prot · GH09115 · 1994-06-01 00:00:00 — Trafiksäkerheten måste väl stå iförsta rummet!Jag pekade på en rad praktiska svårigheter menockså på en rad ekonomiska svårigheter. Om vi nuskall tro på det som så vackertsäger, att det skall bli en bra aktör osv., måste manju ge ekonomiska förutsättningar. Jag menar attdet, i vart fall i det som finns skrivet, finns massorav brister och stora risker för att ett sådant härbolag blir en papperstiger. Det får aldrig chansen attbli en stark konkurrent till de stora byggdrakarna,vilket åtminstone vi hade hoppats skulle bliverklighet.Elving sade: Vi lyssnade på Vägverketsgeneraldirektör när han var i utskottet. Ja, det ärmöjligt. Men i den allra viktigaste frågan lyssnade nitydligen inte. Per sade klart ochtydligt att förutsättningen för att ett bolag skullelyckas var att det skulle ligga under Vägverket.Detta tycks ni ha nonchalerat fullständigt.Elving sade att vi inte tänker på dettamed förlorare etc., utan att det handlade om att viskulle diskutera frågan om huvudman en gång till.Men ni måste väl ha känt till att dettamåste övervägas ytterligare. Först skriver nipropositionen och sedan backar ni. Visst var nirädda för nederlag! Ni var litet rädda för KennethAttefors. Det är sanningen, . 152 () replik:Herr talman! Jag vill ge en kommentar till BoNilssons inlägg, där han sade att vi inte lyssnade pågeneraldirektören vid i den viktigafrågan om vem som skall vara huvudman för det nyabolaget.Man får väl ändå lyssna litet grand kritiskt, BoNilsson, även på generaldirektörer som uppträder.Det hade ju varit nästan sensationellt om Vägverketsgeneraldirektör hade sagt att det nya bolaget skullefungera bättre med någon annan än han somhuvudman. Det är ganska självskrivet att man fården typen av uttalande, som vi fick, från engeneraldirektör.Vi skall lyssna på våra verk och myndigheter. De harmycket fackkunskap, men vi måste också värderavad de säger utifrån vissa utgångspunkter.Bo Nilsson frågade om de exempel som han beskrevi sitt huvudanförande inte manar till eftertanke. Jo,det gör de verkligen. Jag tycker att detta är exempelpå det som jag tidigare sade, att sombeställare måste utveckla sin beställarkompetens påområdet. Det skall inte fungera på det sätt som BoNilsson beskriver. Anledningen måste i första handvara att man inte har beställt tjänsterna på rätt sätt.I propositionen och i utskottsbetänkandet tas ocksåupp att beställarkompetensen måste utvecklas. Viskall inte eftersätta de centrala målen förtrafiksäkerheten, tillgängligheten, miljön osv.Därför är det viktigt att ges möjlighet attutveckla sin beställarkompetens.Jag tror att det nya bolaget kommer att bliframgångsrikt. har helt rätt i att detkommer att besitta en oerhörd kompetens. Dennakompetens bör vara en mycket klarkonkurrensfördel.Om man jobbar i bolagsform, har man ocksåmöjlighet att konkurrera på andra områden än renvägunderhållningsverksamhet, som Bo Nilssonbeskrev i sitt inledningsanförande.Om vi medverkar och ger de rättaförutsättningarna, vilket jag tycker att vi gör, hardetta bolag i vardande alla möjligheter att bli enmycket framgångsrik aktör på marknaden. Detbådar gott inför framtiden.Anf. 153 BO () replik:Herr talman! Jag hade inte tänkt begära någon merreplik, men det här var så skämtsamt att jag intekan låta bli att göra en liten kommenter till.Elving skyller på beställaren i de exempelsom jag gav. Jag måste säga att det var kvällensskämt.Anf. 154 () replik:Herr talman! Jag har litet svårt att förstå BosseNilssons sinne för humor. Han måste ha en alldelessärskild form av skånsk humor som upplever dethär som ett skämt. Det är faktiskt mycket allvarligt.Vägverkets generaldirektör har i olika sammanhangvidhållit att verket är dåligt på att beställa den typenav tjänster. Man har aldrig har gjort det, eftersomman har haft tillgång till dessa tjänster inom sinegen organisation. Detta behövs utvecklas ochspecificeras. Vilket ansvar gäller för entreprenören?Vilka krav kan man ställa? Det där var inget skämt,. Det