prot · GI0940 · 1994-12-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:40Måndagen den 12 decemberKl 10.00 12.56Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Justering av protokollJusterades protokollen från den 5 och 6 december.2 § Meddelande om information från regering-enTalmannen meddelade att torsdagen den 15 de-cember skulle statsminister information om frågan om bärgning av Estonia.Meddelande om uppskjuten voteringTalmannen meddelade att konstitutionsutskottetsmeddelanden KU15 och KU21, finansutskottets be-tänkanden FiU2, FiU3 och FiU4, lagutskottets betän-kande LU5, försvarsutskottets betänkanden FöU1 ochFöU2, socialförsäkringsutskottets betänkanden SfU6och SfU9, utbildningsutskottets betänkande UbU4,trafikutskottets betänkande TU3, jordbruksutskottetsbetänkande JoU9, näringsutskottets utskottets betän-kanden NU6, NU7 och NU11 samt bostadsutskottetsbetänkanden BoU7, BoU8 och BoU9 skulle avgöras iett sammanhang vid arbetsplenum onsdagen den 14december.3 § Kyrkliga frågorFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1994/95:KU15 Kyrkliga frågor (prop. 1994/95:80).Anf. 1 ():Fru talman! Jag vill först säga några ord om ut-skottsmajoritetens förslag när det gäller prästgårdarsom är bostad åt präst, utan som med kyr-kokommunala medel byggts om för annan använd-ning.Utskottsmajoriteten skriver att kyrkomö-te inte hade någon invändning mot den föreslagnaordningen beträffande tid för brytpunkt. 1994 årskyrkomöte föreslog 1932 som en lämplig brytpunkt.Det är möjligen att ta i. Att lägga brytpunkten i börjanav borde dock alla kunna ställa upp på. Dåtar man i stort sett bort behovet av ekonomisk regle-ring mellan pastorat och egendomsnämnder somskulle höra ihop med investeringar som gjorts i deaktuella fastigheterna - investeringar som betalatsmed kyrkokommunala medel.Hos de berörda egendomsnämnderna och pastora-ten är enigheten stor om att gränsen bör sättas långttidigare än . De pekar på olika skälför en tidigare brytpunkt. Med regeringens förslagkommer förvaltningen av ett stort antal f.d. prästgår-dar att fr.o.m. föras över från pas-toraten till egendomsnämnderna. Många av dessaprästgårdar har under senare årtionden byggts om avpastoraten till kanslilokaler eller församlingshem ellerför att kunna användas för annat kyrkligt ändamål. Deär i praktiken att jämställa med kyrkokommunalegendom. Pastoraten har alltså bekostat ombyggna-derna med skattemedel, och fastigheterna kan intejämföras med annan kyrklig jord som är avsedd att geavkastning.Jag kan utan överdrift påstå att utan dessa om-byggnader, som alltså bekostats med kyrkokommuna-la medel, skulle de flesta fastigheterna betinga ettmycket ringa värde.Egendomsnämndernas samarbetsorganisation ochpastoratsförbundet förordar tillsammans en tidigarebrytpunkt. Det gäller att få med tillräckligt många avde berörda fastigheterna som man bör und-vika en så att man får utredningssvårighe-ter. nämns som en lämplig tid-punkt. Jag tar det som ett kraftfullt stöd för mitt för-slag om den 1 janauri 1961. Jag yrkar alltså bifall tillreservation nummer 1.När det gäller arbetsgivarföreträdare i fråga omprästtjänster vill jag utöver de skäl för mitt förslagsom jag angett i motionen peka på ett mycket allvar-ligt praktiskt problem med att behålla nuvarandeförhållanden, nämligen problemet med olika perso-nalansvariga myndigheter i ett pastorat. hand-lar det om arbetsplatser med inte särskilt många an-ställda. Alltför ofta tas inte konflikter mellan prästeroch andra anställda, eller konflikter mellan prästeroch förtroendevalda upp . Ingen har, på lokalpla-net, ett samlande ansvar. får ofta inte enskännedom om förhållandena förrän det i praktiken ärför sent.Jag vill tillägga att jag inte föreslår någon ändringnär det gäller tillsyn över prästernasämbetsutövning. Jag är övertygad om att den föränd-ring jag föreslår måste genomföras; ju förr desto bätt-re.Till sist vill jag säga några ord om den kyrko-kommunala kompetensen. är en rik-stäckande öppen folkkyrka. Det är viktigt