fortlöpande uppföljning från Socialstyrelsenssida.