prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Det är önskvärt för att tandläkare skall fåbättre kunskap om risker med produkter, och detär önskvärt för att patienternas ställning skallstärkas och för att underlätta för patienterna, somofta har svårt att tillgodogöra sig de kunskaper somprofessionen har kring olika material.Rakt igenom präglas utskottet dock inte av enighet.När det gäller forskning om skadeverkningar avamalgam utanför munhålan uppstod en vissoenighet. För flertalet människor ter det sig ganskalogiskt att man inte kan stoppa in kvicksilver ikroppen helt utan bieffekter hos några av alla demsom utsätts för det. Kvicksilver påverkar många avkroppens mekanismer, och ofta är det ganska svårtatt peka på någon särskild orsak tillsjukdomsbilden. Det krävs, herr talman, ökadekunskaper om kvicksilvrets eventuellaskadeeffekter.Ökad kunskap kräver ökad forskning omsjukdomsbilden. Även sjukdomar utanlättlokaliserade orsaker har rätt till ett erkännandeoch rätt till en seriös behandling och undersökning.Ökad kunskap kräver ökad forskning ommöjligheterna att mäta halter av kvicksilver ikroppens olika organ. Först då kan prognoserna blitillförlitliga. Viss forskning bedrivs redan i dag,bl.a. vid Metallbiologiskt centrum i Uppsala.Fortfarande finns dock många frågor som behöverbesvaras, och därför måste nu sända uttydliga signaler om att forskningen kringkvicksilvret och amalgamet måste fortsätta ochintensifieras. Vi ställer krav på regeringen omökade forskningsinsatser. Tyvärr har vi inte lyckatsenas om ett tillkännagivande i utskottet. Därför,herr talman, ber jag att få yrka bifall till denreservation om forskning kring amalgam som haravgivits av m.fl.Anf. 122 ():Herr talman! Jag vill först med glädje konstatera attdet är först som vi i äntligen harkunnat få gehör i socialutskottet för de krav som vihar ställt på biverkningsregister ochproduktregister inom tandvården. Vi menar att detär mycket angelägna krav och att det därför ärmycket bra att de har tillgodosetts.Jag vill instämma i det som sade omreservationen från socialdemokraterna omforskningen. Jag har svårt att förstå varför deborgerliga partierna, som varit överens med oss ombetydelsen av biverkningsregister ochproduktregister, stannar där. Ni är också välmedvetna om behovet av ytterligare forskning pådet här området och borde därför ha tillstyrktkravet om forskningen.Utom reservationen från socialdemokraterna villjag yrka bifall till meningsyttringen frånVänsterpartiet. Vi har där också tagit upp fråganom klassning av dentala material som läkemedel.Jag vill uttrycka en besvikelse över att vi inte hellerpå den punkten har kunnat åstadkomma enighet iutskottet, eftersom tandlagningsmaterialen, precissom läkemedel som tillförs kroppen, bevisligen harstor effekt på kroppen. I den läkemedelslag somkom 1992 har man inte undantagit dentala material.Det finns alltså möjligheter att klassa dentalamaterial som läkemedel, och jag menar att det voreangeläget att göra det.Man kan fråga sig vad som är anledningen till attdet inte har blivit så. En fråga som jag ställer migär: Beror det på att det är för stora kostnader förföretagen som tillverkar materialen att fåmaterialen godkända som läkemedel? Är det detsom ligger bakom? Eller är det någonting annat?Jag skall inte uppta tiden med ytterligareargumentation i ärendet utan bara hänvisa till attdet finns flera forskare som har lyft fram det härområdet. Jag vill bl.a. hänvisa till Sten-OlofGrönkvist i -- han är en framståendeforskare på det här området och han har rik tillgångtill material som kan styrka behovet av en klassningav dentala material som läkemedel.Om vår meningsyttring inte blir bifallen i daghoppas jag att vi från olika partier skall kunna gåvidare på det här området framöver och att det blirnästa steg när det gäller amalgamfrågorna.Anf. 123 ():Herr talman! Det har ju varit en lång dag, men dethär är ändå en mycket viktig fråga. Den har tillhörtde kära debattämnena i och kan ändåvara väl värd en mässa.I