prot · GI0925 · 1994-11-18 00:00:00 — Det är viktigt attha det klart för sig att det faktum att man inte har fåttett nej i ett skede till marknadsföring inte innebär kan påräkna ett positivt beslut. av vapenex-porten går dess bättre till och ländersom har en stor stabilitet och där företagen normaltrimligen kan se att sannolikheten för framtida konflik-ter inte är särskilt stor. Det är positivt att en så stor delav exporten går till länder med huvudsakligen stabili-tet, men även där görs en bedömning från till fall.Det finns givetvis många företag som på så att sä-ga marginalen vill marknadsföra i andra delar avvärlden. Då måste de räkna med att de inte kan påräk-na ett ja enbart därför att de inte fått ett nej, en avrå-dan, i ett tidigt skede. Man tar risker om man villsatsa på export inom försvarsindustrin. Vårt regelverkutgår från att det i första hand är för det svenska för-svarets behov som försvarsproduktion får förekomma.Det är därför som vi har en reglerad vapenexport.Sedan behövs det dessutom en viss annan vapenex-port, men det får aldrig bli huvudsaken.Anf. 21 ():Fru talman! Jag skall vara ännu tydligare. Nej,vill inte ha någon vapenexport till deaktuella länder som vi har talat om på det direktaomedelbara planet. Men därutöver vill vi att vapenex-porten totalt skall upphöra. Vi vill dessutom attden svenska vapenproduktionen skall upphörahelt. Självklart vill vi därmed inte heller ha någonimport av vapen till . Det vore att direkt mot-verka sina egna syften.Andra talare här har tagit upp frågan om att lagenhar blivit mer restriktiv. Ja, det har jag klart för mig.Den går i rätt riktning, men från syn-punkt är det långt ifrån tillräckligt, för det finns allde-les för många luckor. Diskussionen om följdleveran-ser visar på detta. Jag tror på utrikeshandelsministernsförsäkran om att nya leveranser inte är aktuella till deområden som vi har talat om. Det finns en rad andrakonfliktområden där det också förekommer export,som , , , . Det finnsmånga områden där jag skulle önska att man frånregeringens sida över huvud taget inte talade om po-sitiva förhandsbesked utan i stället mycket tydligt gavnegativa förhandsbesked och talade om att det överhuvud taget inte inom överskådlig tid är påtänkt medexport till dessa länder.Jag tycker inte att vi har fått svar på våra frågorom följdleveranser, inte ens när det gäller de speciellakonfliktområdena , eller Gulfstatersom vi har nämnt. Där tycks följdleveranserna kunnafå pågå hur länge som helst.Agne , och likaså , tog uppfrågan om den ökade oro som finns på de orter somhar vapenproduktion . Jag förstår självklart denoro som människor som är beroende för sitt arbete avvapenproduktionen känner om den skall läggas ned.Det får stora konsekvenser, . Vänster-partiet tror inte för på att det går att görapå . Det tar med en omställning,men självklart är det möjligt. Det är möjligt att ersättaproduktionen med civil produktion, som människorhar glädje av i stället för att användas för att förstöralivet för andra människor. Oron på de här orternaskall ställas i relation till den befogade oro för attförlora livet som människor i eller Turkietsom kämpar för mänskliga rättigheter faktisktutsätts för med hjälp av svenska vapen.Jag vill avsluta debatten med medatt säga att jag hoppas verkligen att den nya socialde-mokratiska regeringen kommer att infria förhopp-ningarna med en mer restriktiv politik, så att vi får semindre av det dubbla budskapet från i värl-den, att det framför allt är den ljusa bilden av Sverigesom manar på att främja mänskliga rättigheter runtom i världen, i stället för att framstår som ettland som huvudsakligen tänker på egna intressen,nämligen den svenska sysselsättningen och densvenska vapenindustrins intressen.Anf. 22 ():Fru talman! Självfallet kan inte försvarsindustrinräkna med att affärer med krigsmateriel är något gi-vet. Jag är helt överens med på denpunkten.Men svaret på mitt tidigare inlägg innebär en klarbekräftelse på mina farhågor. Det noterar jag. Det ärbra att det är utsagt, för det rensar diskussionen ochger en klarare utgångspunkt för den fortsatta diskus-sionen.Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Jag vet inte riktigt vad det är för far-hågor som Jennehag har. Jag har ju sagt tillEva , och jag säger det igen, att det inte gåratt dra vare sig positiva eller negativa slutsatser avvad jag har sagt om följdleveranser. Jag drar ingaslutsatser om dessa, utan varje följdleverans som bliraktuell kommer att bedömas på sina egna meriter iden situation, det land och den typ av materiel somdet kommer att handla om. Det är så det skall bedö-mas. Därför går det inte att ha vare sig farhågor ellerförhoppningar, utan när frågorna hamnar på mitt bordkommer jag att i varje enskilt fall försöka göra en sågrannlaga bedömning som jag kan. Det går alltså inte,och det skall inte gå, att i en interpellationsdebatt draslutsatser när det gäller ärenden som man ännu intehaft att behandla.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1994/95:17 om sub-sidiaritetsprincipen inom EUAnf. 24 Statsrådet ():Fru talman! har frågat civilmi-nistern på vilket sätt hon avser att verka för en för-stärkt tillämpning av subsidiaritetsprincipen inom EUsamt därmed en ökad decentralisering inom Sverige.Interpellationen har överlämnats till mig för besva-rande.Genom infördes i Romfördra-gets artikel 3 b en subsidiaritetsprincip med allmänräckvidd inom EU.Principen innebär att gemenskapen på de områdendär den inte ensam är behörig skall vidta en åtgärdendast om och i den mån som målen för den planera-de åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnåspå gemenskapsnivå. Principens allmänna innebördkan - som anför - sägas vara attbeslut skall fattas på så låg nivå som sakfrågans ka-raktär tillåter.För att ge vägledning för subsidiaritetsprincipenstillämpning beslöt i år1992 att utfärda vissa riktlinjer. Ambitionen är attbegränsa det gemensamma beslutsfattandet till frågorsom är gränsöverskridande till sin karaktär eller sominte bör hanteras på nationell nivå.Subsidiaritetsprincipens tillämpning måste, enligtmin mening, analyseras sakområde för sakområde.Vissa områden lämpar sig mer än andra för gemen-samma regler. Som exempel kan nämnas den friarörligheten och miljöområdet. För ett land som Sveri-ge som värnar om miljön kan gemensamma reglervara en styrka gentemot länder som av ekonomiskaeller andra skäl önskar bevara sin nationella hand-lingsfrihet.EU:s subsidiaritetsprincip reglerar inte medlems-ländernas inre förhållanden. Den är alltså inte till-lämplig när det gäller fördelningen av uppgifter mel-lan staten, landstingen och kommunerna i Sverige.I många frågor som statsmakterna hanterar är detdäremot motiverat att i subsidiaritetsprincipens andaeftersträva att besluten fattas så nära medborgarnasom möjligt. I själva verket är det så, att den svenskakommunala självstyrelsen med dess långvariga tradi-tioner har främjat decentralisering och lokala beslut.Därför kan, enligt min uppfattning, den svenska mo-dellen tjäna som inspiration för hur subsidiaritets-principen kan tillämpas i medlemsländerna. Sverigesagerande i EU bör syfta till att åstadkomma gemen-samma beslut som förbättrar medborgarnas levnads-villkor men motverka gemenskapsbeslut på områdensom bättre lämpar sig för nationellt eller lokalt själv-bestämmande.En sådan strävan kan ses som ett uttryck för sub-sidiaritetsprincipens allmänna anda, och jag är själv-fallet beredd att verka för att principen tillämpas närdet är lämpligt. representanter kommer att fåsådana instruktioner eller politiska mandat.Anf. 25 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikeshandelsministernför svaret. Interpellationen ställdes ursprungligen tillcivilminister , men det är möjligt atthon har satts litet i karantän för att begrunda den se-naste tidens händelse.Det beslut som svenska folket har fattat är ju etthistoriskt beslut. Makten har flyttat utomlands tillföljd av att internationaliseringen har gått så långt ivärlden som vi är en del av. Genom EU-medlemskapet kan vi