prot · GH09113 · 1994-05-30 00:00:00 — påstår nu att det ianslaget för arbetsmarknadspolitiska åtgärderkommer att finnas pengar . Hur iall världen vet att det kommer att blipengar över i det anslag som AMS har för attbekämpa arbetslösheten på 13--under helanästa år? Det måste betyda, precis som har sagtstidigare , att man sänker ambitionsgraden,dvs. att man inte skall bekämpa arbetslösheten såmycket som det var planerat, utan låta fler gå ut iöppen arbetslöshet. Är det lösningen? Då blir detpengar över.Om man ser till att AMS erbjuder de arbetslösa sådåliga villkor att de inte tar beredskapsjobb ochliknande går de ju ut i öppen arbetslöshet i stället.Det är väl inte någon lösning.Vi måste göra kraftfulla insatser. AMS bedömer attde här medlen -- med nuvarande anslagsnivå --kommer att behövas för olika åtgärder, förberedskapsjobb, arbetsmarknadsutbildning ochannat. Så är det faktiskt.Jag vill med kraft vända mig mot ett talesätt somhar smugit sig in i debatten. Det har talats om''riktiga jobb'', till skillnad från andrasysselsättningar, som inte är ''riktiga''. Vad är''riktiga jobb'', och vad är det inte?Jag hörde bankdirektör reagera lika starkt som jag nu gör, medanledning av debatten mellan statsministern ochIngvar , där det också talades om att jobb iden offentliga sektorn inte betraktas som ''riktiga'',utan att det skall vara jobb i den privata sektorn.Är det så?Låt oss nu se på alla insatser på det ena eller detandra området som finansieras på olika sätt somviktiga insatser! Jag utgår från att vi skulle kunnaenas om detta.När det gäller decentralisering skulle jag vilja vetahur ni ser på vårt förslag. hänvisartill att de 800 miljonerna gynnardecentraliseringen. Men det innebär väl inte meradecentralisering om pengarna går tilllänsstyrelserna än om de behandlas avlänsarbetsnämnderna och arbetsförmedlingarna!Vem vet om det blir 4 000 jobb? Huvudfrågan gällerju att sådana här insatser naturligtvis behövs överde näringspolitiska anslagen, inte genom att manurgröper de arbetsmarknadspolitiska anslagen. Detär vår huvudinvändning.Anf. 67 () replik:Fru talman! Om man kan bekämpa arbetslöshetengenom att skapa långsiktiga jobb måste detta varaen fördel. Genom de olika insatserna finns detmöjligheter -- man räknar med 4 000 nya jobb. Jagser det som ett mycket bra sätt att bekämpaarbetslösheten, som ger långsiktiga arbetstillfällen.Låt mig bara ta ett exempel, som gäller att manställer kvalificerad arbetskraft till förfogande försmåföretagen.Jag träffade en företagare från Lovene Dörr iSkaraborg, och han berättade att man där gjordedörrar och fönster men att man inte kunde säljaeller marknadsföra sig. Man anställde då encivilingenjör, och han var så pass duktig att han åktetill och började sälja dörrar och fönster.Det gick så bra att man anställde ytterligare encivilingenjör, som också åkte utomlands och såldedörrar och fönster. Det gick ännu bättre, och mananställde ytterligare en. Därmed höjde mankompetensen. Företagaren sade att man nu säljer95 % på export. Detta hade höjt temperaturen ihela företaget, och man vidareutbildar sig nu inomekonomi, data, marknadsföring m.m. Man harockså nyanställt många.Detta visar att man verkligen kan hjälpa till med attskapa långsiktiga jobb. Det är det som vi är uteefter i det här fallet. Jag tror att man kanåstadkomma detta också på det här sättet.Anf. 68 ():Fru talman! Jag har begärt ordet med anledning avett antal motioner som avlämnats under denallmänna motionstiden och som i huvudsak berörstorstadsproblem, men som också innehållerlösningar, framtidsförhoppningar och en vilja tillpositiv utveckling för hela landet.Fru talman! Arbetslösheten är vårt största ochsnabbast växande samhällsproblem. Den är ett hotmot statsfinanserna, och den slår blint gentemotden enskilda individen. Att inte ha något jobb attgå till, att inte ha rätten att göra rätt för sig,avsaknad av arbetskamrater och inflytande -- ja,det är några av de många faktorer som gör att denenskilde hamnar i en ond cirkel, där