prot · GH09110 · 1994-05-25 00:00:00 — Sådanauppgörelser kan vara viktiga, men de måste skeunder vissa bestämda former. Det är också märkligtatt inte har förmått granskaregeringsutövningen under krisuppgörelsen år1992.En annan fråga där KU borde ha gjort enytterligare kraftansträngning är granskningen avden förra regeringens information av den illegalakrutexport via DDR som företaget stått för.Det görs visserligen i betänkandet beskrivningar avutskottets tidigare arbete med frågan sedan år 1987och framåt. Men utskottsmajoriteten hänvisar baratill de kritiska uttalanden som tidigare gjorts omsvagheter i regeringens kontroll avkrigsmaterielexporten.Det har enligt min mening kommit delvis nyauppgifter genom boken somkunde ha föranlett utskottet att gå vidare ochbegära uppgifter från t.ex. om vad det vissteoch vad regeringen eventuellt visste om den illegalakruthandeln . Denna bok bygger påmaterial som man har fått fram i forna DDR ochsom blivit tillgängligt efter murens fall.Det är litet märkligt att EU-frågan inte ägnas störreuppmärksamhet i granskningsbetänkandet.Visserligen har utskottet utrett hur förberedelsenför tillsättningen av de bortåt tusen tjänstemän ochsvenska befattningshavare i EU-apparaten skall gåtill. Också på några andra ställen berörs EU-anpassningen och EES-samarbetet. Men vi kanfundera på vad detta relativa ointresse för EU-frågan beror på.Ur konstitutionell synpunkt finns givetvis mångafrågor att ställa. De har också ställts, t.ex. isamband med EES-propositionen. Jag menar attEU-medlemskapet kommer att innebära högstpåtagliga förändringar i hur lagar och förordningarbereds. Man kan fråga sig om regeringen haransträngt sig tillräckligt för att det svenskasamhällslivet i hela dess bredd skall komma med iden beredningsprocess som pågår inom ramenför EES-avtalet.Det kommer säkert att finnas anledning attåterkomma till dessa problemställningar. Vi fyraEU-motståndare som ingår i konstitutionsutskottetfår ta på oss en del av skulden till att vi inte varitmer aktiva och med ytterligare begäran omgranskning drivit denna fråga framåt.Fru talman! Jag skall avslutningsvis beröra enytterligare frågeställning som hör till dessa förstatio områden, nämligen frågan omkonsekvensanalyser. Det sägs på ett ställe ibetänkandet att trafikutskottet anser attkonsekvensanalyserna av regeringenspropositioner om trafikens infrastruktur måsteförbättras. Man säger också att det politiskainflytandet måste stärkas. Konsekvenserna avjärnvägs- och vägbyggen måste klarläggas bättre,menar trafikutskottet. anser att detinte sällan finns uppenbara brister när det gällerförekomsten och utformningen avkonsekvensanalyser i propositioner.Nu har ställt sig bakom rätt omfattandesatsningar på just trafikensinfrastruktur. Man räknar med att staten skall satsai storleksordningen 100 miljarder på detta område.Man kan fråga sig om har fattat debesluten utan att ha fullt klart för sig vilkakonsekvenser dessa investeringar kommer att få.Fru talman! Jag vill slutligen yrka bifall till minmeningsyttring vad avser avsnitten 12 och 15. Jagåterkommer senare i debatten till dessa avsnitt.Anf. 20 ():Fru talman! Jag hajade till litet grand när jaglyssnade på närhan beklagade sig över den besvärliga ställning somhan hade genom att ha den avgörande rösten iutskottet och likaså en del av ansvaret föravgörandet i . Det är glädjande att hanansluter sig till vad jag tror att i övrigtanser.Fru talman! I sin granskning harkonstitutionsutskottet kunnat konstatera att det iregeringskansliet detta år fanns125 politiskt tillsatta tjänstemän av vilkahuvuddelen var s.k. politiskt sakkunniga. Enbetydande del av dessa sakkunniga var och ärknutna till statsrådsberedning.Det som utskottet i sin granskning särskilt funnitanledning att närmare undersöka är hur fyra avdessa politiskt sakkunniga vidstatsrådsberedningen utfört sina arbetsuppgifter.Dessa fyra ingår i en särskild utredningsenhet ochrepresenterar vart och ett av de i regeringeningående partierna. De är lokalmässigtsamgrupperade