prot · GI0928 · 1994-11-23 00:00:00 — 59 sändningstillstånd har fördelats.Av dessa ingår 22, mindre än hälften, i något nätverk.Dessa 22 tillstånd ägs av tre olika nätverk. är helt fristående från varandra. Det är alltsåen betydande mångfald som präglar detta område.Jag skulle vilja ställa en fråga till . Socialdemokraternas aktion på dettaområde har vållat stor oro, inte bara på de orter somnu skall förnekas rätten att lyssna tillreklamfinansierad lokalradio utan också på destationer som redan har fått tillstånd. Innebär det KurtOve säger här att också de 59 stationer somhar fått sändningsrätt skall behöva känna sig hotade?Är ni beredda att via skadestånd och vilka rättsligametoder det nu kan bli fråga om i det avseendet gåvidare och också stoppa deras sändningsrättigheter?Möjligheten i 2 kap. 12 § regeringsformen finnsför att en minoritet skall kunna förmå en majoritet attbesinna sig när den vill inskränkainformationsfriheten. Det var fullkomligt självklartför oss att använda den möjligheten i det härsammanhanget.Anf. 27 ()replik:Fru talman! Det var ändå ett medgivande från LarsLeijonborg att den nuvarandeyttrandefrihetsgrundlagen - i det här fallet 3 kap. 2 §- har en neutral formulering. sägervisserligen att hade en annan önskan. Dethar jag varit väl medveten om. Men diskuterar viden här lagparagrafen som den nu är utformad. Då ärdet uppenbart, vilket nu medger, attden har en neutral formulering och att det är fråganom en målsättningsparagraf.Då är det jag säger fullkomligt rätt. Då hindrarinte den här målsättningsparagrafen enriksdagsmajoritet att utforma de regler förfrekvensfördelning som den anser bäst uppfyllermålsättningen om vidast möjliga mångfald. Dettainnebär att har gett mig rätt på denpunkten.Då begriper jag ännu mindre att ärberett att försöka utnyttja 2 kap. 12 § iregeringsformen för att förvägra oss den rätt somgrundlagsparagrafen ändå ger oss. När beslutet omden här lagen fattades hade också vi mycket välkunnat använda 2 kap. 12 §, men vi ville inte göra det.Vi tycker att den här paragrafen i regeringsformen -som är en viktigt paragraf och som i vissa situationerär obestridligt betydelsefull - inte skall missbrukas.Lars medger nu att detta är enmålsättningsparagraf och att lagstiftningen på det härområdet är neutral. Jag tycker uppriktigt sagt att det ärett rent missbruk att då förhindra att den nyamajoriteten i får driva sin politik.Dessutom är det så, , att det vi villåstadkomma är mer mångfald och i reell meninglokalt förankrade radioföretag som är fria frånnätbildningar. Det är faktiskt en politisk målsättningsom stämmer bättre överens medyttrandefrihetsgrundlagen än det resultat som harblivit följden av det regelsystem som ni genomdrevtillsammans med bl.a. Ny demokrati.Mot den bakgrunden är det oerhört egendomligtatt utnyttja 2 kap. 12 § i grundlagen och förhindra dennya majoriteten i att driva sin politik i denhär frågan.Anf. 28 () replik:Fru talman! För mig är det uppenbart att dennareform har ökat mångfalden eftersom en miljonmänniskor lyssnar på dessa nya stationer.Vilka krav har på ökadmångfald? Är det att två miljoner människor lyssnarvarje dag?För åhörare till denna diskussion blir detnaturligtvis litet svårförståeligt eftersom orden harolika innebörd för debattörerna. Men, som jag beskrevi min förra replik, när socialdemokrater använderordet mångfald menar de i första hand det system sområdde förr då public servicekanalerna hade monopol.Om de menar monopol när de talar om mångfald harvi litet svårt att föra en begriplig diskussion.Jag medger att jag redan när jag ingick den härkompromissen insåg att socialdemokraterna skullekunna säga att de anser att privata kanaler inte står förnågon mångfald och att de därför skall dra in detillstånden. Jag insåg att den risken fanns. Jag trodde -det var därför jag ingick kompromissen - att man förskams skull drar sig för den slutsatsen. Men med den nya regeringen får jag erfara attden inte drar sig för detta. Den är beredd att