prot · GI0943 · 1994-12-15 00:00:00 — Trots att reformen var kostsam vardet ändå fråga om nålpengar till dem oftast redantidigare hemmavarande kvinnor som fick del av re-formen.Dessutom var systemet så konstruerat att den somverkligen var hemma och tog hand om sina barn sommest fick behålla ca efter skatt. Den somhade en barnflicka anställd fick däremot i praktikenbehålla hela vårdnadsbidraget, eftersom det var för-enat med en avdragsrätt för styrkta barnomsorgskost-nader.Bäst utbyte av vårdnadsbidraget fick alltså densom inte själv var hemma hos sina barn utan överlätdetta på en annan person. När jag har funderat övervårdnadsbidraget har jag utgått från att meningen varatt det skulle vara tvärtom.Förespråkarna för vårdnadsbidraget brukar fram-hålla att vårdnadsbidraget ökar valfriheten. Jag frågarmig: För vem? Vilken valfrihet får en ensamståendemamma genom ett vårdnadsbidrag på ? Honmåste i praktiken förvärvsarbeta för att försörja sigoch sitt barn.För att göra det måste hon ha tillgång till en brabarnomsorg som, om hon skall ha råd med den, fi-nansieras av samhället. Men om hon har en sådanbarnomsorg får hon inte med den konstruktion somstödet har, något vårdnadsbidrag. Hon kan inte ensförkorta sin arbetsdag , efter-som barnomsorg mer än innebäratt inget vårdnadsbidrag lämnas.Ökar valfriheten för den förvärvsarbetande kvinnasom är gift eller sambo? Ingen kan få mig att tro attett vårdnadsbidrag på är någotalternativ till en normal förvärvsinkomst som i prakti-ken uppgår till det mångdubbla. Inte heller hon kanför övrigt förkorta sin arbetstid från åtta till sex tim-mar.Nej, valfrihet ger vårdnadsbidraget bara den somredan har valfrihet. Vårdnadsbidraget gynnar främstde familjer där mannen är högavlönad och där kvin-nan därför redan har möjlighet att vara hemma, och såförstås de familjer som har ekonomiska möjligheteroch lust att anställa hemhjälp.Fru talman! och talademycket om familjen. Jag förmodar att de inte menarbara den familj som består av mamma, pappa, barn,med mamma hemma. Ingen ifrågasätter att det vi göri familjen för våra barn tillhör det viktigaste i livet.Det kan också vara ett svar och en hälsning till Lenaoch Madelèn.Det gäller för dem och för alla andra, också demsom väljer eller måste förvärvsarbeta, att det vi görför våra barn är det värdefullaste vi gör. Det är i själ-va verket prislöst. Det är alltså inte värdet av det somgörs för barnen som mäts i om det finns ett vård-nadsbidrag eller inte.Jag tycker att det är en svår fråga att avgöra omman skall ha ersättning för det värdefullaste man görför sina nära och kära. Det är inte självklart. Men omman skall ha ersättning bör den vara rejäl. Annars blirdet en kvinnofälla. Manssamhället har alltid gillatnålpengar. Då slipper de, männen, och så tycker dedessutom att de har gott samvete.Vårdnadsbidraget är alltså ett hot mot den jäm-ställdhet som vi trots allt har uppnått i . Påjämställdhetens nuvarande ståndpunkt riskerar ocksålånga tjänstledighetstider att hota utvecklingen. Omman gör en längre tids uppehåll i sitt förvärvsarbete -, eller troligare , eftersom en mycket högandel väljer att skaffa barn med kort mellanrum - ärdet svårare att återgå till tidigare arbetsuppgifter.Arbetslivet förändras så snabbt att tidigare utbild-ning och yrkeskunskaper under den tiden till storadelar har blivit inaktuella. Det är inte bara ett problemför dem som skall gå tillbaka till sitt arbete utan i höggrad också för de arbetsgivare som harskolat in en ny medarbetare, som kanske måste lämnasitt arbete.Det har förvånat mig att de borgerliga partier somså ofta brukar gå arbetsgivarnas ärenden verkligen harvarit beredda att medverka till detta. Kan det tänkasbero på att vårdnadsbidrag och långa tjänstledigheterför småbarnsmammor riskerar att helt befria arbetsgi-varna från att behöva ta hänsyn till att vissa anställdahar småbarn som kräver viss hänsyn i arbetslivet?Det finns starka skäl att stödja föräldrarna underde första viktiga åren. Men då skall det vara ett stödsom