prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Den ensamstående eller inteensamstående förälder som inte utnyttjaroffentligt finansierad barnomsorg får ju ingetbidrag till sin barnomsorg. Den som däremotutnyttjar den offentliga barnomsorgen får ca 70 000kr i stöd från samhällets sida.Den ensamstående mamma eller pappa somutnyttjar barnomsorg får ingenförändring i och med att vi inför vårdnadsbidraget.Vederbörande fortsätter givetvis att ha sitt barn ikommunal barnomsorg om man anser att det ärbra. Man får fortfarande dessa i stöd frånsamhällets sida.Den som inte får en krona i stöd förbarnomsorgen får vårdnadsbidraget. Det är detsom är rättvisan i detta sammanhang. Det är ettsteg mot en rättvisare familjepolitik.Maj-Inger säger att den ensamstående fårvara med och betala vårdnadsbidraget. Jag vill pånytt ställa frågan till : Skall nisätta stopp för utbyggnad av barnomsorgen, ellerhur skall ni finansiera den? Kommer inte denensamma mamman att få vara med och finansieraockså den socialdemokratiskt utbyggdabarnomsorgen om det är så att ni skall bygga utden?Jag vill säga att jag har program här. Det ärundertecknat i . Det är enmycket intressant läsning. Jag kan inte läsa högt urdet här, men jag skall gärna samtala med bådeMargareta och ominnehållet i detta program. Detförvånar mig i och för sig att ochMaj-Inger inte själva har tagit del av dettaprogram och erkänner eller tar avstånd ifrån detsom står där.Anf. 49 Statsrådet ():Herr talman! Efter detta frejdiga meningsutbytekanske jag skulle våga mig på att göra någrapåståenden som vi alla är rörande överens om.Det första skulle kunna vara att vi tycker att vårabarn är det finaste och värdefullaste vi har och attdet inte finns någonting vi är mer måna om än vårabarn. Jag tror också att vi kan vara överens om attingen känner det enskilda barnet mer än förälderneller föräldrarna. Ingen myndighet kan veta bättreän föräldern eller föräldrarna hur barnet mår, vadbarnet trivs med och vad barnet behöver.Därmed tycker jag att man borde våga anförtro åtföräldern eller föräldrarna att välja just den typ avbarnomsorg som man är övertygad om eller känneroch tror är bäst för det egna barnet. Behöver detegentligen vara så förfärligt mycket konstigare änså?Jag är tvärsäker på, herr talman, att det sitterföräldrar här med två eller tre barn hemma som ärväldigt olika. Något av barnen passar väldigt väl föratt vara i grupp och har många kamrater. Ett annatbarn vill helst få litet lugn och möjlighet att vara sigsjälv närmast under uppväxtåren. Vem vet dettabättre än föräldrarna? Varför skall då inteföräldrarna få den regelrätta chansen att välja?Någon sade tidigare att frågan omvårdnadsbidraget, eller vad vi nu har kallat det, harharvats av och an i valrörelse efter valrörelse i 30år. Parti efter parti har haft broschyrer ochaffischer, och frågan har inte bara debatterats här iriksdagen utan på valmöten och torgmötenöverallt.Nu har regeringen för lagt fram enproposition om att vårdnadsbidrag skall införasunder mandatperioden. har vi chansen attgöra det.Vad beror det på att det har variten så väldigt intensiv debatt om justvårdnadsbidraget? Är det pengarna? Nej, det ärdet ju egentligen inte. Är det någon här som troratt socialdemokrater och vänsterpartister hade sattsig på tvären om regeringen hade sagt att manskulle bygga ut föräldraförsäkringen och att det varfinansierat i budgeten? Är det någon som tror attsocialdemokrater och vänsterpartister då hade ståttupp och sagt att det inte skulle göras under någraomständigheter?Det talas om att bära varandras bördor. Jag ärmycket glad över att detta uttryck allt oftareanvänds i kampanjsammanhang. Men varför lyfterman då t.ex. inte in att de rika får barnbidrag ochatt föräldraförsäkringen ger en skillnad på mellan den som inte har någon inkomst och densom har en rejäl inkomst? Jag bara konstaterardet -- jag protesterar inte mot detta faktum. Eftersänkningen från till blir sänkningenungefär per dag. Dessa faktum kan kanskeockså få finnas med när vi talar om