prot · GH09107 · 1994-05-19 00:00:00 — Vi måste också ageraför att delegationer på hög nivå -- både från ESKoch -- reser till i syfte att utövaden press på den turkiska regeringen som är mycketbehövlig . Det vore av betydelse om statsrådetSvensson kommenterade detta.Allmänt sett innehåller utskottsbetänkandet enbeskrivning av situationen runt om i världen. Detär en underdrift att säga att situationen är dålig ochatt kränkningar fortsätter att äga rum överallt.Situationen är mycket dålig på de flesta håll. Detbegås allvarliga kränkningar i mycket storutsträckning.Det finns ändå ett antal ljuspunkter, och de börman också notera. Jag tycker t.ex. att det är viktigtatt notera de ljuspunkter som finns i ,i -- framför allt i fråga om konfliktenmellan och -- och i vissa länder iLatinamerika. Jag tänker då framför allt på Chile.Men jag skulle kunna nämna ytterligare exempel.Det är viktigt att konstatera att det lönar sig attagera -- och att agera offensivt. Märkligt nog skerdet framsteg i fråga om de mänskliga rättigheternajust i områden där världssamfundet är mycketaktivt. Så har det varit i de länder som jag här harnämnt. Men där aktiviteten inte är lika stor, därhänder det mycket mindre.Den slutsats man måste dra är att vi inte görtillräckligt. I stället gör vi för litet. Vi borde göramycket mera, och vi borde animera andra länder attintensifiera sina ansträngningar.Jag vill nämna några saker som tydligen inte harkommit med i det här utskottsbetänkandet mensom jag tycker att det är viktigt att fästauppmärksamheten på.Först och främst gäller det frågan om dödsstraffet.Om man skulle lyckas i ansträngningarna med attfå till stånd ett avskaffande av dödsstraffet runt omi världen, skulle det ha ett väldigt stort inflytandepå humaniseringen i världen. Dödsstraffet ärnämligen ett av de brutalaste uttrycken när detgäller att kränka den fundamentala rätten till liv.Jag är rapportör i när det gällerdödsstraffets avskaffande, och jag menar attdödsstraffet och de avrättningsmetoder somanvänds är fullt jämförbara med tortyr. Egentligenär det sätt på vilket man dömer människor tilldöden och avrättar dem en form av allvarlig tortyr.Därför borde reglerna för dödsstraff vara likastränga som reglerna för tortyr. Rapporten omavskaffandet av dödsstraffet har skickats ut tillde olika länderna. Svar skall ha inkommit senastden . Jag menar därför att det är mycketviktigt att det blir en reaktion på detta, så att sakenförs vidare.Det är alltså angeläget att dödsstraffet kanavskaffas i både freds- och krigstid i . Omdet gick att få till stånd en sådan ordning i ,skulle det vara en viktig källa när det gällermöjligheterna att få inflytande i andra delar avvärlden -- inte minst i det land som väl leder, skullejag vilja säga, dödsstraffsutvecklingen, nämligenUSA.Jag vill inte bortse från de svårigheter som finns.Men ansträngningarna för att avskaffa dödsstraffetbör intensifieras.En annan fråga som jag vill ta upp är frågan omasylrätten. Också i det fallet har jag gjort enrapport som har behandlats i Europarådet.Poängen i rapporten är det som sägs om attasylrätten, genom ett tilläggsprotokoll, borde bli endel av om de mänskligarättigheterna. Jag ser att utrikesutskottet inte harföljt med på den punkten. Men att göra etttilläggsprotokoll till konventionen här är fulltmöjligt. Det vore en bra lösning som man på siktbör agera för. I avvaktan därpå bör vi få enöverenskommelse som förstärker asylrätten ochde facto-flyktingarnas ställning.Jag har sagt att man på det europeiska planet måstefå en mycket mycket bättre samordning avverksamheten, framför allt med hänsyn till attasylrätten så allvarligt har urgröpts i många länder.Det gör att det är nödvändigt att det finns ett organsom samordnar de olika sakerna och som harstörsta möjliga anslutning i hela Europa.Tyvärr har det visat sig att EU här inte har varitförmöget att komma med förslag till gynnsammaregler. Tvärtom har inte ministerkommittén i EUantagit förslag, trots att deflesta förslagen har varit bra. I stället