prot · GI0942 · 1994-12-14 00:00:00 — Detgäller synen på miljöfrågorna och deras utveckling, påvilka instrument som behövs för att hantera dem.Min bestämda övertygelse är att det behövs ettsträngt gemensamt regelverk på övernationell nivå föratt hantera många av de svåra gränsöverskridandemiljöfrågorna. I ett sådant samarbete finns också ettvisst mått av, låt oss kalla det tvång neråt. Jag levermed det. Det finns ett tvång om ett gemensamt arbetesom för en del, mycket ambitiösa länder, kanuppfattas som restriktioner. Men om bara derestriktionerna kan begränsas finns en frihet att gåföre i mycket av miljöarbetet. Jag tycker att såoändligt mycket mer då är vunnet, med detgemensamma stränga arbetet. Det må gällaluftföroreningar och andra gränsöverskridandeproblem.Birger vill inte heller i denna debatt förståden synen. Med nålsticksmetoden försöker han ge sigpå de detaljer i EU:s, och , syn påmiljöarbete som han och inte förstår.Man har svårt att acceptera att det gemensammaarbetet måste vara det mest framgångsrika.Det här kommer vi säkert att få debattera fleragånger. Men jag tror att det ändå kommer att vara vårgrundsyn på det gemensamma arbetet i EU somkommer att återspegla sig i debatten. Där har vi såuppenbart olika ståndpunkter.Jag ser många problem med vårt kommande EU-medlemskap på miljöområdet, men jag ser oändligtmycket större möjligheter. Jag tycker att det är demöjligheterna vi skall utnyttja.Anf. 106 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillde reservationer där finns med, och iövrigt till jordbruksutskottets yttrande i detta ärende.Herr talman! Vi skall här i kammaren avgörajordbrukspolitikens spelregler för lång tid framöver.Svensk jordbrukspolitik måste syfta till att Sverigeskall ha konkurrenskraftiga jordbruksföretag, attkonsumenterna får tillgång till livsmedel av godkvalitet, att vi kan ge förutsättningar för öppnalandskap och att vi kan värna miljön.Nu har svenska folket röstat ja till EU, ochSverige träder in som medlem. Därmedgäller EU:s jordbrukspolitik och det avtal vi harlyckats framförhandla från sida.För jordbrukarna i blir det en tango: tvåsteg fram och ett steg bak. 1990 bestämde riksdagenatt avreglera jordbruket i , men bara någramånader senare lämnades en ansökan om EU-medlemskap in. Alla var då väl medvetna omkonsekvenserna för jordbrukets del. Ett EU-medlemskap innebar ju att vi skulle återgå till ett merreglerat system. Jag vill understryka det. I den debattsom har förts när det gällerjordbruket och EU har man kunnat få uppfattningenatt vi inte var medvetna om detta.Nu har vi med avtalet och medlemskapet givitsvenska livsmedelsproducenter samma villkor somderas europeiska konkurrenter. Det är bra, för det varett av skälen till att svenska bönder i allmänhet varmycket positivt inställda till EU-medlemskapet.Det som framförhandlades av den förraregeringen var en helhet för svensklivsmedelsproduktion. ser vi hur förslageturholkas bit för bit. I viktiga delar har regeringen nulämnat avtalet.Jag tror att det finns en bred enighet hos politikerfrån olika partier och svenska lantbrukare om att EU:sjordbrukspolitik måste förändras . Det är barasom medlemmar i som vi kan åstadkomma detta.Det är som medlemmar vi skall göra det.Det socialdemokraterna föreslår nu - det vidiskuterar - är inte en långsiktig avreglering avEU:s jordbrukspolitik. Det handlar om att viljaförsämra den ersättning som vi har förhandlat ossfram till för att få likvärdig konkurrens mellanjordbruksföretagen när vi blir medlemmar. Vi skullekonkurrera med våra EU-kompisar på lika villkor.Socialdemokraterna och har i fleraav de diskussioner vi har haft sagt att de valt att skjutapå miljöstödet och LFA-stödet. Varför tycker inte soch v att öppna landskap är viktigt? Varför ger ni inteekologisk odling och miljövänligt jordbruk en starkprioritet? Helheten i avtalet - att lantbrukskall finnas i hela - är ingen prioriterad frågaför er i de förslag som gäller.Det har ni visat genom att ni har kommit överensom att