att männi-skor får möta en generös attityd från kyrkans sida. Detinnebär att det inte skall dras för snäva gränser när detgäller möjligheten att utan kostnad få del av de kyrk-liga handlingarna dop, konfirmation, vigsel och be-gravning i en församling som man har anknytning tillmen inte tillhör.I min motion hänvisar jag till en dom från rege-ringsrätten enligt vilken kyrkofullmäktige endast kanbesluta att de som tillhör församlingen kostnadsfrittfår del av de kyrkliga handlingarna. Det kan finnasmånga personliga band till en församling man tidigaretillhört. Det bör vara möjligt för varje församling attbestämma om en ordning som på ett rimligt sätt tarhänsyn till detta förhållande.Kyrkan som trossamfund får inte uppfattas som enså strikt byråkratiskt och formellt reglerad organisa-tion att inte ens beslutande lokala organ kan inta engenerös attityd. Det handlar ju endast om personermed en särskild anknytning till församlingen. vara en person som hela sitt liv bott i en försam-ling och som av någon anledning flyttat till en annanförsamling - det kan vara p.g.a. vårdbehov eller p.g.a.att barn eller andra släktingar bor där. Om den perso-nen dör skall han enligt utskotts-majoritetens förslag behandlas som vilken utsocknessom helst. Det är inte bra. Det handlar ju inte omupplåtande av gravplats och sådana kostnadskrävandesaker utan endast om de kyrkliga handlingarna. Detborde enligt min mening vara onödigt att, som ut-skottsmajoriten anför, vänta på en regeringsproposi-tion i ett så klart och enkelt ärende.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservationnr 2.Anf. 2 ():Fru talman! KU:s betänkande nr 15 tar upp vissaändringar i kyrkolagen som beräknas träda i kraft 1januari 1995. Jag skall här beröra innehållet i dessa.I proposition nr 80 föreslås att en prästgård sominte används som tjänstebostad blir församlingskyr-kans fastighet. Pastoratet - inte stiftets egendom-snämnd - förvaltar fastigheten för att underlätta attdenna vid byte av prästtjänst åter skall kunna tas ianspråk som tjänstebostad.Kyrkomötet och vårt betänkande tillstyrker försla-get.1994 års kyrkomöte begärde en övergångsregelsom innebär att en tidigare prästgård som upphört attvara tjänstebostad och som varkyrklig egendom vid utgången av 1994 skulle bliförsamlingskyrkans fastighet.En övergångsregel av den typ kyrkomötet skissatär motiverad. Men gränsen för hur tillbakaden gäller bör i stället av praktiska och administrativaskäl och av hänsyn till varaktigheten av de investe-ringar som gjorts sättas till 1 januari 1989.Även reservanten anser att tidpunkten 1932 är välgeneröst tilltagen och föreslår i stället 1 januari 1961.Utskottsmajoriteten följer här propositionens förslagoch stannar vid 1 januari 1989.Prästernas framtida löneförhållanden och arbetsgi-varföreträdare till prästtjänster tar inte riksdagenställning till . Vi avvaktar kyrkoberedningensförslag. Kyrkoberedningen har sagt att det är möjligtatt frågan behöver en ytterligare utredning. Riksdagenär alltså inte beredd att ta ställning till dessafrågor.Regeringen föreslog i en skrivelse till 1994 årskyrkomöte att de kommunala kompetensprinciperna -lokaliserings- och likställighetsprinciperna - skulleskrivas in i kyrkolagen. Kyrkomötet hade ingen erin-ran mot detta. En kommande proposition kommer attberöra de frågeställningar reservanten villatt skall ta ställning till.Betänkandet behandlar och avstyrker dessutomsex motioner från den allmänna motionstiden. Kyrko-beredningens slutbetänkande är ute påremiss. En proposition förväntas därefter rörandeförhållandet kyrka-stat. Den lämpliga tidpunkten förriksdagen att ta ställning i många av de intressantaoch angelägna frågor som berörs i motionerna bördärför avvaktas.