och betecknas som dengemensamma utredningsenheten.Dessa personer är anställda i enlighet med de avtalsom gäller för informationssekreterare och politisktsakkunniga inom . De har att tafram bakgrundsfakta och argument samt görasammanställningar om regeringens politik på deolika sakområdena. De skall regelbundet försestatsråd, statssekreterare, m.fl. med underlag sombeskriver regeringens politik på olika områden.De skall ta del av och analysera riksdagspartiernasförslag, som de presenteras i riksdagsarbetet,offentliga framträdanden, kongressmaterial, m.m.,och de skall vara statsråden behjälpliga med att tafram underlag för tal, rapporter ochdebattsammanställningar. Sammanfattningsvis kandet sägas att de behövs för att utföra det merlångsiktigt inriktade politiska analysarbetet.Som ett led i detta arbete var det naturligt att debevakade den socialdemokratiska partikongresseni och fortlöpanderapporterade om denna kongress tillregeringskansliet. Det är naturligtvis ingentingkonstigt i det, tvärtom. Det är naturligt att partierpå olika sätt försöker bevaka varandra för att fåfram information.Det som däremot var anmärkningsvärt var att dessafyra politiskt sakkunniga i statsrådsberedningen nuplötsligt uppträdde som journalister somrepresenterade var sin politiska tidning. Tre avdessa personer hade efter framställan frånrespektive tidskrift chefredaktör fått ackreditering.Den fjärde uppgavs representera en tidning från sitteget politiska parti.Eftersom de var journalister och företrädde var sintidning skulle man kunna förutsätta att de vartjänstlediga från sitt vanliga arbete eller hadesemester. Men så var inte fallet. Utskottet har i singranskning funnit att de inte var tjänstlediga, ellerlediga på något annat sätt, när de befann sig pådenna partikongress och tog del av det arbetet. Defick inget löneavdrag. De hade inte semester.Regeringskansliet hade t.o.m. stått för resa, hotelloch traktamentsersättning.Utskottet har funnit att det är angeläget att man påregeringskansliet klarar ut på vems uppdrag depolitiskt sakkunniga arbetar. Det konstateras ocksåatt oklarhet i vissa fall kan uppstå. Det äruppenbart att en sådan osäkerhet rådde vid detaktuella tillfället. Utskottet konstaterar att depolitiskt sakkunniga spelar en viktig roll iregeringsarbetet, att varje statsråd bör ha en storfrihet att tillsätta de politiskt sakkunniga ochbestämma deras arbetsuppgifter, men det är viktigtatt uppgifterna då har ett direkt samband medstatsråden och regeringens politiska arbete. Dettakan naturligtvis innebära att resultatet av det arbetesom de politiskt sakkunniga utför kan komma tillanvändning i den egna partiorganisationen. Mendet är en helt annat sak.Utskottet är enigt. Det som utskottets ordförandesade i sitt inledningsanförande förtjänar attupprepas, dvs. att utskottet i åtskilliga ärendenfaktiskt är enigt. Utskottet är enigt om att det börklaras ut vilken roll de politiskt sakkunniga spelaroch vilken uppgift de har när de exempelvis bevistaroppositionspartiers kongresser. Är de journalister,politiskt sakkunniga eller någonting annat?Jag konstaterar, som sagt, med tillfredsställelse attutskottet i det här fallet är enigt i sin bedömning.Anf. 21 ():Herr talman! Jag kommer i mitt anförande attberöra tre områden i den administrativagranskningen. Det gäller författningsutgivningen,skrivelser och förekomsten avkonsekvensanalyser i regeringens propositioner.Jag vill inledningsvis understryka att jag anser attjust detta arbete är av stor betydelse för demokratinoch arbete. Dessa ärenden skapar interubriker i tidningar, radio eller TV, men för vårtfortsatta arbete i riksdag är de avutomordentligt stor betydelse.Utskottet har, som sagt, granskat regeringensförfattningsutgivning . Årets granskninghar visat att antalet författningar som har utkommitmindre än före ikraftträdandet, ijämförelse med , har minskat från till34 %. Utskottet har noterat denna minskning framhålla att antalet sent utkomnaförfattningar är alldeles för stort. Detsade