prot · GI0922 · 1994-11-15 00:00:00 — Jag vet inte vilken infor-mation som grundar sin fråga på.Jag vill dock ta tillfället i akt och påpeka att manbör vara försiktig när det gäller att lita på andra-handsuppgifter, särskilt om de kommer från tid-ningsartiklar. Det är tyvärr inte ovanligt att tidning-arna i den här typen av fall ger en ofullständig ellerdirekt felaktig beskrivning av det inträffade. Jaganser därför att det finns anledning att noga kontrol-lera informationen innan man drar några som helstslutsatser.Som jag sade i mitt svar anser jag att detta är enfråga framför allt för åklagarna. De skall kontrolleraatt förundersökning och införskaffande av fakta ochbevisning som skall ligga till grund för åklagarnasbeslut sker på bästa tänkbara sätt, detta för att und-vika situationer där man inte kan utreda ett brott ibotten på grund av att personerna skyller på varand-ra.När det gäller återlämnandefrågan är det ju så,att om man inte kan finna att visst gods har tillgri-pits genom brott, har man inte heller någon möjlig-het att ta ifrån någon dessa varor.Anf. 23 ():Fru talman! Detta tillgrepp skedde den 10 sep-tember 1993. Åklagaren fick utredningen den 14december 1993. Efter diverse kompletteringar fickåklagaren slutgiltigt ärendet . Sedangick det 10 månader till dess att åklagaren fattadebeslutet att icke väcka åtal, eftersom brott ej kundestyrkas. Då skulle jag vilja ställa frågan: Även omdet här brottet kan anses bagatellartat, anser justi-tieministern att det är rimligt att det skall ta så härlång tid att komma fram till att åtal inte skall väck-as?Anf. 24 Justitieminister ():Fru talman! Som säkert förstårhar jag ingen som helst möjlighet att ha någon somhelst uppfattning om hanteringen av ett enskiltärende.Anf. 25 ():Fru talman! I justitieministerns svar kan man lä-sa: "Den viktigaste åtgärden för att minska denaktuella problematiken är att polis och åklagare görallt för att utreda brotten och säkra bevisningen. "Precis som justitieministern påpekade är detoerhört viktigt att man kan göra en ordentlig utred-ning så att man senare har något att ta på. Medutgångspunkt i den polisbrist som rådde 1991 ochsom avhjälptes under de tre borgerliga rege-ringsåren vill jag fråga justitieministern om justi-tieministern är beredd att verka för att bibehållaantalet poliser och för att fortsätta att ge de medelsom polis och åklagare behöver för att kunna åstad-komma de resultat som vi alla är betjänta av.Anf. 26 Justitieminister ():Fru talman! Jag kan försäkra attsåväl polis som åklagare och domstolsväsende skalltillförsäkras de medel som är nödvändiga för atträttsväsendet skall kunna fungera fullt ut på etttillfredsställande sätt.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1994/95:112 om nedlägg-ning av I 20Anf. 27 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig om be-sparingarna inom försvarsbudgeten innebär en ned-läggning av I 20 i Umeå.Regeringen har mot bakgrund av landets svåraekonomiska läge föreslagit att utgiftsbesparingar om2 miljarder kronor vidtas inom Försvarsdepartemen-tets verksamhetsområde med full effekt senast vidutgången av år 1998.Regeringen har uttalat att nästa försvarsbesluttidigareläggs . Då kommer vår framtidasäkerhets- och försvarspolitik att läggas fast. I detsammanhanget kommer Försvarsmaktens grundor-ganisation att prövas.I nuvarande läge går det inte att ge ett entydigtsvar på fråga.Anf. 28 ():Fru talman! Tack, herr försvarsminister, för sva-ret. Jag är inte förvånad över att det inte går attge ett entydigt svar på frågan. Men jag är förvånadöver att socialdemokraterna för inte mindre än tvåår sedan väckte en partimotion om en nedläggningav I 20.Jag tycker att försvarspolitiken är en viktig frågaför . Speciellt i den svåra ekonomiska situa-tion som landet befinner sig i vill det till att manlägger fram förslag till försvarsbeslut som är braoch som framför allt är försvarspolitiskt betingade.Därför är jag förvånad över partimotionen. Jagkan inte se vilka försvarspolitiska skäl som liggerbakom