var mycket allvarligt menat.Anf. 155 ():Herr talman! Utskottsmajoriteten stöder tyvärr ibetänkandet regeringens dåligt underbyggdaförslag om bolagiseringen av Vägverketsproduktdivision. Skälen till att avslå propositionenär redan framförda av . Jag skall inteupprepa dem.Eventuellt kommer majoritet att väljaatt avslå den socialdemokratiska reservationen ochfatta beslut om att ett bolag skall bildas. Med tankepå den fortsatta behandlingen av ärendet vill jag iförebyggande syfte framföra några synpunkter påhuvudmannaskapet för det nya eventuella bolaget.Regeringen föreslår i propositionen att det nyabolaget skall vara fristående från Vägverket.Utskottet är tveksamt till förslaget och förordar atthuvudmannaskapsfrågan skall övervägasytterligare. Det är bra. Då kan konsekvenserna avbeslutet hinna analyseras och dokumenteras innanbeslut tas, något som regeringen inte har bevärdigatsig med.I min hemkommun har vi två stora,progressiva verk, och . De harskapat möjligheter för att utvecklas till ettnationellt för transportteknik.Ur den kompetensmassa som finns, bl.a. i de bådaverken, har nya verksamheter i form avutbildningslinjer och forskningsverksamhet vuxitfram inom /Borlänge.En av huvudprofilerna vid högskolan ärtransportteknik. På forskningssidan har ettcentrum för transport- och samhällsforskningetablerats. Jag anser därför att är ennaturlig lokaliseringsort för nya statliga organ somskall administrera, planera och ha tillsynen över detsvenska väg- och järnvägsnätet och dess trafikanter.Det är också naturligt att det nyaproduktionsbolaget -- om det bildas -- underställsVägverket och att det får sitt säte i regeringens förslag om att bolaget skall varahelt fristående från skulle vinna gehör,betyder det att den regionalpolitiska satsning somutlokaliseringen till av de två verkeninnebar helt sätts ur spel. Vår högskola försvagas,men också det fristående bolaget förlorarnödvändiga samarbetsmöjligheter och närhet tillden kompetens som finns uppbyggd och inbyggd ibl.a. och i högskolan. Det skulle innebäraslöseri med knappa resurser för både högskola ochbolag.Herr talman! Trots mina framförda tankar kringlokaliseringen av det nya bolaget stöder jagnaturligtvis den socialdemokratiska reservationen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )24 § Avskaffande av diskriminering såvitt avserfraktsatser och befordringsvillkorFöredrogstrafikutskottets betänkande1993/94:TU33 Avskaffande av diskriminering såvittavser fraktsatser och befordringsvillkor (prop.1993/94:194).Anf. 156 ():Herr talman! Man skulle kunna säga attKommunikationsdepartementet återigen har lyckatframställa en proposition som är mer eller mindreobegriplig. I betänkandet har vi rättat till en del avobegripligheterna.När en proposition kommer och vi har möjlighet attskriva motioner med anledning av den, bör denåtminstone vara så pass begriplig att man kan läsaut vad som menas med den. Om man försökerstudera de här akterna i , måste definnas översatta till svenska. Så har icke varit fallet.Det är faktiskt en sensation! Hur skall man då, påett vettigt sätt, kunna skriva en motion och på så sätteventuellt kunna förändra något?Jag vill ta ett exempel ur propositionen. 4under lagtexten står det: ''Bestämmelser enligt skall gälla som svensk rätt.'' I 3 § står det attden svenska texten till de i 2 § angivna rättsakternafinns i bil. 1 och bil. 2 till denna lag. Vidrättsakterna finns det en fotnot så att man skallkunna titta efter vad det handlar om längre fram ipropositionen. Längst ned på sidan kan man läsaföljande: ''Texterna på finska, isländska och norskafinns tillgängliga hos Utrikesdepartementet.Texterna på de övriga språken finns publicerade iEuropeiska gemenskapens officiella tidning(EGT).'' Då är det tydligt och klart var man skallläsa!Av två saker har man gjort tre fel här. Borde det intestå en hänvisning till en svensk text? Jag tror inteatt svenska riksdagsledamöter som skall motioneramed anledning av en proposition är intresserade avi vilken tidskrift