har managerat för klara försämringar. Därför tror jag attEuroparådet, med stöd av ochESK, skulle kunna ta ett initiativ här och få enledande roll när det gäller att förstärka arbetet förflyktingarna -- för asylrätten och för de facto-flyktingskapet.Jag vill jag också att vi får till stånd en särskildkommissionär för att utöva det här arbetet i närasamråd med UNHCR och att en europeisk fondupprättas som skulle kunna vara till hjälp, så att deti de länder som har en sämre ekonomi går attutnyttja möjligheterna att göra flyktinginsatser.Anf. 57 (m):Herr talman! Det finns ett antal motioner somberör särskilt kurdernas situation. Som framgår avbetänkandet är kurderna ett folk som består av 20miljoner människor fördelade på minst fyra länder.Överallt i dessa länder saknar kurderna faktiskt ettminoritetsskydd, åtminstone ett minoritetsskyddvärt namnet.Man kan säga att det är olika grader i helvetet fördessa minoriteter. Jag tänker här särskilt ta uppsituationen i Irak.Saddam tryck på kurderna är väldigtomfattande. försöker hela tidenflytta fram sina positioner så långt som möjligt,irritera, trycka på och på olika sätt göra livet såsvårt som möjligt för de kurder som bor i norradelen.Det finns sanktioner från sida närdet gäller kurdiskt näringsliv och kurdernaslivsföring i övrigt. Därtill kommer FN:s sanktionermot i dess helhet. Livsmedel och mediciner ärdock undantagna.Man kan alltså säga att kurderna i norra ärutsatta för dubbla sanktioner. Kurderna har detväldigt svårt. Dessutom finns det ett tryck frånTurkiet genom att flyktingar nu går över gränsenfrån och in i norra . Likaså kommer detkurder från över till norra . Det är alltsåflyktingrörelser in i denna av FN garanteradefrizon. Mot bakgrund av att det finns dubblasanktioner förstår man vilka enorma problem somkurderna i norra har.Utöver detta har valutan i och naturligtvisockså i fallit i värde. Människor har blivitväsentligt fattigare och har svårt att kunna köpalivsmedel. Det är helt enkelt brist på varor, ochhälsotillståndet börjar bli allt sämre.FN garantear en viss säkerhet. Man har''demilitariserat'' den norra delen så att man skallkunna garantera säkerhet för kurderna, säkerhetmot . Men man har i och för siginte avväpnat kurderna. Det finns alltså mycketvapen i . Dessutom utsätts också norraIrak, eller , för turkisk bombning. Mandemilitariserar ju inte genom att bomba. Ändå harTurkiet varit med i FN-samarbetet i samband medKuwaitkriget.Sverige bidrar i och för sig med katastrofinsatser avolika slag. Vi har en kommitté som heter för kurdernas mänskliga rättigheter varsordförande jag är. Vi har ettbiståndsprojekt som heter ochförsöker på olika sätt bidra tillsammans med SIDA.Men säkerhetsläget blir allt svårare, och det krävsnu att FN på ett tydligare sätt garanterar densäkerhet som krävs för att man skall kunna fortsättamed biståndsinsatserna.Det hölls ett val i norra , vidsäkerhetszonen. Två partier kom att dela påmakten, KDP och PUK. Det var ett någorlundademokratiskt val och kanske det förstademokratiska val som någonsin har skett i dettaområde där kurderna har varit involverade.Men nöden och bristen är stor, som jag sade,och komplexa maktstrukturer bland kurderna samtyttre tryck har ökat nervositeten. Det har tyvärr fåttsom effekt att vissa strider som har lett till dödsfallhar blossat upp mellan dessa två partier. Det ärnaturligtvis på alla sätt djupt tragiskt.Nu förbereds medlingsinitiativ för att få de här tvåpartierna att hålla ihop. Möjligen kommerFrankrikes presidents fru att leda en delegation. Vihar från vår kommitté anmält intresse att också varamed och försöka bidra till att genomföra medling.Det är en förhoppning, herr talman, attvärldssamfundet skall kunna garantera irakiskaKurdistans fortsatta existens som en självstyrandeprovins i . Om det blir ett misslyckandehärvidlag kommer det att påverka inte barakurderna i utan alla kurder. Om inte ettdemokratiskt experiment kan lyckas och intevärldssamfundet kan garantera detta kommernaturligtvis svårigheterna