prot · GH0987 · 1994-04-13 00:00:00 — 26:72 m, 26 fp, 26 c, 24 kds, 1 -Frånvarande:15 s, 8 m, 5 fp, 5 c, 2 kds, 1 nyd, 4 v, 1 -Övriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.NU16 Företag med statligt ägandeMom. 1 (privatisering av statligt ägda företag)1. utskottet2. 1 (s)3. res. 2 (nyd)Förberedande votering:133 för res. 122 för res. 2152 avstod42 frånvarandeHuvudvotering:Kammaren biföll utskottets hemställan genomuppresning.Mom. 2 (avsättning av mark tillnaturvårdsändamål)1. utskottet2. 3 (s)Kammaren biföll utskottets hemställan medacklamation.Mom. 4 (statliga företags ansvar för närservicen)1. utskottet2. 4 (s)Kammaren biföll utskottets hemställan medacklamation.Övriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om samlad voteringPå förslag av andre vice talmannen medgavkammaren att lagutskottets betänkanden LU12,LU16, LU17 och LU20 samt justitieutskottetsbetänkande JuU19 fick avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.6 § betänkande1993/94:LU12 Stiftelser (prop. 1993/94:9).Anf. 76 PER ():Herr talman! I lagutskottets betänkande nr 12behandlas regeringens proposition om stiftelser. Ipropositionen framläggs ett förslag till stiftelselagsom innehåller en utförlig civilrättslig reglering avstiftelseinstitutet.Föreliggande förslag har varit föremål förbehandling , då Stiftelseutredningentillsattes. Noggranna överväganden i utredning ochdepartement har föregått det ärende som vi nubehandlar. Stiftelserna har en stor omfattning i vårtsamhälle, och det är därför inte tillfredsställande attvi haft det osäkra rättsläge som har rått. Entidsenligare civilrättslig reglering av stiftelserna ärnödvändig och önskvärd.Lagutskottet har under sin behandling avpropositionen funnit att förslaget till stiftelselag istort svarar mot de krav som kan förväntas och attförslaget utöver den civilrättsliga regleringen ocksåskärper kontrollen över stiftelserna. Men visocialdemokrater har haft anledning att på någrapunkter ge uttryck för avvikande uppfattningar,och till dessa återkommer jag senare.Utskottet har dock funnit det anmärkningsvärt attpropositionen saknar konkret förslag och inteanvisar hur anslagsberoende verksamheter skallhanteras i samband med lagens föreslagnaikraftträdande.Vi socialdemokrater anser att det framför allt urprimärkommunal och landstingskommunal aspektär angeläget att frågan får en lösning medstiftelselagens ikraftträdande. Den uppfattningenhar vi framfört i vår motion. hargivit uttryck för motsvarande uppfattning.Det känns därför bra att ett enigt lagutskottbeslutat att föreslå att ikraftträdandet avstiftelselagen senareläggs till den 1 januari 1996.Det gör det möjligt för regeringen att återkommamed ett förslag till rättslig reglering avanslagsberoende verksamheter, exempelviskulturverksamheter, som inte bör bedrivas iförvaltningsform. En reglering kan då träda i kraftsamtidigt med stiftelselagen.I propositionen föreslås att en stiftelse inte skall fålämna penninglån eller ställa säkerhet till förmånför stiftare eller förvaltare -- s.k. låneförbud. Iskälen för förslaget sägs bl.a. att det många gångertorde ligga nära till hands att en sådan möjlighetskulle utnyttjas till skada för stiftelsen.Vi socialdemokrater anser i likhet medutskottsmajoriteten att en generell möjlighet förstiftaren att disponera över låneförbudet och att hamöjlighet att ställa det åt sidan genom en föreskrifti stiftelseförordnandet i alltför hög grad skulleurholka stiftelsebegreppet och dess grundläggandeprincip, dvs. att stiftelseförmögenheten skall varaavskild.Däremot anser vi att det finns skäl som talar för attstiftelser bildade av kommun ellerlandstingskommun bör undantas frånlåneförbudsbestämmelserna. Det skulle bl.a. göradet möjligt att använda s.k. internbanker genomvilka temporära överskottslikvider kan placeras påett för stiftelsen fördelaktigt sätt.Vi anser att den risk för missbruk till skada förstiftelsen som tas upp i propositionen inte finns. Ipropositionen hänvisas också till bestämmelser iaktiebolagslagen. Vi