tolkadenna paragraf så att man har rätt att både hindra nyatillstånd och att inskrida mot redan beviljade tillstånd,som jag har hört socialdemokrater säga. svarade inte på den frågan.Margot har ju framställts somungdomens minister i den nya regeringen. På TV i gårkunde vi se hur hon använder moderna IT-hjälpmedelför att kunna arbeta från sin hemort. En mycket stordel av ungdomar lyssnar på dessa kanalerom de har glädjen att bo på de orter där dessastationer finns. Jag kan inte förstå hur ett statsråd somkänner ett särskilt ansvar för ungdomarna skallinskränka deras möjligheter på det här sättet. Därförhar det förvånat mig att så ivrigthar applåderat den utskottsmajoritet som finns i dethär ärendet.Anf. 29 ()replik:Fru talman! Det ligger kanske litet utanfördebatten vem som appellerar mest till ungdomen,eller . Men om jagskall vara domare och försöka avgöra den tävlingentror jag nog att har gått segrande urden striden med tanke på valresultatet. Det är heltenkelt obestridligt att det förhåller sig på det sättet,många människor lyssnar på reklamradio äringet argument som kan bestrida det faktum att detnuvarande regelverket främjar ägarkoncentration ochnätverksbildningar. har ju varit med idiskussionen i utskottet. Där har vi sett material somvisar att det verkligen förhåller sig på det sättet.Fru talman! Här i min låda har jag 158ansökningar till de 23 frekvenser som skallutauktioneras . Jag kan försäkra LarsLeijonborg att det finns uppgifter i det här materialetsom visar att de nätverk som växer sig allt starkareinte kommer försvagas vid morgondagens auktion,om den genomförs. får gärna ta delav dem.Fru talman! Det här är kanske mitt sista inläggmot . Därför vill jag gärna säga att detfaktiskt finns två möjligheter att få stopp på dettaauktionselände. Den ena är att stödja majoriteten idagens votering och avstå från att på ett otillständigtsätt utnyttja 2 kap. 12 § i regeringsformen.Den andra möjligheten är att den som är chef förverket har lyssnat på den här debatten. Då har honfaktiskt möjligheter att inställa auktionen påganska goda grunder. Dels därför att det finns en bredmajoritet i riksdag, dels därför att det harvisat sig att det nuvarande regelsystemet går stick istäv med den proposition som antog våren1973. Med dessa sakförhållanden som grund bordeman kunna avlysa morgondagens auktion.Anf. 30 ():Fru talman! Det initiativ som densocialdemokratiska gruppen i konstitutionsutskottettog för att söka stoppa ytterligare utauktioneringar pårent kommersiella grunder av lokalradiostationer, föratt vinna möjlighet att se över lokalradiolagen, harvårt fulla stöd. Jag kan också ansluta mig till det somKurt har anfört i denna debatt.Denna utauktionering har ju inte lett till den storamångfald och den spridda ägarbild som man hadeavsett. Det hette i propositionen att den nyalokalradion skulle utformas så att antalet självständigaröster ökar väsentligt. Det hette vidare att man skullemotverka en utveckling mot ett fåtal centraltkontrollerade kedjeföretag och att det skulle skapasgoda förutsättningar för att de lokalradiosändandeföretagen skulle få en självständig och lokalinriktning.Av detta är egentligen inget uppfyllt, med någraundantag. Det finns en koncentration. Det finnsgemensamt ägda kedjeföretag vilka har skaffat sigflera tillstånd, sett över landet, trots att det hette attvarje ägare skulle få bara ett tillstånd.Bonnierkoncernen och står bakom fleratillståndsägare, och därigenom uteblir den lokalaförankringen.Anders , som har hållit ett inlägg men intenu är närvarande i kammaren, sade att ommajoritetens uppfattning skulle komma att gälla,kommer en del av inte att få tillgång till privatlokalradio. Jo, det kommer man visst att få, men efteren tid, nämligen den tid som det tar att komma framtill ett annat urvalssystem än det rent kommersiella.Björck och yttrar sig i ungefär sammariktning. varnar för ett samhälle däryttrandefriheten åter kommer i händerna på ett litetantal politiker och byråkrater. spär