för övriga kurder att ökabetydligt.De omgivande länderna, , och ,har inget som helst intresse av att medverka till attkurdernas mänskliga rättigheter garanteras. De görnaturligtvis allt för att försvåra processen. Därförmåste man verkligen se just arbetet i norra ,irakiska , som en mycket viktig fråga. Detfinns ingen annan väg än samtal, dialog och respektför mänskliga rättigheter. Vi i vår kommitté hoppasatt vi skall kunna vara med och bidra på bästa sättnär det gäller att åstadkomma kontakter på olikasätt som innebär att man resonerar och samtalar.Jag vill också nämna den mycket svåra situationeni . Jag tänker inte uppehålla mig vid den,eftersom så vältaligt harbeskrivit den.Inom flyktingpolitiken talar man om tidigavarningssignaler. En mycket omfattandeflyktingström kan snabbt uppstå om man inte görnågot. Varningsklockorna ringer i det härsammanhanget. De ringer högt.Flyktingströmmarna har i och för sig redan börjat,men när de börjar uppstå på allvar är det ofta försent. Därför är det särskilt viktigt att man nu på allasätt som är möjliga går in och försöker på ett tidigtstadium medverka till att utvecklingen tar en bättreväg, annars kan vi få väldigt storaflyktingströmmar, och då kommer de verkligatragedierna att äga rum.Herr talman! Jag yrkar med detta bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande.Anf. 58 ():Herr talman! I ett flertal debatter om mänskligarättigheter i den här kammaren har jag framfört ochredovisat de övergrepp som har skett i av dekinesiska ockupanterna och som fortfarande sker.Det är fängslande av de tibetaner som vågaruttrycka kritik mot regimen. Det är tortyr avtibetaner i fängelse. Det är tvångssterilisering avtibetanska kvinnor. Det är försök att utplåna dentibetanska kulturen. Det är skogsskövling, och dethandlar om dumpning av radioaktivt avfall i Tibet.De här övergreppen har inte upphört eller mattats.De pågår , , med oförminskad styrka.Därför tycker jag att det finns anledning att intebara säga som utskottet: ''fortsätter att medverkatill'' och ''Utskottet utgår från att regeringenfortsätter att verka för -- -- --.'' Det har man sagtmånga gånger. Det har uppenbarligen inte haftnågon som helst verkan under de som har gåttsedan ockuperade Tibet.Det borde vara på sin plats, tycker jag, att manskärper formuleringarna från utskottets sida.Utskottet borde åtminstone ha kunnat tala om skall göra förnyade ansträngningar eller sättain mer aktiva insatser, för att utskottsbetänkandetskulle ha fått någon form av framåtsyftning.Jag konstaterar också att utskottet lakoniskt uttalaratt aldrig har ifrågasatt kinesisk de facto-överhöghet, utan någon vidare kommentar. Varförhar inte gjort det? kan man fråga sig. Härhar vi en mycket tydlig parallell till de baltiskastaternas kamp mot den ryska ockupationen.Att de socialdemokratiska regeringarna och s-majoriteterna i inte kritiserade dekommunistiska diktaturer som fortfarande finnskvar vet vi och är vana vid. Men har vi en annansituation och hade faktiskt kunnat vänta oss etttydligare stöd för sak. Jag beklagar mycketatt det inte blivit så.Vi kan nu se hur också , som under lång tidgjort omfattande och beundransvärda insatser förTibets exilregering och för att verka, på olika sätt pressas av sinmäktiga granne i norr, . Det finns alltså allanledning att så många nationer som möjligt skalluttala sitt stöd för sak.I mars genomfördes i en storinternationell konferens för stöd, därparlamentariker från inte mindre än 25 länderdeltog. Jag hade förmånen att vara med och kundeockså överbringa en hälsning från vår talmanIngegerd . Vi antog vid konferensen tioåtgärdspunkter, som alla regeringar,parlamentariker och politiker på alla nivåer kanhjälpa till att förverkliga:1. att lägga olika förslag i respektive riksdagar,2. att påverka regeringar att verka för sak,3. att informera och engagera också lokala ochregionala beslutsforum,4. att organisera delegationsresor till ochTibet,5. att göra framställningar till de kinesiskaambassaderna i sina respektive länder,6. att