begreppet''utslagning'' snabbt blir verklighet för många.För den enskilde som drabbas är det naturligtvis enkatastrof, oavsett var i landet man bor. Men jag villändå påstå att det finns speciella problem istorstäder, inte minst i . Härfinns många s.k. rika, med en hög utbildning, menockså alltför många mycket ''fattiga'', mångalågutbildade och många med invandrarbakgrund,som har speciella svårigheter att få jobb.Ensamhushållen är också betydligt fler i vårhuvudstad än i övriga delar av landet. Ensamhetoch isolering är i huvudsak ett storstadsfenomen,som man också måste ta hänsyn till när mandiskuterar regionalpolitik.1990 utförde 940 900 personer i ettdagligt förvärvsarbete. 1993 utförde 827 200personer i länet ett dagligt förvärvsarbete. På tre århar alltså 113 700 jobb försvunnit i vårt län. Baramellan försvann68 100 jobb.Regeringen, med i spetsen, driveren i högsta grad storstadsfientlig politik.Samtidigt som arbetsmarknadssituationen istorstäderna är svår delar staten ut pengar för attflytta arbetstillfällen från till andra delarav landet. Detta fenomen har bl.a. belysts i motionA430 med som första namn.Jag har förståelse för att man vidtar sådana häråtgärder när det är högkonjunktur -- det ärnödvändigt. Men i en lågkonjunktur, när det ärsvårigheter även i storstadsområdena, måste manockså vinna förståelse för att det väcker ont blodhos många.Nu består inte enbart avtätortsbebyggelse, utan här finns också glesbygd.Lika svårt som att behålla arbetstillfällena iStockholm är det att få företag att etablera s.k.distansarbetsplatser på öarna och i annan glesbygd iStockholms skärgård. Det är nämligen mer lönsamtför företagen att bedriva verksamhet i annan del avlandet än i Stockholmsregionen.Ett exempel på detta -- jag vill påstå att exempelfinns på flera andra områden -- är i . Eftersom det där totalt rörsig om 30 arbetsplatser, uppgår utvecklingsbidragettill , dvs. i kanmaximalt utbetala ett investeringsstöd företablering av detta slag i länets glesbygd på 45 000kr.Det är inte särskilt svårt att förstå företagets val dådet får mer för att förläggaföretaget någon annanstans än iStockholmsområdet. Sådana exempel kan säkertockså ges från andra regioner, t.ex. från iförhållande till Blekinge.Det är onekligen ett problem om statligtlokaliseringsstöd blir avgörande för om verksamhetetableras i annan glesbygd och inte på den plats därden kanske är mest livskraftig och har de störstautvecklingsmöjligheterna. Och, fru talman, jag villhärmed klart deklarera att det i en region somStockholm också finns en klar obalans inomregionen.Jag ser det också som en fara om näringslivspolitikblir helt avhängig regionalpolitik. Det är för migobegripligt att näringsministern så totaltöverlämnat sitt fögderi till jag och flera med mig har tagit upp dessa frågormed arbetsmarknadsmininstern har han sagt: Detär inte jag som förmedlar de stora beloppen, utandet är andra organ. Och så fullföljs denargumentationen av att vi stockholmare är''förfärligt avundsjuka på alla små orter ute ilandet''.Fru talman! Jag vill nu en gång för alla slå fast attdet inte handlar om avundsjuka -- det handlar omförståelse också för storstädernas problem. Dethandlar om att få stabila företag och etthelhetsperspektiv.Moderaterna -- som utmålat sig som ettstorstadsparti -- driver i regeringsställning enpolitik som slår hårt mot såväl Stockholmsbostadstäta områden som ren glesbygd i regionen.Vart har tagit vägen när det gäller atthävda också intressen?Det är ju lätt att med en läpparnas bekännelse sägaatt storstäderna måste vara motor i samhället ochen förutsättning för utökade arbetstillfällen ochavknoppningar -- ett nytt, modernt ord -- i andradelar av landet. Men när man ser förhållandena istaden, när man läser statistiken, som klart ochentydigt betonar att vi i regionen förlorat 113 700jobb , blir man orolig för utvecklingen.För att få ned arbetslösheten till den nivå som denlåg på 1990 skulle det i behövas etttillskott av närmare 150 000 arbeten enligtlänsarbetsnämndens