verkligen ger valfrihet. Föräldraförsäkringenfyller den funktionen på ett sätt som är helt överlägsetvårdnadsbidraget.Hade det ekonomiska läget varit ett annat hade vibyggt ut föräldraförsäkringen ytterligare. Även om detinte nu är möjligt så finns målsättningen kvar. Jaghoppas att vi skall kunna förverkliga det så småning-om. Men är den stora uppgiften att sanera statsfi-nanserna.Av de reaktioner att döma som vi på Socialdepar-tementet har fått på förslaget att från garantidagarnaräkna av uppburet vårdnadsbidrag är det uppenbart attgarantidagarna är viktiga för föräldrarna. De är vikti-ga främst i den meningen att de ger rätt till ledighetfrån arbetet. Det var också det främsta skälet till att vihar föreslagit att de skall återinföras. Jag är glad attutskottet dessutom har hittat en praktisk och rimliglösning som gör att föräldrarna inte går miste omdenna sin rätt till ledighet.En annan viktig del i det utskottsbetänkande sombehandlas i kammaren gäller den s.k. barnom-sorgslagen, som ju rätteligen är en del av socialtjänst-lagen. Det förslag till lydelse av 18 § som var avseddatt träda i kraft innebar att kom-munen i själva verket skulle fungera som betalnings-förmedlare av skattemedel till enskilda verksamheter.Vi accepterar enskilda verksamheter. Vi tror att dekan berika barnomsorgen och bidra till en positivutveckling. Men vi kan inte acceptera att kommunengenom en absolut skyldighet att ge bidrag till enskildbarnomsorg i praktiken fråntas möjligheterna att pla-nera och ansvara för verksamheten.Det är min och regeringens uppfattning att det ärkommunerna som måste ha det övergripande ochtotala ansvaret för planering, kostnadsutveckling ochinte minst tillsyn av kvalitet i hela den offentligt fi-nansierade barnomsorgen. Utskottet delar glädjandenog denna vår uppfattning.Det beslut som nu skall fatta med an-ledning av socialutskottets betänkande nr 8 innebär attvi återgår till en familjepolitik som för familjerna gerverklig rättvisa och valfrihet som beslutenmedverkar till saneringen av ekonomi.Många förslag som måste läggas fram framöver riske-rar att kännas smärtsamma långt in i hjärterötterna,men dit hör inte det här förslaget.Anf. 9 () replik:Fru talman! Först vill jag ställa en följdfråga medanledning av att statsrådet påstår att det är de högav-lönade som tjänar på vårdnadsbidraget. Jag efterlystesakliga uppgifter på detta. Det står i propositionen.Vilken statistik över de 170 000 vårdnadsbidrag somhar begärts har statsrådet som bevisar att så verkligenär fallet? Är det 170 000 högavlönade som har begärtvårdnadsbidrag?Vi är vana vid att propositioner är väl underbygg-da. Om departementet går ut med en sådan uppgift harvi också rätt att kräva sakligt underlag, och inte tyck-ande, från Socialdepartementet.Frågan om valfrihet för vem har ställts av social-demokratiska politiker när denverkliga valfriheten har diskuterats. Dess bättre är detinte vi politiker som skall bestämma vad som är val-frihet. Det är de föräldrar och de familjer som fårmöjlighet att välja som också skall bestämma. Men såmycket har inte socialdemokratiska politiker lärt sig.Ni återkommer med resonemangen om en jämlik-hetsfälla osv. Hur tror ni det känns för de unga kvin-nor som har valt vårdnadsbidrag när ni för dettaresonemang? Det är ett mycket märkligt sätt att ageranär man ifrån talarstol vill dirigera vadsom är valfrihet och jämställdhet. Det går stick i stävmed vad en mycket stor del unga mödrar anser varajämställdhet och valfrihet.Så säger statsrådet att meningen med vårdnadsbi-draget var att man skulle stanna hemma, men det harvisat att man inte har gjort det. Det var inte alls me-ningen med vårdnadsbidraget. Nog borde man ha rättatt kräva att statsrådet har läst på motiven till vård-nadsbidragen så pass mycket att statsrådet har begripitatt det inte var ett krav för att få vårdnadsbidrag stannar hemma? Det var också en möjlighet attvälja annan form av barnomsorg än den institutionel-la. Det ligger också inom ramen för den enskildafamiljens