betänkande nr 21 från socialutskottet har vi haftatt ta ställning till amalgam. Det finns tremotionsyrkande från allmänna motionstiden ochett yrkande med anledning av propositionen omden fortsatta kretsloppsanpassningen. I och meddet betänkande som föreligger står vi vid vägsände och det här debattämnet är nära sitt slut. Detbeslut som skall fattas kommer att avföra amalgamfrån diskussionsområdet.Det har varit en mångårig och affekterad debatt omamalgamets eventuella skadeverkningar. Det harsjälvfallet medfört att många människor har käntoro och osäkerhet inför amalgam. De undrar vadsom är sanning. Vem kan tala om det? Vad är det som gäller?Trots ett omfattande forskningsarbete saknas detsäkra belägg för att amalgam ligger bakom mångaav de påstådda generella hälsoeffekterna. Dessapåståenden orsakar dock oro. Bara blottamisstanken och existensen av oron hos så mångamänniskor är skäl nog för att avveckla amalgamet.Utskottet ställer sig därför bakom regeringensförslag om att ta upp överläggningar medtandvårdshuvudmännen för att få till stånd enavveckling av amalgam för barn ochför vuxna år 1997.Herr talman! Amalgam har varit det i särklass vanligastetandfyllningsmedlet. Man beräknar t.ex. att det ihela världen gjordes 10 miljoner amalgamfyllningarper dag --1980. Det ärofattbara tal, och antalet fyllningar totalt måstesnarare räknas i miljarder än i miljoner.En omställning till en mer amalgamfri vård harlänge pågått. Amalgamets betydelse har minskat.Det beror dels på en allmänt bättre tandhälsa, delspå att det har utvecklats andra fyllnadsmaterialmed acceptabla egenskaper som i allt högre gradhar kunnat ersätta amalgam.När en generell avveckling nu genomförs är detmycket viktigt att fortbildningen för tandläkare --liksom grundutbildningen -- anpassas till det nyaläget med en fördjupning av kunskaperna omdentala biomaterial och fyllnadstekniker. Dettapoängterar utskottet.Diskussioner med de odontologiska fakulteternakommer också att upptas och planeras avregeringen. Naturligtvis måste forskningen omamalgam och dess påverkan på människors hälsafortsätta. Det står också klart i utskottetsbetänkande. Under en mycket lång tid framöverkommer ju människor fortfarande att varaamalgambärare. En så djup kunskap som möjligtom materialet och dess verkningar är dessutomnödvändig, liksom om tungmetallers effekter påmänniskan i övrigt. Det är uppenbart. Jag menaratt s-reservationen och Vänsterns meningsyttring idetta avseende slår in öppna dörrar. Forskningkommer att pågå.Det vore också bra om representanterna varförsiktiga med orden. Kvicksilver är en del avamalgam. Kvicksilver är inte amalgam. Det finnsen kemisk förening, en legering medkristallbindningar. Kvicksilver har alltså intesamma effekter som amalgam. Det kvicksilver somfrigörs har kvicksilvereffekter, men i stort sett haramalgam helt andra effekter. Att säga att mansätter in kvicksilver i munnen är ungefär likaklargörande som att säga att natriumklorid till 50 %består av den dödande gasen klor, känd somstridsgas. Koksalt har ju inte klorgasens effekter.Det är faktiskt en nödvändig beståndsdel i vår föda.Man bör alltså veta någorlunda vad man pratar om.Det är väsentligt att amalgamavvecklingen nogaföljs upp. Därför skall Kemikalieinspektionen ochSocialstyrelsen följa avvecklingen och se vad detblir för konsekvenser av den. De skall lämna enrapport redan den 1 juli 1996.Självfallet kan det finnas väl så stora risker med nyamaterial som med det beprövade material som vi nulämnar. Därför är det väsentligt att lagen ommedicintekniska produkter från den 1 juli 1993gäller för dentala material och att isamklang med EU-direktiven senast den 1 januari1995 utfärdar detaljerade föreskrifter som iallmänhet kommer att betyda att det blir krav påcertifiering av de produkter som sätts in i munnen.Socialstyrelsen kommer också att lägga upp endatabas över olyckor och tillbud meddentalmaterial. Produktkontroll och registrering avprodukter borde därmed vara avklarat. Utskottethar framhållit att dethar varit otillfredsställande att ett register övernoterade biverkningar av dentala material inte harfunnits. Det har varit otillfredsställande både urpatientsäkerhetssynpunkt och urforskningssynpunkt.1992 pågick en försöksverksamhet för att seomfattningen av biverkningarna. 