prot · GH0951 · 1994-01-13 00:00:00 — Utgångsläget är att det om patienten ärmedvetslös och man som läkare och annanvårdpersonal vill skaffa sig en uppfattning om vadpatienten haft för önskemål, ligger i saken natur ibland försöker utröna detta genom att frågade människor som finns i patientens omgivning,människor som känner patienten bäst. Samtal avden typen förmodar jag inte alltför sällanförekommer inom svensk sjukvård, just isituationer där det, som sade, rörsig . Detta är en mycketkomplicerad fråga att ta ställning till. Frånvårdpersonalens sida vill man säkert känna att manhandlar i harmoni med de släktingar och människorsom stått vederbörande närmast under livet, ompatienten i fråga är medvetslös.Jag håller med om att om ett sådant förfarandeskulle institutionliseras får man förstås tänka signoga för, och det inryms i den allmänna bedömningjag gjorde. Det finns, som jag sade, mångasvårigheter av både etisk och juridisk art vidutrönandet av detta.Om vi skall utreda frågan separat i , var minbedömning när jag besvarade frågan senast iriksdagen att man borde kunna avvakta den typ avförsök som äger rum i ett land som liknar vårt såmycket som gör. Jag har fortfarandeuppfattningen att eftersom danskarna av någotskäl, gott eller dåligt, kommit i gång före oss meden försöksverksamhet, verkar det lämpligt att viförsöker lära oss någonting av den verksamheten.Direkt orsakat av interpellationhar våra danska kolleger kontaktats för att vi skullefå reda på om det fanns någonting att ta del av.Enligt det svar som vi fått finns ingen sådaninformation för ögonblicket, men jag räknar medatt kunna få sådan.Låt oss som sammanfattning av den diskussion somvi nu fört säga att det är ytterst angeläget attfortsätta med de ansträngningar som pågår frånSocialstyrelsens sida när det gäller att sprida ut denredan befintliga kunskap som människosläktetförskaffats till den svenska sjukvården, detta för attfå ett så värdigt slut på livet som möjligt. Jag äröverens med om att ju bättre vianvänder oss av moderna forskningsresultat ombl.a. smärtlindring, desto färre människor kommeratt utsättas för plåga. Desto färre människorkommer också innan en sådan situation inträffarplågas av oro för vad som skall hända.Det är naturligtvis bättre att vi ser till att människorfår ett så värdigt liv som möjligt, även de allvarligtsjuka, än att sätta in insatser för att diskutera påvilket sätt man bör tillmötesgå människor somabsolut inte orkar leva med sina plågor.Anf. 45 i (m):Herr talman! Först vill jag ta upp något som kanskeorsakat missförstånd. Jag har använt ordeteutanasi. Jag har inte gjort det därför att jag kangrekiska utan för att jag har fått klart för mig attordet betyder en god och stilla eller värdig död. Jagtycker ordet passar utmärkt i denna debatt. Om jaghar fått ordet fel översatt ber jag givetvis i så fall omursäkt för att jag ha använt det felaktigt.Margitta talar om respekt förmänniskovärdet. Det är just det som jag vill hafram med denna debatt, med tanke på hur vissamänniskor blir behandlade i livets slutskede,inte av illvilja, vill jag tillägga, men på grund avbristande kunskap. En sak är gemensam för ossalla, vad vi än sysslar med i livet, nämligen att vi allaen gång skall dö; det är bara att konstatera. Det ärviktigt att vi dör under lika värdiga former som viförhoppningsvis levt våra liv.Jag är dock litet förvånad över attkunskapsluckorna eller kommunikationsbristernaär så stora vid de verksamma sjukhusen vad gällernågot som så intensivt berör alla människor. lägger tyngd i uttalandet att han vill verkaför att kunskapsluckorna skall försvinna låter förmig ytterst positivt. Jag är också nöjd med attstatrådet har tagit kontakt med danskarna för attefterhöra deras senaste kunskaper i dessa frågor.Visserligen tänker jag inte söka sak med MargittaEdgren, men nämnde ingenting isitt inlägg om livstestamente. Jag skulle vilja frågaMargitta något som jag tidigare frågatstatsrådet. Om en människa vid sina sinnens fullabruk skriver på ett