på medatt arbetarrörelsen säger nej till ökad frihet. Hanfrågar t.o.m.: Varför skulle det vara farligt att låtamänniskor välja vad de vill lyssna på? Han säger attsocialdemokrater och vänsterpartister avskyrvalfrihet.Men handlar det inte om att lyssnarna väljer detsom de vill lyssna på, utan det är faktiskt den som harmest pengar som får sändningstillståndet. LarsLeijonborg har för sig att den som är rikast också ärden som kan göra de bästa programmen, men någotsådant samband finns inte. Det är inte heller så att densom tror mest på sin egen idè är den som kan betalabäst för sig. Det är en ganska naiv liberal ståndpunktatt tro att marknadsmekanismen är så fullkomlig närdet gäller att fördela resurser.Leijonborg råkade också säga att han talade i egensak. Det ligger kanske någon dubbel sanningförborgad i det - vad vet jag.Faktum är att det gäller att skapa en valfrihet sominte bara är dikterad av de ekonomiska tillgångarna.Det gäller att skapa en valfrihet där även de som hargoda idéer och stor kunskap på radioområdet men litetmed pengar skall ha en chans att skapa radiostationeroch bidra till det massmediala utbudet. Det är ju dettasom skapar en verklig frihet. Det gäller kanske ettsystem där vissa kanaler trots allt måste erbjudaskommersiellt men där andra kanaler utbjuds tillorganisationer och enskilda på andra grunder.Vi borde få utreda principerna för detta. Men enminoritet i vill låsa möjligheterna härtill.Man vill inte att det skall finnas en möjlighet till ettnytt system. I varje fall fram till dess att vi får tillgångtill de allra modernaste systemen på radioteknikensområde, som t.ex. DAB, är antalet kanaler begränsat.Om man fördelar antalet kanaler bara efter principenatt den ekonomiskt starke skall få sändningsrätten, harman då faktiskt tillsett att yttrandefrihet heter pengar.Yttrandefriheten är mera värd än så och borde ocksåfördelas bättre. Jag yrkar därför bifall till utskottetshemställan.Anf. 31 () replik:Fru talman! Det är inte så att den som är rikast görde bästa programmen. Poängen med min syn är attden som gör de bästa programmen blir rikast, och jagtror att det system som vi har valt är det bästa för attpå den aktuella delen av frekvensområdet tillgodoselyssnarnas önskemål.Kenneth säger att vi bör söka oss fram tillett annat system, kanske där några kanaler bjuds utkommersiellt och andra till organisationer. Detta varjag med om att genomföra . Då införde vinärradion. En liten poäng i sammanhanget var attKenneth Kvists partivänner var emot det då, men manhar tydligen mognat på denna punktoch är nu för närradion. Intresserade föreningar sominte har så mycket pengar att de kan bjuda på etttillstånd har ju möjlighet att sända i närradion.Jag vill ge en eloge på en punkt:Han går längre än socialdemokraterna gör när detgäller att utforma ett alternativ. När motsvarandeärende behandlades under den föregående periodenhade till skillnad frånSocialdemokraterna i sin reservation ändå en skiss tillhur tillstånden skulle fördelas. Men om man rensarbort en del ord i denna kvarstår att tillstånden skallfördelas med en politisk eller byråkratisk metod.Då är vi tillbaka till huvudfrågan: Är det sannoliktatt lyssnarna därmed i högre grad får program som deuppskattar än med det nuvarande systemet? Jag trorför min del att vi har funnit en utmärkt mix, med flerapublic service-kanaler och många närradiostationer,och där det som återstår utbjuds på kommersiellavillkor. När man lyssnar på får manockså intrycket att man kanske kan ha gott hopp omatt även kommer att landa justdär.Anf. 32 () replik:Fru talman! säger trosvisst att densom gör bäst program blir rikast. Det är möjligt attmarknaden fungerar på detta sätt. Men för att visa gör bäst program måste man först få en chans attgöra program. Därigenom kan man bli rikast.Vid auktionstillfället avgör inte auktionsutroparenvem som har bäst förmåga att göra program. Då avgörauktionsutroparen enbart vem som redan är rikast,innan programmen