prot · GH0997 · 1994-04-27 00:00:00 — Jag förutsätter att man också ifortsättningen tar vara på de möjligheter som ges idetta sammanhang.Därmed, herr talman, yrkar jag bifall tillhemställan i betänkandet och avslag på samtligareservationer och meningsyttringar.Anf. 72 i (nyd)replik:Herr talman! Om Tom har andra lösningarpå hur man kan göra konsekvensanalyser och föraut dem skall inte jag vara sen att lyssna. Det viktigaär ju skyldigheten att informera om det elände vihåller på att ställa till med för framtidagenerationer. Tom får gärna komma medförslag till hur vi skall göra konsekvensanalyser.Jag tror att det behövs litet mer information än densom finns i tidningarna. Jag tror inte att ungdomari allmänhet har riktigt klart för sig hur illa det ärställt och hur det kommer att se ut när vi går in inästa lågkonjunktur med en statsskuld som kanskeär 2 000 miljarder. Jag tror inte att alla har kläm pådet.Anf. 73 TOM () replik:Herr talman! Det är självfallet angeläget att mangör sådana analyser, men jag tror inte att Statistiskacentralbyrån är rätta instansen att göra det. Detligger på departementsnivå.Låt mig också säga att i Stockholmoch nydemokraterna själva verksamt har bidragittill att skapa denna situation. Det är få av deutgifter som har föreslagits i kammaren undervåren som nydemokraterna inte har stött. Varjevecka har vi kunnat räkna ut att budgeten harförsämrats med ett antal 100 miljoner eller i alla falltiotals miljoner på grund av nydemokratiskainsatser. är icke utan skuld i dettasammanhang.Anf. 74 i (nyd)replik:Herr talman! Det var bra att få klarlagt attkonsekvensanalyser behövs.Inget annat parti har lagt fram förslag om så storabesparingar som vi har gjort -- 35 miljarder. Deförslagen har reflexmässigt klubbats av frånregeringens sida.Det är riktigt att vi har gått med på utgifter för ettantal miljoner, men vi har också sparat ett antalmiljoner. Om regeringssidan bara ville sätta sig nedoch tala med oss skulle vi nog hitta störrebesparingar än de 130 miljoner som regeringenkommer dragandes med. Det är inte mycket.Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag vill bara säga till Tom attdet inte var min egen beska kritik jag förde fram.Jag refererade den kritik som för utskottet. Han har stöd i dennakritik av ett stort antal kolleger bland deprofessionella statistikerna.Jag tolkade Tom så, att han tänker följaupp den beska kritiken och se till att regeringenundersöker om det ligger någonting i den. Man gav andra direktiv tillgenomförandekommittén.Både Tom och jag är göteborgare. Vikänner till det oerhört starka sug mot Stockholmsom gäller all verksamhet -- inte minst statlig. Jagtror att det är bra att man på alla möjliga sättmarkerar att det är rimligt att hela verksamhetenflyttas till . Jag tolkar också på denna punktTom positivt. Det han sade om den nyadatateknologin osv. möjliggör en mer fullständigutflyttning av verksamheten till . Det kanvara bra att vi i när vi nu skall besökaÖrebro kan hälsa örebroarna att en koncentrationav hela verksamheten till staden är på gång.Anf. 76 TOM () replik:Herr talman! Jag har ingen annan uppfattning omlokaliseringen till än den som det gesuttryck för i betänkandet. uppfyller man dekrav som har ställts, dvs. att merparten avde anställda skall vara anställda i Örebro.Det ankommer på SCB att verka för attproduktionen samlas på ett ställe. Man har på SCBi stor utsträckning själv fört fram uppfattningen attdet vore bra för den egna verksamheten om detskedde en samlokalisering, och då gärna tillÖrebro.När det gäller kritiken motgenomförandekommittén kan man konstatera attdet alltid finns kritik mot det sätt på vilket enförändring genomförs, oavsett om verksamheten ärstatlig eller privat. Man måste också låta den nyaorganisationen verka. Man måste låta problemensätta sig, och man måste låta folk få arbeta medproblemlösningarna och själva komma till rättamed en del av svårigheterna innan man ingriperfrån centralt håll. Om man gör det vänjer man folkvid