man publicerar texterna på andraeuropeiska språk. Det ger väl inte en tydligare bildav vad propositionen handlar om?Herr talman! Såvitt jag förstår skall jag få enutförlig förklaring av , eftersom hanförsvarar utskottet. Jag gratulerar honom. Hankanske kan ta den finska texten och jämföra medden isländska. Vi gjorde verkligen en liten rättelse iutskottsbetänkandet. På s. 2 skriver utskottet:''Med anledning av motionsyrkandet'' -- det äralltså motion -- ''vill utskottetunderstryka vikten av att innebörd ochkonsekvenser av regeringens förslag redovisas på etttillfredsställande sätt.'' Detta kan man inte varanöjd med ens med bästa vilja i världen.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall till denmeningsyttring som är fogad till detta betänkande.Anf. 157 ():Herr talman! Jag får inleda med att tacka föruttalandet från . Jag kan bjuda på attjag inte klarar av isländska eller finska, men vi kanta det på franska. Det går litet bättre. Det är ju ettkänt språk i har haft att bereda proposition 194och lägger nu enigt fram betänkande ,angående avskaffande av diskriminering såvittavser fraktsatser och befordringsvillkor. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan och avslag på motionT72 av skall inte råda någon tveksamhet om att ämnethar en viss svårighetsgrad. Det inser utskottetockså. Dock vill vi utgå från att regeringen inomramen för det fortsatta europeiska samarbetetaktivt verkar för att regelverket skall''vidareutvecklas och anpassas till förändradevillkor och den marknadssituation som råder påtransportområdet''.Som framgår av betänkandet är det en gammalförordning, den har nr 11 av EG:s förordningar ochmeriteras med på nacken. Den anses avmånga vara obsolet. Eftersom det pågår en översynav författningssystemet bör vi vara eniga om att detblir bättre och säkert mer förståeligt framöver.Enligt propositionen torde det inte förekommanågon diskriminering avseende fraktsatser ochbefordringsvillkor. Men det bör vara klart för ossalla vad propositionen avser, nämligen förbud mothögre priser eller sämre villkor grundat på godsetsursprungs- eller bestämmelseland. Medovanstående som grund, kommer sannolikt dennaförordning inte att få någon praktisk betydelse.Karl-Erik har med omsorg om riksdagenpåtalat svårigheten att förstå propositionen. Somsvar på detta vill jag helt kort referera till vadutskottet förutsätter, nämligen att regeringen aktivtbör verka för att regelverket vidareutvecklas. Detvore kanske på sin plats att även göra litet reklamför , RUT.Därmed vill jag, herr talman, på intet sätt negligeraeller ens hindra ochVänsterpartiets fortsatta, och säkert välbehövliga,omsorg om parlament.Jag yrkar bifall till hemställan i trafikutskottetsbetänkande 33.Anf. 158 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debattensärskilt mycket. Jag måste dock få säga att det helablir litet konstigt. Men närkommunikationsministern är så otydlig blir mankanske lika otydlig själv. säger ju ibörjan av sitt anförande att trafikutskottet har lagtfram ett enhälligt betänkande. Ändå yrkar hanavslag på min meningsyttring. Alltså finns det intenågot enhälligt betänkande i det härsammanhanget.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )25 § Överflyttning av fartyg mellanfartygsregisterFöredrogstrafikutskottets betänkande1993/94:TU37 Överflyttning av fartyg mellanfartygsregister (prop. 1993/94:202).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )26 § betänkande1993/94:UU19 Nedrustning.Anf. 159 ():Herr talman! I utrikesutskottets betänkande omnedrustning behandlas en rad frågor som rörnedrustningssträvandena vid den pågåendenedrustningskonferensen i och Sverigespådrivande roll och stora engagemang i dessasammanhang. Men även agerande vid denkommande översynskonferensen med anledning av1980 års om särskilt inhumanavapen behandlas.En av de frågor som blivit aktuell vid dennakonferens och som också debatteras mycket imassmedierna är frågan om användningen avminor, och då särskilt av antipersonella