att vi skall skallbära varandras bördor?Det handlar inte om någonting annat än det somhar skymtat fram här under hela debatten: det är ensystemskiftesfråga. Det är en ideologiskvattendelare eller ett ideologiskt vägskäl, om manvill uttrycka det så.Det intressanta är, herr talman, att det finns enmajoritet för ett vårdnadsbidrag här i kammaren.Precis som det har sagts tidigare vet vi, och det fårvi respektera fullt ut och till , att två partierpå inga vis i världen vill ha vårdnadsbidrag. lyfte fram exemplet . Det är såklart utsagt det någonsin kan vara att man inte villlåta henne bestämma. Man vill inte lägga pengarnai hennes hand, utan det skall styras uppifrån.Jag måste ha rätt att säga att jag inte förstår varförman inte kan betro moderna föräldrar med attsjälva välja. Det gör vi i många andra sammanhang,men inte när det gäller det finaste och värdefullastevi har -- barnen. Det är ju egentligen om barnen dethandlar. Det sägs inte så mycket om dem, men detär ju om barnen det handlar. När det gäller att väljaden omsorgsform som är bäst för det enskildabarnet vågar två partier här i kammaren inte betroföräldrarna. Men det finns ändå såvitt jag begriperen majoritet för vårdnadsbidrag, herr talman!När vårdnadsbidraget är på tapeten får vi alltidhöra att det är kvinnan som skall fösas tillbaka tillspisen. Jag har ändå tilltro till att kammarensledamöter vet att detta kastas i ansiktet på migåtskilliga gånger . Det kan jag uthärda.Men precis som det sades här tidigare så tycker jagatt det är märkligt att man vill chickanera modernamänniskor på det sättet och tro att de låter sig fösasoch fjättras! Man tror att moderna svenska män ochkvinnor inte har en egen vilja, att de inte kan fattabeslut och att det alltid är penningen som dikterarnär de skall välja. Jag tror inte att det är det när detgäller barnen. Jag tror t.o.m. att människor -- hörnu -- mycket ofta väljer en omsorgsform som i daginnebär att de förlorar pengar. De gör det därför attde tror att det är bäst för det egna barnet. Jag tyckeratt de är hedervärda. Jag tror inte att det är särskiltsympatiskt att göra gällande att de är människorsom låter sig fösas eller fjättras.Herr talman! Det är tiotusentals och återtiotusentals -- jag tar inte tillbaks de siffrorna --föräldrar, kvinnor och män, som med mycket späntintresse följer de här resonemangen, den härdebatten och den kommande voteringen. De harväntat och hoppats. De har kunskap om att detfinns en majoritet i för ettvårdnadsbidrag. De vet att regeringen enats om ettförslag. De har sett fram emot . Mångaav dem har tyckt att vårdnadsbidraget har dröjtalldeles för . En del tycker att 2 000 är för lågt.Man hade hellre velat se 3 000, 4 000 eller någotannat krontal. Men vet man hur förslaget ser utoch att det är framlagt. Helt plötsligt uppfattar manatt det finns risk för att ens förhoppningar grusas,trots att det finns en majoritet för förslaget.Det var inte länge sedan, herr talman, som jag vari . På varje ställe jag besökte tog folk uppämnet och frågade: Det blir väl ett vårdnadsbidrag?En del sade: Vi bor så långt ifrån ett daghem. Ni i08-området tror väl inte att vi kan nyttjadaghemsplatser? Det skulle inte gå med tanke påresandet.Det märkliga var att det en och komtvå -- hör nu -- ensamstående föräldrar till mig. Mankan tycka vad man vill om det de sade, men de sadedet de sade oberoende av varandra. Den ena sade:Jag har det barn som jag har vårdnaden om hos minmor om dagarna när jag jobbar.Precis samma sak sade en annanensamstående mor, oberoende av den första: Jaghar mitt barn hos min mor om dagarna, och jagskulle så väldigt gärna vilja ha vårdnadsbidraget, såatt jag skulle kunna ge min mor de ,för nu ger jag henne ingenting alls. Hoppas att detblir ett vårdnadsbidrag!Jag tror att vi kan ta hur många exempel som helstoch visa att vårdnadsbidrag skapar ett större måttav valfrihet. Det är inte så att det handlar omantingen förvärvsarbete eller hemarbete. Väldigtmånga blommor kommer att blomma, om vi vågarbetro föräldrarna.Herr