att inte ta eget ansvar för verksamheten.Anf. 77 ():Herr talman! Jag får först tacka Tom förhans omsorg om mitt välbefinnande. Jag kunde närjag läste protokollet från det förra tillfälle när vidiskuterade statistiken notera att han även då hysteomsorg om mitt välbefinnande.När det gäller ekonomin hade vi redan i den kalkylsom gjordes i vårt budgetalternativ i början av åreträknat in den aktuella miljonen. Det finns ocksåmöjligheter för regeringen att låta SCBomdisponera överskottet påuppdragsverksamheten till den egnaverksamheten, så att SCB skulle kunnakomplettera statistiken i enlighet med vårtönskemål.Jag kan också hålla med Tom om att viunder kanske inte kommer attdiskutera statistiken särskilt mycket mera än vad vinu har gjort här i kammaren.Överläggningen var härmed avslutad(Beslut fattades efter 13 §. )11 § Vissa strukturfrågor inom offentligsektorFöredrogsfinansutskottets betänkande1993/94:FiU16 Vissa strukturfrågor inom offentligsektor.Anf. 78 ():Herr talman! Bakom den något torra rubriken''Vissa strukturfrågor inom offentlig sektor'' döljersig något som är mycket viktigt för medborgarnaoch som är mycket allvarligt för det svenskasamhället, nämligen det mycket omfattandesystemskifte som regeringen är i färd med attgenomföra. Man har dessutom mycket bråttommed detta systemskifte.Det verkar som om det skall hinnas med så mycketsom möjligt på detta område, oavsett vilket prissom man får betala för att få det genomfört. Det ärmöjligt att man har insett att svenska folketegentligen inte är så särskilt intresserat av detta.Man vill då skynda sig så mycket som möjligt,eftersom man förstår att folkviljan efter valetkanske kommer att slå igenom på ett annat sätt.Man rusar här i väg och gör den ena tokighetenefter den andra. Det handlar om allt från att sälja utstatliga företag och naturtillgångar på ett sätt somväcker anstöt för alla som har något begrepp omhur förmögenheter borde åstadkommas i vårt land.Det handlar om , skolpeng,barnomsorgspeng, privatisering av stora delar avhälso- och sjukvården osv. Listan skulle kunnagöras mycket lång.Det som tas upp i detta betänkande är det allvarligaförhållandet att man i många fall gör detta utan attföre besluten över huvud taget fundera över vilkakonsekvenser de får. Man funderar t.ex. inte på omservicen blir sämre i glesbygden eller om det ledertill en ökad segregation. När man överkompenserarprivata skolor och i stället tvingar kommunerna attskära ned på resurserna till den allmänna skolandrar man inte den slutsatsen att detta leder till attmånga av de barn och ungdomar som har detstörsta behovet av hjälpinsatser drabbas avstödminskningar.Man ser inte att det här leder till ökade skillnaderoch orättvisor i samhället. Det beror på att man intei förväg har analyserat konsekvenserna. Man harinte frågat sig vilka transaktionskostnader somdenna enorma systemförändring medför och vilkakonsekvenser för kvaliteten på de berördaverksamheterna som förändringarna får. Hur gårdet med det demokratiska inflytandet? Vilka blirfördelningseffekterna, och hur går det medrättssäkerheten?Man har i många fall inga system för vare sigkvalitetssäkring eller uppföljning och utvärdering.Ännu mindre har man i förväg analyserat vilkakonsekvenserna skulle bli. Vi tycker att detta ärutomordentligt allvarligt.Regeringen har, som jag sade inledningsvis, intesärskilt stort stöd för detta inom det svenska folket.Statistiska centralbyrån, som vi just talade om,gjorde för inte så länge sedan en redovisning av enenkät där man frågade svenska folket hur man serpå privatiseringarna. Det visade sig att enöverväldigande majoritet av folk inte allsvill ha denna utveckling. anser att sjukhus ochskolor i huvudsak skall drivas i offentlig regi. Bara8 % anser att sjukhusen bör drivas i privat regi.