minor --eller truppminor, som de också kallas. Räddabarnen och Röda korset har också bidragit till attdenna fråga uppmärksammats.Ett hundratal miljoner odetonerade minor liggerkvar i jorden efter krig i mer än 60 länder. Värst ärminsituationen i , , ,-- speciellt i -- ,, och men även iBosnien och . Dessa kvarliggande minormedför ett svårt lidande för civilbefolkningen. Dedrabbar människors liv och utveckling i dessaländer från alla aspekter. Kvinnor vågar t.ex. inteplocka ved, och bönder vågar inte odla jorden avrädsla för att trampa på minor. När jordbrukethindras ökar svälten, och landet blir beroende avimport. Återuppbyggnaden av länder efter krigfördröjs och fördyras. Flyktingarna stannar kvar igrannländerna ovilliga att återvända hem till full av minor.Enbart i , ett av världens fattigasteländer, finns det enligt FN 10 miljoner minorspridda över hela det krigshärjade landet. Andrabedömare talar om 20, 30 eller 40 miljoner minor.Många års krig och nära nog av sovjetiskockupation har skapat en situation därvarje mänskligt steg blir en minundersökning.Många år efter det att striderna har upphört fortgårdenna terror mot civilbefolkningen. harenligt FN:s bedömningar ca 200 000 civila dödatsoch ca 400 000 blivit handikappade av exploderademinor i . Många av dessa människor ärbarn.Även i finns det stora områden sompå grund av minering inte kan bebos inomöverskådlig tid.Sverige deltar i minröjningsprogram i flera av devärst drabbade länderna. Genom betydande bidragtill minröjning och hjälp till de skadade bidrarSverige konstruktivt till att minska lidandetsomfattning. Inom FOA bedrivs också forskning somkan leda till att man effektivare än kan röja deutspridda minorna. Detta kommer att öka Sverigesmöjligheter att göra ännu större insatser inom dettaområde.På grund av de svåra och stora problem somtruppminorna skapar antog FN:s generalförsamlingi höstas fyra resolutioner. FN:s generalsekreterarefick i uppdrag att utarbeta en rapport om hur deproblem som orsakas av landminor skall lösas. Enstudie skall också göras rörande barn i väpnadekonflikter och då särskilt uppmärksamma offer förlandminor.I resolutionen om ett exportmoratorium -- Sverigevar medförslagsställare -- uppmanas alla länder attinte exportera antipersonella minor som kanförorsaka stor fara för civilbefolkningen.FN:s konvention om särskilt inhumana vapen,vilken antogs 1980, innehåller också förbud ochbegränsningar när det gäller minor. Men nuvarandekonventioner har, som påpekas i utskottetsbetänkande, inte hindrat en urskillningslösminkrigföring i många länder under senare år.Sverige har också aktivt arbetat för att få till ståndden översynskonferens som kommer att hållasunder 1995. verkar dessutom för en ökadanslutning till konventionen samt till att denutsträcks till att täcka även interna konflikter. Detär framför allt i länder som har drabbats avinbördeskrig som de antipersonella minorna utgörett allvarligt hot mot civilbefolkningen. Dettabetonas också i utskottet.Ett enigt utrikesutskott anser att i sambandmed denna konferens bör klargöra att ettinternationellt totalförbud mot antipersonella minorutgör den enda verkliga lösningen på de humanitäraproblem som användningen av minor ger upphov tilloch därför lägga fram förslag i syfte att få till ståndett sådant förbud.Herr talman! Ett annat område som ingående hardiskuterats i utrikesutskottet är kärnvapen ochfolkrätten. Det är viktigt att på alla sätt försökastödja de insatser som görs för att förhindraanvändningen av kärnvapen. Arbetet med attförhindra en kärnvapenspridning är nu den mestcentrala frågan på den internationellanedrustningsagendan. Att stärka och förlänga icke-spridningsfördraget, NPT, samt att söka förmå allastater att ansluta sig till fördraget är därför en viktiguppgift för Sverige.Sverige har försökt att få till stånd ett avtal om ettfullständigt stopp för alla kärnvapenprov. I juni1993 presenterade vidnedrustningskonferensen i ett förslag sominnebar att alla kärnvapensprängningar, även