prot · GH0978 · 1994-03-23 00:00:00 — Vi har dock inte gett uppfrån ESK:s sida, utan vi har en löpande bevakningav situationen i Kosovo via ambassaderna iBelgrad. Vi har inte heller gett upp så till vida attvi för någon form av tentativ fortsatt dialog medBelgradregimen för att om möjligt få tillbaka vårmission i Kosovo.Jag tycker att Kosovofrågan är oerhört väsentlig.Jag vill nämna för kammaren att agerardirekt för att Kosovofrågan icke skall glömmas bortvid de fredsförhandlingar som pågår. Det är minbestämda uppfattning att en normalisering avrelationerna med icke skall ske förränockså Kosovofrågan får en rimlig lösning. Det äroerhört väsentligt, och det är min bestämdauppfattning att detta måste ske.Återigen har vi frågan om de enskildaorganisationernas betydelse. En betydande del avvåra insatser måste i den utsträckning det är möjligtslussas genom enskilda organisationer. Jag vetvilket utmärkt arbete bl.a. har gjort iSarajevo.Jag vill också ta upp, i anslutning till vad Karl-ErikSvartberg har sagt, vad frågade.Sverige arbetar tillsammans med för attåtgärda skador på kulturarvet i f.d. . Vihar en direkt dialog med via den svenskaUnescoambassadören. Jag hoppas att regeringen kommer att fatta beslut om att ge stöd oberoende radiostation i . Med hjälp avvårt samarbete med tror jag att stationenblir en värdig mottagare av svenskt stöd ochbistånd.Anf. 12 ():Fru talman! Jag tackar också utrikesministern förinformationen. Jag välkomnar också beskedet attkompletteringen av FN-styrkor nu tycks närma sigen lösning. har förvisso redan gjort mycket.Men det är ett argument som i stort sett alla andraregeringar i hävdar inför sådana önskemålfrån FN. Det är inte mycket hjälp.Jag håller med utrikesministern att krigströtthetsäkert gör att de allra flesta välkomnar en fred. Jagsaknade i utrikesministerns information någonform av principiellt resonemang kring en rättvisfred. förs även i svenska media endebatt där parterna likställs. Alla har begåttövergrepp under de strider som har pågått. Påsistone har t.o.m. det muslimska hotet i Bosnienlyfts fram i syfte att nivellera de folkrättsligaprinciper som gällde när kriget började. Det varfaktiskt en av världssamfundet erkänd stat invald iFN som angreps av utomstående med hjälp avmänniskor inne i landet.Jag är övertygad om att det förekom oacceptablaövergrepp från motståndsrörelserna i ,och under andravärldskriget utan att det någonsin fick någon atttvivla på dessa länders folkrättsliga rätt vid ettfredsslut. Jag tycker också att det är viktigt attpåminna oss om att det finns grannländer på andrasidan som mycket väl kan stå inför ettscenario där en minoritet kan begära ingripandefrån ett grannland som kan förändra ävengränsdragningen i dessa stater. Det är viktigt attäven kan ge entydiga besked omvad folkrätt och en rättvis fred innebär.Anf. 13 Utrikesminister ():Fru talman! Jag ser överenskommelsen mellankroater och muslimer om en gemensam federationsom ett mycket betydelsefullt steg mot en merövergripande fredslösning. Vi har anledning attuttrycka förhoppning om, naturligtvis grundad påfolkrätten, att bosnienserberna skall besluta sig föratt ansluta sig till denna federation på något sätt.Den kroatiske utrikesministern nämnde för mig uttrycket union. Det som vore mycketbetydelsefullt med en sådan utveckling är attBosniens territoriella integritet skulle kunnavidmakthållas. För detta krävs fortsatta kraftigainternationella påtryckningar och ett fortsattengagemang från och . Det krävs,enligt min mening, ett fortsatt upprätthållande avsanktionerna; det är alldeles nödvändigt. Det somi dag kan vara något av ett skräckscenario --åtminstone