stödja tibetaner i exil,7. att verka i internationella organisationer,8. att uppmuntra besök av ,. att verka i internationella föreningar och10. att uppmuntra och verka för en förbättring avde mänskliga rättigheterna i Kina.Det är alltså en lång rad viktiga åtgärder somparlamentariker kommer att verka för i 25 länderoch i 25 länders parlament. Utskottetsformuleringar tycker jag därför är mycket tama idet perspektivet.Jag kan dock konstatera att utskottet inteavstyrker den motion där jag står som första namnmen som har samlat representanter från samtligapartier som ingår i och också i riksdagensTibetkommitté.En av de tio aktionspunkterna frånTibetkonferensen i var att regeringareller parlament skulle organisera delegationsresortill och . Det är också ett av de krav somvi har i vår motion. reste en delegation tillKina och . Vi har alltså fått det kravettillgodosett. Men delegationen upptog endast s.k.experter. Det var jurister, sinologer ochsocialvetare. Därmed har man faktiskt missat enviktig del i hela aktionen, nämligen att väckauppmärksamhet i världssamfundet. Det gör maninte genom att skicka experter som tiger som murennär de kommer hem. Ingen utom UD vetuppenbarligen om att har haft endelegation i och Tibet.Nej, uppmärksamhet väcker man om man skickarparlamentariker, vilket ju motionärerna har krävt.De låter sig inte tystas i första taget. De uppgiftersom en expertdelegation får fram kan man lika välsamla in med hjälp med de mycket kompetentapersoner som vi har i i Peking.Jag tycker att man fullständigt har missatmöjligheten att få internationell uppmärksamhetför de övergrepp som sker i , vilket hadekunnat bli resultatet av delegationsresan. Vikommer därför att upprepa vårt krav i kommandemotioner och i kommande framställningar, så attdet kommer till stånd en parlamentarisktsammansatt delegation som kan ge litet ytterligareuppmärksamhet för sak. Vi kommer ocksåatt fortsätta med våra framställningar om att Tibetssjälvständighet skall stödjas. I övrigt yrkar bifall tillutskottets hemställan.Anf. 59 () replik:Herr talman! Det är risk att jag blir tjatig, men denrisken tar jag, för den här frågan är viktig.Jag kan instämma i väldigt mycket av vad YlvaAnnerstedt har sagt när det gäller och Tibetsrätt till självständighet. är -- det har jag sagtmånga gånger tidigare -- ockuperat av Kina.Någonting annat handlar det inte om. Därför är jaginte överens med utskottsmajoriteten när det gällerbemötandet av sjupartimotionen om rätt tillsjälvständighet.Ylva beskrev tillståndet i . Jagupprepar en fråga till . YlvaAnnerstedt sitter i . Man har sombekant beviljat u-krediter till . Jag vill frågaom har sagt ja till dem i BITSstyrelse eller om hon har reserverat sig mot ettsådant beslut.Anf. 60 () replik:Herr talman! och jag har diskuteratden här frågan tidigare i kammaren. Då har BertilMåbrink fått ett besked: Jag har inte reserverat migmot krediter till av det skälet att jag inte troratt vi genom att skära av kontakter med ett land därvi inte accepterar behandlingen av mänskligarättigheter löser problemen. Jag tror tvärtom genom att ha kontakter med dessa länder fårmöjlighet att på olika nivåer påverka människor såatt de får en annan syn på mänskliga rättigheter ochockså ställer krav på att de styrande skall ha enbättre respekt för mänskliga rättigheter.De tibetanska och kinesiska dissidenter som vi hartalat med i , i och i exilregeringen tyckeratt vi skall vara där, vara närvarande, hjälpa till ochpåverka. Det här är ett sätt att göra det, men visstinte det enda.Anf. 61 () replik:Herr talman! Det argumentet har man hört förut.Jag frågade utrikesutskottets ordförande om hanansåg att just u-krediterna var en form avutpressning mot regimen, ett sätt att kunna ställakrav på den. På det svarade utskottets ordförandeplatt nej. säger mer ellermindre att det just är dessa man skall använda sigav. Man kan ställa krav på myndigheterna. Jag trorinte att ens själv tror på ett sådantargument. Erkänn, , att u-krediterna till ger ni -- harmedverkat -- av en anledning, nämligen därför attdet handlar om handel och fina affärskontrakt,ingenting annat. Jag förstår inte varför ni inte kanerkänna det utan kommer med andra krystadeargument.Jag har aldrig förnekat utan hävdat att vikan ge bistånd till mänskliga-rättighets-organisationer i och andra demokratiskaorganisationer i . Det skall vi göra så långt detär möjligt. Det finns kanaler att komma in medsådant bistånd. Det är en sak. Men u-krediter tilldiktaturregimen i -- det gäller naturligtvisockså -- ger denna diktaturregimytterligare argument gentemot den demokratiskaoppositionen. Den kinesiska ledningen kan säga,och gör det, liksom den indonesiska: Titta, här fårvi biståndspengar, vi får krediter på fina villkor frånSverige. Vad tjafsar ni om att vi förtrycker demänskliga rättigheterna?Någonting annat betyder inte u-krediterna. YlvaAnnerstedt och andra i denna kammare somförsvarar dem mer eller mindre bidrar till attförlänga en förtryckarregims existens.Anf. 62 () replik:Herr talman! Först vill jag säga att jag inte omfattasav uppfattningen att man skall använda u-kreditersom utpressningsinstrument. Men jag har inteheller sagt att u-krediter är det enda sättet attpåverka, men det är ett sätt att stödja utvecklingeni ett land så att många människor kan komma iåtnjutande av utbildning och kontakter medmänniskor från västvärlden.Det är en uppenbar sanning åtminstone i fråga omKina att man har lyckats skapa kontakter medhundratals människor över hela landet som iutbildningssituationer, i uppbyggnaden avkommunikationer, i miljöinsatser kommer ikontakt med svenskar och andra utlänningar somomfattas av ett demokratiskt styrelsesätt. De serhur vi lever. De ser vilka krav utlänningarna kanställa på sina myndigheter och överhet.Det handlar alltså inte blott och bart om att stoppapengar i gapet på diktaturen, som göra gällande. Det handlar om att höjautbildningsnivån så att många människor kankomma i åtnjutande av bättre utbildning och bättrekommunikationer. Vi vet att detta leder till ökadekrav på respekt för mänskliga rättigheter och för ettdemokratiskt styrelseskick. Det är ett sätt attmedverka till detta.Jag vill återigen understryka att de dissidenter somvi har varit i kontakt med från och Tibetupprepar sina krav. De vill att vi skall varanärvarande där. Vårt sätt att arbeta påverkar dekinesiska herrarna och deras sätt att arbeta. Det härgår säkert inte särskilt snabbt. Situationen för demänskliga rättigheterna både i och i ärunder all kritik. Men här, liksom i andrasammanhang när vi har kontakt med länder sombehöver bistånd och stöd, arbetar vi på lång sikt.Det är droppen som urholkar stenen.Anf. 63 ():Herr talman! Jag vill börja med att ställa migbakom anförande angåendeKurdistan och och kurdernas situation iTurkiet. Med vetskapen om att minnet är kort villjag ge en liten rekapitulering av de senaste årensutveckling när det gäller och Irak.Våren 1991 upphörde striderna mellan de allieradeoch . Då uppfattade den kurdiskapersmergan, gerillan, och de s.k. träskaraberna isödra att omvärlden förväntade sig att de sominhemsk opposition skulle göra slutjobbet ochavsätta Saddamregimen.Kurderna befriade praktiskt taget hela sittautonoma område, det område som i Irakskonstitution kallas och som sträcker till 34:e breddgraden och omfattar oljestädernaMosul och Kerkuk.Den befrielsen blev kortvarig, eftersom denirakiska armén tilläts att bomba området samtidigtsom armén ryckte fram landvägen. Med deerfarenheter somkurderna hade av bombningar med kemisk gasutlöste dessa bombningar en massflykt övergränserna till och . Vid den turkiskagränsen möttes flyktingarna av turkisk militär somsköt mot dem. Efter det att de hade tillåtits attkomma över gränsen till var det flera tusensom dog av brist på mat.Tack vare den reaktion som uppstod i den övrigavärlden fattade FN beslutet om att skydda delar avKurdistan mot fortsatta luftangrepp. Men dethandlade inte om hela utan om ungefärtvå tredjedelar. Områdena med oljekällorna skullefortfarande