ju åter erövra möjligheten attpåverka de beslut som annars bara skulle fattas utom-lands. Därför har både och jag arbetatväldigt hårt för att verkligen skulle bli med-lem i EU.Men vi flyttar ju inte in i ett färdigbyggt hus, utanvi kommer att medverka i ett husbygge. Då är fråganhur vi vill att detta europeiska hus skall se ut.Många är oroliga för ett stort och väldigt unions-bygge, långt ovanför de vanliga medborgarnas huvu-den. Vad jag menar är att vi tvärtom skall bygga deteuropeiska huset så att besluten kommer så nära med-borgarna som möjligt, för att säga det enkelt: Inte ettbeslut skall flytta i onödan till Bryssel.Principen subisidiaritet skall inte bara bli någotluftigt och fluffigt löfte, dvs. att vi använder oss av ettord som inte har något riktigt konkret innehåll. Pro-blemet är att i interpellationssvaretinte heller ger några konkreta besked, utan beskedenär t.ex. att "subsidiaritetsprincipens tillämpning skallanalyseras sakområde för sakområde" eller att "vissaområden lämpar sig mer än andra för gemensammaregler".Det är allvarligt att det inte finns några besked,därför att vi skall ju 1996 vara med och omarbetaEU:s grundlagar. Det är ju då vi skall vara med ochgöra ritningarna för detta husbygge. Jag tror att rit-ningarna måste göras om en del för att det skall bliännu tydligare att besluten skall ligga så nära medbor-garna som möjligt. Då måste vi i formuleraståndpunkter för att förstärka det som också brukarkallas närhetsprincipen, så att vi kan öka demokratinoch insynen.Det är viktigt att gör det snart och inteväntar för länge och att vi ser till att göra detta ge-mensamt i , för jag tror att det är värdefullt attvi som svenskar tillsammans bidrar med någonting iEuropa. Först då kan vi se till att EU växer på breddenoch inte på höjden.Jag vill beskriva några idéer som jag tror är rikti-ga.För det första måste det ännu tydligare slås fast attbesluten skall fattas på så låg nivå som möjligt. Sub-sidiaritetsprincipen måste bli än mer tydligt inskriveni fördragen. Då behöver fördragen, dvs. EU:s grund-lagar, få sådana tillägg att de tydligt slår vakt ommedlemsländernas särdrag och uttryckligen säger attgemensamma beslut bara får fattas i frågor som med-lemsländerna uttryckligen delegerar till EU. Detskulle stärka medlemsländernas ställning i sådana härs.k. kompetensstrider på EU-nivå.För det andra menar jag att EU inte skall fatta någ-ra beslut som strider mot nationellt garanterade fri-och rättigheter. Fördragen borde förändras också påden punkten så att detta blir tydligt inskrivet.För det tredje är det viktigt att öka öppenheten in-om EU. Vi har själva från svensk sida sagt att vikommer att verka för detta genom att helt enkelt varaöppna och offentliggöra sådant som inte annars skulleoffentliggöras. Men vi bör också verka för att offent-lighetsprincipen och meddelarfriheten skrivs in i EU:sfördrag.För det fjärde skulle jag vilja stärka miljögarantini EU. Den måste betyda att ett land skall få behållaeller få gå före och införa strängare miljöregler änandra länder. Detta borde också ännu tydligare skrivasin i fördragen.Samtidigt måste vi mycket kraftfullt decentraliserahär hemma i . Det är också ett område där jagsaknar besked från utrikeshandelsministern. Vi har juall möjlighet att flytta makt från staten till regionerna.Utrikeshandelsministern säger att detta inte reglerasav EU:s subsidiaritetsprincip, och det är ju bra. Menden kan ta initiativ, och här i riks-dagen kan vi fatta sådana beslut.Vi kan stärka det kommunala självstyret och verkaför att göra det mer möjligt att dela stora kommuner.Jag tror själv att det skulle vara bra för ochför det kommunala självstyret om vi fick ett hundratalnya kommuner.När vi diskuterar de svenska grundlagarna skullevi kunna se till att nya områden inte kan flyttas tillgemensamma beslut i utan att de först harföregåtts av folkomröstning här hemma i . Dåvet vi att bygget på det europeiska huset aldrig kanrusa vidare utan att också ritningarna har godkänts avfolket.Vi har en rad möjligheter, men frågan återstår:Skall ta konkreta initiativ till att förstärkatillämpningen av subsidiaritetsprincipen inom EU?Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag säga till AndreasCarlgren att slängen i början av hans anförande vartämligen onödig. Jag var här för ett par veckor sedanför att besvara interpellationen. Då var AndreasCarlgren inte här. Det är fullt acceptabelt. Jag besva-rade då ett antal andra interpellationer från centerpar-tister. Men att frågan har skjutits upp till efter folkom-röstningen beror faktiskt på interpellanten, inte påregeringen. Så det var litet onödigt med den därslängen.Det finns i vart fall två synsätt på subsidiaritets-principen. Jag tror att vi delar det ena synsättet, menjag är inte riktigt säker. Det bör vara en allmän riktlin-je för ett pragmatiskt förhållningssätt att beslut inteskall fattas onödigt högt upp i systemet. Tvärtom börbesluten föras ner. Ett exempel på att man arbetar iden riktningen är den kommissionsrapport som komför drygt , . Manföreslår att 158 förslag till rättsakter skall dras tillba-ka. Man har gjort en inventering av akterför att se om det verkligen är nödvändigt att fattabeslut så högt upp i systemet och om det inte går attdecentralisera besluten. Det är ett väldigt klokt ochallmänt riktmärke för hur man skall hantera frågor,tycker jag.Det finns ett annat synsätt, och det förutsätts ocksåinom EU. Det går ut på att subsidiaritetsprincipenskall ha en legal funktion, dvs. att man med hänvis-ning till subsidiaritetsprincipen skall kunna föra uppmål till . Det är en mer problematiskfråga som då också rymmer politiska bedömningar.Frågan om huruvida en minimiregel för miljön skallbeslutas lokalt eller av EU är en ren politisk fråga.Det finns även fördelningspolitiska frågor där lokaltbeslutsfattande kan innebära att de som har det braställt aldrig behöver göra uppoffringar. Fördelnings-politik handlar ju i någon mening om omfördelning avcentrala beslut. Om vi har en legalistisk tolkning,skall vi då överlåta till domstolen att göra de politiskaställningstagandena när det gäller vad som är fördel-ningspolitiskt riktigt? Det anser inte jag, och jag trorinte heller att anser det. Men detfinns också det synsättet representerat. I det samman-hanget tyckte jag att var litet oklarjust när det gällde miljön. Jag vill ställa frågan tillAndreas : Anser att subsi-diaritetsprincipen bör gälla beträffande miljöfrågornanär det gäller miniminivåer? Jag anser inte det. Jaganser att det är viktigt att alla länder lyfter sina miljö-regler, och det kräver gemensamma beslut. Men vi vetatt det finns de - i vart fall inom vissa grupper i inom EU - som skulle önska att det intevore så.Andreas gick igenom ett antal förslag.Ett och kanske flera av förslagen tyckte jag lät intres-santa. Några av förslagen är jag tveksam till motbakgrund att jag inte vill ha en legalistisk syn på sub-sidiaritetsprincipen. Det är naturligtvis viktigt attbättre förankra fri- och rättigheterna i EU-systemet.Det är frågor som jag tror kommer att spela en storroll vid regeringskonferens. Det är bra attAndreas framställde den här interpellatio-nen. Vi har gott om tid att diskutera frågan i Sveri-ge års regeringskonferens. De frågor somAndreas av goda skäl har tagit upp är jusådana som då skall diskuteras.Vår planering - jag utgår ifrån att det också ärandra länders planering - är att någon gångunder bör ha sina positioner klara. Det ärmöjligt att det kan bli aktuellt tidigare. Men den ar-betsgrupp som formellt skall sätta i gång arbetetkommer att börja arbeta först , om jaghar förstått saken rätt. Det innebär att vi i om tid att diskutera dessa frågor. Det är viktigt attdet finns en öppenhet mellan partierna och att vi iregeringen lyssnar på partier. Jag kommersenare att träffa EU-delegation, ochdå kommer jag att säga ungefär samma sak. Det ärviktigt att partierna nu tar tid på sig och tänker ige-nom vilka förslag som man anser vara angelägna attdebattera med andra länder i EU om för att man skallkunna åstadkomma