för de mer sansade i ledningen iBelgrad -- är att man blir svarta hål,isolerad, utstött, med fortsatta sanktioner och medmycket svag möjlighet till ekonomiskåterhämtning. Det är naturligtvis ett förskräckandeperspektiv. Det borde det vara för de sansademänniskorna i Serbien.Vad gäller alla de förfärliga övergreppen får vi välnu ändå hoppas att krigsförbrytardomstolen skallkunna komma i gång med sitt arbete. Vi hoppasockså att den skall kunna nå effekt, så att vi intemed beklagande behöver konstatera att den blevett slag i luften.Anf. 14 ():Fru talman! Jag tackar också för den informationsom vi fått här . Utrikesministern redogjordeför alla hemskheter som hänt i Bosnien och för vadsom krävs för att nu försöka återuppbygga detsamhälle som krigets vansinne har raserat. Vihoppas alla att detta inte skall behöva bli verkligheti andra områden, exempelvis i Kosova.Utrikesministerns svar på gav ju litet större klarhet vad gäller Kosova.Men vad menar utrikesministern med ''en rimliglösning''? Den icke-våldslinje som de albanskapolitikernas ledare och det albanska folket valt harinte bemötts av de demokratiska västländerna pådet sätt som den är värd. vädjande omhjälp har klingat ganska ohört. Inte ens de albanskaledarnas vädjanden om att desertörer skall få skyddhar hörsammats i vårt land.Vad blir det kvar av den svenska FN-styrkan iMakedonien? Det tar ju tid att ytterligare utöka ensvensk FN-insats, och det krävs långaförberedelser, bl.a. nya beslut här i riksdagen.Finns det planer i regeringen på en eventuellutökning av de svenska insatserna?Anf. 15 Utrikesminister ():Fru talman! Min formulering ''en rimlig lösning''som kan accepteras av alla befolkningsgrupper ärjust vald med ett viss mått av försiktighet. Man börnämligen inte föregripa det förhandlingsresultatsom kan komma att uppnås. Det är därför jag valtdenna formulering.Både och jag vet dessutom att deti grunden finns mycket starka motsättningar. Detinternationella samfundets hållning i förhållandetill Kosovo är ju att området utgör en del av denforna jugoslaviska republiken , med autonom ställning. Men jag harinte velat välja dessa ord och uttryck. Här måstenämligen också finnas möjligheter tillförhandlingar och utveckling; just därför har jagvalt dessa ord, gäller och en eventuellförflyttning, komplettering, av FN-styrkorna finnsdet en rad praktiska problem att lösa. Dessa ärännu icke lösta, och vi arbetar bestämt med dem.Men den stora skillnaden mellan att försökaåstadkomma detta och att helt nyrekrytera i Sverigeär framför allt tidsvinsten. Det finns möjlighet att inordiskt sammanhang klara en överflyttning pålitet drygt en månad, medan en total nyrekryteringskulle kräva minst . Det är just tidsfrågansom är så viktig för Unprofor.Anf. 16 ():Fru talman! Jag tackar också utrikesministern fördenna information. Det känns bra med Sverigesstora engagemang för Bosnienfrågan. Ävenutrikesministern nämnde vikten av att respektenför de mänskliga rättigheterna återupprättas. Då ärdet viktigt att de legala strukturerna återigenfungerar och att man framför allt får förtroende fördem.Ett viktigt led i detta är den tribunal som inrättatsmed tanke på de personer som på ett så upprörandesätt brutit mot alla de lagar och resolutioner somgäller på det mänskliga rättighetsområdet.Utrikesministern nämnde tribunalen, därför vill jagfråga: Har utrikesministern några ytterligareinformationer om tribunalen och dess möjligheteratt ställa förövarna till svars?Anf. 17 Utrikesminister ():Fru talman! Den har uppdragitåt vår polis att samla in vittnesmål. Dessa bearbetasav UD och vidarebefordras tillExpertkommissionen för utredning avkrygsförbrytelser