Ännu färre, , vill att skolorna skall drivas iprivat regi.Man har på grund av de ideologiska skygglapparsom man har haft gått fram med brådska och slarvunder . Det nyliberalasystemskiftet har varit ett slags överordnad ideologiför regeringen. Men folk är inte dummare än har märkt att det inte riktigt stämmer. Detvisar sig därför också att tilltron till de privatalösningarna har gått ned kraftigt under de senasteåren.För tre år sedan trodde av svenskarna att desjälva skulle få bättre vård på ett privat sjukhus änpå ett offentligt. är den siffran mer änhalverad.Regeringen och riksdagsmajoriteten blandar ihoptvå saker, nämligen privatisering och valfrihet. Föross socialdemokrater, som är ganska pragmatisktlagda, ofta med erfarenheter från kommuner ochlandsting, och som tillhör ett parti som varit vant attarbeta med och förändra verkligheten, är detmycket viktigt att påpeka att dennasammanblandning är farlig.Valfrihet är bra, och en sådan skall vi försökaåstadkomma, men att utgå från att det måletuppnås bara genom privatiseringar är däremot ettslags närmast religiös föreställning. Det finns ingetstöd för att en sådan uppfattning överensstämmermed verkligheten.Vi framhåller i de båda reservationer som vi harfogat vid detta betänkande för det första att det ärrimligt att begära att regeringen tänker efter föreoch analyserar, funderar över och försöker förutsekonsekvenserna av vad man gör. Det är rimligt attockså vi i får ta del av ett sådantanalysarbete innan vi skall ta ställning till de olikaförslag som kommer i en strid ström.För det andra är det rimligt att hela det experimentsom nu har pågått verkligen utvärderasordentligt. Vi vill därför att det skall genomföras ettbrett forsknings- och utredningsarbete just i syfteatt analysera konsekvenser av det systemskifte somnu pågår.Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 3.Anf. 79 i (nyd):Herr talman! Att rationalisera bort sig själv ärsvårt. Ett bra exempel på det är när frågan om attminska antalet ledamöter i tas upp. Dåfinns det minsann argument emot. Alla vet vi attdet när det skall göras förändringar finns gott ommotargument.I princip bör all verksamhet som kankonkurrensutsättas privatiseras. För att få bättrefart på det nödvändiga förändringsarbetet bör ensärskild inrättas,bestående av fristående experter som tar tag ifrågorna och kommer med förslag om åtgärder.En riktigt sammansatt kommission, utanbindningar, skulle kunna bli mycket effektiv ochskulle kunna se till att det blir fart pårationaliseringarna och privatiseringarna. Ensärskild , fri frånsärintressen och andra bindningar, skulle kunnautreda och föreslå vilka verksamheter ochmyndigheter som bör avvecklas och vilka som börsköta administrationen. När det är klarlagt vilkaverksamheter som är bra skulle det kunna finnasutrymme att utöka dessa, i stället för att ha andra,dåliga verksamheter.Herr talman! Med det anförda vill jag säga att vi iNy demokrati givetvis står bakom våra bådareservationer, men av hänsyn till kammarens arbeteyrkar jag endast bifall till reservation 1.Anf. 80 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillalla moment i finansutskottets hemställan ibetänkande FiU16.Det har redan sagts att det i många avseenden ärväsentliga frågor som behandlas i dettabetänkande. Det beror inte på att vi har att taställning till ett antal motionsyrkanden -- de ärmarginella i sammanhanget -- utan därför attutgångspunkten för utskottets skrivning är denredovisning som regeringen ger i finansplanen avomprövning och förnyelse av den offentligasektorn. Det är en viktig redovisning som här görs,en redovisning som beställts av . Detväsentliga är också att resultat av detförändringsarbete som pågår i den offentligasektorn nu mycket tydligt börjar uppvisas. Jagåterkommer snart till det.Låt mig först säga något mer principiellt om denfortsatta utvecklingen av formerna för riksdagensoch regeringens styrning av den offentliga sektorn.I finansplanen anges det att under de senaste årenhar ett större intresse ägnats åt just verksamhetensresultat. Ordet resultatstyrning har i vissaavseenden blivit ett modeord även här.För egen del vill jag betona hur viktigt det är att intefokusera en enda del i en