intyg -- ett intyg som innebär attom personen i fråga hamnar i en viss beskrivensituation inte vill ligga som ett kolli under sina sistadagar -- får intyget bevittnat av två trovärdigapersoner och får det uppdaterat kanske vartannatår, bör en sådan önskan respekteras, MargittaEdgren? Vi säger ju alla att det är människans egenvilja som ytterst skall vara avgörande.Anf. 46 ():Herr talman! Det är helt korrekt, iMalmö, att ordet eutanasi på grekiska betyder stillaoch värdig död. Men i svenskt, europeiskt ochengelskt-amerikanskt språkbruk betyder eutanesiadödshjälp.Det är inte så lätt att svara på frågan omlivstestamenten. Det beror på under vilkaomständigheter det skrevs, vilken tid som harförflutit och vilka möjligheter som står till buds. Ärdet så, att doktorn när det gäller en svårt sjukmänniska kan göra den bedömningen att en insattåtgärd inte vare sig botar sjukdomen eller gagnardet fortsatta livet, har han rätt att avstå att sätta inbehandling. Men en läkare har aldrig rätt avstå frånatt ordinera omvårdnad, dvs. skötsel, vändning ochunderlättande av andning och ätning. Jag kan alltsåinte svara ja eller nej. Jag är nog väldigt ambivalenti den frågan.Sedan är jag mycket glad över klaraavståndstagande i fråga om ett närmande till detbruk som finns i . Det är väldigt viktigt fören nation att ha den tydliga gränsdragningen närdet gäller läkarskråets och över huvud tagetläkarvetenskapens aktiva medverkan i att mördaandra människor, därför att det är ju det som dethandlar om. Annars kan man snabbt komma in inågon sorts ''slippery slope''.Sten talade om att leva med tanken påatt vi alla skall dö. Grundproblemet ligger i denexistentiella ångest som vi alla känner inför dettafaktum. Vi måste alla vara öppna för att föra endiskussion med varandra, familjevis och vänneremellan. Det är ett sätt att komma ifrån dennaångest.Det finns en opublicerad rapport om smärtlindring,. Den visar att det är mellan och40 % av alla cancerpatienter i landet som inte fåradekvat smärtlindring. Vi har på något vis trott --jag kommer själv från sjukvården från början -- attdetta var någonting som var historiskt. Men så ärdet inte, och detta är ett jätteproblem. Så länge somvi inte har löst det problemet kan vi inte hellerkomma ifrån en opinionsyttring av det slag somSten tog upp, dvs. att människor iSverige när de tillfrågas på ett enkelt sätt ärintresserade av dödshjälp. Det beror på att de harbrist på förtroende för sjukvårdens förmåga ochvilja -- framför allt förmåga -- att bidra till att skapaen värdig död.Anf. 47 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill bara göra en kort kommentar.Det är klart att ju mer oro som det finns över riskerar att sluta livet i en situation medmycket smärta och ångest, desto fler är det som ärbenägna att svara ja på frågan om man vill ha dennamöjlighet. Som jag avslutade mitt förra inlägg medmåste vår huvuduppgift vara att göra någonting åtdenna situation. Att vi alla skall dö kan man integöra någonting åt, men det är förstås oerhört viktigtatt man gör det på ett så bra sätt som möjligt. Detär oroväckande med sådana uppgifter som MargittaEdgren lämnade, och som har nämnts i några avmassmedierna , somvisar att det är väldigt mångamänniskor som inte får den smärtlindring som debehöver.Herr talman! Jag vill understryka att såvitt jag harförstått är inte detta ett växande problem, utanproblemet ligger i det faktum att man intetillräckligt fort tillämpar modern kunskap för attminska den smärta som har funnits under helamänniskosläktets vistelse på den här jorden.Anf. 48 i (m):Herr talman! Jag skall hålla mig kort. Jag hartidigare sagt att jag vet om att detta är oerhört svårafrågor. Många människor, säkert alla människor,har sin egen speciella syn på detta. Men debattenblir litet sned när man som sådana begrepp som ordet mörda närman talar om lagstiftningen i . Jag tror attvi hamnar i positioner som ingen gynnas av om vianvänder det språkbruket. Man skall inte nämnadet ordet. är dock ett land som ligger iEuropa. Det är ett väl utvecklat land som ingår iEG, som också vi vill bli medlemmar av. Det passarsig inte att använda den vokabulären vare sig förHollands del eller i debatten kring eventuellalivstestamenten och smärtlindringar i livetsslutskede.