i det f.d. . har arbetat under en längre tidoch den förbereder möjligheterna för domstolen attverka. Till denna expertkommission har Sverigeockså givit ett ekonomiskt bidrag för att stöttaverksamheten. Däremot anser vi att självadomstolen bör bekostas med medel ur FN:sreguljära budget.Jag tror att det vid det här laget finns insamladevittnesmål, både i och i andra länder,vittnesmål som gör att vi kommer att kunna se ettantal personer ställda inför denna domstol. Hurlångt man kommer att nå är nog en öppen fråga. Jagsåg en intervju med domstolensordförande; det verkar fortfarande vara en öppenfråga. är det min bestämda uppfattningatt denna insamling av vittnesmål och dennadokumentation kan ha ett mycket stort värde i sig.Jag har svårt att föreställa mig att en del av de mestökända krigsförbrytarna skall kunna börja röra sigfritt ute i när bl.a. deras signalement finnsordentligt spritt hos polisen. Redan detta kommeratt vara en högst påtaglig effekt av tragedin i f.d.Jugoslavien, och det kommer att innebära någotnytt i det internationella samfundets arbete i attstötta de mänskliga rättigheterna.Anf. 18 ():Fru talman! Vid alla goda insatser som göri f.d. är vår militära personal Sverigesansikte där. Det är därför som jag tycker att det ärviktigt att man tar litet allvarligare påinformationsfrågorna än vad utrikesministern hargjort i sitt svar till är inte bara soldaterna som har känt sig ickeinformerade och förbigångna. 15 officerare nere iMakedonien har i ett brev protesterat mot attutrikesministern under sitt besök inte informeradedem informellt och obyråkratiskt. Hon skulle hakunnat visa dem förtroende genom att tala om attsamtal var på gång.Jag säger detta därför att det har att göra medförtroendet för de svenskar som framöver vill gå uti FN-tjänst. Man bör alltså visa den allra störstaöppenhet. Det är de som riskerar liv och lem för engod sak. Jag hoppas att detta blir en lärdom förframtiden, så att kan fortsätta att göra godainsatser på det här området.Jag vill gärna understryka, för allmänhetenskännedom, att det var en total enighet i riksdagennär det gällde själva förflyttningen frånMakedonien till Bosnien av en del av FN-personalen och att detta skulle ske på frivilliggrund. Det är viktigt.Jag har en fråga till utrikesministern. Riksdagenhar begärt av regeringen att det skall inrättas endiplomatisk representation för ochBosnien. Är det inte att denna person nuvisar sig i , inhämtar kunskaper, visarsolidaritet och närvaro?Anf. 19 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tycker precis som närdet gäller den fråga han ställde. Mig veterligen harvår ambassadör vid det här laget besökt ,och t.o.m. hunnit vara där. Jag skall omedelbartkontrollera det. Med tanke på detåteruppbyggnadsskede som vi kommer att bidramycket aktivt i, måste vi se till att ha en meralöpande närvaro i . Det är helt riktigt.Informellt och obyråkratiskt -- det kanske var justdet som var problemet, som vanligt. Massmediernahann, via läckor i , före den normalabeslutsprocessen här hemma -- som jag respekteraroch tycker att jag måste följa. De svenskaofficerarna fick säkert redan under torsdagens lopplitet informellt och obyråkratiskt höra att detförestod partiöverläggningar i . Jagtror inte att det var något problem. Däremot kundejag först ge dem just den mera formellainformationen om kommande beslutsgång.