tycker att det är på sin plats attpåpeka att det finns undantag i 12 kap. 7 § som istort överensstämmer med det vi förordar.I reservation 1 har vi därför föreslagit att regeringenbör utforma förslag till undantagsreglering som görundantag från låneförbudsbestämmelserna möjligt.Förslaget bör föreläggas innanstiftelselagen träder i kraft.I lagförslaget finns bestämmelser om ändring avföreskrifter i ett stiftelseförordnande som i sakmotsvarar vad som gäller enligt permutationslagen.Huvudregeln är att permutationsåtgärden inte fårvidtas utan tillstånd från Kammarkollegiet.Vi socialdemokrater delar utskottsmajoritetensuppfattning om att bestämmelserna ompermutation motiveras inte minst av respekten förstiftarens vilja. Vi tycker att garantier för attstiftelsen skall kunna bestå och fullgöra det istiftelseförordnandet uttryckta ändamålet bör ges.Vi har dock den uppfattningen att det råder ettannat förhållande för stiftelser bildade avkommuner och landsting. Till grund för dennastiftelsebildning ligger ett beslut av kommunen attinrätta stiftelsen. Kommunen har också bestämt devillkor och föreskrifter som skall gälla för stiftelsen.Enligt vår mening finns det skäl som talar för attkommunen också i samma ordning bör kunnaändra och upphäva föreskrifter samt upplösastiftelsen. I reservation 2 föreslår vi därför attstiftelser som bildats av kommun inte bör omfattasav bestämmelserna i 6 kap.Lagförslaget reglerar också två former av stiftelsersom inte faller under den allmänna definitionen avstiftelsebegreppet. Den ena formen ärkollektivavtalsstiftelserna. För att enkollektivavtalsstiftelse skall föreligga krävs att deti stiftelseförordnandet är intaget ett kollektivavtalsom träffats mellan en arbetsgivarorganisation ochen central arbetstagarorganisation.Tillsynsbestämmelserna behandlarkollektivavtalsstiftelserna speciellt. Stiftelserna ärvisserligen årsredovisningsskyldiga men skall intevara föremål för återkommande kontroll. Detinnebär också att de inte skall behöva betala någontillsynsavgift.Kollektivavtalsstiftelserna är däremot, liksomandra stiftelser, registreringsskyldiga. Ipropositionen förordas att de stiftelser som ärregistrerade i stiftelseregistret skall åläggas atterlägga en årlig registreringsavgift. Storleken påavgiften föreslås bli föremål för utredning i särskildordning.Vi socialdemokrater anser att det med hänsyn tillkollektivavtalsstiftelsernas särskilda betydelse ochkaraktär finns anledning att särbehandla dessa ifråga om skyldighet att betala avgift förregisterhållning. Vi är av den uppfattningen att dei princip bör undantas från avgiftsskyldighet. Medhänsyn till att avgiftsfrågorna skall bli föremål förutredning vill vi markera vår uppfattning med enmotivreservation.I reservation 4 föreslår vi socialdemokrater attlagen om representation för samhället i vissastiftelser skall fortsätta att gälla även efter det attstiftelselagen trätt i kraft.I propositionen föreslås att nämnda lagstiftningskall upphöra. Denna uppfattning delas avutskottsmajoriteten. Motivet som framförs är attalla stiftelser som berörs avstyrelserepresentationslagen blirbokföringsskyldiga och skyldiga att upprättaårsredovisning. Årsredovisningen ochrevisionsberättelsen blir offentliga. Majoritetenmenar att det i enlighet med detta blir möjligt förvem som helst att skaffa sig inblick i hur dessastiftelser sköts.Syftet med lagen om styrelserepresentation är attmöjliggöra insyn för samhället i allmännyttigastiftelser som har mer än fem miljoner i tillgångaroch som till följd av att de har allmännyttigaändamål intar en gynnad ställning skattemässigtsett.Vi socialdemokrater anser att det är en väsentligskillnad vad gäller insyn mellan att sitta med i enstyrelse och att enbart ha möjlighet att i efterhandta del av årsredovisningar. Genom att ingå somledamot i en styrelse finns möjlighet attkontinuerligt följa och medverka i beslut omstiftelsens skötsel. Det är skälet till vår uppfattningatt behov av ett system med offentligstyrelserepresentation kvarstår