förslaget. Jag tolkar denna försvarspolitiskamotion om en nedläggning av I 20 som ett omväntregionalpolitiskt förslag. Det skrämmer mig litetgrand inför det nya försvarsbeslutet.Anf. 29 Försvarsminister ():Fru talman! Jag är medveten om vad som fram-fördes i motionen . Men regeringen kom-mer att förutsättningslöst pröva frågan om förändri-gar i försvaret. Jag känner mig oförhindrad att läggafram förslag som avviker från tidigare motioner.Ingen militär enhet eller försvarsmaterielbeställninghar fått fribrev. Innan ett beslut om nedläggningarav fredsförband fattas måste naturligtvis mycketnoggranna överväganden göras. Här har Försvar-smakten ett stort ansvar att lägga fram förslag tillförändringar i sin organisation som leder till att vimed en mindre summa pengar kan ha kvar ett mo-dernt och effektivt försvar.Fru talman! Det vore fel av mig om jag innandenna beredningsprocess ens har kommit i gångskulle ha en bestämd uppfattning om vilka förbandsom kan komma i fråga för en nedläggning. Dettafår vi återkomma till.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tackar för det beskedet. Jaghoppas att jag kan lita på att försvarsministern i detkommande förslaget till nytt försvarsbeslut låter deförsvarspolitiska övervägandena vara de som gälleroch inte några eventuella andra överväganden, t.ex.regionalpolitiska eller kortsiktigt ekonomiska över-väganden.Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på fråga 1994/95:109 om vården avdemenssjukaAnf. 31 Socialminister ():Fru talman! My har frågat mig om vilkaåtgärder jag tänker vidta för att tillförsäkra varjemisstänkt demenssjuk i sjukhemsboende utredningoch diagnos.Låt mig först konstatera att ÄDEL-reformen,som trädde i kraft och som bl.a.innebar att kommunerna fick ta ansvaret för sjuk-hemmen, i stort blivit en framgång. Den femårigautvärderingen av som ansva-rar för har också gett oss en unik möjlighet att följaäldreomsorgens utveckling i landet. Olika studiervisar också att de äldre själva ger vården och om-sorgen ett gott betyg.Men detta allmänt positiva omdöme om ÄDEL-reformen skall inte skymma det faktum att det finnsbrister i äldreomsorgen.I den senaste ÄDEL-årsrapporten påtalar Soci-alstyrelsen vissa gränsdragningsproblem mellankommuner och landsting, inte minst när det gällerrehabiliteringen för äldre. Beträffande sjukhemmenkonstaterar att dessa i allmänhet ären väl fungerande länk i äldreomsorgskedjan. Dockfinns det på en del håll allvarliga kvalitetsbrister.Det är inte heller tillfredsställande att så många avde boende, som uppfattas som dementa, inte ge-nomgått någon demensutredning.Regeringen har i årets regeringsförklaring slagitfast att stat, landsting och kommun måste säkerstäl-la att de äldre får den vård och omsorg de behöver.De nämnda förhållandena är självklart oacceptabla.Ansvaret för utredning och diagnos av personermed misstänkt demenssjukdom ligger på landsting-en. Men konstruktiv samverkan mellan de bådahuvudmännen är nödvändig för att komma till rättamed de samlade problemen. Jag vill här påminnaom att beslutade avsätta 50miljoner kronor för att utveckla kvaliteten och sä-kerheten i den kommunala hälso- och sjukvården,de s.k. ÄDEL-50-medlen. Ett viktigt inslag i dettaarbete är bl.a. att utveckla hälso- och sjukvårdensinsatser vid sjukhemmen.Jag vill dessutom nämna, att även i de just nupågående Dagmarförhandlingarna har frågan omvård och rehabilitering för äldre uppmärksammats.Anf. 32 MY ():Fru talman! Jag vill först tacka socialministernför svaret.Att jag har tagit upp just den här delen avÄDEL-utvärderingen - jag skall be att få återkom-ma med en interpellation med litetstörre frågor - beror på att jag anser att det ärmycket allvarligt när en boende, eller en patient,som jag ofta säger, på ett sjukhem inte får en dia-gnos ställd. Det är speciellt allvarligt när det gällerdemens. Det är nämligen viktigt att ha kunskap ifråga om det verkligen är demens eller ej som enmänniska lider av. Det är viktigt att konstatera attdet är demens, för att kunna