s.k.fredliga kärnsprängningar, skulle förbjudas. Idecember 1993 kompletterades detta med ettdetaljerat förslag om hur efterlevnaden av ett sådantförbud kan kontrolleras. Detta förslag innebär denenda fullständiga avtalstext som harpresenterats vid nedrustningskonferensen.Frågan om kärnvapenanvändning är förbjuden ifolkrätten har diskuterats vid olika tillfällen.Frågan har blivit aktuell genom att WHO vid sittmöte beslöt att begära ett yttrandeav i i frågan. Allamedlemsstater har givits tillfälle att avge ettyttrande i denna fråga.Socialdemokraterna föreslår i en motion att densvenska regeringen i ett yttrande till Internationelladomstolen klarlägger att kärnvapenanvändning intestår i överensstämmelse med internationell rätt. Denfråga som WHO ställer till Internationelladomstolen i avser innehållet i nu gällandefolkrätt.Herr talman! Det råder olika uppfattningar blandvärldens ledande folkrättsexperter om vad somenligt folkrätten kan läggas till grund för ettställningstagande rörande kärnvapenanvändning.Inom den internationella rätten existerar sedanlänge en princip om att krigförande länder inte haroinskränkt rätt att välja stridsmedel ellerstridsmetoder. Sedvanerättsligadistinktionsprinciper och proportionalitetsprinciperbegränsar användningen av kärnvapen. Vid enattack mot militära mål får t.ex. inteoproportionerligt stora skador tillfogascivilbefolkningen eller civil egendom.Enligt vår uppfattning står det klart att användningav kärnvapen i många fall får konsekvenser somotvetydigt står i strid mot olika delar av folkrätten.Men det är också uppenbart att det kan finnas fallav kärnvapenanvändning där rättsläget inte är likasjälvklart, eftersom kärnvapen som sådana inte ärförbjudna i folkrätten.Samtidigt ligger det i , liksom i alla smånationers, intresse att folkrätten tolkas strikt ochinte urvattnas genom politisering.När det gäller kärnvapen vill jag säga att en entydigreglering av kärnvapenanvändningen måsteeftersträvas i folkrätten, inte en tolkning som vilarpå tveksamt underlag. Vi anser att regeringen motdenna bakgrund bör överväga lämpligheten av attsvara Internationella domstolen.Tyvärr, herr talman, delar inte utskottets majoritetdenna vår uppfattning. Jag yrkar därför bifall tillreservation nr 1. I övrigt yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i utrikesutskottetsbetänkande.Jag vill till slut, herr talman, fästa kammarensuppmärksamhet på att som jag hartalat har ytterligare en eller två människor dödatseller skadats av antipersonella minor, kanske en avdem ett barn.Anf. 160 ():Herr talman! Aktiv nedrustningspolitik har underlång tid varit en viktig del av svensk utrikespolitik.Sverige kom tidigt med i Genève-förhandlingarnaom begränsning av kärnvapenupprustningen ochkom snart att röna ett mycket gott rykte som eninitierad och engagerad part i dessa förhandlingar.Orsaken till detta var bl.a. att hade dettekniska kunnandet för att föra dessa samtal. Enännu viktigare orsak var att var en alliansfrination som av stormakterna inte kunde misstänkasha några skumma avsikter i dessa förhandlingar.I likhet med många andra områden avutrikespolitiken har alliansfriheten ochneutraliteten i nedrustningspolitiken varit enovärderlig resurs. Jag kommer att i mitt politiskaarbete fortsätta att agera för att inte lämnarifrån sig denna resurs, som enligt min mening är enförutsättning för en aktiv nedrustningspolitik.Ett av de absolut viktigaste målen inedrustningspolitiken är att få till ståndkärnvapennedrustning. Ett viktigt led i det arbetetär att få användningen av kärnvapenolagligförklarad. Skälen för detta är så uppenbaraatt det enligt min mening inte skulle behövas någonlängre diskussion om detta. Jag vill ändå poängteravad jag anser vara det starkast vägande skälet tillolagligförklaringen, nämligen att användning avkärnvapen helt enkelt skulle förstöralivsbetingelserna på vår jord.Det är med glädje jag konstaterar attutskottsmajoriteten beslutat enligt förslaget i bl.a.flerpartimotionen U415 