talman! Jag tycker att vi borde bli mycketmycket bättre på jämställdhet än vad vi är i Sverige.Det eländiga faktum att vi inte har lika lön för likaarbete lyfts väldigt ofta fram som ett argument motvårdnadsbidrag, och jag förstår det resonemanget,men det är ett dåligt argument. Det vore mycketmycket ärligare och mera juste att attackera detfaktum att vi inte har lyckats nå fram till lika lön förlika arbete.Men vi borde också vida bättre och mer våga talaom jämlikhet mellan föräldrar, för det är ju dettadet här handlar om. subventionerar vissaföräldrar, också lågavlönade föräldrar, via sinaskattsedlar dem som är subventionerade och somhar och vill ha en daghemsplats.Barnomsorgslagen var för mig kopplad tillvårdnadsbidraget. Den har beslutat om.Den innebär, säger Kommunförbundetsordförande, en hel del kostnader. sägerman från samma håll, från , atttrycket skulle lättas väsentligt och kostnadernaminskas, om vårdnadsbidrag infördes. Ja, det ärklart. Det är en billigare variant, och de somfrivilligt väljer vårdnadsbidraget i stället för attfordra en daghemsplats gör naturligtviskostnaderna lägre.Nydemokraterna kan säga: Vi vill inte habarnomsorgslagen! Det respekterar jagnaturligtvis, men är verkligheten som den är. Den finns beslutad. Ochvad är egentligen politik värd som inte handlar omatt ta tag i den verklighet som finns? Det är väl denvi måste försöka respektera.Jag har all respekt för att Nydemokraterna vill hahögre belopp som vårdnadsbidrag och att de inte ärnöjda med den finansiering som regeringen harbestått med. Men verkligheten är likväl som den är.I dag kan vi alltså cementera vad jag också vill kallaen socialistisk barnomsorg. Jag har svårt för att troatt det kan vara vad Nydemokraterna vill utifrånsitt program och utifrån de idéer de gick ut med tillväljarna.Låt föräldrarna välja! Det är inte ett nej tillvårdnadsbidrag eller stopp till en utgift somNydemokraterna eventuellt voterar för, om destöttar Socialdemokraternas förslag, utan det är ettja till fortsatt socialdemokratisk familjepolitik.Låt oss vara ärliga. Vi låser oss alla iprestigehänseende i vissa frågor, men det viktiga ärväl ändå att vi är konsekventa mot de idéer vi stårför och förfäktar. Jag skulle mycket vänligt viljauppmana Nydemokraterna: den största avsegrar, segern över er själva!Den här debatten går till historien, kan man välsäga, på ett eller annat sätt. Men, värderadekammarledamöter, gå till historien genom att visaatt ni har förtroende för föräldrar! (Applåder)I detta anförande instämde ,, , iKolmården, , ,, , AlwaWennerlund, Skånberg, , , , , , , , CarlOlov , , , JanErik och (samtliga kds).Anf. 50 () replik:Herr talman! Det finns förvisso väldigt mångaaspekter att ta upp i sak i det sade,men vi har redan före ankomstmycket utförligt diskuterat frågorna om valfrihetoch föräldrars rätt att välja. Jag tycker att det finnsanledning att bara hänvisa till tidigare inlägg.Vad jag skulle vilja fråga om, som jagär litet mer nyfiken på, är arbetet inom regeringen.Har reviret för mänskliga rättigheter nu utsträcktsså att även vårdnadsbidraget ingår under mänskligarättigheter -- det tycker jag är en intressant vinklingi så fall -- och är arbetet inom regeringen så fördelatatt det är som harpappamånaden och som harvårdnadsbidraget?Eftersom uppenbarligen nu harvårdnadsbidraget, vill jag fråga ytterligare om deekonomiska aspekterna. Jag tycker inte att 3,7miljarder är ett försumbart belopp. Jag tycker attdet är mycket pengar, som skulle kunna användaspå ett helt annat och mycket bättre sätt.Jag har väldigt svårt att förstå att , somhar hand om biståndsfrågorna och under sinregeringstid fått se det totala biståndet minska, kan anse det rimligt att lägga ut 3,7 miljarderpå vårdnadsbidrag, som i mina ögon framför alltstärker vissa föräldrars möjligheter att vara hemmaoch leva ett bättre liv men definitivt inte stärker allabarns rätt till ett bra liv. Hur kan gå ibräschen för det?Till slut vill jag fråga: Hur har att det finns en majoritet i förvårdnadsbidrag? Det finns ju