planeringsprocess som börutgöra en helhet. Det är alltid viktigt att förstklarlägga själva syftet med verksamheten,exempelvis vad den finns till för, om den har ettfortsatt berättigande osv. När man bestämt sigbeträffande verksamheten, bör tydligauppföljningsbara mål sättas upp. Utifrån de målenär det viktigt att undersöka vilka aktiviteter somskall utföras för att nå dessa mål och om detmöjligen finns enklare, effektivare och billigare sättatt nå målen på.Uppnådda resultat skall sedan självfallet följas uppmot målen; det är en väsentlig del. Men här handlardet kanske inte i första hand om en uppföljning ochutvärdering av resultaten i efterhand -- det är någotsom i så fall sker om resultaten kanpåverkas.Ett ändamålsenligt verktyg för regering och riksdagär att säkerställa att önskade resultat verkligenuppnås och att processen innehåller en tidig ochverkningsfull rapportering av avvikelser motuppsatta mål, så att åtgärder kan vidtas somkorrigerar kursen, om man ser att de uppsattamålen verkar vara i fara. Att i efterhand granskaoch följa upp, när resultaten redan blivit andra ände önskade, är inte till fyllest.Rapportering, återkoppling, till departement ochriksdag om avvikelser från den av riksdagenangivna kursen måste vara något som är likabetydelsefullt som något annat i den process somstyr den statliga verksamheten. Det kunde varaintressant att fundera över hur ofta vi här i detta husfår delårsrapporter från statliga myndigheter ochstatlig verksamhet i relation till hur ofta vi serdelårsrapporter från de börsnoterade företagen.Med denna förändrade styrmodell förutsätts detsjälvfallet att inte minst blir betydligtbättre på att sätta upp mål för de statligaverksamheterna, så att de också bättre kan följasupp på det kontinuerliga sätt som torde vara enförutsättning för en allt effektivare offentligverksamhet. Det är glädjande att många kliv pådetta område tas, inte minst när vi så småningomskall sätta olika förslag ipraktisk handling.Herr talman! Jag övergår nu till det som jagmåhända förväntades tala om i anslutning till dettaärende. Jag vill fastslå att en tidigare ogynnsamproduktivitetsutveckling för den offentliga sektornnu tycks vara bruten.Efter 30 år av i huvudsak fallande produktivitetvisar det sig att vi nu har ökande produktivitet i denoffentliga sektorn för i stort sett all verksamhet.Den rapport som , Expertgruppen för studierav offentlig verksamhet, presenterade förra veckanvisade nämligen på detta. , när manbörjade följa detta, varproduktiviteten fallande. ärproduktiviteten ökande.I utskottet hade vi tidigare inte tillgång till dennarapport. Men vi har kunnat konstatera attKommunförbundet säger detsamma beträffandeden kommunala verksamheten, dvs. en mycketkraftig produktivitetshöjning . har i sina skrivelserpåtalat exakt samma tendens.Det innebär för t.ex. den kommunala sektorn attnär den kommunala volymen mätt i pengar medfasta priser nu på länge sjunkit --av finansplanen kan vi se att det är enkonsumtionsminskning av den kommunalasektorn -- har serviceutbudet, dvs. de tjänster sommedborgarna får, ökat påtagligt. Bättretycker inte jag att effekterna av avreglering, avökad entreprenadverksamhet, av privata initiativ,av förändrade styr- och verksamhetsformer kanbeskrivas än just att man nu får mer för pengarna.Utifrån den utgångspunkten ter det sig någotpatetiskt att höra tala omsin verklighetsbild. säger,precis som det framhålls i den socialdemokratiskareservationen, att detta förnyelsearbete sker medför stor brådska. Vad är egentligen innebörden avdet hon säger? Produktiviteten har sjunkit i denoffentliga sektorn under . Plötsligtfår vi till stånd en utveckling med stigandeproduktivitet. Det var verkligen i sista stund somden utvecklingen kom.Yvonne säger ytterligare atttjänsteutbudet på exempelvis den kommunalasektorn, i ett läge med krympande resurser, skulleha varit betydligt mindre än det nu kunnat bligenom den stigande produktiviteten, om man intevidtagit dessa åtgärder utan låtit den