också i sitt anförande. Detgäller för oss att hålla tummen i ögat på regeringeni detta avseende, och det gäller att sätta stopp så attdetta inte rakar i höjden igen.Under 1993 skickade regeringen också ut 33 s.k.rättelseblad till tidigare utkomna författningar. Detskall jämföras med att man skickade ut 17rättelseblad , vilket bara det är alldelesför många. Författningsarbetet måste bedrivas meden sådan omsorg att behovet av rättelserminimeras.Av bil. A 4.2 framgår det också att avUtbildningsdepartementets författningar harutkommit föreikraftträdandet. Det är anmärkningsvärt, herrtalman. Det är på tok för många. Jag tror att vimåste sätta utbildningsminister ochstatsrådet på skolbänken så att detblir bot och bättring på Utbildningsdepartementet.Herr talman! När det gäller skrivelservill jag understryka vikten av att det görs enuppföljning av beslut. Det är viktigt förriksdagen och utskotten. I detta arbete harregeringens skrivelser också en viktig funktion. Därskall man redovisa hur man arbetar med deskrivelser som man har fått från riksdagen.Jag vill särskilt belysa två av skrivelserna, som ävenhar varit föremål för en särskild granskning. Denförsta gäller regeringens handläggning av fråganom bevakning och säkerhet vid Statenskonstmuseer. Ett enigt utskott har påtalat vikten avatt skrivelser till regeringen förs vidaretill myndigheter och utredningar som berörs avriksdagens ställningstaganden.I skrivelse 1991/92:350 om vapenfritjänst som museivakt gav till känna attdenna fråga skulle utredas. Men den här skrivelsenkom aldrig till den sittande , utanden fastnade på Försvarsdepartementet.Det andra ärendet som jag vill belysa gällerregeringens handläggning av frågan om översyn avbestämmelserna om bostadsarrende.I skrivelse 1990/91:194 gavs regeringen,med anledning av en motion av , tillkänna om en översyn av bestämmelserna ombostadsarrende i syfte att gearrendeorganisationerna förhandlingsrätt.Inte förrän ärendet blev föremål för granskning ikonstitutionsutskottet anmäldeJustitiedepartementet att man tidigast under senaredelen av våren skulle skriva direktiv för en störreöversyn angående arrendelagstiftningen.Utskottet säger i sin bedömning att man utgår frånatt regeringen påbörjar detta arbete.Utskottet uttalar också enigt vikten av attregeringen behandlar skrivelser utanalltför stor tidsutdräkt.Detta ärende har faktiskt blivit behandlat allt försent. Det har gått regeringen fickskrivelsen från . Man kan därför påstå attdet har gått . Det kan interiksdagen acceptera. Det måste till en annanordning, och framtida regeringar måste arbeta medriksdagens skrivelser på ett bättre sätt.Jag skall nu gå över till konsekvensanalyserna ipropositionerna. Flera av utskottets ledamöter harberört detta.Jag vill börja med att läsa ett citat:''Tillkomsten av en ny lag eller ändring i enbestående måste vara väl förberedd. Därmed börlagarna få sådan kvalitet att snara ändringar inteblir nödvändiga. Då kan medborgare -- ochrättstillämpande organ -- sätta sig in i vad den nyaregleringen innebär. När lagar ändras hastigt blirresultaten ofta att de är illa förberedda och fungerardåligt, att de skapar stora praktiska problem isamhället och slutligen att de skadar respekten hosmedborgarna för lagar, myndigheter och ytterstlagstiftaren. Lagändringar till de enskildas nackdelfår aldrig genomföras så hastigt att enskildadrabbas av rättsförluster. Det är nödvändigt attvarje förslag till ny lag åtföljs av en ordentligutvärdering av konsekvenser och kostnader förenkilda individer, företag och statsmakterna. ''Ni kanske undrar vem jag citerar. Jag skall be att fåavslöja att jag citerar statsminister. Dettasade m.fl. i en riksdagsmotion1990/91:K216 från den 16 januari 1991.Tyvärr verkar det här kravet inte gälla en regeringledd av statsminister , förkonstitutionsutskottet har vid flera tillfällentidigare granskat det här med konsekvensanalyserav våra lagförslag. Vid årets granskning har vi ocksåfunnit att det råder brist på konsekvensanalyser.Genom en del av övriga utskotts yttranden får manklart för sig att vissa propositioner har varit kemisktrena från konsekvensanalyser.