även efter det attstiftelselagen har trätt i kraft.Herr talman! Med de motiveringar som jag harframfört yrkar jag bifall till de socialdemokratiskareservationerna 1, 2 och 4.Anf. 77 ():Herr talman! Jag yrkar bifall ienlighet med utskottets hemställan i betänkandet.Hemställan redovisas på s. 25 i betänkandet.Vi har som Per sade fått fram enlagstiftning efter årtionden av utredning. Vi serfram emot att den skall fylla en uppgift. Det ärväsentligt att den kompletteras med regler föranslagsstiftelser, och därför är vi överens om attskjuta på ikraftträdandet i förhållande till vad somtidigare var tänkt.Det råder ingen tvekan om att det är väsentligt atten lag görs så generell som möjligt för alla parteroch alla former av aktiviteter. Det gör att vi harsvårt att förstå de reservationer som fogats tillbetänkandet.Låneförbudet är till för att avskilja stiftelsensresurser så att ingen annan än stiftelsen skall kunnaförfoga över dem. Att i det läget göra undantag förnågra instanser på det sätt som socialdemokraternaföreslår kan inte vara riktigt.Vi upplever att kommuner och landsting medsina bankinstitutioner får ta hand om pengar somär tillgängliga inom kommunen och inte avskilda.Dessa pengar skall vara avskilda precis på sammasätt som för de andra stiftelserna.Samma argument kan göras gällande för andraverksamheter som har stiftelser och där det finnsbetryggande säkerheter. Om vi ser påkommunernas ekonomi i olika miljöer är kanskedessa säkerheter minst lika säkra som de som gälleri vissa kommuner.Permutation är sedan långt tid tillbaka vedertaget.Detta har gällt utan att vi har haft någon lag omstiftelser. Permutation skall ske av en oberoendeinstans. Det tycker vi är väsentligt.Vi har samma uppfattning omkollektivavtalsstiftelser och avgifter som i övrigt.Det skall vara generella regler.Vi har haft offentlig styrelserepresentation ibankerna. Jag vet inte om den insynen har gagnatsamhället, men vi ser resultatet. När man skall sepå verksamheter är det väsentligt att man har kravpå ordentlig redovisning. Det har vi här. Om någotär fel skall det ske ett ingrepp från institutionen ifråga.I korthet kan vi säga att vi i stort sett är överens omresultatet efter dessa årtionden. Det finns vissanyanser här, och dem har vi pekat på bägge två. Jagyrkar bifall till hemställan i betänkandet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §. )p7p > 7 § Fotografirättens integration iupphovsrättslagen, m.m.Föredrogslagutskottets betänkande1993/94:LU16 Fotografirättens integration iupphovsrättslagen, m.m. (prop. 1993/94:109).Anf. 78 ():Herr talman! Vi skall nu behandla lagutskottetsbetänkande 16. Det handlar om fotografirättensintegration i upphovsrättslagen, m.m.Med tanke på den debatt som fördes här ikammaren om fotografirätten den 4 juni förra åretär det glädjande att vi nu har ettutskottsbetänkande på bord därfotografer jämställs med andra konstutövare. Dettycker jag i alla fall och säkert vi som grupp också.Där får fotografier samma upphovsrättsliga skyddsom andra konstverk. Det är också glädjande attdet inte föreligger någon reservation i den delen.Ett enigt utskott erkänner fotografiet som enkonstart jämställd med andra konstarter.Herr talman! Det finns några frågor där utskottetär oenigt. De har föranlett två socialdemokratiskareservationer till det här betänkandet. Jag vill säganågra ord om dessa.En fråga som behandlats i vid ett flertaltillfällen är ersättningen till upphovsmannen vidvidareförsäljning av konst, s.k.'' droit de suite''.Orsaken är att kulturarbetarnas ekonomiska villkorinte är tillfredsställande trots att vissa insatser hargjorts från såväl stat och kommuner som landsting.De motioner som tagit upp frågan har avslagits avriksdagen med motiveringen attUpphovsrättsutredningens ställningstagande måsteinväntas. Så har man sagt förut.Nu vet vi att anser att detfinns starka skäl, både rättspolitiska och andra, attinom lagens ram förbättra bildkonstnärernasekonomiska villkor. Utredningen föreslog också ettersättningssystem vid