sänka ersättningen i strukturfonderna förlandsbygdsutvecklingen. Den förra regeringen hadeframförhandlat en ersättning som låg på 640 miljoner.Den är nu halverad och flyttad till andra åtgärder.Landsbygdsutveckling och landsbygdens folk ärför er bara en spillra som man inte behöver räknamed. Jag är övertygad om att ni gör en felbedömning.De kommuner som finns i mitt eget hemlän ärberoende av små företag. Jordbruksföretag i små företag . Det finns inga baroner, utan detär små och medelstora företag vi pratar om när vipratar om jordbrukspolitik i Sverige.Att inte fullt ut utnyttja möjligheten tillframförhandlade miljöstöd och stöd till mindregynnade områden tycker jag är tokigt, eftersom syftetär att minska jordbruksproduktionen, bidra till bättremiljö och medverka till en skälig inkomst förjordbrukarna. Ersättningen skulle ju grundas på deninkomst jordbruksföretaget förlorat till följd av deåtgärder som var förenliga med skyddet av miljön ochbevarandet av kulturlandskapet. Är vårdandet avänglamarken ingenting värt?För alla dem som valt att bo på landsbygden är detvärdefulla insatser. Det är inte bara bönder ochlantbrukare som bor på landsbygden. av demsom bor på landsbygden är människor som pendlardit, som sätter värde på landsbygden och som visarlojalitet mot landsbygdsföretagen i tror att ni gör en stor missbedömning när nitror att man kan slå mot landsbygden på det här sättet.Vill man att hela skall leva måste man ocksåsatsa på det som är grunden och botten ilandsbygdsutvecklingen i . Det ärlandsbygdsföretagen.Inte heller när det gäller arealersättningen villregeringen följa den tidigare inriktningen. var inne på det förut. Det var en ersättningsom skulle stå i relation till de lägre priser i de olikaområdena som man hade bestämt sig för i den förraregeringens avtal.Nu vill ni utjämna arealersättningen för att gynnajordbruket i norra och i skogsbygderna. Kandet vara bra i ett område som är baserat på vall- ochbetesproduktion? Varför skall man stimuleraspannmålsproduktion i dessa bygder?Herr talman! fick i förhandlingarna enmjölkkvot på . Det motsvarar ungefär1993 års produktion. Den grundläggande principen förfördelningen var i avtalet att leveranskvoten skullemotsvara levererad mängd mjölk under något av åren1991, 1992 eller 1993. Man skulle välja , och såskulle man göra en reducering med 3 %.Det förhållandet har regeringen ändrat i detförslag som ligger framme. Man föreslår i stället ettgenomsnitt av mängden levererad mjölk under 1991,1992 och 1993. Det leder naturligtvis till ett annatresultat.Regeringen hävdar att man vill ha en större kvotkvar att fördela till andra insatser inommjölkproduktionen. Man hävdar också att det är frågaom spekulation i mjölkkvotsystemet och att det äroacceptabelt. Det är naturligtvis en bedömningsfråga.Man bör komma ihåg att de första signalerna omEU-medlemskap kom frånSocialdemokraterna. Det var samma regeringspartisom lämnade in ansökan om svensktmedlemskap. Innebär detta att mjölkkvoternaegentligen borde fördelas efter de leveranser somskedde 1990?Herr talman! Utskottet har i sitt yttrande ställt sigbakom ett administrativt system vid kvotfördelning.Jag vill ändå uttrycka en skepsis från Folkpartietssida. gjorde samma sak i sittuttalande. Jag har inte hört honom säga det i utskottet.Det kanske hade varit bra, därför att då hade vi kunnatgöra ett yttrande.I den förra regeringens förslag bedömdes att ettsystem med fri handel av kvoter låg i konsumenternasintresse. Det fanns en bred enighet i frågan.Folkpartiet anser fortfarande att en fri handel inom detre regionerna, som föreslagits, hade varit ettintressant inslag i ett för övrigt väldigt regleratsystem. finns ingen majoritet för det. Jag upplevdeatt ingen av de forna regeringskamraterna stod kvarvid den åsikten.Herr talman! Jag vill dock understryka i dettasammanhang att aldrig haft en tanke på attSveriges bönder skulle köpa mjölkvoter i första ledetfrån staten. Jag vill undanröja den missuppfattningen.Till slut, herr