tala om vilken form avdemens det är. Det finns ett stort antal demenssjuk-domar, och Alzheimer är den vanligaste. Det ärviktigt för att man skall kunna ge rätt omvårdnad.Vi kan inte bota demenssjukdomar , men vikan ge lindring. Det är också viktigt för persona-len - det får vi inte glömma.Det är väl så viktigt att kunna utesluta demens.Många gamla människor lider av symtom somkommer från sjukdomar som liknar demens. Ål-dersdepression är en mycket vanlig sådan sjukdom.Om man då kan utesluta demens kan man alltsåbehandla och bota den sjukdom som den gamlamänniskan lider av. Därför tycker jag att det ärotroligt viktigt med utredning och diagnos. Det ären rättighet som vi alla har.I svaret sägs det, helt riktigt, att landstingen haransvaret för sjukvården. Vi vet att kommunerna harövertagit det stora ansvaret för de gamla på sjuk-hemmen. Men vi vet att det finns ett glapp däremel-lan, som socialministern också påtalar.Jag skulle vilja precisera frågan: Vem skall haansvaret för att initiera en demensutredning?Anf. 33 Socialminister ():Fru talman! Den person som uppmärksammaratt en gammal människa ser ut att behöva vård,behandling eller en utredning har naturligtvis, iegenskap av befattningshavare på t.ex. ett sjukhem,skyldighet att slå larm och säga att det ser ut somom eller är i behov avvård. Men det är som har ansvar för gör utredningen och därmed också ställer dia-gnosen. Det är en fråga om samverkan. Det är ocksåen fråga om täta kontakter och närhet mellan sjuk-hemmen och deras personal och ochdess personal.Socialstyrelsen och disku-terar på vilket sätt man skall kunnage information och erfarenhetsspridning liksomspridning av de goda exemplen när det gäller justsamverkan och samarbete. är pågång att tillsammans med de båda huvudmännensöka möjligheter att just gemensamt få fatt i brister-na i fråga om kontakter. Det finns många sätt attarbeta med det.Ett sätt kan vara att dra i gång ett antal samman-komster eller konferenser, där man belyser ocharbetar både på det lokala och på det regionala pla-net, så att man tar vara på just de erfarenheter somfinns. På vissa områden fungerar det ju mycket bra,men det hindrar inte att vi skall gå vidare och se tillatt det fungerar bra över hela landet när det gälleratt göra de äldres sjukdomar och behov av vård ochstöd synliga.Anf. 34 MY ():Fru talman! Jag håller helt med om att det finnsområden där det fungerar mycket bra. Det beror oftapå personer och på kunskap. Att detta påtalas iÄDEL-utvärderingen beror på att personalen påsjukhemmen har slagit larm, utifrån den gedignakunskap som de nu börjar få om demenssjukdomar,mycket tack vare Apoteksbolagets demensår, somså här långt har varit mycket lyckat.Ministern säger att den som på ett sjukhem mär-ker tecken på att en patient skulle behöva en utred-ning skall slå larm. Men till vem? Om t.ex.MAS, dvs. en medicinskt ansvarig sköterska, mär-ker detta, vem skall hon slå larm till?Det stora problemet är att vi inte har någon länkmellan sjukvården och kommunen på det sätt somskulle behövas. Vi har inte den medicinskt ansvari-ge läkaren att slå larm till. Det kanske handlar omett stort antal husläkare, som har olika kompetensnär det gäller att sköta sådana här saker.Jag undrar hur ministern ser på detta att vi kan-ske måste gå tillbaka till eller nyinrätta någon formav funktion där det finns ett medicinskt ansvar påläkarnivå på varje sjukhem.Anf. 35 Socialminister ():Fru talman! Frågan om husläkeri och hur detskall organiseras när det gäller den öppna vården fårvi återkomma till framöver.Jag tycker inte att det finns skäl att säga att maninte skall ta initiativ därför att det finns ett antalolika läkarkontakter som är knutna till ett sjukhus.Om man vet eller ser att en person inte mår brafinns det alltid en arbetsledning på ett sjukhem. Jagtror inte att det är där som det stora problemet lig-ger. Möjligen ligger det i att man kanske inte alltidobserverar, och då måste man fortsätta att fördjupakunskaper, erfarenheter och information om att manmåste