bedömningar.Fru talman! Politik är att vilja. Men det handlarockså om att välja -- att välja alternativ ochproblemlösningar som man finner lämpliga.Vi måste slå vakt om hela , och i Sverigefinns också större städer. Att kasta runtarbetslöshet ger ingen respekt någonstans. Detinger heller ingen respekt att inte driva en tydlignäringspolitik, vilket är en grundförutsättning förlångsiktighet och stabilitet för företag ocharbetstagare. En stabil näringspolitik är också engrundpelare för att kunna bedriva en braregionalpolitik.Anf. 69 () replik:Fru talman! En lokalisering av tjänsteföretagen ären av de mest effektiva insatser man kan göra för attde prioriterade regionerna skall få arbetstillfällen.Avståndshandikappet eliminerar man genomanvändning av modern telefoni och datateknik.Det är en av de fördelar man ser med den nyatekniken; där är glesheten inte en nackdel påsamma sätt som tidigare.Det går inte att fortsätta som man gör frånsocialdemokratiskt håll. Den ene säger: Er politikdrabbar glesbygden -- det är storstäderna som får utmest. Den andre säger: Er politik drabbarstorstäderna -- det är glesbygden som får ut mest.Tittar man närmare på de här tjänsteföretagenfinner man att av arbetena har tillsatts medkvinnlig arbetskraft, och det är mycket glädjande.Sedan hösten 1991 har regeringen fattat beslut ometablering av totalt 503 årsarbetskrafter istödområdet. Det är 92 årsarbetskrafter som harlokaliserats från . Den siffranskall då jämföras med det tillskott som man iStockholm har fått i lednings- ochadministrationsfunktioner -- de sätter sigfortfarande i . Man beräknaratt har fått ett tillskott påsammanlagt 100 årsarbetskrafter. -- Jag tror att detär viktigt att vi också fortsättningsvis har möjlighetatt ge kvinnor ute i möjlighet till arbete.Anf. 70 () replik:Fru talman! Jag vill säga till att jagsjälvfallet kommer att fajtas för att kvinnor skall fåarbetstillfällen över hela landet -- det må gällaglesbygd eller storstad. Men vad jag har försökt attpoängtera i mitt inlägg är att om ett företag får merapengar för att flytta någon annanstans gör mansjälvfallet det hellre än stannar kvar i den regionman befinner sig i. Det är det som är dilemmat.I det fall som jag redogjorde för får man 5,5miljoner kronor mer för att förlägga företaget tillNorrland än för att lägga det t.ex. på en skärgårdsöi . Det vill jag att man skall ha med iberäkningen när man förmedlar stöden. Man måsteockså ta hänsyn till företagets art, vad det handlarom, vad det finns för utvecklingsmöjligheter osv.Jag är definitivt inte avundsjuk på . Därbehöver man alla arbetstillfällen man kan få. Se detsom ett exempel på hur stödformerna kan slå! Detär det som jag vill betona.Anf. 71 () replik:Fru talman! Stödformer slår naturligtvis på detviset. Vi använder stödformer för att gynna företagsom bedriver verksamhet inom stödområdena, ochdå blir det så.Anf. 72 () replik:Fru talman! Jag har förståelse för det också! Menjag vill också att skall ha förståelseför de speciella problem som jag i min inledningförsökte belysa när det gäller ochStockholmsområdet.I februari 1994 var 33 887 personer bara i självastaden utan arbete. Arbetslösa ungdomar står för60 % av den totala sysselsättningsminskningen.Under 1993 var i genomsnitt 15 000 ungdomar iStockholms län arbetslösa. Man kan diskuteraprocentsatser hit och dit -- den enskilde individendrabbas hårt oavsett var han eller hon bor och hurstora procentsatserna är. Det är speciella problem iden här regionen -- det går inte att sopa undermattan.Anf. 73 () replik:Fru talman! har tagit upp de flestaav de frågor jag hade tänkt ta upp. Justregionalpolitiken syftar ju till att utjämnaförhållandena. Det är svårigheter att få nya företagtill olika delar av inlandet -- till stödområdet och tillandra delar av vårt land. Det är därför man har tagitfram stimulanser för dem som startarverksamheter; de har rätt att få regionalpolitisktstöd.I huvudsak handlar det om nya arbetstillfällen. expanderar flyttar det ut en del avverksamheten någon