Överläggningen var härmed avslutad.9 Svar på interpellation 1993/94:75 om GotaBankAnf. 49 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagnu och inom ramen för statliga Nordbanken/GotaBank avser att vidta åtgärder för att i den reellabankverksamheten återskapa den betydelsefullafunktion och ställning som Skaraborgsbanken ochWermlandsbanken tidigare hade somprovinsbanker i sina hemlän.Regeringen godkände den 10 december 1993Bankstödsnämndens beslut om överlåtelse av GotaBank till Nordbanken. Beslutet innebär attNordbanken och kan slås samman bank.Bankstödsnämndens beslut föregicks av ennoggrann undersökning av hur storsamordningsvinsten skulle bli vid ensammanslagning av värde jämfördes med de övrigaintressenternas bud. På så sätt har man kunnatklara av att rättvist jämföra ett bud från en banksom staten äger med övriga bud. Analyser visadeatt Nordbanken och gav det bästautfallet. De samordningsvinster som kan uppnås ärtill nytta inför den kommande privatiseringen avNordbanken.Gota Bank kommer tills vidare att drivas som ettdotterbolag till och den regionalaprägeln bevaras. Firmorna ,Skaraborgsbanken och Wermlandsbanken kommeratt behållas.Ansvaret för genomförandet av sammanslagningenav de båda bankerna ligger på Nordbanken.Regeringen och kommer alltsåi huvudsak att stå utanför den process somsammanslagningen innebär. Från Nordbanken harjag dock erfarit att den självklara utgångspunktenoch ambitionen är att ta till vara det bästa i de bådabankerna. På drygt 70 orter i föreliggerdubbeletableringar av bankernas kontor. På dessaorter kommer bankverksamheten att integreras iett kontor på det sätt som på respektive ort blir bästför den nya sammanslagna Nordbanken/GotaBank.Anf. 50 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret.Det var kanske inte så mycket svar på min fråga omhuruvida statsrådet i egenskap av den främsteföreträdaren för ägaren/staten kunde tänkas vidtaåtgärder för att återskapa den betydelsefullafunktion och ställning som Skaraborgsbanken ochWermlandsbanken tidigare hade somprovinsbanker i respektive hemlän.Jag hoppas att har förståelse för attjag i det fortsatta samtalet ser honom i just denrollen som företrädare för ägaren, inte minst motbakgrund av unikt långtgåendedelegering till regering och bankstödsnämnd. Detär viktigt att vi här i kammaren kan diskutera hurden statliga bankverksamheten bäst bör utvecklas.Därför vill jag gärna höra litet mera om hur BoLundgren ser på tanken att återskapa ensammanhållen skaraborgsbank inom ramen förNordbanken inklusive . Den affären ärju klar, så den hade jag inte tänkt att ta upp tilldiskussion. Men ägaren måste ha någonuppfattning om detta.Själv argumenterar jag starkt i min interpellationför denna tanke. består av de tidigareutpräglade och välsedda provinsbankernaSkarborgsbanken och Wermlandsbanken. Bådadessa banker hade en i väsentliga avseenden starkställning i respektive region. Huvudkontoren låg iSkövde och , och man hade välrustadekontor i både och , där manhöll kontakt med den riksomfattandeverksamheten. Utlandsverksamheten var välutvecklad. Bankernas starka provinsiella ställningkom till uttryck såväl i marknadsandelar som istyrelsernas sammansättning. De var i allra högstagrad en omvittnat betydande tillgång förutveckling, företagande och näringsliv ihemregionerna. Deras samarbete med näringslivlikaväl som med kommuner och länsmyndighetervittnade om ett stort ansvar för den region som deverkade i.När nu en ny situation har uppstått menar jag attett gynnsamt tillfälle erbjuds att genomorganisatoriska åtgärder, inom ramen för enstorbank, ge största möjliga självständighet åtSkaraborgsbanken. Detta menar jag kan skegenom en långtgående decentralisering och motdenna svarande delegering av befogenheter