vara observant. Sedan finns det alltid möjlig-heter att ta kontakt, via de ansvariga på sjukhem-men, med läkare på . Landstingen äransvariga för att se till att åtgärda de rapporter somde får in.Anf. 36 MY ():Fru talman! Jag tror faktiskt att det är så att manpå sjukhemmen verkligen observerar och slår larmtill , men där kan det ibland stanna därför attdet inte finns någon medicinskt ansvarig över hen-ne. Det viktiga där är att de läkare som man har atttala med kanske inte alltid är de specialister inomgeriatrin som skulle behövas och kanske inte är desom klart ser att behovet av utredning av demens-sjukdomar är otroligt viktigt, såväl för den som ärsjuk som för personalen inte minst och för samhälleti övrigt, när antalet gamla dementa blir allt större.Anf. 37 Socialminister ():Fru talman! Jag håller med My på denpunkten att det finns skäl att se till att Socialstyrel-sen tillsammans med , dvs. de båda huvudmännen, ärmer observanta och tydliga när det gäller att geinformation och erfarenhetsspridning i det här fallet.Men det finns ingen anledning att avstå från dearbetsledningar som finns på sjukhemmen, av detskälet att man anser sig inte ha tillräckligt medspecialistkompetens inom geriatri. Alla läkare somblir kontaktade i sådana här frågor har ett ansvar föratt se till att frågan utreds vidare. Det måste viverkligen slå fast.Anf. 38 MY ():Fru talman! Slutligen vill jag återigen tacka försvaret och speciellt för det sista tillägget, att vikanske skall försöka att på bred front se över hur viskall lösa de här frågorna.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1994/95:119 om ansvaretför arbetet med kvinnors hälsaAnf. 39 Socialminister ():Fru talman! har frågat migom ansvarsfördelningen mellan Delegationen förjämställdhet mellan kvinnor och män respektiveFolkhälsoinstitutet när det gäller arbetet med kvin-nors hälsa.Regeringen beslutade att det inom re-geringskansliet skall inrättas en delegation för jäm-ställdhet mellan kvinnor och män. Delegationenskall ta fram idéer och förslag som kan ligga tillgrund för att vidareutveckla jämställdhetspolitiken.Delegationen skall i sitt arbete vara fri att ta uppfrågor inom alla samhällsområden. Men det finnsvissa frågor som den särskilt skall uppmärksamma.Det gäller arbete, löner och inflytande men ocksåkvinnors hälsa och våld mot kvinnor.Folkhälsoinstitutets uppgift är att som centralmyndighet förebygga sjukdomar och annan ohälsaoch främja en god hälsa för alla. Institutets arbeteskall också vara inriktat på att skapa likvärdigaförutsättningar för god hälsa. Med tanke på att ohäl-sotalet är högre för kvinnor än för män och att kvin-nor oftare söker vård och använder mer medicinerän män är det naturligt att ett av institutets progra-mområden är kvinnors hälsa.Delegationens utgångspunkt är alltså jämställd-het mellan kvinnor och män ur ett brett samhäll-sperspektiv - är att förebyggaohälsa. Jag är övertygad om att Folkhälsoinstitutetsarbete kan vara en bra kunskapskälla och underlagför delegationen när den tar upp frågor som berörkvinnors hälsa.Anf. 40 ():Fru talman! Jag får tacka socialministern försvaret.Det här är en av flera frågor som jag har ställtdärför att jag inte fick svar på dem under den all-mänpolitiska debatten.I det här fallet var regeringsförklaringen, somjag läste den, litet otydlig. Man kunde tolka det såatt det kan bli ett dubbelarbete mellan Jämställd-hetsdelegationen och just när detgäller kvinnors hälsa. Men jag tolkar detta svar såatt det finns en mycket tydlig gräns och att det arbe-te som utför sedan kommer attpresenteras för Jämställdhetsdelegationen och an-vändas där.Eftersom jag har tid vill jag ta upp arbete. Det leds av en styrgrupp medmycket bred representation från olika kunskapsfält.Den arbetar med frågor som gäller både unga kvin-nors hälsa och medelålders och äldre kvinnors häl-sa. Man försöker här att sy ihop kunskap frånforskning i andra länder och arbetar tvärsektoriellt.För detta arbete har man anslagit 10 miljoner för detnärmaste året. Vi