annanstans. Det är få företagsom rakt upp och ner har flyttat någonstans. Ihuvudsak har de kommit ut till glesbygden isamband med att de har expanderat.Jag har självfallet förståelse för att det också kanfinnas problem i . Men de är inte alls såstora som i glesbygden. Vi förstår att Stockholmkan ha problem , när det är lågkonjunktur.Men när konjunkturen vänder går det mycketsnabbare här. får mycket lättare nyaarbetstillfällen. Det tar däremot ute ilandet. Därför är det oerhört viktigt att man genomregionalpolitiken kan utjämna förhållandena på dethär viset.Anf. 74 () replik:Fru talman! Det talades också här i varma ordalagom hur viktiga storstäderna -- och inte minstStockholmsområdet -- är som motor när det gälleratt få avknoppningar till övriga delar av landet.Därför är det viktigt att se till att det gesförutsättningar för arbetstillfällen istorstadsregionerna.Kjell ! Det är inte enbart nya företag somhar fått statliga bidrag. Det har t.o.m. förekommitatt man har gett statliga bidrag inomtillverkningsindustrin för att företag skall kunnaöka sina vinstandelar genom att göra folkarbetslösa i och placeraföretaget i en annan region.Anf. 75 () replik:Fru talman! Det är bra att är en motor.Mycket är koncentrerat till . Det gällerresurser, kompetens och annat. Självfallet drasmånga hit, inte minst när det är högkonjunktur.Under den förra högkonjunkturen blev jag mångagånger kontaktad av företag som inte fick tag iarbetskraft. De ville komma härifrån för att lättarekunna expandera. handlar det om nyaföretag. Men ofta handlar det om befintliga företagsom, när de expanderar, förlägger en del avverksamheten någon annanstans än i Stockholm.Det tycker jag är bra.Som sade finns oftaadministrationen kvar i även omverksamheten finns någon annanstans. Det är alltsåen kombination. Men om det skall bli någonregionalpolitisk effekt måste det finnas stöd somgör att företag också flyttar ut till olika delar avlandet där det är svårt att få nya arbetstillfällen,t.ex. till , och inlandet. Därför måstedessa olika stöd finnas.När det gäller tjänsteföretagen har det ocksåangetts hur stort beloppet skall vara. Det är 150 000kr per person i stödområde 2 och istödområde 1. Det är det högsta belopp som mankan få.Anf. 76 () replik:Fru talman! Jag vet inte om lyssnadepå vad jag sade. Jag sade också att det fanns enmycket klar regional obalans iStorstockholmsområdet. Det är t.ex. stor skillnadmellan och i förhållande tillDanderyd.Det är inget tvivel om att vi, när det varhögkonjunktur, också var mycket positiva till attflytta befintlig arbetskraft ifrån tillandra områden. Det är en självklarhet. Menförhållandena har svängt oerhört snabbt. De siffrorsom jag redovisade -- som har tagits fram av ettstatistikkontor -- belyser klart hur detta slår för denenskilde individen. Jag skulle vilja möta litetödmjukhet och förståelse för att det finns speciellaproblem och en regional obalans även i ettstorstadsområde.Anf. 77 ():Fru talman! Låt mig först och främst säga till SylviaLindgren att jag instämmer i ochKjell synpunkter i fråga omtjänsteföretag och lokalisering ute i bygderna.Kvinnor ute i dessa bygder har fått nya jobb somhar skapats. Precis som säger harjobb som passar kvinnor varitunderrepresenterade i dessa kommuner. Det finnskanske skäl för att resa till dessatrakter. Jag kan nämna några exempel: ,, , ochYtterhogdal. Jag hoppas att någon av dessa orter ärnågorlunda känd. På dessa orter har det i årtiondenvarit brist på arbeten för kvinnor.Här i talar man om att det förnärvarande är brist. Det är, som , ett tillfälligt problem. När det blirhögkonjunktur får människorna jobb. Jag blir litetupprörd, eftersom jag har flyttat kvinnorifrån till för att de över huvudtaget skulle ha en framtid. är ändå enganska expansiv ort i jämförelse med dem som jaghar räknat upp.Fru talman! Det var inte riktigt för att säga dettasom jag begärde ordet.Regeringens regionalpolitiska proposition ger enannan infallsvinkel på regionalpolitiken än denpolitik som vi har fått erfara under