ochresurser till regionstyrelser och verkställandeledning. På så sätt skulle man vinna provinsbankensställning och betydelse för utveckling av regionensnäringsliv och sysselsättning.Bo Lundgren säger att tills vidarekommer att drivas som ett dotterbolag tillNordbanken. ''Tills vidare'' tolkar jag som ett , tills fusionen praktiskt har genomförts.Detta är naturligtvis ingen garanti för en utvecklingi den riktning som jag menar är önskvärd.Bo Lundgren säger vidare att ansvaret förgenomförandet av sammanläggningen av de bådabankerna ligger på Nordbanken och att regeringenoch i huvudsak kommer att ståutanför processen. Jag förstår också att det ärbankens ledning som har ansvaret för det praktiskagenomförandet.Men, , det borde väl ligga i ägarensintresse att exempelvis genom en expertutredningmycket skyndsamt titta på möjligheterna att sättaen provinsbanksprägel på bl.a. denbankverksamhet som berör gamlaSkaraborgsbankens område. Själv är jag övertygadom att det skulle innebära att man, just som BoLundgren säger i sitt svar, tar till vara det bästa i debåda bankerna.Jag fick för sedan ett brev från Nordbankenskoncernchef . Brevet kom någradagar interpellation hade lagts. Hansatte värde på att få del av de synpunkter vilka visom representerar folket i dessa regioner kan ha påbankverksamhetens utveckling.Jag har utgått från att menar allvar.Därför har jag skrivit ett brev till honom, ivilket jag närmare utvecklar mina synpunkter. Detskulle naturligtvis vara värdefullt att här och fåhöra uttala, som jag hoppas, sittintresse av att se på möjligheterna att återupprättaprovinsbankstanken, utifrån de tidigare godaerfarenheterna från Skaraborgsbanken. Därför villjag återigen ställa frågan: Vilken uppfattning harvår främste ägarrepresentant om detta?Anf. 51 ():Herr talman! Anledningen till att jag deltar idebatten är den ökade roll som storbankerna ochfinansinstituten spelar, där den lokala och regionalanivån alltmer är på väg att suddas ut.Provinsbanksrörelsen har inom respektiveområden mycket noggrant bidragit till samhälletsuppbyggnad. Bankerna har trott på regionensidentitet och framtid och alltid sökt stödja deregionala initiativen. De har levt i regionen på ettsätt som större banker aldrig har kunnat eller velatgöra.Finansminister var enmycket stark tillskyndare av provinsbanksidén. Denskapade, enligt och många medhonom, en nödvändig konkurrens tillstorbankernas mera byråkratiska och tungaorganisation samt allmänt centrala tänkande.Wermlandsbanken och Skaraborgsbanken harspelat en utomordentligt stor och viktig roll iVärmland respektive . Så länge derasrörelse koncentrerades till de egna regionerna varockså lönsamheten tillfredsställande.Nu har koncentrationen av banksektorn blivitalltför stor. efterfrågas av allmänhet och företagalternativa bankkoncept med personlig kontakt,obyråkratiskt tänkande och snabba beslutsvägar --banker som med andra ord lever i och medregionens näringsliv och samhälle.Vi som bor och verkar ute i regionerna ärbekymrade, för att inte säga starkt oroade, för attde stora drakarna -- de stora bank- ochfinansinstituten -- alltför mycket dominerar ochutifrån centrala direktiv inte ser och möterproblemen. Man brukar säga att ju närmare brasanman befinner sig, ju varmare blir det. Det är påsamma sätt så, att ju längre bort från problemensom bankdirektör och koncernledning sitter, destostörre är risken att man ser centralistiskt på dethela. Konkurrenssituationen försvinner osv.Jag tror att de stora bankerna menar allvar när dei reklamkampanjer berömmer sig för att satsa ochtänka regionalt. Men verkligheten är annorlunda.Herr talman! Efter att ha läst svaret vill jag i likhetmed efterfråga ansvarsfrågan.Statsrådet är ju ändå ägare. Jag tycker för detförsta att svävar på målet. För detandra undrar jag: Hur länge kommer attleva? Tills vidare säger statsrådet i sitt svar.Statsrådet borde väl närmare kunna konkretiseraoch ange vilken tidsplan som gäller. Det borderimligen också ligga i statsrådets intresse att ta