sänds. Sändningsrätten går alltsåtill den som redan är rikast. Den som kanske ärväldigt skicklig på att göra bra program och skullelocka till sig mycket reklam och många sponsorer ochgöra sig rik får inte chansen, eftersom det finns storakoncerner på medieområdet som har nästan oändligaresurser. De kan trissa upp priserna på auktionernaoch därmed också få de sändningstillstånd som de villha. Det är det som frågan gäller. Yttrandefrihet blir enfråga om pengar, och det är en skam.Anf. 33 () replik:Fru talman! tillhör den hårda kärnai som alltid har försvarat de gamlavärderingarna i det partiet och som motsatte sig attk:et i vpk ströks. Han är såvitt jag förstår ideologisktinte för en marknadsekonomi på något område.Han skildrar helt korrekt hur det kommer att gå tilli morgon om auktionen blir av. Auktionsförrättarenger tillstånd till den som lägger det högsta budet.Situationen när det gäller allt nyföretagande är jusådan att ingen vet vilken affärsidé som kommer attlyckas, men den som kan få fram ett startkapital ochhar en stark affärsidé har också möjlighet att lyckas.Om man lyssnar till den allmänna debatten är detuppenbart att det är svårt för många människor attförstå själva tanken bakom auktionsförfarandet. Visom tror på auktionsförfarandet skulle ha en mycketlättare sits om ni som inte gör det hade ett alternativ.Då skulle det nämligen framgå att alternativet tilldetta fördelningsinstrument är ett politisktbyråkratiskt instrument. Då uppstår frågor: Varför kanman inte lägga in det här i närradion? Varför kan maninte låta svara för detta inom ramenför någonting som skulle kunna kallas för t.ex.allemansradion, om det ändå är det politiska systemetsom ytterst skall avgöra?Jag tror att många svenskar har uppskattat att vi nuvid sidan av public service-verksamheten ochnärradion, som jag uppskattar, också har fått den härreklamfinansierade radion. Jag är glad för att dettaminoritetsskydd i grundlagen finns. Då kan vi se tillatt den här auktionen trots allt kangenomföras.Anf. 34 () replik:Fru talman! Jag vet inte riktigt vad LarsLeijonborg har för information om Vänsterpartietsinterna debatter. Han borde kanske lyssna på litet merän ryktesspridningar i vissa borgerliga medier innanhan yttrar sig om hur personer har ställt sig i olikafrågor. Han har kanske några interna kanaler. Jagkänner i alla fall inte till dem, eftersom han beskrivermina åsikter på ett något märkligt sätt.Lars tillhör kanske inte den hårdakärnan - eller hur det var han uttryckte sig - iFolkpartiet. Men han tillhör i varje fall dem inomFolkpartiet som lär ha en frisinnad bakgrund eller somhar en ideologi vars grundare en gång uttalade attmånglarna måste ut ur templet. har nureviderat denna uppfattning, eftersom han tycker attmånglarna skall dominera radioetern. Jag tror i övrigtatt jag har klarlagt skillnaden mellan oss. Leijonborgförfäktar att det åt den som redan har skall vardagivet, medan vi säger att det måste till en rimligarefördelning också när det gäller rätten att använda detfria ordet.Anf. 35 ():Fru talman! Rubriken på mitt anförande borderätteligen vara: Vem förhalade egentligenlokalradions tillkomst?Jag vill passa på att opponera mot att beskriva socialdemokratisk mediepolitik. Detär både grovt insinuant och ovederhäftigt. Likauppskruvad som han har låtit i den här debatten likaresonabel har han faktiskt varit i de medieberedningarsom vi båda har haft tillfälle att arbeta i.Vår stiftade yttrandefrihetsgrundlag ochdet regelverk som omgärdar den tredje marksändakanalens är exempel på vad vi eftersträvar isvensk mediepolitik, dvs. konsensus, samsyn.De politiska partierna var ense om bl.a. attåsiktsreklam inte skulle vara tillåten i . Möjligenkan man säga att socialdemokraterna har varit mermåna om vårt kvalitetsmässigt högtstående publicservice-företag, , och om atttillräckliga licensmedel skall ställas till förfogande förverksamheten, men partigränserna är knappast skarpahärvidlag.I den beredning som föregickTV 4 diskuterade