desocialdemokratiska åren.Det satsas betydligt mer medel än under densocialdemokratiska regeringstiden. Det föreslåssatsningar på tillväxt i hela landet och ökadesatsningar på Norrlandsfonden. Jag noterar attFolkpartiets mångåriga krav på att beslut skalldecentraliseras ut till länsstyrelserna inte längrekritiseras av Socialdemokraterna.Det finns en uppgång i konjunkturerna. Dettaberor till stor del på regeringens massiva insatserför att stärka de små företagensutvecklingsmöjligheter genom sänkta skatter på deområden som hämmar tillväxt och investeringar.Det beror också på betydande insatser när detgäller utbildning, utveckling, nyföretagande ochforskning.Det gäller nu att med kraft ta till vara denutveckling mot ökad sysselsättning som är på gång.Jag noterar med förvåning att Socialdemokraternainte vill pröva den nyorientering som tar sikte på enkombination av regionalpolitiska,arbetsmarknadspolitiska och näringspolitiskasatsningar.Det pågår redan, som har sagts här, ettförberedelsearbete vid länsstyrelserna som syftartill att få fram en rad projekt för att höjakompetensen inom småföretagen över hela vårtland.Låt mig ge ett exempel på den oro som jag kännerpå grund av att vi inte tar till vara denutvecklingskraft som finns runt om i landet.Ånge kommun fick beskedet att SJvill göra mycket drastiska neddragningar i Ånge.Neddragningarna synes syfta till att ingenvagnslasttrafik i fortsättningen skall finnas kvar iNorrland. Den här neddragningen kommer, omden genomförs, att drabba 700 personer. Det är enkatastrof för kommunen. Där finns t.ex. engymnasieskola som har ett mycket bristfälligtelevunderlag.Vi vet också att kommun har drabbatsmycket hårt av indragningar av verksamheten vidPosten i . Man drabbades också närkiseltillverkningen lades ner iLjungaverk.Att Socialdemokraterna i dessa tider inte villmedverka till otraditionella lösningar genom attunder en begränsad tid stödjakompetensutveckling, marknadsföring,produktutveckling och produktteknik över helalandet förvånar mig egentligen inte.Nu undrar kanske någon vad detta har med ,som ligger inom stödområdet, att göra. Den somunder har deltagit i den regionalpolitiskadebatten vet att medlen är begränsade. Det är detrots att det har redovisats attoppositionen -- de borgerliga partierna tillsammansmed -- under Socialdemokraternasregeringstid flyttade fram positionerna ochfördelade mer medel till regionalpolitiken. I dagskall vi förhoppningsvis fördela ytterligare medeltill olika satsningar.Arbetsmarknadspolitiska medel som stöd till dentraditionella regionalpolitiken ger möjligheter att istörre utsträckning använda de sedvanliga medlen,som inte räcker , till glesbygderna. De ärlandets mest utsatta områden. Inte minst GeorgAndersson, själv bosatt i inlandet, borde förstådetta.Regionalpolitiken är väl som vanligt mindreintressant för Socialdemokraterna änarbetsmarknadspolitiken, trots att det finns medelöver. Att skapa långsiktiga och riktiga jobbintresserar tydligen mindre.Fru talman! kommun måste först och främstfå ökade insatser från i första hand SJ ochKommunikationsdepartementet. Men man måsteockså få betydande insatser från alla parter:länsstyrelsen, ,osv. Det här kravetställs av alla politiska partier. Varför då motverkastörre insatser i regionalpolitiken genom avslag påregeringens förslag, ? Jag förstårinte det.SJ:s planer beträffande innebär också entankeställare för utvecklingen av järnvägen iNorrland, såväl Atlantbanan som Botniabanan.Avvecklas vagnslaststrafiken i hela gerdetta en signal som innebär risk för attinvesteringarna dras ned och planerade,nödvändiga investeringar i den norrländskajärnvägen uteblir. Detta är oacceptabelt.Fru talman! Jag vill med glädje notera att utskottetinstämmer i regeringens förslag att flytta uppKälarne kommundel i kommun tillstödområde 1. Men jag beklagar att inteutskottet tillstyrker motion iden del som rör . Den som studeraravstånden mellan Åre centrum och Handöl ochStorlien förstår att företagens förutsättningar inteär likadana längst