Årets granskning visar alltså på fortsatt storabrister. Det har föranlett ett enat utskott att uttala:''Generellt anser utskottet att det finns utrymme förförbättringar. ''Av uppgifter inhämtade från Finansdepartementetframgår att regeringen övervägeroch planerar ett antal åtgärder som skall resultera ibåde fler och bättre konsekvensanalyser. Medtanke på motioner är det märkligt att dehär övervägandena inte kom till stånd förränkonstitutionsutskottet påbörjade sin granskning.Eller var det så att m.fl. inte avsågborgerliga regeringar?Flera av utskott har varit eniga ikritiken, som jag tidigare nämnde. Det framgår avbilagorna i årets granskningsbetänkande.Herr talman! Ännu en gång:Konstitutionsutskottets administrativa granskningär viktig för och den är viktig fördemokratin.Anf. 22 (nyd):Herr talman! Det är olyckligt att utskottetsordförande inte är på plats. Jag riktar mig främst tillhonom. Det är bara att hoppas att protokollet kanleda någon vart, om nu intedyker upp.I sitt inledningsanförande nämndekonstitutionsutskottets ordförande att utskottet iavvaktan på vissa utredningar förpassat sjugranskningsärenden med anknytning tillbankkrisen till handläggning i KU under hösten1994.Jag inlämnade den 18juni 1992, alltså för snart tvåår sedan, en anmälan till KU gällandefinansministerns och näringsministernshandläggning av informationen kring regeringensbegäran om 5 respektive tillNordbanken.Bakgrunden till min anmälan var att såväl utskottsom riksdag här ställdes inför ett beslut om etttillskjutande av dessa stora belopp utan tillgång tillnågon relevant information. På min begärangenomfördes dock en hearing med ordföranden iNordbanken, , ochrepresentanter för . Då hävdade för övrigt BjörnWahlström att de av regeringen föreslagna 5miljarderna skulle räcka för att återställa denekonomiska balansen i Nordbanken -- tala omfelbedömning och ansvar!Ny demokrati kritiserade då i riksdagsdebatten denbristande dokumentationen och underlaget förbeslutet om de 5 miljarderna. Vi framförde ävenkrav på en grundlig utredning. Våra förslagavstyrktes respektive avslogs av utskott ochkammare. Våra farhågor för den finansiellautvecklingen besannades då Nordbanken ett halvårsenare begärde, och fick, ytterligare ettkapitaltillskott på 20 miljarder kronor.Regeringens huvdsakliga motiv förkapitaltillskotten till i första hand Nordbanken varatt bankväsendet måste garanteras.Förtroendekrisen för gentemot utlandetskulle annars anta enorma proportioner. Det må såvara! Men i skydd härav kom regeringen med sinhemställan till utan någon relevantinformation. För den här informationsbristenmåste finansministern och näringsministern ta detyttersta ansvaret.Jag anser att denna fråga och min anmälan till KUinte behöver sammankopplas med pågåendeutredningar om bakgrund och orsaker tillfinanskrisen.Jag finner det synnerligen anmärkningsvärt att KUunder de här två åren inte har hanterat minanmälan, och jag beklagar att Ny demokratisrepresentant i utskottet inte lyckats föra uppfrågorna på dagordningen.Min fråga går till som KU:sordförande, och jag hade varit tacksam om han härhade kunnat utveckla motiven till den här flagrantalångbänken gällande min anmälan avfinansministern och näringsministern för bristandeinformation i det påtalade sammanhanget -- inordbanksaffären.Som jag ser saken är det principiellt viktigt att denhär typen av frågor inte förlorar sin aktualitetgenom handläggningen i KU.Vissa uttalanden av statsråd(avsnitt 11)Anf. 23 ():Herr talman! har granskatfyra anmälningar som avser vissa uttalanden avstatsråd. Även om utskottet blivit helt enigt vill jagkort kommentera anmälningarna och skälen till deskrivningar som vi har gått med på.Inledningsvis vill jag säga att jag tycker att det ärpositivt att vi har uppnått enighet även där, somvice ordföranden tidigare sade, det hela kanuppfattas som en mild kritik mot vissa.Reglerna