talman! Att inte utnyttja EU-avtaletär orimligt i sig. Men att dessutom belastajordbrukarna med höjda skatter för att finansiera EU-avgiften är stötande. Det är inga baroner vi talar om,utan det är till största delen fråga om små ochmedelstora företag.I har vi 7 300lantbruksföretag, och vi har 20 000 anställda ilivsmedelsindustrin. Vi har i länet varje årexportintäkter på 1,5 miljarder frånlivsmedelsnäringen. Jag vill påstå att det här är en avde viktigaste näringsgrenarna i för attvi där skall ha en framtid.Jag vill också understryka att det beslut som vikommer att fatta och under de närmaste dagarnanär vi skall debattera andra frågor på jordbruketsområde handlar om framtiden förlivsmedelsarbetarna, för bönderna och förlandsbygden i och i hela landet.Om Socialdemokraternas avsteg från EU-avtaletplus skatter och avgifter får majoritet här i kammarenvill jag påstå att då hotas jobben för mångajordbruksföretag, livsmedelsarbetare och alla demsom är sysselsatta runt jordbruket.Målet måste vara att som medlemmar i kunnapåverka EU:s jordbrukspolitik, självfallet i riktningmot en avreglering. Men vi måste göra detgemensamt - vi måste få en möjlighet att tillsammansgöra det. Vi kan inte ensamma påverka detta. Låtjordbruket få en chans! Inse att svenskt lantbruk är entillgång för Sverige.Jag skall avsluta mitt anförande med att berätta attdet ringde en äldre man till mig - han äröver och har varit lantbrukare i hela sitt liv. Hansade:", varför blev det inte som vi sa att detskulle? "I detta anförande instämde , , , , och (alla fp).Anf. 107 () replik:Herr talman! tog upp frågan omprisbildningen på mjölkkvoterna. Eftersom hon intevar närvarande i utskottet den dagen vill jag erinra omatt vi förde fram detta yrkande men att vi inte fickmajoritet för det. Det var därför som jag framhöll attmajoriteten bestämde att det skulle vara ettadministrativt fastprissystem. Jag utgår från att det -när de inledande problemen med kvotfördelningen,som är besvärliga, blivit avklarade - är naturligt attdet blir en fri prisbildning.Anf. 108 ():Herr talman! Det sätt som vi i denindustrialiserade delen av världen hanterar miljöfrågorpå kommer i det långa loppet att vara avgörande förhela mänsklighetens överlevnad. Det råder förvissodelade meningar om vilken roll EU kan komma attspela för att ändra utvecklingen i en långsiktigt hållbarriktning.Min uppfattning, som delas av många inommiljörörelsen - dock inte av -, är attEU såsom dess utveckling sett ut och såsomden beskrivs i inte kommer attkunna spela en progressiv roll för globalt uthålligutveckling. förhandlingsresultat, som integett oss ett enda permanent undantag påmiljöområdet, talar ett tydligt språk.EU:s egna prognoser om bl.a. ökade transporter,och trögheten att åstadkomma bindande positivaförändringar är andra negativa signaler. Principen omvarors fria rörlighet är överordnad, och dens.k. miljögarantin i artikel100a.4 har ju ännu inte godkänts av EG-domstolennär det gäller förbud mot pentaklorfenol.Nu har vi röstat och skall bli medlemmar i hoppas och tror att där skall kunnapåverka EU i positiv riktning. Det är oerhört viktigtatt och andra länder skall kunna gå före medsträngare miljöregler. Detta har vi lyft fram ireservation 9, som jag yrkar bifall till.Ett område som också är viktigt ur miljösynpunktär jordbruket och livsmedelsindustrin. Inte heller därhar EU varit föregångare. EU:s jordbrukspolitik kallasofta pervers, och från skall vi alltsåanpassa den svenska jordbrukspolitiken till EU:s. Detblir en återgång till ett genombyråkratiserat,detaljreglerat och centralstyrt jordbruk medstödformer som i EU har lett till överproduktion,dumpade priser på världsmarknaden,marknadsregleringar som gynnar den inhemskaproduktionen och förhindrar en rättvis världshandel.Mer än hälften av EU:s budget används inomjordbrukssektorn. Det betyder också att det är EU:sjordbrukspolitik som är det största hindret för enanslutning av länderna i östra detta inte håller i längden är alla införståddamed, men