vi hur vi gemensamt i fortsättningenskulle ta oss an de reklamfinansierade friståenderadiostationerna. I den mån de inte inkräktade påSveriges Radios möjlighet att sända rikstäckandeprogram borde lediga frekvenser upplåtas så fort sommöjligt. Detta var givetvis ett sätt att vidgayttrandefriheten och ge konkurrens.Var fanns i det sammanhanget, , desocialdemokratiska förbudsivrarna?Hösten gick, men ingenting hände på radiofronten.I mars året därpå efterlyste jag och ien interpellation en radioberedning. Inte var väl dettaett sätt att förhala frågan från vår sida?I augusti snabbsammankallades en beredning somarbetade under tidspress - för att inte säga tidsnöd.Ingen gemensam överenskommelse om hur ärendetskulle hanteras hann då mogna fram.Propositionen som sedan lades fram sent på höstenvar ett hastverk fullt av motsägelser och ologiskaresonemang. I hände något unikt. Enborgerlig konstellation från kulturutskottet, med LarsLeijonborg som extra förstärkning, utsattepropositionen för en snabb ombearbetning. Nydemokrati spelade i detta avseende en nyckelroll.Av lokalradions 39 lagparagrafer ändrades intemindre än 22 sedan också konstitutionsutskottetskansli hade kopplats in.Vi socialdemokrater ansåg, trots dennagenomgripande bearbetning, att propositionen varotjänlig som grund för ett riksdagsbeslut.Ombearbetningen blev så omfattande att ingetlagförslag kunde läggas fram . Lagrådetgavs också möjlighet att ge sin syn på det nyaomarbetade förslaget. En huvudinvändning var attpropositionen förordade försäljning av tillstånden påauktion. Alla andra kompletterande möjligheter attfördela sändningstillstånden på avfärdades på det mestlättvindiga sätt. Det som regeringen stannade för, dvs.det rena auktionsförfarandet, att pengar skulle varadet enda utslagsgivande för att få tillstånd, visste manpå förhand skulle stöta på absolut motstånd frånSocialdemokraternas och Vänsterns sida. LarsLeijonborg hade den dåliga smaken att kalla Vänsternför våra kumpaner i sammanhanget. Yttrandefrihetenskulle enligt vårt förmenande inte vara till salu. Varfanns i detta läge någon vilja till konsensus mellanpartierna?Vi socialdemokrater ville trots allt inte i det dåuppkomna läget använda oss av den s.k.uppskovsparagrafen, 2 kap. 12 § i regeringsformen.Vi var i stället angelägna om att lokalradiostationernaskulle starta på ett riktigt lagreglerat sätt. Vi varmycket medvetna om att det rådde ett tillstånd därmånga privatradiostationer redan tjuvstartat sinareklamradiosändningar efter en lång utdragen väntan,och de hoppades undgå rättslig påföljd för detta.Vi socialdemokrater var angelägna om att fråganskulle avgöras snabbt. Ett sammanträde ägde rum den20 januari under den allmänna motionstiden.Att KU:s majoritet tar initiativ för att få till stånden stopplag som förhindrar auktionsförfarandet ochdärtill vill ha en parlamentarisk utredning som tar sigan nätverks- och koncentrationstendenser ochbulvanköp, borde mot bakgrund av vad jag har sagtinte förvåna någon. Det dröjer nog ett litet tag tillinnan man kan kalla den kommersiella radion för mediepolitisk succé, . 59 tillståndhar givits, varav 22 ingår i ett nätverk av något slag.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan i dettabetänkande.Anf. 36 () replik:Fru talman! Jag ber om ursäkt om ordet kumpanerhar en negativ biton för . Vi kansäga samarbetspartner.Jag tycker naturligtvis att det är önskvärt medsamförstånd i mediepolitiken. På detta område, sompå flera andra områden, bör aktörerna ha tillgång tilllångsiktigt hållbara regler. Därför är det olyckligt attdet har varit så mycket konflikter kringmediepolitiken.Nu har dessa konflikter varit någotmindre omfattande. Det är väl delvis ett resultat av detvakuum som har uppstått för att Socialdemokraterna -som motionärerna har påpekat - inte har haft någonmediepolitik.Jag tycker att det vore angeläget att vi fick enstörre samsyn. Det pågår en livlig diskussion inomsocialdemokratin om hur man t.ex. skall se på