koalitioner så att vi får ett ge-nomslag.Vi från regeringen vill alltså ha en öppenhet i för-hållande till . Vi kommer verkligen att lyss-na till partiernas ståndpunkter. Jag kommer sedermeraatt läsa igenom också inlägg häroch ta del av hans förslag. Vi har tid på oss att underden fria debatten lyssna till såväl företrädare för demsom har velat tillstyrka ett EU-medlemskap som före-trädare för dem som har sagt nej till EU. Jag hoppas och ser framemot en intensiv och spännande debatt om vad Sveri-ge skall ha för inriktning när vi närmar oss hösten1995, då vi skall ta ställning till vad som skall varavårt bidrag till regeringskonferensen 1996.Anf. 27 ():Fru talman! Jag vill först säga att slängen var po-litisk och ingenting annat. Jag trodde att det fannsnågot skäl till att det var utrikeshandelsministern ochinte civilministern som svarade på en interpellationsom naturligen kunde ha legat på civilministern. Ärdet så att jag har missat att utrikeshandelsministernvar här för att svara på min interpellation, ber jagsjälvfallet gärna om ursäkt. Men jag hade inte blivitinformerad.När det gäller frågan om miljön är det inte allsmin tanke att vi skall låta domstolen avgöra när miljö-frågor skall avgöras på en gemensam nivå. Vad jagvill är att vi politiskt skall se till att stärka vår möjlig-het att gå före på miljöområdet. Det är bra och viktigtom vi kan höja EU:s miljöribba, men vi skall inte blihindrade att gå vidare på egen hand. Då uppnår vimålet att vara föredömen inom unionen. Jag har intetrott på dem som vill göra till ett föredömeutanför unionen. Då skulle ju våra möjligheter attsamspela med dem som vi vill vara föredöme förminska. En tanke - det kan säkert finnas fler - åter-finns i art. 100 a 3 i , där det sägs:"Kommissionen skall i sina förslag - - - om hälsa,säkerhet och miljö- samt konsumentskydd utgå frånen hög skyddsnivå." Man skulle också kunna tillägga:"- - - samt utforma förslagen så att de inte hindrarnågon medlemsstat från att behålla eller införasträngare skyddsåtgärder." Det skulle ge ochandra länder som är progressiva på miljöområdet enstarkare ställning.Det andra jag vill ta upp är principen om suveräni-teten och demokratin, som finns beskriven i den gans-ka tjocka utredningen som togs fram innan medlem-skapet var beslutat. Där står det på litet torr och tråkigutredningssvenska: "- - - i stor ut-sträckning, i motsats till subsidiaritetsprincipen, kansägas handla om att utveckla gemenskapskompeten-sen i endast en riktning, nämligen fördjupning." Omman talar vanlig svenska betyder det att grundlagarnai EU är sådana att det är lättast eller bara möjligt attflytta beslut uppåt, inte neråt. Jag tycker att det är braatt säger att regeringen vill vara öp-pen, men ni borde också ge en politisk signal. Frågankvarstår alltså: Vill ni när skall görasom 1996 också ta initiativ? I så fall är det formu-lera de svenska initiativen här i . Vidare: Villni ta initiativ här hemma för att decentralisera maktoch beslut i ? Såvitt jag har hört har MatsHellström inte alls besvarat den frågan.Anf. 28 ():Fru talman! Jag är egentligen här för att delta inästa interpellationsdebatt, men när jag kommer in ikammaren och hör den här intressanta diskussionenmellan Socialdemokraternas och före-trädare om subsidiaritetsprincipen kan jag inte avhållamig från att göra ett kort inlägg.Subsidiaritetsprincipen är ju en kristdemokratiskgrundpelare. Den har antagits av de kristdemokratiskapartierna i , och de finns också i Europaparla-mentet. Den har förstärkts mycket kraftfullt i Ma-astrichtfördraget. Det gäller att arbeta vidare meddetta.För att klargöra en del missuppfattningar om vadsubsidiaritet är skulle jag vilja läsa några korta rader iprincipprogrammet där man oerhört starkt betonarvärdet av subsidiaritet och att man skall driva detta.Det står där: "Med subsidiaritet menas att maktoch ansvar skall utövas på den nivå som bäst uppfyl-ler kraven på solidaritet, effektivitet och medborga-rinflytande. Uppgifter som kan utföras på en lägrenivå får inte överlåtas