ingen tycks vilja börja göra någonting åtdet. Besluten i Uruguayrunda innebär ocksåatt EU har förbundit sig att sänka sina gränsskyddmed i genomsnitt med början 1995. Hur detskall åstadkommas återstår att se.Det har visat sig vara mycket svårt att få till ståndförändringar i EU:s jordbrukspolitik. kan vi t.ex.läsa i tidningen om hur jordbruksministrarnamisslyckats med det man tycka är en ganska liten ochenkel fråga, nämligen att begränsa transporttiderna fördjurtransporter inom EU. Detta är en viktigdjurskyddsaspekt, där jag vill ge vårjordbruksminister stöd till att ensidigt införabegränsningar för svensk del.Det är alltså till denna trögrörliga, dyra ochcentralstyrda koloss som svenskt jordbruk skallanpassas. Vårt svenska jordbruk med sina knappt 60000 anställda, vilket motsvarar av deförvärvsarbetande i , är på väg att bli världensrenaste jordbruk - om man får troreklamkampanjerna. Vi skall nu återgå till en modellsom vi i stor enighet lämnade genom 1990 årslivsmedelspolitiska beslut. Hur det skall gå till. Vilkavillkor som skall gälla och vilka förändringar vi skallarbeta för att åstadkomma i EU tål båda att diskuterasoch följas upp mycket noggrant.Jag vill poängtera att jag tror att detta är en långtsvårare krångligare process än vad som har framgåttav tidigare anföranden. Det gäller också - åtminstoneför oss i - att göra enhelhetsbedömning, där jordbruksnäringen sätts in i sittsamhällsperspektiv.Jag kan inte låta bli att fascineras av den iver medvilken företrädarna för de borgerliga partierna tidigarei dag har kastat sig in i den här EU-anpassningsprocessen, ivrigt påhejade av svenskpolitiks största lobbyorganisation, LRF. Denmarknadsanpassning och avreglering som de härpartierna förhärligar i andra sammanhang lyser medsin frånvaro när det gäller jordbruket. Det är som detbara skulle handla om att kapa åt sig så mycket sommöjligt av EU:s olika stöd till jordbruket utan attifrågasätta konsekvenserna i ett vidare perspektiv. Ärdet ett jordbruk så som det ser ut i EU som vi vill ha iSverige? Hur långt skall vi ställa upp på de globalaorättvisor som den dumpade världsmarknaden skapar?Kan vi använda EU:s modell till att ändå styra motvåra mål? Och hur skall vi jobba för att styra EU:sjordbrukspolitik i en riktning som vi vill ha?När man lyssnade på de borgerliga talarna tidigarei debatten kom jag att tänka på en text i StaffansStollar: "Bönderna har alltid otur - fick de förmycket potatis. "De två huvudfrågor som vi debatterar när detgäller jordbruket är dels de arealstöd som finansierastill av - i huvudsak gäller detspannmål, oljeväxter och proteingrödor - delsmjölkkvoterna. I båda fallen gäller det hur vi skalltillämpa de framförhandlade kvoterna.Lennart frågade mig tidigare om vi kanpresentera siffror och substans bakom våraöverenskommelser med Socialdemokraterna. Såvittjag förstår har vi två debatter när det gäller jordbruket.I dag skall vi i första hand tala om arealstöden ochmjölkkvoterna. Övriga frågor kommer upp ,och vet mycket väl att det därhänvisas till den kommande budgetpropositionen. Detfinns också anledning att ifrågasätta de siffror somredovisades i den förra regeringens proposition nr 19.Ett antal telefonsamtal som jag har haft visar att dedär siffrorna inte alls är så säkra. Så där mycketpengar blir det nog inte - i varje fall inte första året;det går att skära litet här och litet där.Den diskussion som handlar om siffror får viåterkomma till vid behandlingen avbudgetpropositionen. Med tanke på det intresse somvi i har mötts av i dessajordbruksdiskussioner kan det inte vara svårt för ossatt få stöd för bra förslag i jordbrukspolitiken, oavsettvilket parti som det gäller. Jag har aldrig tidigareerfarit maken till den uppvaktning som vi nu harbeståtts.Också tog upp miljöstödet och LFA-stödet, som vi likaledes skall diskutera . Detär roligt att lyssna på . Hon talar som engod centerpartist, vilket kanske har att göra med atthon kommer från län.Dagens diskussion gäller huvudsakligenarealstödet