sittägaransvar och utifrån detta agera. Då tycker jagatt den modell som här har skisseratär riktig. Jag hoppas att statsrådet i nästareplikskifte kan konkretisera litet närmare vad hanmenar med just ''tills vidare''.Många av de gamla provinsbankernas framtid är nupå grund av omstruktureringar för sin framtidberoende av ett utvecklat småföretagande, baseratpå personliga initiativ som kräver personligt stöd avolika experter.Herr talman! Som situationen ser ut hemma iVärmland, med en starkt ökande arbetslöshet,finns det verkligen all anledning att varje statsråd iregeringen drar sitt strå till stacken för snabbabeslut, inte minst när det gäller bankfinansieringetc. Där spelar bankerna onekligen en stor roll. Detär därför vi vill uttrycka vår oro i dennadebatt.Jag hoppas än en gång att statsrådet närmare kanange vad som döljer sig bakom ''tills vidare'' och attstatsrådet också är beredd att vidta litet merkonkreta åtgärder för att provinsbankerna, ochdärmed också näringslivet, skall kunna leva vidareoch blomstra. Det skulle också främjafinansieringen av de olika företagen.Anf. 52 Statsrådet ():Herr talman! ställde frågan om hurstatliga banker bäst bör utvecklas. I första handsker det genom att avveckla det statliga ägandet.Erfarenheterna av staten som ägare för såvälNordbanken som tidigare kan vi självase effekterna av. De är inte särskilt upplyftande.Att vi i skulle diskutera hur man bästutformar en bra struktur för en enskild bank är nogden största otjänst som vi skulle kunna görabanken. Det kliar alltid i fingrarna på politikernanär det gäller att styra och ställa -- hos vissasannolikt mer än hos andra. Jag menar intenödvändigtvis eller idet avseendet, utan det ligger säkert för oss alla,eftersom vi är intresserade och vill vara med ochbesluta om saker och ting. Men vissa saker kan intevi politiker hantera. Vi är inte bra på att driva ochleda företag, åtminstone inte i den roll som vi harsom politiker. Det finns andra exempel på dettautanför banksektorn.När det gäller enskilda företag gör vi bäst i att skapabra betingelser för dessa. Jag återkommer till attdet finns all anledning att ha synpunkter på de storastrukturerna.Magnus frågade mig: Hur länge kommerGota Bank att leva? En sak kan jag säga: GotaBank hade inte levt längre än till september 1992om inte regeringen och riksdagenhade ingripit. Banken var helt färdig att avvecklas,med våldsamma förluster, som skattebetalarnahar tagit. Banken kommer också i realiteten attavvecklas, men precis som jag har sagtskall självfallet varje avveckling av en bank som hargått så katastrofalt dåligt ske i ordnade former --vilket också har skett -- och de livskraftiga delarnaskall tas till vara så att de kan utvecklas.Alldeles bortsett från att staten inte är en bra ägarefinns det naturligtvis konfliktrisker i att i vissutsträckning vara ansvarig för den finansiellamarknadens lagstiftning och strukturer ochsamtidigt ha ett eget ägande på den marknaden.Detta är konfliktrisker som vi måste vara medvetnaom.Ägarens uppfattning vad gäller Nordbanken och nuNordbanken/måste naturligtvis vara vill få så bra avkastning som möjligt på deinvesterade medlen, i det här fallet en så braåterbetalning som möjligt på de pengar somskattebetalarna tyvärr har tvingats betala till följdav spekulationsekonomin andrahälft och den dåliga ledningen från såväl ägare somledning i banken. Detta är naturligtvis väldigtviktigt.Staten å andra sidan har ett stort intresse av etteffektivt, väl fungerande betalnings- ochkreditsystem och också en effektiv och brakonkurrens på det området. Vi arbetar i denriktningen genom att riva ner regleringar ochhinder för etablering av nya banker, men självfalletställs krav på den verksamhet som skall bedrivas.Vi har förbättrat möjligheterna för utlänningar attförvärva svenska banker. Det finns alltså möjlighetatt uppnå den konkurrens vi eftersträvar.Låt mig sedan gå in på frågan om Nordbanken.Som jag sade inledningsvis är ingen av oss tre somdeltar i debatten någon expert på