publicservice-företag. Jag tycker att det är mycket angelägetatt vi gemensamt skyddar public service-företag frånreklam. Jag hoppas verkligen att den delen avsocialdemokratin går segrande ur den internamaktkampen.Jag vill inte hålla med av att Socialdemokraterna har varit merangelägna än att slå vakt om publicservice-företag. , ochJan-Erik har alla från styrelsepositionerinom koncernen verkat också i det politiska systemetför att slå vakt om public service-företag. Vi kommeratt göra det även i fortsättningen. Däri tycker vi ingåratt motsätta oss tankegångar som finns inomsocialdemokratin att reklamfinansiera detta företag.Det är min förhoppning att Socialdemokraterna såsmåningom formulerar en mediepolitik och att denblir av ett sådant slag att det är möjligt att skapa bredalösningar.Anf. 37 ()replik:Fru talman! Jag kan konstatera att dämpat tongångarna väsentligt. Från att ha utdelatrallarsvingar sjunger han nu samsynens lov, både närdet gäller radio och när det gäller den övrigamediepolitiken. Därmed kan jag inte låta bli attförundra mig över varför varmotståndare till att rösta för att Pressutredningenskulle få tilläggsdirektiv. Man skulle väldigt noga gåigenom ägarkoncentrationen även på radioområdet.Lars gjorde ett stort nummer av RadioNord i början. Den typen av sändning är förbjudenenligt , som förbundit sigatt följa. har i en av sina utredningarföreslagit att vi även fortsättningsvis skall följakonventionen.Nu när har kommit är det någotbekant att erinra om att till dennariksdag motionerade om att Radio Nords...Anf. 38 får påminna om att repliken avser LarsLeijonborg.Anf. 39 () replik:Fru talman! Jag delar uppfattningen attkoncentrationstendenser på medieområdet bör hållasunder uppsikt. För att tala i klartext: Den maktpositionsom börjar få inom svenska massmedierär bekymmersam. Jag tycker att det är bra att vi för endiskussion om koncentrationsproblem.Anf. 40 ():Fru talman! hade vi enomfattande debatt om reklamfinansieradelokalradiosändningar. Kritikerna påtalade då riskenför ökad koncentration, oligopol ochmonopoltendenser, i stället för en ökad mångfald,lokal förankring och största möjliga yttrandefrihet.Den dåvarande regeringen viftade bort farhågorna.Man ville inte ha några spärrar motmediekoncentrationen. Detta var trots att vi redan dåhade sett en kraftigt ökad mediekoncentration inommånga områden. Stora företag som ochKinnevik har en stark ställning inom radio ochTV. De hade det redan tidigare.Nu har vi facit. Det har blivit en ökadkoncentration på många håll. Just de storakoncernerna har utvidgat sina möjligheter att tala ochsprida sitt ord, på bekostnad av en lokalt förankradlokalradio. Vi måste naturligtvis reagera. Så var juinte syftet, även om regeringen sade att man inte villeha några spärrar.Jag tycker att Socialdemokraterna har tagit ett brainitiativ genom att ta upp denna fråga till diskussion,för att se till att vi inte ytterligare förvärrarkoncentrationstendenserna inom medier.Det kanske märkligaste i debatten är de inläggsom har gjort här . Han har gjortuttalanden om att de som bjuder högst på auktionenkan göra den bästa radion, och att de som har mestpengar från början också skall ha rätten att tjäna mestpengar i framtiden.Det är där som problemet ligger. De som inte harkapitalstarka ägare och dessa resurser från början harinte samma förutsättningar. Jag tror aldrig att man kankomma i en sådan situation där alla har sammaförutsättningar ekonomiskt för att starta t.ex. enradiokanal. Men man kan göra någonting för attstoppa en ökad koncentration.Jag tycker att det vore rimligt att ta fram någonform av spärrar efter att man fått ett stopp på detauktionsförfarande som pågår. Jag utesluter inteheller att det blir ett auktionsförfarande även iframtiden. Men det kan då ske på andra villkor, därman inför sådana tydliga spärrar som jag är ute efter.Decentralisering, mångfald och lokal förankringmåste vara viktiga mål för lokalradioverksamheteninte bara i teorin utan också i verkligheten.