vidareförsäljning av konstdär av försäljningspriset skulle tillfallaupphovsmannen. I proposition 1992/93:214 togs''droit de suite'' upp när det gällde ändringar iupphovsrättslagen. Något förslag omlagstiftningsåtgärder lades inte fram medhänvisning till att det inom EG pågick en studie aven reglering av rätt för konstnärerna till ersättningvid yrkesmässig vidareförsäljning. Det betyder attEG-kommissionens förslag skulle inväntas.Enligt vad lagutskottet nu vet har frågan om EG:sställningstagande till en harmonisering av reglernaom försäljning inte förts närmare en lösning underde år som gått. Det verkar inte heller som om ettbeslut i den riktningen kommer att fattas inom dennärmaste tiden. Vi socialdemokrater är därför intenöjda med utskottsmajoritetens skrivning om att viytterligare skall avvakta vad regeringen tänkergöra. I vår reservation 1 föreslår vi därför attUpphovsrättsutredningens förslag bör genomföras.Vi vill att skall ge regeringen detta tillkänna.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1.Den andra frågan jag tänkte ta upp gälleravbildning av konstverk. Frågan handlar egentligenom 24 § i upphovsrättslagen. Den säger att envarfår fritt avbilda konstverk som är stadigvarandeanbragt på eller vid allmän plats utomhus. Även härhar lagt fram ett förslagsom säger att konstverken fritt skall kunna avbildasendast om de inte utgör huvudmotivet på bilden.Regeringen har anfört att det inte finns skäl attinföra en särregel om fall när ett konstverk på ellervid allmän plats är huvudmotivet, t.ex. på vykortdär detta är mycket vanligt. Den uppfattningen harockså lagutskottets majoritet.I reservation 2 framför vi socialdemokrater attregeringen bör återkomma till riksdagenmed lagförslag i enlighet medUpphovsrättsutredningens förslag att det intelängre skall vara fritt att avbilda ifrågavarande typav konstverk om de utgör huvudmotivet föravbildningen.Herr talman! Jag yrkar även bifall till reservation 2i det här betänkandet.Anf. 79 ():Herr talman! Även jag och ser medtillfredsställelse att fotografirättens integration iupphovsrättslagen nu kommit till stånd. När detgäller den frågan har jag inget annat att kommamed än att yrka bifall till hemställan i betänkandet.Precis som föregående talare vill jag uppehålla miglitet mer vid frågan om ''droit de suite'', dvs.vidareförsäljningsersättning eller ersättning tillkonstnären när hans verk vidareförsäljs.Detta är en fråga som harmotionerat om . Jag tycker attargumentationen mot ''droit de suite'' har varitsynnerligen bristfällig. Vi har ju fått höra i flera årnu att lagutskottets majoritet och regeringeninväntar ett ställningstagande i EG. Det harpåståtts att det pågår ett arbete där för attharmonisera, dvs. komma fram till gemensammaförslag, när det gällervidareförsäljningsersättningar. Men några andraargument mot att införa detta i har vi intefått höra.Jag, och många med mig, har hävdat att detta är ettdåligt argument. Det s.k. arbetet inom EG har i detnärmaste varit obefintligt. Det har varit mycketsvårt att identifiera. Vi har också hävdat att detflesta av EG:s, numera EU:s, medlemsländer haren reglering om ersättning vid vidareförsäljning avkonst. Men det har inte hjälpt. Vi har fått leva medden här argumentationen.Nu erkänner lagutskottets borgerliga majoritet attdet nog inte är så mycket bevänt med detta. Detfinns ingenting som talar för att man kommer attkomma med förslag på området. Ibetänkandetexten markerar man också att det vorerimligt att vi i inför en sådan här möjlighetför att uppnå något slags rättslikhet.Nio av de tolv har som sagt ersättningför vidareförsäljning av konst, och inom Nordenfinns detta i både och , medanNorge har ett något annorlunda system. Vi är alltsåganska ensamma om att sakna en sådan ersättning.Man kunde tycka att det rimliga vore att utskottetföreslog bifall till de motioner som kräver ettinförande av den här regeln, ''droit de suite''. Dessvärre har lagutskottets borgerliga majoritet intehaft den politiska kraften att göra det, utan manhänvisar