börjar redan se bra resultat. Manhar dels gått ut med anorexi-bulimi-skrifter, dels enskrift om ensamma mammors situation samt enskrift om kvinnors ordkunskap och annat. Detta trorjag kan bli ett bra underlag för delegationens arbete.Anf. 41 Socialminister ():Fru talman! Det är alldeles riktigt. Om det vardetta som var underlaget för , kan jag verifiera att det inte finns någon somhelst anledning att tro att det skall uppstå någonsorts kompetenstvister. Lika litet behöver man varaorolig över delegationens arbete med att förbättrasynsättet när det gäller kvinnors arbete eller i frågaom lönepolitik som gynnar kvinnors förvärvsarbeteosv. Det finns ordentliga gränsdragningar mellandessa.Jag kan också i detta sammanhang nämna denförra regeringens initiativ till utredningen om hurkvinnor blir bemötta inom sjukvården. Denna ut-redning kommer naturligtvis också att bli ett braunderlag för Delegationen för jämställdhet mellankvinnor och män.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1994/95:122 om utvärde-ring av smittskyddslagAnf. 42 Socialminister ():Fru talman! har frågat migom jag avser att utvärdera smittskyddslagen.Smittskyddslagen har varit i kraft i drygt fem åroch är enligt min mening ett stöd för arbetet med attförhindra att smittsamma sjukdomar sprids blandmänniskor.Socialdepartementet behandlar för närvarandeförslag till ändringar i smittskyddslagen som aktua-liserats av bl.a. , ochEuroparådets tortyrkommitté. Härutöver bör smitt-skyddslagen moderniseras och göras klarare i vissaavseenden.Av särskilt intresse är att de tvångsisoleradesrättigheter till t.ex. fritidssysselsättning, fysisk trä-ning, möjlighet att vistas utomhus, att föratelefonsamtal, att ta emot besök och att sända och taemot brev eller andra försändelser blir lagreglerade- allt detta för att förbättra de tvångsisoleradesmöjlighet till att leva ett så normalt liv som möjligt.Om inskränkningar i de tvångsisolerades rättigheterär nödvändiga med hänsyn till syftet med isolering-en bör dessa givetvis kunna överklagas.Avsikten är att utarbeta en departementsprome-moria som efter remissbehandling skall ligga tillgrund för en proposition.Det pågår alltså en översyn av vissa delar avsmittskyddslagen just . Om det därutöver är be-hövligt med en mer omfattande utvärdering av lagenhar jag inte tagit ställning till.Anf. 43 ():Fru talman! Jag får tacka också för det svaret.Detta är ju en fråga som påbörjades under denförra regeringen. Den har sin bakgrund i att vårsmittskyddslagstiftning har ifrågasatts när det gällerjust tvångsomhändertagande av människor som ärsmittade av hiv och hur smittspårningen sker överhuvud taget. Det påstås från en del håll att lagenuppfyller sitt syfte och från andra håll att den mot-verkar sitt syfte. Jag är inte den som kan avgöravilket av dessa läger som har rätt. Det enda sättet attkomma fram till om det är en bra eller dålig lag ärjust att utvärdera och utreda den.Det svar som jag nu har fått, vilket jag inte fick iden allmänpolitiska debatten, visar att man harfrågeställningen aktuell i regeringskansliet.Anf. 44 Socialminister ():Fru talman! Precis som framgår av mitt förstasvar menar jag att om huruvida man skall gå vidareeller inte får man bedöma när man har tagit framdepartementspromemorian, sett över modernise-ringen och fått en remissbehandling av detta.Anf. 45 ():Fru talman! Jag vill understryka att inte minstremissbehandlingen är väldigt viktig här, eftersomdet finns olika uppfattningar om den här lagensvärde i olika sammanhang.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1994/95:123 om glömdaoch gömda sjukdomarAnf. 