och mjölkkvoterna. Vi har genomförhandlingar fått en basareal för spannmål om 1,8miljoner hektar, vilket är cirka två tredjedelar av dentotala åkerarealen. Vi har dessutom fått en nationellmjölkkvot om , vilket ligger någotunder den mängd mjölk som enligt beräkningarnakommer att produceras under 1994.Ingvar menade tidigare att vi skall utökaproduktionen, men hur stämmer det medmjölkkvoten? Han sade också att det som är bra förjordbruket är bra för . Man kan då undra omdet är bra med precis mjölk förjordbruket och för Sverige.I den förra propositionen föreslogs en uppdelningav arealbidraget i elva nivåer. Skillnaden i stödet fördet bästa och det sämsta området skulle uppgå till2 per hektar. Vi har från Vänsterpartietförordat att det för arealstödet skulle finnas bara enenda region. Det gjorde vi mot bakgrund av att detproduceras ett överskott av spannmål i liksomi EU. Att ha endast en region skulle enligt vår meningge ett lägre incitament för fortsattöverskottsproduktion. Vi har med socialdemokraternaenats om att ha tre nivåer för spannmålsstödet. Jag ärlitet förvånad över att inte har kunnatställa sig bakom det. Det gäller ändock färre nivåer änelva.När det gäller mjölkkvoterna vill jag först påpekaatt den stora svårigheten ligger i själva medlemskapet.Medlemskapet gör att vi inte själva kan avgöra hurmycket mjölk vi vill producera. Vi har fått en kvotframförhandlad - punkt och slut. Den kvoten liggerunder den mängd mjölk som vi kommer att producerai år, 1994. Det betyder att några av dagensmjölkproducenter måste minska sin produktion nästaår, oavsett vad vi själva tycker.Vi i har ansett att det är viktigt atthitta en modell för hur denna kvot fördelas som delsligger nära dagens situation, dels ger möjlighet attkompensera olika kategorier av mjölkproducenter. Vihar fastnat för en modell som baseras påmedelproduktionen och somenligt beräkningar skulle ge en nationell kvot om ca170 mjölk. De katerier av mjölkproducentersom vi vill prioritera när det gäller fördelning av dennationella kvoten är ekomjölksproducenter, nystartareoch utökare. Vi menar också att det är viktigt attsärskild hänsyn tas till mjölkproducenter i norraSverige.Fördelningen av mjölkkvoterna har förorsakatmycken diskussion, många telefonsamtal och mångabrev. Jag kan förstå att många mjölkproducenterkänner oro.EU-medlemskapet medför nya förutsättningar förlantbruket, och många mjölkproducenter har utökatsina besättningar för att kunna finansiera investeringari t.ex. gödselanläggningar och för att tillgodosedjurskyddskrav. Detta finns också med som ettkriterium för att få del av den nationella kvoten. Menjag vill ändå påminna om att anledningen till reglernaär att vi inte längre själva kan besluta om storleken påvår mjölkproduktion.Man kan diskutera detaljer i hur regelsystemenutformas, och man kan ha olika uppfattningar omdetta, men ingen kan påstå sig ha mer rätt än någonannan. Här liksom i övrigt när det gäller debatten omEU-medlemskapet handlar det oftare om gissningaroch antaganden som bygger på särintressen ochpolitisk övertygelse än om en seriös sakdebatt, vilketjag beklagar.Herr talman! När det gäller det svenskajordbrukets anpassning till EU kommer vi attfatta några beslut. Ytterligare beslut kommer, som jagtidigare sade, att fattas efter den debatt som kommerpå fredag. Det är synd att vi inte kunnat ha debattensamlad - jordbruksfrågorna är tillräckligtkomplicerade ändå. En sådan här uppdelning bidrarinte till att öka klarheten. Jag tillstår att jag själv varitbidragande till att det blivit så här. Orsaken är en starkvilja från oss i att verkligen ta dessafrågor på allvar, sätta oss in i dem och så långt det harvarit möjligt få gehör för våra krav - något som vitycker att vi har lyckats ganska bra med.Det är många som varit mycket aktiva för attförsöka påverka oss i den ena eller den andrariktningen - och då tror jag att det är en klok politikatt inte rusa i väg, utan kritiskt väga olikauppfattningar mot varandra.Avslutningsvis vill jag