rätt att bedöma i varje enskilt fall.Nu slopar ni allt detta. Och argumenten är desamma. Det är de gamla klyschorna att det är politi-kerna i kommunen som vet bättre än föräldrarna vadsom är bra för barnen.I nästa replik vill jag ha ett klart besked om var detstatistiska underlaget finns för att det är höginkomst-tagare som har begärt att få kvittera ut vårdnadsbidra-get.Anf. 10 Statsrådet ():Fru talman! Att de högavlönade tjänar på vård-nadsbidraget beror på att det är de som har möjlighetatt göra avdrag som får behålla vårdnadsbidraget, somjag beskrev i mitt anförande. För dem som inte tjänarnågra pengar beskattas det trots allt så pass att de fåren lägre andel av vårdnadsbidraget.Valfrihet i livet är en stor, svår och viktig fråga.För kvinnor handlar den i mycket hög grad om jäm-ställda villkor, möjligheten att försörja sig och trygg-heten i att veta att man kan få bra barnomsorg ochdärmed få möjlighet att skapa sitt liv.Om man har möjligheter och vill vara hemma -man eller kvinna - därför att den andre har tillräckligainkomster finns det ingenting som hindrar det. Det ärknappast så att den möjligheten ökar genom det vård-nadsbidrag som vi nu diskuterar. Det ger bara valfri-het till dem som redan tidigare hade valfrihet.Göte säger att jag skulle ha sagt att det ärett krav att stanna hemma. Det är klart att det inte ärett krav. Men det är väl ändå en märklig effekt att desom faktiskt väljer att vara hemma - och som skjutsfram i debatten - får behålla mindre av vårdnadsbi-draget än de som väljer att arbeta och ordna annanbarnomsorg.Anf. 11 () replik:Fru talman! Valfrihet är en viktig fråga sägerstatsrådet. Den är alldeles för viktig för att ligga ihänderna på socialdemokratiska politiker. Det bordeni ha lärt er när ni talat med vanliga människor, barn-familjer och unga kvinnor. Det är dags, statsrådetAnna , att delegera valfriheten från Socialde-partmentet och kanslihuset hem till köksbordet. Det ärfaktiskt där valfriheten hör hemma.Sedan är jag fortfarande förvånad. Jag har begärtkonkreta besked om en uppgift i propositionen. Jagmöts av svammel och retorik. Om det är så som på-stås i propositionen - som är tagen av Socialdeparte-mentets chef och statsministern - att det är högin-komsttagare som utnyttjar och tjänar på vårdnadsbi-draget måste ni i rimlighetens namn visa någon formav statistisk uppgift på detta. Vi har väl ändå någonrätt att kräva kvalitet i påståenden från departemen-ten? Men det är tydligt att vi inte skall ha det.Statsrådet tog upp barnomsorgslagen och valfrihe-ten. Det är precis samma snedvridna valfrihetssyn där.Sedan talar statsrådet om pengar. Genom upplys-ningstjänsten har jag fått fram kostnader för privatbarnomsorg kontra barnomsorg generelltsett i landet . Det visar sig att den kommunalabarnomsorgen i genomsnitt per plats kostar 69 000kronor och den privata . Det skiljersåledes per plats.Statsrådet är ju så rädd om pengarna. Varför skallman då inte ge familjen laglig rätt att välja den billi-gaste barnomsorgen, som till på köpet passar dembäst?Fru talman! Det bör väl ändå finnas någon form avsamordning av argument och resonemang när man gårin på så viktiga frågor som barnomsorg, valfrihet,jämlikhet och rättvisa? Men här väljer ni de argumentsom för stunden passar er bäst. Ni tror att det är nisom är skickade att diktera innehållet i såväl valfrihet,jämlikhet som rättvisa.Jag ställer än en gång frågan: Var finns det statis-tiska underlaget för påståendet?Min nästa följdfråga är: Hur kan statsrådet anse attdet är rimligt att den barnomsorg som föräldrarnaeftersträvar och som är billigast inte skall få sammalagliga stöd som annan barnomsorg?Anf. 12 Statsrådet ():Fru talman! talar mycket om valfri-het i samband med barnomsorgslagen. Jag kan onek-ligen tillstå att vi har plockat bort en viss sorts valfri-het där. Det gäller den valfrihet som den lagen egent-ligen handlar om. Det är inte föräldrarnas valfrihetutan producenternas valfrihet. Det är den som harvarit viktig.Man skall ha rätt