ett klartavslagsyrkande från socialutskottet där enmajoritet talar emot, och Ny demokrati har ocksåtalat emot. Då är jag väldigt intresserad av att höra:Finns det några hemliga uppgörelser med Nydemokrati som vi andra inte har tagit del av, där AlfSvensson skall gå i bräschen för ytterligareförsämringar för barnfamiljerna, nu med Nydemokratis stöd?Anf. 51 Statsrådet ():Herr talman! Jag kanske kan svara på det senasteförst. Jag har kommit fram till att det finns enmajoritet i för ett vårdnadsbidrag,utifrån de partiprogram och de ståndpunkter somförts till tals under valrörelsen. Jag har väldigt svårtför att tro att det är någonting som man bara kanspringa ifrån. Jag vet exempelvis att valrörelsen vid de tillfällen då det begav sigtalade om att hon på inga vis i världen kanacceptera ett vårdnadsbidrag.Sedan är det ett litet billigt trick som EvaZetterberg använder och som kan användas i precisalla sammanhang. Vad vi än beslutar om i ,och detta jämförs med den miljard människor sominte har någon resurs alls, kan vi säga att vi unnaross alldeles för mycket. Men det finns ingen somhelst rim och reson i att göra den jämförelsen när vitalar om vårdnadsbidrag, för då talar vi ju omrättvisa mellan dem som harsubventioner och ligger väl till ekonomiskt och demsom inte har någon subvention alls.Det är alltså en rättvisefråga inom vår nationsgränser, och jag hoppas att intemenar att allt rättvisetänkande ochrättviseskapande i skall läggas åt sidandärför att det råder sådan kompakt orättfärdighetmellan norra och södra halvklotet.Att det skulle röra sig om ett försumbart belopp harjag inte sagt . Men jag kan gott tillstå attjag tycker att det har åtskilligt av mänskliga fri- ochrättigheter över sig att man betror föräldrarna attvälja just den omsorgsform som de tycker är bästför deras egna barn och att inte det centralistisktskall dikteras.Anf. 52 () replik:Herr talman! Jag konstaterar att jag inte fick svarpå frågan om vilka uppgörelser som har gjorts medNy demokrati. Det tror jag att inte bara jag självutan fler ledamöter skulle vara intresserade av,eftersom det är Ny demokrati förlitarsig till.Att vi behöver göra mycket mer insatser för barneni , är jag helt på det klara med, ochVänsterpartiet har lagt fram en rad sådana förslag.Men jag menar att summor i storleksordningen 3,7miljarder är en väldigt stor satsning som jag intetror kommer till barnens bästa. ad gällerbiståndet ville jag bara göra en jämförelse med deförsämringar som under sinregeringstid har medverkat till på det området.Proportionerna är litet skeva.Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Det har inte gjorts några uppgörelsermed Nydemokraterna, mig veterligt. Jag har integjort någon i vart fall.Sedan är det intressant att höra att det behöver göras mycket mycket mer försvenska barn. Men så säger hon plötsligt att det ären för stor summa. Men även om summan är aldrigså liten, finns det väl anledning att säga, jämförtmed hur barnen har det i , att den intekan vara särskilt rättfärdig.Anf. 54 ()replik:Herr talman! Det är uppenbart att både EvaZetterberg och jag och kanske också ytterligareledamöter i kammaren tycker att det känns rätt såmärkligt att statsrådet deltar i den härdebatten. är såvitt jag förstår ansvarigför biståndspolitiken i regeringen och inte förfamiljepolitiken. Visserligen har vi enbiståndsparagraf i socialtjänstlagen, men detförklarar kanske inte varför är här och inte jag lyssnar på får jag ännu merbekräftat att vad kds egentligen vill ha är ett annatsamhälle än det vi har . Man vill ha ettsamhälle där många fler kvinnor är hemma och därmäns och kvinnors roller blir mer utpräglatinriktade på reproduktion respektive produktion,så att var och en tar sitt ansvar. Det betonas enligtmin uppfattning också av att säger attvi står vid ett ideologiskt vägskäl. Att sig på det sättet gör också att man förståratt det handlar om ideologi, att det inte handlar omrättvisa och valfrihet utan att det är något annatsom man är ute efter.Något som är märkligt i är att han