kommentera några av depåtryckningar som jag och andra i min riksdagsgrupputsatts för . Jag har pratatmed spannmålsodlare, avbytare, skogsägare ochmjölkbönder från norr till söder. Jag har träffat någraoch jag har fått mängder av brev. Jag har talat medLRF-avdelningar och länsstyrelsetjänstemän. De allraflesta samtal har varit givande och bra. Jag kännerstarkt för den oro som många små och medelstoralantbrukare hyser inför den kommandejordbrukspolitiken - jordbruket är en långsiktigverksamhet, som kräver tydliga och klara spelregler.Men den starkaste lobbyorganisationen av alla,LRF, som har ett stort ansvar för ja-resultatet ifolkomröstningen, har också ett stort ansvar för den ivissa stycken snedvridna debatt som förs om vadSverige har åstadkommit i förhandlingarna. Såintensiv har lobbyverksamheten från LRF varit attvissa av mina partikamrater här i har käntsig hotfullt bemötta när de inte utan vidare godtagitLRF:s argument. Ett sådant debattklimat är inte ägnatatt skapa långsiktiga lösningar för jordbruket utanexempel på en konfrontationslinje som i slutändenkommer att drabba det svenska jordbruket negativt.Flera av oss i riksdagsgruppen har fått brevoch fax med frågor av typen: "Kan du med gottsamvete säga att du medverkar till att gelivsmedelsproduktionen likvärdiga villkor ikonkurrensen med övriga ?" eller "Tycker duatt det är hederligt att frångå det som vifolkomröstat om?" Vi kommer atti ett antal debattartiklar ge våra svar på dessa frågor.Det är min önskan att ha bra kontakter med ocksåLRF, men då måste LRF inse att man numera är en iraden av intresseorganisationer och att de politiskabesluten fattas suveränt utifrån de politiskamajoriteter som kan skapas här i riksdagen.Anf. 109 () replik:Herr talman! Jag skall inte lägga mig i MaggiMikaelssons diskussion om lobbyorganisationer, mendet är uppenbart att den organisation som mest harlyckats påverka och det socialdemokratiska partiet.Man blir litet betänksam när man hör deneländesbeskrivning av EU som både på miljöområdet och när det gällerjordbrukspolitiken. Däri kanske man kan finnagrunden för hur den nuvarande jordbruksministernoch har fallit varandra i armarna ihanterandet av jordbruksfrågorna och relationen tillEU.Maggi säger att vi andra här nu ärivriga att engagera oss i processen för ett inträde i EU.Ja, vi är ivriga att göra det på ett positivt sätt. Vikänner inte samma uppgivenhet som MaggiMikaelsson, som slår ut med armarna och frågar hurvi skall påverka EU:s politik. Vi vill påverka EU:spolitik, och det är själva finessen med att gå in i EU.Jag är litet undrande över att nusäger om den svenska jordbrukspolitiken att vi skalllämna ett jordbruk som är på väg att bli världens bästaoch gå in i det reglerade EU-systemet. Blir MaggiMikaelsson inte litet betänksam mot bakgrund av attde svenska jordbrukarna faktiskt ville att Sverigeskulle gå in i EU? Det måste ha funnits något skäl fördet. Man ville komma in, men på vissa villkor. bli rättvist behandlad, och förutsättningarna förden rättvisan håller nu på att ryckas undan genomregeringens och agerande.Jag höll, herr talman, på att säga "kommandeagerande", eftersom jag blev än mer fundersam övernågra formuleringar i . Hon säger att vi har en debatt som äruppdelad , och honpåminner om att diskussionen om siffrorna kommerpå fredag. Jag efterlyste i min fråga till MaggiMikaelsson var de pengar som ochVänsterpartiet är beredda att medverka till att få framfinnsHon säger: Vi - också det är betecknande -återkommer i budgetpropositionen.Är det så? Kommer vi alltså att få ett sådant beslutpå fredag att på alla punkter som gäller siffror skallman återkomma i budgetpropositionen? Jag har enkänsla av att majoritetens beslut inte riktigt gick åt detprecisa hållet.Jag välkomnar debatten , och självklartvälkomnar jag också budgetdebatten.Anf. 110 ()replik:Herr talman! lyssnade kanske intehelt och hållet på det jag sade. Visserligen kanskeman kan kalla den syn jag har på EU:sjordbrukspolitik för en eländesbeskrivning.