för vad ett statsråd får säga och inte sägakan naturligtvis inte vara orimligt snäva. Vi tyckerändå att det är viktigt att gränserna sätts så att dessasedan inte överträds. Syftet med utskottetsskrivningar kan väl sägas vara att förtydligavar rågången skall gå.Två av de anmälningar som vi nu behandlar avseruttalanden om rättsavgörande. Det gäller delsjustitieminister uttalande i TV i ettenskilt rättsfall, dels statsrådet angående yttrandeom Öresundsbroprojektet.Utskottet vill i detta sammanhang framhålla attdomstolarnas självständighet är en av grundernaför rättsstaten. Med hänsyn härtill bör statsrådenvisa största återhållsamhet när det gäller att uttalasig om rättsavgörande i enskilda fall eller att görauttalanden som kan uppfattas på detta sätt.Utskottet skriver vidare: ''Uttalanden omrättsskipningen kan utgå från enskilda fall menslutsatsen måste ges en allmän innebörd om intemisstanken skall uppstå att ett statsråd velatpåverka domstolarnas avgöranden. ''Beträffande uttalande har hennesavsikt, enligt utskottets bedömning, inte varit attpåverka . Utskottet vill ändåframhålla vikten av att en justitieminister ärutomordentligt försiktig och återhållsam isituationer där justitieministern gör, eller förväntasgöra, uttalanden om fall som är föremål förprövning i domstol.Två av anmälningarna handlar om uttalanden varsöverensstämmelse med regeringens uppfattninghar ifrågasatts. Det gäller om kärnkraftverket i och vadhan sagt i samband med den planerade fastaförbindelsen över . Dessutom gäller detMargaretha uttalande om den norskavalfångsten.I fråga om förabetena till regeringsformen vill vipeka på att det förutsätts att regeringen somhuvudregel skall uppträda som en enhet. Mennågra formella regler som föreskriver enighet dåenskilda statsråd uttalar sig i frågor av politiskkaraktär finns inte. Utskottet vill dock härframhålla att ''uttalanden som uppfattas stå i stridmed regeringens officiella hållning kan skapaoklarhet och risk för komplikationer, särskilt omdet berör förhållandet till utländsk stat''.Uttalanden av statsråd som inom regeringenansvarar för den fråga som uttalandet gäller måsteockså bedöma att det måste anses ha en särskildauktoritet vad gäller regeringens hållning i sammafråga.Olof avsikt har väl inte varit att påverkaStatens kärnkraftsinspektion, och han harnaturligtvis rätt att uttala sig om säkerheten.Utskottet anser emellertid att sitt uttalande kan ha skapat oklarhet omregeringens hållning i sakfrågan.Anf. 24 Tredje vice talman ():Herr talman! Jag har bara några kortakommentarer. Enligt det styressystem vi har i vårtland får inte regering och riksdag lägga sig iavgöranden av enskilda ärenden i domstolar ochämbetsverk. Det förvånar ofta folk som klagar tilloss i KU. De tror att vi kan ingripa när det tyckeratt något galet har hänt. Men så styrs inte Sverige.Domstolar och myndigheter skall tillämpa ettregelsystem. Om vi tycker att tillämpningen intestämmer med avsikten skall lagar och andra reglerändras.Uttalanden som statsråd gör väcker särskilduppmärksamhet. För den skull är det viktigt attäven statsråd vaktar sina tungor så att de inte gerintryck av att de vill ge riktlinjer till förvaltning ellerdomstolar om hur enskilda ärenden skall avgöras.Det är först när ett ärende besvärsvägen kommertill regeringen som regeringen kan lägga sig i.Detta utgör naturligtvis ibland en besvärligbalansgång för statsråd att gå. Statsråd måstekunna, bör och skall delta i den allmänna politiskadebatten. Det kan vara svårt att undvika att i dendebatten illustrera vad man vill säga med hjälp avenskilda fall. Uttalanden kan tolkas på ett sådantsätt att de har avsett att ge vissa riktlinjer för hurmyndighet skall handla eller hur ett ärende skallavgöras. Med det regelsystem vi har i påområdet -- som är rätt unikt i världen och som vitycker är bra -- är det naturligtvis viktigt attkonstitutionsutskottet har ögonen på uttalandensom har blivit kontroversiella. Så småningomkommer som ett särskilt ärende statsministernsanförande