kontrolleras av . Dåkunde den kurdiska persmergan för andra gångendriva tillbaka den irakiska armén, och flyktingarnakunde återvända under hösten 1991.Problemen var många. Fram till haderegimen förstört ca 4 000 byar och internerathundratusentals kurder i koncentrationsläger. Deflyktingar som hade befunnit sig i och Turkietredan före började att återvända.Kurder och assyrier som befann sig i den del avKurdistan som fortfarande behärskades av regimenbörjade att komma till den befriade zonen.Det har snart gått . Den entusiasm, deförhoppningar och tilltron till den demokratiskavärldens stöd och hjälp har förbytts i desperationoch besvikelse.På grund av inbördeskriget i kommer numånga flyktingar därifrån till . Man beräknaratt det irakiska har tagit emot ca 6 000kurder från den turkiska sidan. Alltsedantillkomsten av frizonen har med jämnamellanrum utfört bombningar, vilka nu sker allttätare. gick in även iZahoområdet med en styrka på ca 20 000 soldater.Iranska kurder har flytt och flyr över gränsen. Definns nu i området. skickar missiler.Saddamregimen plundrar och skickar över deutblottade kurder som finns kvar runt städernaMosul och Kerkuk.Alla tre länder med gräns mot irakiska ,, och , försöker på olika sätt attkrångla med gränsövergångar och göra livet svårtför flyktingarna.I betänkandet skriver man att den kurdiska gerillanPKK har försvårat gränsövergångarna, men mannämner ingenting om dessa länders medvetnasabotage av gränsövergångarna.Ovanpå allt detta stängde under våren1993 av strömmen till ett väldigt stort område därde två stora städerna Duhok och Zaho är belägna.Elektriciteten är fortfarande avstängd.Det finns ett svenskt ordspråk som säger att närkrubban blir tom, då bits hästarna. Det är ungefärdet som just nu händer inne i det irakiskaKurdistan. Olika politiska grupper har börjat attstrida mot varandra.Vi kunde bevittna en demokratiutveckling medöppna och allmänna val till en folkvald regionaladministration och till det parlament som för förstagången kunde fungera i verkligheten och inte barapå papperet. Dessa försök att bygga demokratienligt västerländsk modell håller nu på att slås ispillror. Om situationen skall kunna stabiliseras ochom området skall kunna räddas undan inbördeskrigoch kaos, måste det till stora humanitära insatserdirekt i området och inte via i Irak.Embargot måste tas bort för den här delen av Irak.Parlament och administration måste få stöd ochhjälp för att kunna fungera.Herr talman! Alltsedan jag kom in i 1988har jag drivit frågan om de bristande demokratiskarättigheterna i och brott mot demänskliga rättigheterna. Vid en genomgång avdebattprotokollen kan man när det gällerrepresentanter både för den socialdemokratiskaregeringen och för den nu sittande regeringennotera en häpnadsväckande brist påställningstagande gentemot . Utvecklingenpå mänskliga-rättighets-området har under dennatid ständigt försämrats. Jag tror att detta är detförsta året som det inte i utrikesutskottetsbetänkande står att är på väg att förbättrasituationen när det gäller mänskliga rättigheter ochatt det där existerar en viss demokratiutveckling.Det är verkligen viktigt vad utrikesutskottet säger,för det avspeglar sig sedan på Invandrarverketsasylbedömningar.Brotten mot mänskliga rättigheter i är intefråga om en okunskap om vad som där har hänt. Vihar fått och vi får kontinuerligt rapporter frånAmnesty, mänskliga-rättighets-organisationer ochmånga andra tillförlitliga källor.Det är ett faktum att , liksom man gjordemed armenierna 1915, nu åter försöker att begåfolkmord mot den turkiska och syrianskabefolkningen. Metoderna är inte desamma, menresultatet riskerar att bli detsamma om inte denciviliserade världen ingriper mera kraftfullt.Etnisk rensning är dagens ord för folkmord. Somen jämförelse vill jag påpeka att jag tror att jag föreGulfkriget var ensam om att i den här kammarenvåga kalla utresningar av kurder iIrak för försök till folkmord.Turkiet har efter överenskommelser med Iranfängslat och utvisat iranska flyktingar till .