och alltså nu föreslårriksdagen att uppmana regeringen att i sitt svar tillInternationella domstolen klargöra attkärnvapenanvändning inte står i överensstämmelsemed internationell rätt. Jag kan bara beklaga --även om jag inte förvånas över det -- att Moderatasamlingspartiet inte vill ställa sig bakom detbeslutet. Det är minst sagt märkligt attmoderaterna i denna för mänskligheten avgörandefråga talar om att folkrätten politiseras. Här är detsnarare som politiserar och sin vanatrogen är rädda för att skall hamna påkollisionskurs med och de mäktiga EU-staterna och England.Under de senaste åren har vi lyckligtvis sett en delkonkreta åtgärder på kärnvapennedrustningensområde: avtalet mellan och omnedrustning av medeldistanskärnvapen;godkännande av START 1-avtalet; ochUSA:s presidenters underskrift av START 2-avtalet; initiativ från både och attminska antalet taktiska kärnvapen samt bådastaternas förlängning av provstoppet.Tyvärr ser vi också orosmoln på kärnvapenhimlen.Icke-spridningsavtalet, som skall förnyas ,har ännu inte undertecknats av ett flertalpotentiella kärnvapenmakter. Mest alarmerande ärdet att ännu inte anslutit sig. Nordkoreasvägran att låta analysera bränslestavarnafrån Yongbyon-reaktorn är oacceptabel. Det bästaregimen i kan göra är att tillåta dennaanalys och därmed öppna för möjligheterna attbryta landets isolering, till gagn för Nordkoreasmedborgare. Jag stödjer förslagen om att görakoreanska halvön till en kärnvapenfri zon. För attdetta förslag skall tas på allvar och inte bara bli entill intet förpliktigande paroll bör regimen iNordkorea låta analysera bränslestavarnasinnehåll.Även och vägran att skriva undericke-spridningsavtalet är oroande. Båda ländernaförfogar med all säkerhet över kärnvapen.Exempelvis uttalade inrikesministernyligen att man inte tänker avbryta landetskärnvapenprogram, eftersom terrorbalansen medIndien då skulle rubbas.Sverige säljer, som alla vet, vapen till såväl Indiensom . har just nu en stor och avregeringen godkänd ubåtsaffär på gång medPakistan. Ubåtar kan -- som också alla vet -- bärakärnvapen. Jag förutsätter att regeringen inhämtargarantier om att de svenska ubåtarna till Pakistaninte ingår i det kärnvapenprogram som denpakistanska inrikesministern talar om.För övrigt anser jag att inte skall säljavapen över huvud taget till vare sig ellerPakistan eller någon annan stat. Den exporteningår ju som en del i den internationellavapenhandeln och bidrar därmed till upprustningeni världen. Ett stopp för den svenska vapenexportenär det bästa bidrag vi kan ge till ansträngningarnaatt stoppa denna upprustning. Det betänkande videbatterar behandlar visserligen inte svenskkrigsmaterielexport, men jag vill ändå ta tillfället iakt att betona vårt partis krav på stopp för svenskvapenexport.Efter det slut har den internationellavapenhandeln minskat något. Huvudorsaken ärden kraftiga minskningen av handeln med ryskavapen efter . Den härminskningen är dock med all sannolikhet tillfällig.USA framstår nu som den överlägset störstavapenspridaren i världen och står exempelvis förmer än hälften av försäljningen till tredje världensländer. , som står för avförsäljningen till de fattiga staterna, försöker nugenom aggressiv marknadsföring återupptakonkurrensen med . Andra aggressivaexportörer är , , och Japan.Dessutom ökar vapenhandeln kraftigt mellanländerna i tredje världen.Den här dödsbringande handeln måste kontrollerasoch få ett slut. FN:s register över handeln medtyngre vapen är ett -- om än litet -- steg mot att fåkontroll. Nästa steg måste vara -- precis somutskottet betonar -- att göra anslutningen tillregistret bindande för FN:s medlemsstater. Förstaåret registret var i funktion, 1992, rapporteraderegimerna i stater som , ,, , , , ,och inte in till registret. NågonFN-kontroll över dessa för folken inom och utanfördessa länder livsfarliga regimers vapenhandel finnsalltså inte. En orsak är självklart att rapporteringeninte är bindande. Rapporteringen tycks bliminst lika bristfällig.