209 000människor i , och Västerbottensläns landsting deltog. av dessa 209 000patienter registrerade biverkningar. Det är ettfantastiskt lågt tal, men detta innebär inte att ettbiverkningsregister inte är nödvändigt. Det ärsynnerligen viktigt.Herr talman! Utskottet anser att i samband med deföreskrifter om dentala produkter som utarbetasskall ett biverkningsregister upprättas och manskall ge regeringen ett tillkännagivande.I samband med detta vill jag beröra att Vänstern isin meningsyttring, som uppföljning till motionSo478, vill klassa dentala material som läkemedel.I princip kan man säga att läkemedel tillförskroppen för att förebygga, påverka, lindra och ibästa fall bota sjukdom. När något däremot erätts,byts ut, kompenserar en förlust, ändrar ellerersätter anatomin med ett konstlat material -- detmå vara en höft, en hand, ett blodkärl, en tuggytaeller en tand -- är det en medicin-teknisk produktoch inte ett läkemedel. En höftprotes ärdefinitionsmässigt inte ett läkemedel, och det ärinte heller ersättningen för en skadad tuggyta. Detär då fråga om ett ersättningsmaterial, en medicin-teknisk produkt, som regleras i därför avsedd lag.Jag kan inte se att det skulle tillföra vården ellerpatienterna något om vi luckrar upp definitionen avvad som är vad. Möjligheterna till kontroll ochregistrering av biverknigar är precis lika stora medden lagstiftning som kommer att gälla.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan i dess helhet och avslag på reservationenoch meningsyttringen.Anf. 124 ():Herr talman! Jag begärde ordet med anledning avden senaste talarens anförande. Jag tycker att detär viktigt att vi kommer ihåg att amalgam är baraett av alla de material som alltför okontrollerat sättsin i våra munnar. har verkligheten hunnit i fattmotståndarna och . I nästan allalandsting har man nu lagt upp planer på attavveckla framför allt amalgam. De människor somhar blivit utsatta har insett allvaret och självabetalat utbyte av amalgam. Verkligheten har hunniti fatt Socialstyrelsen.Det gäller dock inte bara amalgam. Det gällerrotfyllnadsmaterial och tandersättningsmaterialsåsom plast, guld och silver. Det är bedrövligt ställer krav på att t.ex. bokhyllan inte fårsläppa ut formaldehyd mer än i viss begränsadomfattning som man inte har någonkontroll på hur mycket formaldehyd en dåligtutarbetad plastinläggning ger.Det är oerhört viktigt att man upprättarbiverknings- och produktregister. Det är mycketglädjande att man äntligen har kommit fram till det.Varför är det så oerhört viktigt att man ser till attmaterial som sätts in i vår mun klassas somläkemedel? Jo, jag tror inte att det blir någonordning förrän dessa material klassas somläkemedel. Låt mig bara ta ett konkret exempel.År 1974 förbjöds rotfyllnadsmaterialet N2. Manvar mycket glad i att använda det då, eftersom detvar supereffektivt. Det dödade så oerhört effektivtatt det inte var ovanligt att patienterna blevförlamade i den sidan av ansiktet där materialethade använts. Trots att det är många år sedanmaterialet förbjöds används det fortfarandeillegalt. Det importeras i stora mängder, ochtandläkare använder det illegalt.Jag har bevis på att kontrollen av deinnehållsförteckningar som finns förtandersättningsmaterial och rotfyllnadsmaterial ärså dålig att det händer att innehållet inte stämmermed deklarationen.Jag är övertygad om att vi inte kommer att fåordning fullt ut på det här området förrän vi klassarmaterial som används i munnen -- på samma sättsom sådant som sätts in i andra delar av kroppen --som läkemedel. Jag hoppas att socialutskottet nästagång kan bli överens i denna viktiga fråga.I detta anförande instämde ().Anf. 125 ():Herr talman! Det är inte så att material som sätts ini andra