anklagar den nuvarandefamiljepolitiken för att ha ett uppifrånperspektiv,att den innebär en styrning uppifrån, men är detnågot som kommer att styras uppifrån är det välbeslutet om vårdnadsbidrag.Samtidigt säger att det alltid handlarom pengar. Uppenbarligen är heltinne på den linjen. Om det inte handlade ompengar skulle man inte lägga fram det här förslagetom vårdnadsbidrag, som uppenbarligen innebär attpengar satsas för att barnfamiljer skall få möjlighetatt välja. Pengar är ju ett kraftigt styrmedel, och detär ju detta som man uppifrån skall besluta om. Jagtycker därför att argumentation påden här punkten är något märklig.Jag måste också få upprepa en fråga som jagtidigare ställde till men inte ficknågot egentligt svar på. Kds är uppenbarligen innepå en helt annan linje än socialministern när detgäller kostnader och eventuella besparingar isamband med vårdnadsbidraget. Jag läste i mediaatt kds räknar med besparingar på 2 miljardergenom vårdnadsbidraget. Jag skulle väldigt gärnavilja ha detta klarlagt av partiordföranden i kds.Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror väl ändå att Maj-IngerKlingvall är underkunnig om att hela regeringen --alla ministrar, alla fyra partier -- står bakompropositionen. Inte så sällan klagas det på attstatsråd inte infinner sig till debatter i kammaren.Om jag nu har kommit hit hoppas jag att det inteskall betraktas som en ogästvänlig handling.Jag har inte pläderat för ett samhälle där många flerkvinnor är hemma. Jag har pläderat för ett samhälledär vi har förtroende för svenska medborgare, förföräldrar, kvinnor och män, där vi har förtroendeför att föräldrarna är bäst på att välja denomsorgsform som är bäst för deras barn.Det ideologiska vägskälet, ,handlar inte alls om att si eller så många flerkvinnor skall vara hemma. Det ideologiskavägskälet innebar ju -- och jag hoppas att jaguttalade det relativt klart och entydigt -- att vi skalllåta individen bestämma och inte vara styrduppifrån.Sedan är det förstås alldeles klart att belutet om ettvårdnadsbidrag måste fattas uppifrån. Det är judärför vi sitter här, det är ju därför vi för den härdebatten. Men när beslutet väl är fattat, finns enstörre möjlighet för individen att välja vilkenomsorgsform man vill ha eller hur man vill ordnasin barnomsorg.Det var det som var den ideologiska skillnaden, attvi menar att man inte skall behöva styras uppifråni valet utan få möjligheten att själv välja.Anf. 56 ()replik:Herr talman! Uppenbarligen anser i varje fall kdsatt det måste pengar till, så pengar har tydligen betydelse även i kds familjepolitik.Jag fick egentligen inget svar alls på min fråga ombesparingarna. Det är ju egentligen det som dettaideologiska vägskäl handlar om. Det handlar om atten stor andel småbarnsmammor i fortsättningenskall vara hemma och inte gå tillbaka ut och jobbaefter det att de har fått barn och har varit hemmamed föräldraförsäkring. Det här nämns inte alls ipropositionen, utan det här är något somuppenbarligen kds håller på att laborera med vidsidan om. Enligt tidningsreferat finns uttalandenom att 10--av kvinnorna skall stanna hemmaoch att det är det som skall ge upphov till denkommunala besparingen på 2 miljarder. Kds haruppenbarligen en klarare uppfattning om vad somkommer att hända när förslaget om vårdnadsbidraggenomförs, medan regeringen inte har velat skyltamed detta i propositionen.Samtidigt är det här intressant. Vad det egentligenstår för är att kvinnornas arbetsinsats är försumbar.Det är uppenbarligen den uppfattning som kds har:Vi sparar om kvinnorna är hemma. Om avkvinnorna är hemma sparar vi 2 miljarder. Då kanman undra: Vad skulle vi då inte spara om allakvinnor som har barn vore hemma? Jo, då skulle vikunna spara in på hela kostnaden för dagis, fritis,kultur och allt vad det är som vi faktiskt satsar påde här barnen.Det här håller inte, ! Det är enekvation som inte går ihop. Det som kostar mest ivårt samhälle nu är faktiskt det faktum att så mångamänniskor är arbetslösa. Det är en oerhört storkostnad, ett