om neutraliteten och Baltikum.Precis som sade är det riktigt attförutsätta att regeringen uppträder som en enhet, ivarje fall i sådana frågor där regeringen harfastställt en ståndpunkt på ett eller annat sätt. Detär klart att den balansgången är särskilt knepig i enkoalitionsregering. Även i arbetet i enkoalitionsregering, särskilt om partiledarna sittermed i regeringen, kan det finnas legitima krav fören partiledare att markera partiets speciella profil.De skall t.o.m. kunna hävda att de skulle agera påett visst sätt om de hade kunnat bestämma heltsjälvständigt.Jag är för min del ganska tolerant när det gällerstatsråds sätt att fresta på gränserna i sådana frågor.Jag tycker att om uttalar sigalltför rigoröst, kan det leda till att en nyttig politiskdebatt hämmas, i vilken även kontroverser inom enregering kan komma till allmän kännedom ochverka befruktande på det allmännameningsutbytet. Med anledning av ett av deärenden som har varit föremål för särskildgranskning, får vi tillåta även statsråd att skämtaeller att försöka att så göra.Anf. 25 ():Herr talman! ''Arma statsråd!'' Man kan inte låta bliatt tänka så ibland.Mycket ofta sticks en mikrofon under näsan påstatsråd, och de förväntas att uttrycka sig klokt,balanserat och konstitutionellt riktigt både underarbetstid och under fritid. Deras uttalanden skallvara så kloka och omdömesgilla att de klarar dengranskning som månader av nagelfarande underKU:s lupp utsätter dem för.Det är nästan egendomligt att statsråden överhuvud taget säger någonting med substans i och intebara hummar och gräver ned frågorna i allmännafloskler. Deras förmåga att för det mesta klara avatt kryssa mellan Skylla och Charybdis är likaimponerande som någonsin var!I år var fyra statsråd anmälda till granskning i frågaom uttalanden.Gun var med i diskussionen om ett rättsfalli TV som handlade dels om en vårdnadsdom somvid inspelningstillfället hade trätt i laga kraft, delsom ett brottmål. Justitieministern uttalade sigendast om den lagakraftvunna domen och inte ombrottmålet. Därmed är det naturligtvis ostridigt såatt det inte kan påstås att hon på minsta sättpåverkat utgången av det inte avgjorda målet.Inte heller statsrådet uttalande iett pressmeddelande om Vattendomstolensyttrande till regeringen överÖresundsbron får någon som helst kritik avutskottet. Någon avsikt att påverka domstolentycks inte ha förelegat.Utrikesminister regeringen vid statsbesöket i ijuni 1993. Vid en presskonferens som egentligenskulle behandla internationella frågor fickMargaretha frågan om den svenskainställningen till norsk valfångst. Hennes svar låghelt i linje med den hållning som tidigareintagit, och någon anledning till kritik på dennapunkt finns alltså icke.Slutligen har vi uttalande ifebruari 1994, som var litet lustifikt, om eneventuell hopkoppling av ochBarsebäcksverket från dansk sida -- ett byte mellanett stängt och en bro, så att säga.Statsrådet har framhållit att uttalandetvar en personlig synpunkt och inte en uppmaningtill och än mindre ett uttalande om vadSverige borde göra.Utskottet finner att det måste anses vara långsöktatt tro att haft för avsikt att påverkaSKI, och det finns alltså ingen som helst anledningatt rikta kritik mot yrkar bifall till utskottets hemställan i alla delar.Anf. 26 ():Herr talman! får KUgranskningsanmälningar av denna typ. Dessagranskningar föranleder alltid, långa, ingående ochprincipiella diskussioner om var gränsen skall gå.Jag talar inte om de mycket tydliga fall someventuellt kan finnas men som sällan uppträder,nämligen där de legala gränserna tydligt överskrids.Det är ytterst sällan statsråden överskrider delegala gränserna för sin maktutövning. Nej, dethandlar om just vad statsråden kan tillåtas säga iegenskap av framstående politiska företrädare ochinte sällan som partiledare.Konstitutionsutskottet har tidigare uttalat att det ärstatsrådets avsikt med uttalandet som skall fällaavgörandet när KU gör sin bedömning. I sådana fallgår det alltid att se uttalanden från två håll.