till att man utgår från att regeringen nuarbetar vidare med frågan och gör de erforderligaövervägandena.Herr talman! Jag beklagar detta. Om vi hade fåttreda på vad det är som gör att de borgerligapartierna här i motsätter sig en ''droit desuite''-princip i hade det åtminstone varitmöjligt för oss att föra en vidare diskussion. Dåhade vi kunnat diskutera de argument someventuellt hade funnits mot ett sådant införande,men är detta tyvärr inte möjligt, eftersom detsåvitt jag vet inte någonsin somdenna fråga har diskuterats i harframkommit några sådana argument.Jag beklagar detta, och jag ser det inte bara som enovilja hos de borgerliga partierna utan också somen politisk svaghet att de inte ordentligt vill ta tag iden här frågan.Jag yrkar bifall till reservation 1, som kräver ettbifall till de motioner som förespråkar envidareförsäljningsersättning.Jag vill, herr talman, litet kortfattat beröra ettproblem som faktiskt har att göra med det jag nysstalade om. Det är det problem som kan uppstå närett utskott skall behandla motioner vars politiskainnehåll egentligen ligger inom ett annat utskottsområde. Både frågan omvidareförsäljningsersättning och frågan omupphovsrätten till noter är ju egentligenkulturpolitiska problem. har lagutskottetbegärt in yttranden från kulturutskottet i vissaärenden, exempelvis i fråga om fotografirätten ochintegrationen i upphovsrättslagen. Man hardäremot inte gjort det i fråga om notproblemet i åroch inte heller när det gäller ''droit de suite''.Detta är litet beklagligt. Jag har all respekt för attlagutskottet inte har någon möjlighet att läggakulturpolitiska aspekter på frågorna utan att manhåller sig till det strikt civilrättsliga, men jag villändå påpeka att ärendena på så sätt ibland kanskeriskerar att inte bli vederbörligt behandlade ochuppmärksammade.Jag vill ta problemet med noter och tillgången tillnoter som ett exempel. Detta har tagits upp i enmotion av Per . Han har själv imotionen skrivit att han ser detta bl.a. som ettupphovsrättsligt problem. Utskottet behandlarfrågan utifrån upphovsrättsliga aspekter ochkommer fram till att så nog inte är fallet. Jag kaninte säga så mycket om detta.Det stora problemet, herr talman, när det gällertillgången på noter i landet kvarstår. Det är viktigtoch angeläget att behandla det problemet. Vi fårväl försöka återkomma i frågan genom att väckamotioner som kanske kan behandlas inom detutskott som är kompetent på området, dvs. i dettafall kulturutskottet.Anf. 80 ():Herr talman! Det här ärendet innebär att viförändrar våra regler efter förhållandena i de övrigaEU-länderna, och jag tycker att det beslut vi nuskall fatta är viktigt.Konstnärligt skapande är viktigt, inte bara för denstimulans det ger, utan det är faktiskt också enviktig tillväxtfaktor. Konstnärligt skapande ökarnämligen den kreativa massan och den kreativamiljön, och näst universitet och flyg betraktas detsom den viktigaste tillväxtfaktorn. Det görnaturligtvis att det är väldigt viktigt att ha ettlivaktigt kulturliv. Det innebär att konstutövareockså skall ha bra betalt, men det behöver inteinnebära att man skall ha ett onödigt krångel.När det gäller fotografier finns det ett par dilemmanatt ta hänsyn till. För det första: Vad är konst ochvad är inte konst? För det andra: När man har köptnågot, träffat ett avtal, skall det då gå att ändra i detefteråt? Denna fråga blir av alldeles specifikbetydelse när det gäller upphovsrättsreglerna,eftersom de gäller efter konstnärensbortgång. Om man plötsligt rör i ägarförhållandenmed retroaktiv verkan på ett sätt som köparenaldrig har kunnat förutse, kommer konsumentenlätt i kläm. Man måste därför vara varsam när manhanterar de här ärendena.Man skall också komma ihåg att glidningar i de häravtalen alltid är gynnsamma för de starkaproducentorganisationerna. Sådana glidningar kaninnebära att man efter det att någon har köpt ettkonstverk inför specialregler om att betalning skallske än då och än då, betalning för det somvederbörande trodde att han redan hade