46 Socialminister ():Fru talman! har frågat migom man i direktiven till Utredningen om hälso- ochsjukvårdens finansiering och organisation (HSU2000) särskilt kommer att ta upp behovet av attorganisera hälso- och sjukvården så att glömda ochgömda patientgruppers hälso- och sjukvårdsbehovblir tillfredsställda. Det kan exempelvis gälla män-niskor som är spelberoende eller har psykiska pro-blem efter att ha frigjort sig från en destruktiv rörel-se.Inom pågår för närvarandearbetet med tilläggsdirektiv till HSU 2000. Rege-ringen kommer enligt nuvarande planering att fattabeslut om de nya direktiven i slutet av denna må-nad. Jag vill inte föregripa regeringens ställningsta-gande.Jag vill emellertid framhålla att i de gällande di-rektiven till HSU 2000 ingår bl.a. att analysera olikaorganisationsmodeller. En utgångspunkt för dennaanalys är att hela befolkningen skall kunna erbjudasen god hälso- och sjukvård på lika villkor oberoendeav såväl sjukdomens art eller varaktighet som denvårdsökandes ålder, ekonomi eller bosättningsort.Jag anser att dessa krav på sjukvårdens organisationär av grundläggande betydelse och även bör gällasom utgångspunkt för utredningens fortsatta arbete.Det är knappast förenligt med denna inriktning avarbetet att därvid lyfta fram någon särskild patient-grupps behov.Anf. 47 ():Fru talman! Bakgrunden till frågan är att detvarje år under allmänna motionstiden väcks ett antalmotioner som gäller patientgrupper som inte fårsina sjukvårdsbehov tillgodosedda beroende på attgrupperna är för små för att tas omhand inom detegna . Detta kan ses som en riksangelä-genhet. Vi har avslagit motionerna och sagt att detär landstingens ansvar och hänvisar ibland tillrikslistan. Men när jag sedan tittade i rikslistan somSocialstyrelsen och har gjortfann jag att dessa sjukdomar inte fanns med, utan dehar hamnat mellan två stolar.Jag menar att när man gör en sjukdomsutredningbör man rent principiellt lyfta fram detta behov.Man kan exemplifiera med några sjukdomar, menman behöver inte plocka fram någon särskild. Vadman måste få fram är hur sjukvården kan tillgodosedessa patientgruppers behov när det ligger på riks-planet att skapa en resurs för dem och ett enskiltlandsting inte kan tillhandahålla den expertis ochkompetens som behövs.Kenth Skårvik och jag väckte en motion omdetta . Då förutsatte socialutskot-tet utan tillkännagivande att detta var något somman kunde se över i den pågående sjukvårdsutred-ningen. Min fråga är därför föranledd av en viss oroöver att någonting nu skall tappas bort i sambandmed regeringsskiftet.Anf. 48 Socialminister ():Fru talman! Nej, det är inte avsikten att man påden här punkten eller på någon annan punkt hellerskall tappa bort någonting. Min utgångspunkt varabara, vilket framgår av mitt svar, att HSU 2000 haren mer allmän, övergripande och principiell inrikt-ning. Men det är klart att om man från den princi-piella utgångspunkten tar upp en diskussion om hurman rent allmänt skall handskas med grupper ellersjukdomar som inte omfattar mer än någon enstakaindivid eller någon väldigt liten grupp, så kan mannaturligtvis ta upp detta antingen i HSU 2000 itilläggsdirektiven - det skall jag faktiskt överväga -eller i något annat sammanhang som exempelvis vidöverläggningar med Landstingsförbundet.Det finns ju faktiskt olika vägar att gå för attlyfta fram den här typen av frågor. Men jag skallöverväga vilka vägar man kan tänka sig att väljautan att för den skull här binda mig vid att skriva indet i tilläggsdirektiv till HSU 2000.Anf. 49 ():Fru talman! Det här tycker jag låter mycket bra.Jag vill inte heller begära att vi här skall binda upposs för vilken modell som skall väljas. Det är jusärskilt viktigt nu i besparingstider, när man ser hursjukvårdshuvudmännen i köpa-sälj-system ochannat riskerar att vissa frågor kommer bort. följt porfyrikernas situation, där den utmärktavård som de har fått vid här iStockholm höll på att äventyras genom att denskulle föras ut i landet med risk för en mindre kom-petent vårdinsats.Jag tycker att denna diskussion har landat väl . Tack.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1994/95:124 om bidrag tillfrivilliga organisationerAnf. 50 Socialminister ():Fru talman! har frågat migom regeringen avser att dra in bidragen till frivilligaorganisationer.Ansvaret för den sociala tryggheten vilar ytterstpå samhället. Det sker inom ramen för offentligtfinansierade trygghetssystem.