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets betän-kande.Anf. 3 () replik:Fru talman! hänvisar till ut-skottsmajoriteten och säger att av praktiska och ad-ministrativa skäl och med tanke på varaktigheten avgjorda investeringar bör man sätta brytpunktsåret till1989. Av exakt samma skäl är de berörda pastoratenoch egendomsnämnderna överens om att man börsätta en tidigare brytpunkt, nämligen för att inte fåadministrativt trassel, för att inte behöva göra värde-ringar av vad som är kvar av gjorda investeringar iform av icke avskrivna delar osv. Utskottsmajoritetenhar uppenbarligen inte förstått själva poängen. Detkan jag inte göra mycket åt.Anf. 4 ():Fru talman! Utskottsmajoriteten har ansett att detär ganska opraktiskt med en tidsgräns som gäller 33 årtillbaka i tiden.Vitsen med att pastoraten skall ta hand om dessaf.d. prästgårdar och att de skall vara församlingskyr-kans egendom är ju att de på nytt skall kunna förvand-las till någorlunda praktiska och välfungerande tjäns-tebostäder för präster. Då tycker vi inte att de skall haanvänts som församlingshem eller dylikt alltför länge.Därför har vi stannat vid att gränsen skall sättas till1989.Dessutom är det egendomsnämnderna som medde-lar föreskrifter om hur prästgårdarna skall skötas. Demeddelar om prästgårdarna är särpräglade miljöer ochär av kulturhistoriskt intresse. Egendomsnämndernahar ansvaret för hur prästgårdarna skall ses om.Anf. 5 ():Fru talman! Problemet är ett annat än det somCatarina Rönnung bemöter.Om man har gjort investeringar med kyrkokom-munala medel för t.ex. i de fastighetersom berörs uppstår ett problem i fråga om hur denekonomiska regleringen mellan egendomsnämndernaoch pastoraten skall gå till. Man kan nämligen inteanse att byggnadsinvesteringar skall vara avskrivna påkortare tid än t.ex. . Det är därför jag föreslår 30år. Jag tycker fortfarande att det är ett mycket välmo-tiverat förslag.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )4 § Följdlagstiftning till förlängningen av val-perioden och riksmötetFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1994/95:KU21 Följdlagstiftning till förlängningen avvalperioden och (prop. 1994/95:87).Anf. 6 ():Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till utskottetsförslag.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )5 § revisorers verksamhet /94Föredrogsfinansutskottets betänkande1994/95:FiU2 revisorers verksamhetunder /94 (redog. 1994/95:RR1).Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut skulle fattas . )6 § och be-redskapsansvarFöredrogsfinansutskottets betänkande1994/95:FiU3 och Finansinspektionensberedskapsansvar (prop. 1994/95:47).Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut skulle fattas . )7 § Ett Sverigehus i betänkande1994/95:FiU4 Ett Sverigehus i (prop.1994/95:78).Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut skulle fattas . )8 § Oskäliga avtalsvillkor m.m.Föredrogslagutskottets betänkande1994/95:LU5 Oskäliga avtalsvillkor m.m. (prop.1994/95:17 och 1994/95:44).Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut skulle fattas . )9 § betänkande1994/95:FöU1 Totalförsvarsplikt (prop. 1994/95:6och 1994/95:87).Anf. 7 ():Fru talman! 218 män totalvägrade 1993. Dethandlar alltså om män som vägrade göra värnpliktmed eller utan vapen. Av dessa vägrade de flestaredan vid grundutbildningen. En liten del vägradeförst när det blev aktuellt med repetitionsutbildning.1993 dömdes 101 personer till fängelse för brottmot vapenfrilagen och 255 till fängelse för brott motvärnpliktslagen. Alla är dock inte totalvägrare, som niförstår med tanke på de siffror som jag nämnde allde-les . Försenad inryckning och rymning är exem-pel på andra handlingar som kan vara brott mot va-penfri- och värnpliktslagen.De som vägrar göra värnplikt av samvetsskäl re-dovisas inte särskilt.Straffskalen i vapenfrilagen är böter eller fängelsei högst och i vapenfrilagen böter eller fängelse ihögst sex månader.I fjol dömdes 356 personer till fängelse för brottmot vapenfri- och värnpliktslagen. I genomsnitt sattdessa män fängslade i 1,25 månad.Fru talman! Det här kostar pengar. Jag har roatmig med att räkna ut den ungefärliga kostnaden fördetta, som samhället får bära. Jag har kommit framtill en siffra på ca . Det kostarsamhället att hålla en