delar av kroppen klassas som läkemedel.Som jag sade så klassas inte en höftprotes somläkemedel. Det är fråga om en ersättning av enanatomisk defekt, en skada. Det är en medicin-teknisk produkt. Det kommer detaljerade regler.Vi har en lag på detta område.I den nya lagen finns väl uppräknat vilka krav mankan ställa på produkterna. Om någon inte angerdet, så tror jag inte att man undviker problemetgenom att säga att det är ett läkemedel. Om man ärskurkaktig kan man lika gärna försöka bluffa då.Det är helt klart. Det gäller att se till här, liksom påandra områden, att lagen efterlevs.Det är faktiskt litet annorlunda när det gällerrotfyllnadsmaterialet N2. Det har nämligenläkemedelseffekt. Det är ett ämne medläkemedelseffekt som bl.a. innehåller antibiotika.Nu talar vi i stället om att man ersätter en slitentuggyta eller en bit som är borta.Definitionsmässigt sätter man in en medicin-teknisk produkt.Anf. 126 ():Herr talman! Även om N2 har förbjudits somrotfyllnadsmaterial använder man sig fortfarandeav rotfyllnadsmaterial som ger besvärligabiverkningar och som vi kan bli sjuka av. Att så ärfallet har höga vederbörande inom ,ett antal läkare och framför allt tandläkare svårt attacceptera.Låt mig avslutningsvis konstatera att man ofta sägeratt man arbetar efter vetenskap och beprövaderfarenhet. Men man glömmer fortsättningen avden etiska regeln. Det står inte bara att man skallfölja vetenskap och beprövad erfarenhet, det stårockså att man ständigt skall söka vidga sinakunskaper.Anf. 127 ():Herr talman! Jag tror inte att det finns någon somförnekar att material som ligger i kontakt medlevande vävnad kan orsaka biverkningar ochskador. Det finns inget medel som tillförs kroppenoch som har effekt som inte också kan ha enbieffekt. Därför skall man ha ettbiverkningsregister och ett produktregister. Då kanman så snabbt som möjligt få fram vilkabiverkningarna är.Frågan är om biverkningarna är av betydelse så måste ta bort preparatet eller om de äracceptabla i förhållande till den nytta preparatetgör. Det skall nu göras ett tillkännagivande om ettbiverkningsregister. Jag tycker att vi nu har kommitså långt som det är möjligt.Anf. 128 ():Herr talman! Låt mig bara säga att vi inte harkommit så långt som det är möjligt att komma. Vikan komma längre om vi vill.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 4 §. )4 § Vissa socialtjänstfrågorFöredrogssocialutskottets betänkande1993/94:SoU31 Vissa socialtjänstfrågor.Anf. 129 (nyd):Herr talman! Dagen har varit lång. Jag vill börjamed att yrka bifall till vår reservation nr 1 i detbetänkande vi nu skall behandla.Sverige befinner sig i en akut kris. Den svenskasocialtjänsten är i akut kris. Det är dåanmärkningsvärt att det kommer fler reaktionerutanför denna riksdag om det verkliga läget än frånregeringen och den på detta område ansvarigeministern. Trots utredningar är bevarandepolitikeninom kvar. Man har enormasvårigheter att förändra någonting.Jag har tillsammans med min kollega fram yrkanden om ett flertal besparingsförslag.Samtliga förslag avstyrks.Det torde vara uppenbart att måste sparainom . Det överutnyttjande och detbidragsfusk som förekommer sticker i ögonen påfolk. Man får en moralisk nedrustning när det gällerbehovet av socialtjänst. Vem som helst accepterar socialbidrag. Det har blivit en utgångsväg. Nuhar det gått så långt att socialbidragen på årsbasissnart uppgår till tio miljarder. sedanvar de sex miljarder. Ökningen går med en förfärlighastighet.Kommunerna protesterar och vägrar att betala utpengar till vad de anser vara överkonsumtion. Menskickliga socialbidragstagare överklagar tilllänsrätten, och besluten ändras. Pengarna betalasut, och ruljangsen är i full gång.Herr talman! Detta är en ohållbar situation. Det fårinte vara så att smarta bidragstagare suger utalltmer ur samhället. Staten lånar ju i själva verkettill detta. Sedan använder alltså fiffiga medborgareden sociala välfärden maximalt.Förra året avslöjades sanningar om verksamheteninom socialkontor. Bidragstagaresemestrade i sina hemländer som de flytt ifrån ochkvitterade genom ombud ut sina sociala bidrag här.Pengarna räcker som bekant kanske tio gångerlängre med deras hemländers konsumtionsnivå.Människorna kommer ju ofta från länder som harväldigt låga konsumtionspriser.Bidragsfusket har vi börjat ta itu med i dennakammare, men vi har inte kommit någon vart. Dethar inte hänt något.Herr talman! Ebberöds bank är öppen dygnet runt.