tidigareutvecklingen ha sin gång.Jag tycker alltså att den redovisning som regeringenhar givit i fråga om förnyelse och omprövning ioffentlig sektor, ställd i det sammanhanget att mannu kan påvisa resultat, visar hur väsentligt det är attdet här arbetet får fortsätta. är defunderingar som redovisas i motionerna, omfortsatt uppföljning och utvärdering av det sompågår, en självklarhet. Som företrädare förutskottet vill jag inte säga att det egentligen finnsnågon motsättning här, därför att det är klart att deönskemål som finns i motionerna skall villfaras.Men det pågår redan ett utvecklingsarbete, som vikan se an med tillförsikt -- i likhet med rapportenfrån -- eftersom det kommer att visa påpositiva resultat.Anf. 81 ():Herr talman! Det här med produktivitet ärintressant att diskutera. Jag vill först av allt säga attvi socialdemokrater är mycket intresserade av attproduktiviteten skall vara så hög som möjligt,också i den offentliga sektorn. Det var därför somvi t.ex. genom statsbidragskonstruktionerpåskyndade arbetet i landstingen när det gällde attförkorta vårdköer för olika typer av åkommor, somgrå starr och hjärt- och kärlsjukdomar, och andramycket besvärande köer. Det kan vi nu avläsaeffekterna av, vilket är alldeles utmärkt.Samtidigt har jag också studerat rapporten frånESO. Jag skulle nog vara litet försiktig med vad jagsäger om jag var företrädare för regeringspartierna.Den markerat stora produktivitetsförbättringenligger nämligen i staten. Produktiviteten har därökat under de senaste åren.ESO säger själv i kommentaren: Till en del kandetta förklaras med att myndigheterna måste haviss överkapacitet under goda tider för att kunnamöta ökad belastning i lågkonjunktur. Liknandeförutsättningar har, förutomarbetsmarknadsmyndigheterna,invandrarmyndighet, kronofogdar ochkriminalvård. Den extremt storaproduktivitetsökningen 1990--1992 beror till stordel på att efterfrågan på statliga tjänster har ökatgenom lågkonjunkturen och flyktingströmmarna.En av de stora anledningarna till den ökadeproduktiviteten på den statliga sidan är alltså denextremt höga arbetslöshet som vi har i . Som socialdemokrat tycker jag kanske inte attdet måttet på produktivitet är det bästa att hålla sigtill.Vad vi kritiserar, förutom att det inte görstillräckligt för att utvärdera resultatet av vadregeringen redan har gjort, är det som LennartHedquist ordade mycket om i början, nämligen attvi måste tänka efter före, fundera över vad viåstadkommer med våra beslut i den här kammaren.Jag skulle vilja rekommendera en bok som GöranDahlgren har skrivit som heter Framtidenssjukvårdsmarknader, Vinnare och förlorare. Hangår där igenom en stege av privatiseringar av olikagrad och drar slutsatser av detta. Jag skallåterkomma till det i nästa inlägg.Anf. 82 ():Herr talman! Det var en riktig poäng i påpekande att den mycket kraftigaförbättringen av produktiviteten i staten har sinaspeciella skäl och att det är naturligt att sådanasiffror kommer fram i en lågkonjunktur, när vissastatliga verksamheter får gå med högre fart.Däremot är ju situationen helt annorlundabeträffande kommuner och landsting. Det ärnämligen så att man skulle kunna befara attproduktiviteten sjunker där i en lågkonjunktur.Man kan studera det och se att det har varit såtidigare.Vad som händer, och som rapporterar om,är en produktivitetsförbättring i kommuner ochlandsting . Men de har ändå intemätt senare delen av 1992 och 1993, då det finnstydliga tecken på att denproduktivitetsförstärkningen har accelererat.Det innebär, , att om vi inteskulle ha fått den här förnyelsen inom denkommunala sektorn, som också genomsyrar del av den offentliga sektorn i övrigt, hade detinneburit att medborgarna för samma summapengar hade fått betydligt mindre tjänsteutbud. Nuskall vi vara tacksamma för att kommunerna harklarat den här omställningen och har kunnat gemedborgarna ett mycket gott tjänsteutbud,som kakan har krympt.Därför är det fel av Socialdemokraterna att hävdaatt vi har gått för snabbt