person fängsladvid en öppen lokal anstalt, som dessa män oftast ham-nar på. Till detta skall man räkna kostnaderna förrättegångar, förlorade skatteintäkter och det faktumatt dessa män inte gör någon samhällelig nytta när desitter inne.Enligt min mening skulle dessa pengar kunna an-vändas bättre, t.ex. till brottsförebyggande verksamhe-ter eller till förbättringar för dem som gör värnplikten.Det är givetvis inte bara ekonomiska aspekter somfår mig att förkasta fängslandet av totalvägrare. Enligtmin mening är fängelse i första hand till för att män-niskor skall vårdas, så att de blir friska. Tror någon atttotalvägraren efter avtjänad strafftid lämnar fängelsetjublande glad och övertygad om det fantastiska i attgöra värnplikt? Förmodlingen inte.Jag vill avslutningsvis skicka med följande histo-ria från verkligheten till er här i kammare men kanskeframför allt till , som just nuarbetar med frågan om ett nytt påföljdssystem.Shalish Patel hotas av konkurs, inte för att han harmisskött sig eller sin verksamhet utan för att han hotasav fängelse. Han fick inte slippa eller skjuta upp sittdeltagande i en militärövning.Shalish blev inkallad när han som bäst höll på attbygga upp sitt företag. Han hade inte någon som kun-de ta vid som övningen ägde rum. Närhan kom i gång med sin restaurang i skrevhan ett nytt brev till berörda myndigheter och skick-ade med ett intyg från fastighetsägaren, som bekräfta-de hur viktigt det var för Shalish att kunna fortsätta attdriva sin rörelse utan ett avbrott och att han inte hadenågon som kunde rycka in för honom.Det blev ett nytt avslag på ansökan, och skallhans öde avgöras i rätten den 24 januari.Min förhoppning är att Straffsystemkommitténskall komma med ett förslag som lämnar utrymme förlogiska och mänskliga ställningstaganden i dessafrågor.Under den tid som kommitténs arbete pågår anserjag att fängelsestraff för totalvägrare inte skall utdö-mas, av ideologiska, medmänskliga och - i och för sigav mindre betydelse - ekonomiska och kostnadsmäs-siga skäl.Fru talman! Jag förutsätter att de riksdagsledamö-ter som har motionerat angående detta kommer attstödja reservationen, även om det inte är deras par-tilinje.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservatio-nen.Anf. 8 ():Fru talman! Det är ett stort steg som tas när riks-dagen antar föreliggande förslag till lag om totalför-svarsplikt. Det är resultatet av en lång och utdragenprocess. Därför är det så mycket mer glädjande attdetta nu kan ske i en bred parlamentarisk enighet.Paradoxen i det svenska totalförsvaret har längevarit att hundratusentals värnpliktiga har kallats in värnpliktsutbildning som inte har lett till någonkrigsplacering. Det ledde till att civilförsvaret intefick en i sak önskvärd föryngring och kvalitetshöj-ning. Men detta pris ansåg man tydligen vara värt attbetala för att vidmakthålla principen om det militäraförsvarets absoluta företräde.Det kan finnas anledning att påminna sig om dettaförhållande när den mytomspunna diskussionen omden allmänna värnplikten nu åter blossar upp. För-hoppningsvis är det bara en sista flämtning.Fru talman! 1992 föreslog en enig pliktutredningatt en lag om totalförsvarsplikt skulle ersätta hittills-varande lagar om värnplikt, civilförsvarsplikt, vapen-fri tjänst och olika civila tjänsteplikter. Hur mångasom skall skrivas in med plikt och hur lång utbildningsom skall ges för olika funktioner skall styras av be-hovet av pliktpersonal under höjd beredskap.Mot den här bakgrunden är det självklart att Folk-partiet liberalerna finner det utomordentligt angelägetatt beslut nu kan fattas. Några bärande principer ipropositionen kan redan sägas vara i kraft genommoment försvarsbeslut. Det viktigaste varatt då slog fast att utbildningen av pliktper-sonal skall styras av krigsorganisationens personalbe-hov.Principen om totalförsvarsplikt kan sägas innebäraden viktigaste principiella förnyelsen sedan 1901 årsbeslut om att avskaffa indelningsverket och baseraförsvarets personalförsörjning på värnplikt. Det