oerhört stort slöseri. Det viktigastesättet att spara pengar , för att senare kunnagöra insatser riktade till barnfamiljer och de barnsom har störst behov av sådana insatser, är att se tillatt folk får jobb. Det är det viktigaste sättet attspara pengar , . Det liggeroerhört långt ifrån detta vårdnadsbidragsförslag,som läggs fram i ett läge då vi så väl behöver arbetaför att stärka statens finanser, för att minskabudgetunderskottet och för att använda de pengarvi har till riktade insatser åt de barn som har störstbehov av sådana insatser.Anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! Om jag har förstått saken rätt hadeMaj-Inger varit emot det här förslaget omvi så hade befunnit oss i en mycket intensivhögkonjunktur. bör därför inteensamt använda lågkonjunkturen som argument --jag tror inte att det håller. Det är en ideologiskskillnad oss emellan.Det är märkligt att få höra att vi skallsatsa på vård och omsorg om barn. Jag sadeinledningsvis att barn är det finaste ochvärdefullaste vi har. Att ge dessa barn omsorg, isynnerhet om de är ens egna, framställs emellertidsom det sämsta av allt i sysselsättningshänseende.Att ge vård och omsorg åt egna barn är det lägstaman kan hänge sig åt.Vi har aldrig sagt att 10--av kvinnorna skallstanna hemma. Vi har inte anledning att lägga oss iom det är mamman eller pappan som stannarhemma. Jag hoppas att många många papporkommer att begripa att de gör den största förlustom de inte tar chansen att vara hemma mycket merän vad som är fallet.Vi har ju kontrollerat alla dessa SIFO-undersökningar och TEMO-undersökningar ochSCB-undersökningar som ; jag kommer inte ihåg hur många det var,men det är en förfärligt stor hop. Av dessaundersökningar framgår det att man vill havårdnadsbidraget och att man vill nyttja det. Somjag sade i mitt huvudanförande möter jag jämt ochständigt människor som vill ha vårdnadsbidrag. Närmänniskor själva vill ha vårdnadsbidraget,efterfrågar det och önskar det, är det ju inte alldelesorimligt att tro att en hel del också kommer att väljadet i stället för att fordra en dagisplats.Man kan då göra en hypotetisk beräkning av vaddetta ger och vad detta kostar, men det är alldelesklart att ingen vet. Ingen vet, vare sig Maj-IngerKlingvall eller jag vet hur många som kommer attvälja vårdnadsbidraget i stället för en institutionellomsorg. Men vilket man än väljer skall mannaturligtvis respekteras till . Densom vill ha en daghemsplats skall ha endaghemsplats. Den som vill ha enfamiljedaghemsplats skall ha enfamiljedaghemsplats. Men den som vill formaomsorgen på något annat sätt därför att man troratt det passar det egna barnet bättre och därför attdet kanske passar den egna arbetssituationenbättre, varför skall denne inte få den chansen ochden möjligheten? Det är där den ideologiskavattendelaren går.Anf. 58 (nyd) replik:Herr talman! Jag skall inte starta någon ideologiskdebatt med -- ideologiskt tror jag attvi står mycket nära varandra i den här frågan, somjag sade i mitt huvudanförande. Däremot står vi enbit ifrån varandra när det gäller ekonomi. Det kanmöjligen bero på att jag har fått en mycket grundligekonomisk fostran, bl.a. genom många års arbete ibank -- det var innan man började slarva bortpengar genom kreditförluster.Visst skall man utgå från verkligheten, AlfSvensson. Ni har, med hjälp av socialdemokrateroch vänsterpartister, ställt till det med enbarnomsorgslag. Man kan inte utgå från att andraskall komma och sopa upp efter en när man harställt till det; det är just ett sådant beteende sominte innebär ett ansvarstagande. fårfaktiskt ta ansvar för den verklighet han aktivt varitmed om att skapa. Begär inte att vi skall sopa uppefter er och lösa problemen som har uppstått!Vi utgår också från verkligheten, och den är bisterekonomiskt sett, . Det gör ossförtvivlade när vi gång efter annan konstaterar attvi är det enda parti i som lägger framförslag om kraftfulla ekonomiska besparingar. Detär ekonomisk kris i . Många seriösaekonomer talar om en uppenbar risk för ensystemkollaps.