hur man bedriverbankverksamhet. Vi har olika uppfattningar, måloch ambitioner. En ambition som vi naturligtvis haranledning att ha är att få ett bra och effektivtfungerande kreditsystem.Om och har rätt i sinbedömning av vilken vikt de tidigare bankernaWermlandsbanken och Skaraborgsbanken kanspela i sin region och hur mycket de kan bidra medi en sammanslagning med , är ju dettanågot som faktiskt kan användas av banken, vilkettydligen också framgick av ett brev frånNordbankens koncernchef . Jagförutsätter att den ledning som har tillsatts avstyrelsen i Nordbanken nu på bästa möjliga sättkommer att utforma bankens struktur för att uppnåmålet så bra lönsamhet som möjligt och att man sertill att det målet också uppnås i ett framtida privatägarskap.Har och rätt i det desäger finns all anledning att tro att det finnsmöjligheter att behålla den här typen av regionalastrukturer. Men beslut om detta skall inte fattas iSveriges riksdag och heller inte av Sverigesregering. Vi kan nämligen inte göra debedömningarna, eftersom vi inte har tillräckligtunderlag.Jag har full förståelse för att interpellationen harställts och att också deltar idiskussionen. Vi har all anledning att företrädavåra regioner och deras intressen, och om dessaintressen sammanfaller med förutsättningarna fören lönsam och bra bankverksamhet kan också dessaintressen komma att tillgodoses. Det är ungefär vadjag kan och vill svara i det här avseendet.Anf. 53 ():Herr talman! säger att det bästa mankan göra för att utvecklas bankverksamheten är attavveckla det statliga ägandet. För stunden har vi välingen annan uppfattning. Jag hade heller inte tänktta upp den debatten, utan jag ville begränsa mig tillatt få fram vilken uppfattning, kanske t.o.m.erfarenhet, som har avprovinsbankers verksamhet.Att ändå koncernchefen har varit intresserad av attta del av våra synpunkter innebär naturligtvis atthan också lyssnar till vad har försynpunkter. Om jag uppfattade vad Bo Lundgrensade rätt är vi kanske överens om att detta är enmöjlighet som man i det här skedet skall titta på.Jag vill ändå upprepa att det kan ligga i ägarensintresse att som ägare vara så pass aktiv att manmedverkar till att provinsbankstanken ändåundersöks.Bo Lundgren säger att statens målsättning just nuär att få så bra avkastning som möjligt. Jag tror intealls att den målsättningen står i motsats till den härtanken, kanske är det t.o.m. tvärtom. Skall vi inteockså lyssna på och ta litet hänsyn till vad man sägerinom näringslivet, inte minst inom småföretagen?Jag vet att småföretagen i har ettstarkt intresse av att ha en bank med lokalförankring, och jag kan också hänvisa till vadordföranden i harsagt, nämligen att vi bör återupprättaprovinsbankstanken. Det finns alltså ingenmotsättning mellan de här ambitionerna.Just nu befinner sig naturligtvis hela den härverksamheten i ett utomordentligt känsligt läge.Hur kommer kunderna att agera? Känner deförtroende för det som kommer att ske? En säkerväg, , är att verkligen visa och uttalaatt man också undersöker provinsbankstanken.Det skulle lugna oss kunder och företag i de härbygderna.Anf. 54 ():Herr talman! Jag kan hålla med om atterfarenheten av statligt ägande inom bankvärldenkan vara diskutabelt. Men, herr talman, nog kliardet i fingrarna när man tar del av bankvärldens ochbankdirektörernas alla fallskärmsavtal, som liggerpå en orimlig nivå. Detta kanske inte hör till dagensdebatt, men jag vill ändå ha upptaget i kammarensprotokoll att detta gör att det kliar i fingrarna ochatt vi politiker kanske borde ha spelat en större rolli det sammanhanget.Statsrådet säger att staten eftersträvar en så braavkastning som möjligt. Det är riktigt. Där har visamma målsättning. Då bör man också eftersträvaen ökad konkurrens. Min erfarenhet avWermlandsbanken som provinsbank är att den,med en starkt decentraliserad uppbyggnad, medkontor ute i bygderna och närhet till företagen ochtill folket, har spelat en utomordentligt stor ochviktig roll för och att motsvarande hargällt för .