beslu-tet hade föregåtts av plädering förvärnplikt, med liberaler som , AugustBlanche, S.A. , och som starkt pådrivande. I det perspektivet bör deprincipiella aspekterna på införandet av en totalför-svarsplikt sättas i främsta rummet.Fru talman! Införandet av en totalförsvarsplikt germöjligheter att använda pliktlag för att tillgodoseväsentliga samhällsfunktioner under beredskap ochkrig. Detta måste slås fast med stort eftertryck, vilketutskottet också har varit enigt om. Pliktutredningengav förslag och exempel på en rad civila verksamhe-ter som i krig behöver personella förstärkningar. I krigkommer det att vara brist på viktiga kategorier perso-nal.Exakt vilka uppgifter som till mindre eller störredel kräver särskild utbildning inom ramen för enpliktlag kan knappast fastläggas för . Införvarje försvarsbeslut bör man därför analysera vilkafunktioner som behöver tillföras mer pliktpersonalmed grundutbildning och vilka som kan klara sig medmindre personal . Fördelning och utveck-ling av personaltillgången blir därmed ett av de vikti-gaste inslagen i framtida totalförsvarsbeslut. Utskottetdelar, som framgår, denna uppfattning. "Rätt individ på rätt plats" hellre än det gamla "rättman på rätt plats" - bör vara målet för totalförsvaretspersonalhantering. har många upplevthur svårt detta varit att uppfylla i verkligheten, bådevid uttunning till värnpliktsutbildning och vid överför-ingar till civila totalförsvarsuppgifter.Pliktutredningen har ganska ingående behandlatfrågor kring uttagning till utbildning av pliktpersonal.Det måste enligt vår mening i det enskilda fallet bli ensammanvägning av medicinska och andra egenskaper,vederbörandes utbildning, den enskildes egen önskanoch operativa förhållanden.Fru talman! Ett problem som vi blivit alltmeruppmärksammade på, som en följd av mer eller mind-re tragiska händelser, ligger i att utbildning på han-deldvapen och sprängämnen minst av allt är önskvärdför personer som kan missbruka denna utbildninggenom våld eller hot mot andra. Problemet ligger intebara i att vederbörande ges kunskap i hantering avvapen utan också i att han under utbildningen olovligtkan komma över ammunition, handgranater, rökam-munition eller andra farliga produkter.Så länge inriktningen var att utbilda så många mänsom möjligt fanns knappast utrymme för att undantapersoner med hänsyn till dessa risker. Men i det nyasystemet borde det vara en strävan att undvika att gevapenutbildning åt våldsbenägna personer. För all-mänheten måste det te sig stötande att staten utbildarvåldsmän i bruk av vapen.Frågan är naturligtvis vilka möjligheter som finnsatt för inskrivningen bedöma riskernaför att en individ överlagt eller impulsivt kommer attkunna använda vapen på detta sätt. Det brukar emel-lertid sägas att avancerade vanebrottslingar i allmän-het visat klara missanpassningar redan i tidiga tonår.Den som visat våldstendenser och annan kriminalitetredan tidigt har därför i många fall uppmärksammatsgenom detta hos skolan, polis, sociala myndigheter,sjukvården, domstolar och andra organ.Fru talman! Ett specialfall utgörs av organiseradeextremistgrupper som hyllar våldsutövning och i endel fall kanske också aktivt utövar eller hotar medvåld mot olika etniska grupper eller mot företrädareför demokratiska synsätt. I det gamla systemet fannsfå möjligheter att förvägra extremister militärutbild-ning, men i det nya systemet borde möjligheterna varabetydligt större.Individer i den här kategorin säger sannolikt att dehar ett stort intresse av att få en kraftfull militär ut-bildning. Men självfallet finns starka allmänpreventi-va skäl för att söka undvika att ge dem en utbildningsom riskerar att missbrukas.Frågan om möjligheten att undanta våldsbenägnapersoner från vapenutbildning är inte bara teoretisk.Senare tid har givit allvarliga exempel på hur militärtutbildade använt sina kunskaper för att döda eller föratt begå avancerade brott.Fru talman! 