på en högre, men subsidiaritetinnebär också att den högre nivån hjälper den lägrenär uppgifterna skall fullgöras. "Det är den här dubbla betydelsen som är viktig attpoängtera. Man kan egentligen inte försöka översättadetta till närhetsprincip, som gör.Det finns egentligen inget motsvarande svenskt ordför subsidiaritet. Det är viktigt att ha med båda dessadelar och inte bara betona det lokala beslutsfattandet.Det finns också tillfällen då vi har att fatta beslut påen högre nivå, men vi skall vara stödjande för denlägre nivån.Andreas var också inne på en annanpunkt när han talade om de mänskliga rättigheternaoch respekten för dem. Det ligger i själva principen.Så här står det: "Denna princip bygger på kravet attutformningen av samhället skall äga rum i frihet. Denoffentliga makten måste alltså respektera de mänskli-ga rättigheterna och de grundläggande friheterna, ocherkänna de sociala gruppernas autonomi. "Respekten för de mänskliga rättigheterna liggerockså i själva principen. Vi får inte begränsa princi-pen till decentraliseringsfrågor eller närhetsfrågor.Den innehåller så mycket mer.Jag hoppas att vi kommer att få en omfattandesvensk debatt kring detta med subsidiaritet så att viverkligen förstår innebörden av det. Jag inser att detkommer att ta , men principen har så mycket isin kärna.Det diskuteras ju också vad detta innebär för deinternationella relationerna och för konventioner ochsammanslutningar. Då står det så här, och det är måletför EPP som heter i Europaparla-mentet: "I enlighet med subsidiaritetsprincipen harEPP som mål att skapa respektive stärka redan existe-rande mellanstatliga och internationella konventioneroch sammanslutningar, som tillsammans kan hittalösningar på de aktuella problemen. - - - Subsidiari-teten ökar dessutom medvetandet om nödvändighetenav ett äkta internationellt samarbete som bör leda allt mer samordnad förvaltning av världssamfundetoch mänsklighetens gemensamma arv. "Den här principen är egentligen oerhört maktpå-liggande. Jag tycker att den vidgningen av debatten ärväsentlig.Anf. 29 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller protokollsfrågan vill jagsäga till att det inte behöver varanågon politisk släng heller. Det är ganska naturligt attjag besvarar den här typen av interpellationer efter-som jag har ansvaret för EU-samordningen i rege-ringen. behöver inte dra några spe-ciella politiska slutsatser av detta.Det är riktigt att Romtraktaten på många punkterskiljer sig från tolkning av subsidi-aritetsprincipen. Romtraktaten uttrycker målet om ettallt tätare förbund. "closer union" heter det påengelska, jag vet inte vad den bästa svenska översätt-ningen är. Tyvärr har vi ju översatt den engelska ordet"union" med union på svenska, vilket jag inte tyckerär någon bra översättning. Det har vi debatterat förut ikammaren. Jag tycker att förbund är en naturligaresvensk översättning, men är det ju som det är.Detta "ever closer union" eller detta allt fastareförbund är en politisk målsättning om gemenskap.Samtidigt byggdes väl Romtraktaten, som är helaEG:s historia, på mångfald. Det är det som också görEG spännande. Det är ett av de få försöken i modernhistoria till ett fast samarbete som bygger på att manrespekterar mångfalden. Om EU inte hade klarat denambitionen hade EU förmodligen spruckit för längesedan. Det tror jag att vi är överens om.Dan inlägg visar att det finns skäl attvarna för att bygga alltför mycket på subsidiaritets-principen i en svensk positionsbestämning. Jag sadeatt jag tycker att den skall tolkas på en allmänt sättsom pragmatism, enkelhet och liknande.Dan inlägg är alldeles korrekt. Det ärinte en närhetsprincip eller decentraliseringsprincip,utan det är en princip som kommer ur katolskt tän-kande, om jag har förstått det rätt. Den bygger på attdet är decentralisering på låg nivå så länge det funge-rar, sedan har nivån ovanför ett ansvar.Det kan t.ex. gälla socialpolitiken. Om familjeninte fungerar har nivån ovanför, t.ex. kommunalamyndigheter eller kyrkor, ett ansvar.