ut i glesbygden som i centralaÅre. Den insats i kronor som det gäller skulledessutom vara relativt liten, eftersom huvuddelenav verksamheten i Åre centrum består av turismoch redan har bl.a. nedsatta socialavgifter.Ibland är tydligen avstånden mellan ochfjällbygderna alltför stora för att konsekvensernaskall kunna överblickas.Fru talman! Jag vill med detta inlägg yrka bifall tilreservation 30 och därutöver till utskottets förslag.Anf. 78 () replik:Fru talman! Jag vill bara till säga attjag gläds med de kvinnor som får arbete oavsett varnågonstans det är, men inte minst med kvinnor iglesbygd som får jobb. Ingen kan heller, tror jag,beskylla mig för att inte ha fightats för rätten förkvinnor att få jobb.Sigge Godin räknade upp ett antal kändaNorrlandsorter och undrade om de var för migbekanta. På den frågan vill jag svara ett klart ochentydigt ja.I övrigt vill jag bara säga att jag inte ser det somnågon idé att flytta arbetslöshet från det ena ställettill det andra när det gäller befintliga arbeten. Attskapa nya arbetstillfällen har jag aldrig sagt någotnegativt om, snarare tvärtom. Men jag har också imitt inlägg velat betona att det när det gällerStorstockholm finns en mycket klar obalans i detregionala hänseendet. Inte minst gäller det urperspektivet skärgårdsöar med få boendemänniskor. Men det är ack så viktigt att de finnshär, där det inte finns broförbindelser eller andrakommunikationer. Det måste också kunna räknasin i perspektivet, även om det tillhör enstorstadsregion. Det är inte fult att även talastorstadspolitik i denna kammare.Anf. 79 () replik:Fru talman! Det är väl bra om ochjag är överens om att det är kvinnorna i glesbygdensom har de största svårigheterna att få de riktigajobben, att det är dem vi skall satsa på. Till detbehövs pengar, regionalpolitiska satsningar.Det är de nya jobben som är utplacerade iglesbygden. Man flyttar inte jobb från Stockholmoch dit ut, utan det är framför allt nya jobb somfinns i de här områdena. Vi kan vara överens omatt de skall placeras där och att man skall stöttadetta med ekonomiska satsningar.Sedan kan jag glädja med att sägaatt jag som ledamot av Glesbygdsnämndensstyrelse har rekommenderat styrelsen ochtjänstemännen att vi skall göra nästa resa, för vireser runt i , till och tadel av de problem och bekymmer som finns där ute.Det är också en glesbygd, precis som SylviaLindgren säger. Vi har inte glömt bort dem. Vi skallta del av deras problem och se vad vi kan bidramed.I övrigt förutsätter jag att det finns en mycket alertlänsstyrelse i som också ser till de sämstställda, om vi får kalla dem som finns ute på öarnaoch som har specifika problem så i det härsammanhanget. Det tror jag att man borde kunnaklara i ett sådant expansivt område.Anf. 80 () replik:Fru talman! Jag är glad åt att man kommer att göraresan till . Jag kan bara önskaSigge Godin välkommen för att se att det även finnsregional obalans i det här länet.Det finns faktiskt exempel på att det är befintligaföretag som under en lågkonjunktur har flyttat frånStockholmsområdet till andra delar av landet.Det handlar om jobb, . Det vänder sigi mig också när man säger riktiga jobb, det ärarbeten vi vill ha.Anf. 81 () replik:Fru talman! Självklart vill människor ha riktiga,fasta, varaktiga jobb, så att de kan tro påframtiden. Där har vi inga delade meningar. Mendet irriterar oss norrlänningar när säga att vi skor oss på storstadens problem. Detär inte så.Jag sitter i regionalpolitiska nämnd, ochde ärenden vi har behandlat där rör nya jobb, somvi inte har tagit från . Det ärnya jobb som har gett kvinnor ute i glesbygden,som kanske har väntat på ett arbete, nyamöjligheter och en ny framtid. Att de har fått denhär chansen borde vi kunna vara överens om ärmycket glädjande. Vi vet dessutom av allautvärderingar som har gjorts att det är en mycketeffektiv verksamhet, och att den fungerar mycketbra. Vi har nått en god bit på väg i regionalpolitiskasammanhang, tycker jag, när vi har fått denmöjligheten.Anf. 82 () replik:Fru talman!