köpt.Sådana glidningar är också alltid till nackdel för deobefintliga konsumentorganisationerna, dvs. har i detsammanhanget ett väldigt viktigt ansvar.Man kan träffa avtal när det gäller konstnärligaverk, och om man i avtalen tydliggör vad som gällergår det före innehållet i lagen. Det är emellertidväldigt svårt för den lilla enskilda människan attskriva den typen av avtal, medan däremot de starkaproducentorganisationerna, fotograforganisationeroch andra, är skickliga och kunniga i att tillgodosesina intressen.Det är bra att den här lagen talar om att det finnstvå typer av fotografier. Det är fotografier som ärkonstnärliga verk, som har verkshöjd, och somingen annan än just konstskaparen kanåstadkomma. Sedan finns schablonbilder, beställdabilder, som i allra sämsta fall närmast handlar omrent kopieringsförfarande. Här har man gjort enbra avvägning. Man ger det konstnärliga fotografietfullt skydd, och de enklare bilderna avrutinkaraktär, som vem som helst kanåstadkomma, är mindre skyddade. Man väckeralltså inte liv i några förlorade rättigheter. Dockskapar man en viss retroaktivitet, eftersom manförlänger skyddet på bilder som inte har någonverkshöjd med . Men man återinför som sagtinga förlorade rättigheter, och jag tycker att det ärvettigt. Man får dessutom en enkel hantering,eftersom man kan vänta till efter det att bildentogs med att ta upp diskussionen om bilden harnågon verkshöjd eller inte.Låt oss titta litet på reservationerna. I reservation2 menar reservanterna att om man gör ett vykort aven staty skall skulptören få ersättning. I dessasammanhang blir det alltid fråga om glidningar.Nästa steg blir att arkitekten som har ritat husetbakom statyn naturligtvis har lika stor rätt att fåersättning för sitt konstnärliga skapande. För attinte tala om landskapsarkitekten, som har sattblommorna runt statyn -- naturligtvis skall ocksåhan ha ersättning för sitt konstnärliga skapande.Den ena konsekvensen följer på den andra.Någonstans måste man då sätta gränsen, för annarshamnar man i en glidande skala där man aldrig vetvar man slutar. Det finns konstnärligt skapande påså många sätt att det är omöjligt att sätta gränsen.Varför skulle inte landskapsarkitekten som satte ditblommorna ha ersättning för sitt konstnärligaskapande?Jag ställer frågan därför att jag inte tror att någonkan svara att landskapsarkitekten inte skall hanågon ersättning för sitt konstnärliga skapande.Jag tror att man bör tänka på vad harsagt. Krånglar man till saker för mycket och går förlångt, får man bara en backlash där allt tappas. Jagtror att det finns en risk för att man gapar efter förmycket och riskerar att tappa hela stycket.Vidare har vi frågan om ''droit de suite''. Det äråterigen ett glidande och tagande av äganderättenhos konsumenten. T.ex. kan konsumentens far haköpt tavlan, och den har hängt på väggen i 50 år.Plötsligt skall konsumenten börja betala tillarvingarna eller till konstnären för en tavla somredan fadern trodde att han hade äganderätten till.Det stör mig. Men jag förstår att de som inte tyckerom äganderätt inte är störda.Det som däremot även en kommunist borde kunnaförstå är att om det ges ersättning för ''droit desuite'' i , men det ges inte i flera andra , kommer naturligtvis konsthandeln inte attske i utan i de länder där sådana avgifterinte utgår. Det kommer dessutom att leda till attkonsthandeln kommer att ta hand om en liten delav försäljningen av äldre konst. I stället kommerhandeln att ske under täcket på olika sätt -- vilket ärlätt med konstverk -- eller så måste ett konstregisterupprättas i statlig regi där alla tavlor och fotografierav verkshöjd registreras, ungefär som aktier. Därsker en registrering för tavlan, och i samband medbetalningen för ''droit de suite'' måste det ske enomregistrering. Det är möjligt att göra, men jagtycker att det är att gå för långt. Därigenom skadashela frågan om en god ersättning till konstnärerna.Det är dessutom stötande att konstnärerna skullekunna göra stora vinster då går in i enlågkonjunktur.