Översatt betyder det att det är somåtminstone varje vardag lånar en miljard just tillofinansierad verksamhet.Trots detta lånande, som man skjuter på framtidenför kommande generationer att betala, blir ändåallt fler personer i fattiga. I tidningarnatalar man nu om att ungdomar, invandrare ochensamstående föräldrar drabbas i högre grad änandra grupper.Var femte 20--24-åring har problem med sinekonomi. vet vi att siffran på ett ungefärmotsvarar arbetslösheten. Den ligger på den nivånför 20--24-åringar. Det finns givetvis en kopplingmellan syselsättning och socialbidrag. Därförbehöver vi en förändring av helaarbetsmarknadspolitiken. Den påverkar jusocialpolitiken i stor utsträckning.Man nämner också att var fjärde svensk lever påmarginalen och inte kan skaffa fram pengar tilloförutsedda utgifter. Det är allvarligt i vårt ,där vi enligt vissa ministrar är så rika att vi kan unnaoss en hel del politiska beslut som saknarkonsekvens när det gäller följdändringar av desociala kostnaderna. Jag tänker famför allt på denflyktingpolitik som har tillämpats.Men fattigdomen har inte grundlagts ; den harsina rötter i tiden då Socialdemokraterna hademakten. Klyftorna började öka ,så både regeringen och Socialdemokraterna haransvar för detta.Jag nämnde i början att man reagerar utanfördenna kammare. I boken , aldrig nog harförfattaren påpekat att kaos snartär nära inom våra välfärdssystem. Allt flermedborgare kräver bidrag och ersättningar ur allade möjligheter som finns, och allt fler människor fårdet. Det är ett politiskt dilemma. har viallt färre medborgare som betalar in pengar tillsystemet. Det är alltså ohållbart.Herr talman! Det är många andra frågor som jagskulle vilja tala om. Det gäller t.ex.missbruksvården, som i många fall förefaller kostaoerhört mycket för samhället, genom att mananvänder sig av en mängd bidragssystem.Jag har sett exempel där en enda person fått bidragtill fickpengar, busskort, workout-kort, kläder,arbetskläder, att ha roligt med barnen, körtkort,mat för äldrebesök -- ja, jag vet inte allt! Dessutomhar vederbörande assistenthjälp, fri läkarvård, fritandvård, fri medicin, startbidrag för bostad plushyra för en bostad eftersom han inte kan flytta tillsin sambo.Vissa personer använder bidragssystemet bortomall kontroll. Det är fullständigt sjukt! Dennaförsamling kan inte kan dra åt skruvarna när detgäller socialbidragen, utan systemet expanderar.Jag vill göra en rättelse angående boken som jagnämnde. Den heter alltså Alltid mer, aldrig nog, avAnders . Jag rekommenderar ledamöternaatt läsa den.Anf. 130 ():Herr talman! Det är intressant att lyssna till ClausZaar som företrädare för Ny demokrati. Det ärintressant att se hur Ny demokrati tar diversefelgrepp, som självfallet förekommer inom denoffentliga sektorn inom systemet för socialbidrag,till intäkt för ett totalt angrepp på vårtvälfärdssystem. I det systemet utgör socialpolitikenoch socialbidragen det yttersta nätet för demänniskor som inte har något annat skyddsnät atttillgå.Claus Zaar hänvisade till bok omatt pengarna inte räcker. Jag har läst den boken.Men jag tror att det skulle vara nyttigt om ClausZaar utvidgade sin och även läste de LO-rapporter som har kommit, bl.a. Orättvisansansikten. Den beskriver hur männniskor som intehar något annat än socialbidrag att leva på uppleverden förnedringen.Jag skulle vilja uppmana att närmareprata med de människor som inte har något annatval för sin försörjning, detta för att se hur defaktiskt har det och för att se om människor iallmänhet av fri vilja väljer att leva på bidrag istället för att arbeta