att etablera sig och få del av deoffentliga pengarna utan andra krav än att man villetablera sig. Därmed kan man rycka undan en oerhörtviktig grund för de kommuner som har att ta ansvarför att bra barnomsorg verkligen kan ges till alla barn.Det är den första grundläggande frågan när det gällerföräldrars och barns valfrihet. Det måste finnas till-gång till bra barnomsorg för alla barn.Om det skall finnas tillgång till bra barnomsorgför alla barn, i när det dessutom är ont ompengar, är det oerhört viktigt att kommunerna fårmöjligheter att verkligen ta ansvaret att tillhandahålladen här goda och helst billiga barnomsorgen.Jag utgår ifrån att det i det sammanhanget natur-ligtvis också kommer att finnas ett ganska stort ut-rymme för privata barnomsorgsalternativ - de somverkligen är så mycket billigare. Om de dessutomhåller hög kvalitet och det finns kommuninvånaresom vill ha barn i den barnomsorgen, utgår jag ifrånatt kloka kommuner kommer att träffa avtal meddessa barnstugor och se till att de ingår i utbudet avbarnomsorg i kommunen.På så vis kan barnomsorgslagen bli en reell lag föratt skapa valfrihet för människor att leva tryggt meden bra barnomsorg när de själva vill förvärvsarbeta.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! Ovanpå den redovisning vi fick överbeslutet om Estonia - jag delar regeringens uppfatt-ning - finner jag det litet svårt att få upp den riktigaglöden för den här debatten.Men jag vill ta upp en fråga. Den gäller barnom-sorgsgarantin och kommunernas kommande tota-lansvar och totala makt över barnomsorgen. Vi delaruppfattningen att det var bra med en barnomsorgsga-ranti, men liberalerna har en helt annanuppfattning om var makten skall ligga. Vi anser attmakten skall ligga hos den enskilde, hos föräldrarna.Det är de som har bäst förutsättningar att avgöra vadsom är bäst för deras barn.Därmed tycker vi också att den här friheten i eta-bleringen bör finnas inom barnomsorgen och fritids-verksamheten. Då får man också en konkurrenssitua-tion mellan den kommunala och den enskilda barn-omsorgen som jag tror är bra inte bara för barnen utanockså för ekonomin.Ser inte statsrådet , som här talar så varmtför ekonomin i barnomsorgen, risken för att det mo-nopol som skapas genom att kommunen får denenväldiga makten över barnomsorgen kommer attsläcka många entusiasters vilja att starta eget? Denfinns hos en hel del av dem som arbetar inom barn-omsorgen.Anf. 14 Statsrådet ():Fru talman! tycker att kom-munerna får ett monopol som kommer att leda till inte kommer att vara intresserad av och kunnakomma fram till effektivare former för barnomsorgen.Jag tror att det är en missuppfattning av vad kom-munpolitiker i allmänhet kommer att kunna göragenom att faktiskt jämföra den egna verksamhetenmed grannkommuners verksamhet och den i egen regibedrivna verksamheten med privat bedriven verksam-het.Jag tror att monopolet som sådant kommer att varaganska genomskinligt och prisjämförbart och att detkommer att innefatta många enheter, vilket kommeratt leda till många bra frågor om vilka kostnader somman skall acceptera och varför. Jag tror inte att detfinns någon stor risk för att diskussionen om hurbarnomsorgen skall utvecklas och göras effektivarekommer att avstanna. Detsamma gäller jämförelsernamellan den ena och den andra sortens verksamheter.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! Jag har sett den beslutsvånda somman i kommuner och landsting drabbats av när manser att en verksamhet kanske skulle kunna bedrivaseffektivare och bättre av en vårdcentral eller ett dagisi enskild regi, som man stått inför att sägaupp egen personal. Man drar sig i det längsta för det-ta. Om de berörda då får makten över fördelningen avresurserna behövs det inte någon speciell begåvningför att se att det är risk för att den egna kommunalaverksamheten kommer att bevaras till nackdel fördem som vill ta enskilda initiativ. Jag tycker att det ärett felgrepp att bevara det kommunala enväldet pådetta område.Anf. 16 Statsrådet ():Fru talman! De kommunalpolitiker som jag kän-ner är ganska rationella. De reagerar om det skullefinnas tecken på att kostnaderna skulle skena i någondel av deras verksamheter. Jag tror också att de då görnågot åt saken. De kanske kräver förändringar i denegna verksamheten eller lägger kanske t.o.m. neddenna, om de kommer fram till att det är det mestrationella.Men det är inte alltid så oerhört rationellt att lägganed verksamheter för att sedan låta dem uppstå igen.Om den privata verksamheten läggs ned, vilket kom-munerna inte råder över, får man etableringskostna-der. Det blir fullständigt oplanerbart, och det är intealls givet att det blir rationellt.Anf. 17 () replik:Fru talman! Den här debatten visar att det finns endjup ideologisk klyfta i dessa frågor, och det lönar sigväl inte så mycket att diskutera den. Det är bara attkonstatera att den finns och att beklaga att svenskabarnfamiljer inte tilltros förmågan att välja å sina egnabarns vägnar. Deras valfrihet skall inte förbättras utanbegränsas, och det är kommunernas valfrihet somskall öka. På de punkterna ges klara besked.Jag vill dessutom tillägga att kritiken från social-demokratiskt håll mot vårdnadsbidraget faller platt tillmarken, eftersom ni inte ens vågat låta reformen varai kraft för att kunna utvärdera denfullt ut. Därför kan vi också lägga kritiken mot den åtsidan. Den har ingen bärighet.Det är rätt beklämmande att höra här i debatten inte kan svara på en rak fråga om vilket underlagsom man har för en proposition som man har lagtfram i . Fram med statistiken om hur högin-komsttagarna gynnas! Vi är intresserade av den.Samtidigt kan ni fortsätta att utveckla analyserna avhur LO-grupperna gynnas av den kommunala barn-omsorgen. Sådana undersökningar har vi ju sett tidi-gare.Jag vill ställa en fråga. Det handlar här inteenbart om vårdnadsbidrag utan om ekonomi, somAnna helt riktigt påpekar. Vi har i det falletuppenbarligen olika prioriteringar. Som jag nämnde imitt anförande är det som ligger på riksdagensbord inte det enda förslag som berör barnfamiljerna.Eftersom tabellverket nu är låst, vet de familjepolitiska indragningarna i deras helhetser ut. Då är det rimligt att begära att hon talar omvilka ytterligare neddragningar för familjerna somplaneras i den kommande budgetpropositionen.Anf. 18 Statsrådet ():Fru talman! Att frågan om familjepolitiken delvisär ideologisk är sant, men man kan litet grand undrahur det står till med ideologin i . Det harframlagts en av gjord undersök-ning om och även kds sympatisörers in-ställning till det starka förordet vårdnadsbidraget.Man kan inte påstå att intresset bland centerväljarnaär överväldigande. föredrar bidrag framför dag-hem, medan väljer motsatt lösning. avpartiets sympatisörer vill ha både-och under förut-sättning att bidraget inte inkräktar på daghemmen.Detta visar att unga människor som lever närafamiljepolitikens verklighet har en stark känsla för attden familjepolitik som de erbjuds, med bra daghemoch en bra föräldraförsäkring, stämmer ganska välmed deras behov och deras liv.Jag håller mig nu till den debatt som har förts här . Budgetpropositionens förslag kommer i sinomtid till riksdagen.Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag noterar att statsrådet hela den ryktesflora som oroaralla barnfamiljer i inte vill ta upp en fördel-ningspolitisk diskussion om familjepolitiken i desshelhet.Jag har vidare lätt att förstå att villåberopa nattståndna undersökningar refererade såsomav en händelse i Kommun Aktuellts senaste nummer,som också jag läste i går. Det är bara att konstatera attsom man ställer frågorna får man svar. Formulerasfrågorna så att man konstruerar en motsättning mellankommunal barnomsorg och vårdnadsbidrag, får sådant här svar.Vi har för vår del aldrig ifrågasatt den kommunalabarnomsorgen. Vad det handlar om är att barnfamil-jerna skall kunna välja den barnomsorg som de självaanser vara bäst för deras barn, och det är en helt annansak. Om man utgår från detta, får man också heltandra