fram. Det var ju faktisktmer eller mindre av socialdemokratisk tid somledde till produktionsfallet. Därför var detbråttom, om det här skulle räddas.Anf. 83 ():Herr talman! sade tidigare attmitt första inlägg var patetiskt. Jag måste fåreturnera det omdömet. Den verklighet sommänniskor upplever ute i landet är faktiskt inte attallting inom vård och omsorg och den typen avtjänster som utförs inom den offentliga sektorn harblivit bättre. Vi upplever i stället en stark folkligvrede över den urgröpning och urholkning av densociala tryggheten, inte minst bland de äldre, somhar skett de senaste åren.Jag skulle än en gång vilja säga: Var försiktig medatt dra alltför långtgående slutsatser av , även om man där har gjort försök attockså mäta kvalitet. Kvalitet i vård och omsorg ärnämligen någonting oerhört svårmätbart.Jag kan inte frigöra mig från tanken att dettafaktum att vi inte får några analyser ochgenomtänkta förslag på det här området hängersamman med att det är en ideologisk vision som bärden här regeringen och att man därför väljer attbortse från verkligheten.I den bok av som jag nämndetidigare konstaterar han, att för varje steg vi gårfrån ett rent budgetkontrollerat system, via köp--sälj-system och statsunderstöd till privata tjänster,till ett rent marknadssystem inom t.ex. hälso- ochsjukvården, minskar kvaliteten och ökarkostnaderna. Detta måste man också ta till sig, omman är seriös.Göran skriver också att kraven på atttänka efter före måste vara speciellt höga vidförändringar inom hälso- och sjukvården, därför attdet kan bli för sent att gå tillbaka till en offentlig,budgetstyrd vård om man väntar medbedömningen av de positiva och negativaeffekterna av konkurrens och ökat privatvårdutbud tills man har facit i hand. Det är alltsåsvårt att gå från denna privatiserade vård tillbakatill en bättre fungerande offentlig vård. Det kanskeär det som är meningen med regeringens politik.Anf. 84 ():Herr talman! Om utvecklingen blir den somYvonne säger att , med användande av vissa förändradestyrsystem, skulle det ju visa sig i form av fallandeproduktivitet, ökande kostnader och lägre kvalitet.I en kommande rapport ges exempel på vad somleder till en fallande produktivitet.Nu har vi fått en påtagligt stigande produktivitet iden offentliga sektorn, och det har många orsaker.En stor del av orsakssammanhanget är denvalfrihetsrevolution som har initierats avregeringen och den avreglering som har skett avkommuner och landsting, som gör att de kan sökasig till nya, effektivare verksamhetsområden.Yvonne säger att det finns ettfolkligt missnöje med att man inte får tillräckligtmed service på sina håll. Jag tror säkert att det ärså. Men om produktiviteten hade fortsatt att fallapå samma sätt som , hade man bara kunnat producera ännumindre service inom den givna ekonomiska ramen.Jag tror att medborgarna är väldigt tacksamma förden ökade produktivitet som har blivit följden aven förändrad politik i den offentliga sektorn.Anf. 85 ():Herr talman! Det förvånar mig att LennartHedquist inte över huvud taget vill diskutera derent metodologiska problem som finns i de härsammanhangen. Det är så stora och allvarligafrågor som vi här diskuterar att man kanske ävenfrån den borgerliga sidan borde visa litetödmjukhet, även om man är ideologiskt uppfylld avövertygelsen att privatisering är svaret på alla livetsfrågor. Det finns faktiskt problem med att mätakvaliteter av olika slag i den offentliga vården, varesig det handlar om barn, ungdomar eller äldre. Dettycker jag att även borde kunnaerkänna.Dessutom tycker jag inte att jag har fått någotnöjaktigt svar på frågan varför vi inte får bättreunderlag innan vi fattar beslut. Är det meningen attvi skall ställas inför fullbordat faktum och intekunna reparera de skador som regeringens politikhar orsakat eller vad är anledningen till att vi, somsocialutskottet skriver, inte får tillräckligt underlagfrån regeringen för att kunna bedömakonsekvenserna av regeringens förslag?Anf. 86 ():Herr talman!