och försörja sig. Jag har självarbetat inom , och jag har träffatmånga människor som har en utsatt situation. Jaghävdar att min erfarenhet, och många andraserfarenhet som arbetar inom den sociala sektorn, ärden att det naturligtvis finns ett litet antalmänniskor som missbrukar systemet. Det finns ettlitet antal människor som faktiskt sätter missbruk isystem. Men det är ju inte det stora antaletmänniskor. Det stora antalet är djupt bedrövadeöver att inte kunna försörja sig själva och att intepå annat sätt kunna ta ansvar för sin ekonomi. Detär inget man väljer därför att det är mer bekvämt.Det är direkt pinsamt att dessa enstaka exempel påmissbruk används till intäkt för att misskrediterahela socialtjänstlagen.Herr talman! De frågor som jag tycker är viktiga attta upp är nämligen att socialtjänstlagen kan behövaprövas och ses över -- på så vis är vi överens -- menmed ett helt annat syfte än det som Ny demokratihar. Från sida anser vi attSocialtjänstkommitténs förslag om en riksnormborde fullföljas. Socialbidraget ligger nämligen påmycket olika nivåer runt om i vårt land. Det är intealls lika högt i olika kommuner. Det skapar enorättvisa. Jag är bekymrad över att den majoritetsom finns i , bestående avSocialdemokraterna, ochVänsterpartiet, inte finns i , för att gåvidare på detta område. Jag menar att man mycketväl kan lyfta ut den frågan och avvakta med andraförslag till dess att är färdig idess helhet. Men just detta förslag är mycket bra,och det borde genomföras möjligt.Jag vill också ta upp frågan om ett enhetligt namnför distriktsnämnder, barn- och ungdomsnämnder,områdesstyrelser, socialnämnder osv. Det är en rikflora av namn som finns. Man kan tycka att det ären petitess vad verksamheten kallas. Men det harpraktiska konsekvenser. Det som nämligen harhänt är, att när människor ibland överklagar till denena eller den andra instansen har de fåtthänvisningen att de använt fel namn på instanseneller att just den instans som de vänt sig till inte hardet yttersta ansvaret. De har alltså blivit hänvisade,och överklagningen har helt i onödan avvisats pågrund av detta. Man borde alltså se över dettasystem och förenkla det.Herr talman! Jag vill också ta upp frågan omfamiljerådgivningen. fattade ju för inteså länge sedan beslut om att kommunerna skulleåläggas skyldighet att sörja förfamiljerådgivningen. Det var ett mycket bra beslut,och jag är glad över att det kravet finns ute ikommunerna . Men jag är särskilt förundradöver de borgerliga partierna, som ju annars i nästanalla debatter, inte minst , talar om familjensbetydelse. I de flesta familjer uppstår det ju faktisktkriser till och från. De flesta kanske klarar det utanfamiljerådgivning eller andra professionellainsatser. Men det finns faktiskt uppenbara exempelpå hur familjerådgivningen har kunnat räddaäktenskap och familjer. I vissa fall har det skett påså sätt att familjen fortsätter att leva tillsammans, iandra fall genom att familjen upplöses på ett sättsom är någorlunda drägligt både för de vuxna ochför de barn som finns i familjen.Familjerådgivningen har alltså en väldigt viktiguppgift. Vårt förslag i socialutskottet har inte varitsärskilt långtgående, utan vi har bara krävt en planom hur denna verksamhet skall utökas. De som ärfamiljens försvarare i alla andra sammanhangborde kunna vara det även på detta område.Herr talman! Jag vill också ta upp frågan omfamiljehemsvården, som är ett utsatt område.Tusentals familjeföräldrar i vårt land gör ett oerhörtvärdefullt arbete. Många avfamiljehemsföräldrarna gör detta utan att ha någonspeciell utbildning; de har lång erfarenhet och egnakunskaper. Det är naturligtvis mycket viktigt.Andra har däremot en viss utbildning eller skaffarsig den gemensamt med andrafamiljehemsföräldrar. De kan också ha ett sådantyrke i bakgrunden. Jag tror dock att det skulle varavärdefullt att få en bättre grundutbildning försocialarbetarna, där familjehemsvården tas in påett helt annat sätt och där familjehemsföräldrarnasjälva får mer utbildning.