svar.Jag är helt övertygad om att om regeringen hadevågat låta vårdnadsbidragsreformen verka , hade många av de sagor som ni brukarsprida om denna reforms nackdelar kunnat vederläg-gas. Man menar dels att den kostar för mycket, delsatt den betyder för litet. Det har dessutom hävdats attvi går arbetsgivarnas intressen till mötes. Dessa påstå-enden skulle ha kunnat motbevisas av verklighetensjälv och genom kvalificerade utredningar i stället föratt underkännas genom en rad tyckanden från nytill-trädande statsråd i regeringen.Anf. 20 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker att argumenten flyttar litetgrand på sig. Ena sekunden är vårdnadsbidraget allsinget alternativ till daghemmen. I den andra sekundenär de ytterligt lönsamma, eftersom de minskar efter-frågan på daghem. I själva verket tycks de inte hainneburit någon större skillnad vad gäller efterfråganpå daghem. Det finns inte heller något skäl att tro det,eftersom ingen människa kan välja mellan att för-värvsarbeta eller ej bara utifrån ett vårdnadsbidrag iden storleksordning som vi nu diskuterar.Anf. 21 () replik:Fru talman! Det är ju alldeles solklart att social-demokraterna är fångna i sin egen ideologiska voka-bulär. Det sades nu från socialdemokratiskt håll attkommunerna skall ha rätt att planera sin barnomsorg.Är det kommunerna, inte föräldrarna, som skall haden rätten? Består inte kommunerna av föräldrar ochandra enskilda individer? Det är alltså politikerna ikommunerna som skall planera barnomsorgen - det ärmycket märkligt.Det sades vidare att vårdnadsbidraget riktar sinudd mot barnomsorgen. Kan man tänka sig någotsådant! Enligt detta monopolistiska sätt att tänka ärbarnomsorg något som socialdemokratiska politikerbeslutar om, och om vårdnadsbidraget kommer i frå-ga, riktar det sin udd mot detta som man har rätt attkalla barnomsorg.Socialdemokraterna strävar efter att ge familjenvalfrihet, lydde ett annat uttryck. Hur, ,skall de föräldrar som därför att vårdnadsbidragetstoppas får upphöra med den typ av barnomsorg somde helst vill ge sina barn uppleva ett sådant påståen-de?Kommunerna är skyldiga att erbjuda alla barn denbarnomsorg som de är i behov av. Är det alltså kom-munerna som vet vilken typ av barnomsorg barnenhar behov av? Jag tror att det är litet farligt med ettsamhälle som inte betror föräldrarna att avgöra vilkentyp av barnomsorg deras barn är i behov av.Vidare sade att det är häpnads-väckande att denna kostnadskrävande reform efterfrå-gas av så få. Av dem som kunnat få vårdnadsbidraghar använt sig av härav, och de är inte så få.Det är som har tackat nej. Då visste deändå att Socialdemokraterna skulle störta reformen ifördärvet om de kom tillbaks till makten. Det såg depå opinionssiffrorna.Anna klagar på beloppet . Dettycker jag att hon gjorde rätt i. Men då skulle detnaturligtvis finnas argument för att höja beloppet ellersäga att det borde vara högre. Det är inte på självaidén man klagar när man klagar på beloppet.Anna undrade vem som tror att vård-nadsbidraget är ett alternativ till en normal för-värvsinkomst. Svar: ingen. Men det är många små-barnsföräldrar som kan stå upp och titta i ansiktet och berätta att de nu kan hanka sigfram när föräldraförsäkringenär slut. De kan klara av den omsorgsform som dehelst vill ha ytterligare . Det är de som kom-mer i kläm. Det är de som drabbas. Det är småfol-ket. Det är de som är mindre bemedlade ekonomisktsom ni ger er på.Det är klart att det kan vara svårt för både AnnaHedborg och mig med våra inkomster att förstå att2 kan betyda något, men det kan det för mångasvenskar.Anf. 22 Statsrådet ():Fru talman! frågar retoriskt om intekommunerna består av föräldrar. Jo, just det. Det ärkommunpolitiker som företräder bl.a. föräldrar. Dettalas om kommunpolitiker som något slags friståendedjur som inte har någonting att göra med dem som deär satta att företräda. Så tycker inte jag att kommun-politiker brukar bete sig. De företräder just bl.a. för-äldrarna i sin kommun och andra kommuninnevånare,t.ex.