1992 slog fast att pliktut-bildning skall få åläggas den enskilde endast om dettakrävs för att fylla uppgifter inom totalförsvaret. Tidi-gare hade allmän värnplikt tolkats som att i principalla män skulle utbildas, oavsett behoven i krigsorga-nisationen. Att motståndet varit stort - och fortfarandeinte är nedkämpat - har visat sig inte minst under desenaste veckorna.Det är möjligt att en del aktörer motiverade för-ändringen med hänvisning till ekonomiska skäl. För-svaret hade en svår obalans mellankvalitet och numerär. hade statsmakternadrivit på för en omstrukturering syftande till en mind-re men bättre utrustad och bättre utbildad organisa-tion. Den minskade militära organisationen kräverdärmed färre värnpliktiga, vilket i sin tur också är enförutsättning för att få loss pengar till den nödvändigamoderniseringen.Folkpartiet liberalerna har däremot - inte minstmin företrädare på Gävleborgsbänken Hans Lindblad- pläderat för en sådan strukturomvand-ling. Men principen om att totalförsvarsplikten endastskall få användas för den utbildning som krävs föruppgifter inom totalförsvaret har för aldrigvarit en budgetfråga. Oavsett ekonomisk ram måstegälla att man inte skall slösa med skattebetalarnaspengar utan söka få ut så god effekt som möjligt förvarje satsad krona.Men lika viktigt är ett moraliskt skäl gentemot denenskilde. Att ge en effektiv utbildning för en uppgift itotalförsvaret går att motivera. Men hur skall mankunna förklara för en person att han eller hon medplikt tas ut för ett antal månaders försvarsutbildningsom inte motsvaras av något behov?Fru talman! En grundläggande princip sedan 1992är således att totalförsvarets personalbehov skall styrahur många som tas ut till grundutbildning. Sammaprincip leder till att utbildningstiderna måste kommaatt variera kraftigt mellan olika funktioner.Sannolikt kommer vi inom de civila delarna avtotalförsvaret att få se ett spektrum av starkt skiftandeutbildningstider. I princip bör detsamma gälla ocksåpå militär sida. Ingen skall ges en längre utbildning änsom behövs för att på ett bra sätt kunna sköta sinuppgift.Fru talman! Att utbilda värnpliktiga utan inrikt-ning på krigsplacering vore således ett stort steg till-baka och skulle innebära ett övergivande av den prin-cip som slog fast 1992. Skulle man försökainföra en icke försvarsbetingad pliktutbildning voredet fråga om en ny statlig verksamhet. I Sverigesstatsfinansiella situation borde det betraktas som ute-slutet - men i princip vore det lika fel även om statenhaft mer pengar.En sådan ordning skulle vara direkt destruktiv ge-nom att en icke försvarsmotiverad värnpliktsutbild-ning skulle innebära att vi psykologiskt och praktisktkom tillbaka till det träsk som förstörde så mycketinom försvaret , då enöverdimensionerad värnpliktsutbildning tog pengarsom hade behövts från angelägna ändamål som sjuk-vårdstransporthelikoptrar, skyddsvästar och modernelektronik.Ur allmän samhällssynpunkt kan det inte hellerrimligen finnas ett intresse av att vapenutbilda fler änsom behövs för att bemanna försvarsmaktens förband.Vill man av något skäl öka det antal personer somgenomgår pliktmässig grundutbildning inom totalför-svaret finns långt större skäl att ge fler utbildning föratt i krig kunna biträda i vården av gamla och sjuka,eftersom den fredstida vårdorganisationen är mindreän den som erfordras i krig.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan i för-svarsutskottets betänkande.Anf. 9 ():Fru talman! Förslaget till lag om totalförsvarspliktinleds med bestämmelsen att "totalförsvaret är enangelägenhet för hela befolkningen". Personalför-sörjningen vid totalförsvaret skall därför tryggas ge-nom att var och en som är bosatt i är pliktigatt tjänstgöra inom totalförsvaret i den omfattningsom hans eller hennes kroppskrafter och hälsotillståndtillåter t.o.m. ålder.Skyldigheten att tjänstgöra inom totalförsvaretregleras genom olika lagar. Inom det militära försva-ret sker personalförsörjningen genom yrkes- och re-servofficerare, andra anställda, värnpliktiga, hälso-och sjukvårdstjänstepliktiga och frivilliga.