Överläggningen var härmed avslutad.4 § betänkande1993/94:AU11 Arbetsmarknadspolitik (prop.1993/94:100 delvis).Anf. 20 ():Fru talman! Detta är med all sannolikhet statsrådetBörje sista stora arbetsmarknadsdebattsom arbetsmarknadsminister i regeringen finns därför anledning att gå igenom vadregeringen och arbetsmarknadsministerBörje har åstadkommit under sinansvarstid.Bokslutet blir lika enkelt som fruktansvärt:I februari var 344 000 öppet arbetslösa. Av dessavar ca 140 000 långtidsarbetslösa, dvs. 40 %.400 000 jobb har försvunnit på två år.Investeringarna är alltför låga.Utslagningen från arbetsmarknaden är mycket hög.Från regeringsskiftet har arbetslösheten ökatfrån 270 000 personer till ca 680 000. Det är 400 000människor.12 000 har blivit arbetslösa sedanBörje blev minister -- kvinnor och mänsom inte får vara med. är unga.En av dem heter . Hon sitter påläktaren . Hon är en ung, arbetslöstvåbarnsmamma. Både och jag harträffat förut.Hennes reaktion efter det förra mötet var ensvidande kritik av regeringen och brist på insikt om hur honoch hennes generation har det.I dag får hon än en gång bekräftat attregeringspartierna inte vill och inte förmår --kanske inte förstår -- föra en politik som kan geunga familjer tillbaka tron på framtiden.Hur visar statsrådet att han förstår detta oerhörda?Hur visar han att han vet vilket ansvar det är attvara arbetsmarknadsminister?Ja, här i kammaren har ägnat detmesta av sin debattid åt att kritisera 80-talet och desocialdemokratiska regeringarna. Men han harundvikit att gå in på några ordentliga analyser omvad han själv åstadkommit under den gångnamandatperioden som ansvarigt statsråd, för att fåen fungerande arbetsmarknad, förhindra denkatastrofala arbetslösheten och förhindra detväxande tvåtredjedelssamhället.Regeringens och riksdagsmajoritetens politik kan ihuvudsak karakteriseras med: vänta -- inte såmycket -- inte så fort.Resultaten ser vi i budgetunderskott,kontantstödsexplosion, socialbidragskostnader,återigen ökande sjuktal, trasiga familjer och stororo och ängslan. Till detta kommer den rädsla somförsämringarna av arbetsrätten har skapat hoslöntagarna.Dess värre har regeringens prognoser dessutomhittills överträffat sig själva i negativ riktning.Ingen glömmer väl statsrådets eget löfte för två årsedan: Någon arbetslöshet på kommer det inteatt bli -- det skall jag se till.I förra veckostatistiken var 680 000 människorarbetslösa. Det är detta som är regeringens tungaansvar.Nu sker det en försiktig vändning på ett parområden, och vi skall självfallet ta vara på detta --utan att glömma att den främsta bakgrunden till detpositiva är en flytande krona och kraftigt sänktarbetsgivaravgift för bl.a. den exportkänsligaindustrin.Siffrorna för investeringar och arbetslöshet gläderinte. är det dock färre arbetslösa än . Men det är fortfarande fler än samma tidförra året -- många, många fler.Enligt budgetpropositionen kan vi inte vänta ossnågon ljusning för arbetslösheten och1995 heller.Det är regeringens politik som har avgjort detta --vänta och se, i stället för aktivitet och dynamik.Regeringspartierna skriver iarbetsmarknadsbetänkandet att de hävdararbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken. Menverkligheten talar ett annat språk. I kontantstödbetalades mer än 44 miljarder ut ,och ingen ljusning sker med de förslag somriksdagen nu förväntas ta. Kommande budgets 28,6miljarder i aktiva konjunkturåtgärder kommerhärmed till korta.Arbetslinjen har i praktiken redan övergivits avriksdagsmajoriteten.Sverige måste ge människor chansen till riktigajobb, inte åtgärder som innebär att arbetsgivarenfår gratis arbetskraft, vilket i många fall leder till undviker att nyanställa.Det finns alltför många exempel på hurungdomspraktik och ALU tränger ut riktigaarbeten. Och i stället för att låta dessa åtgärderväxa ur systemet inrättar man nya, som riskerar attöka problemen.AMS har uppskattat att mellan 25 000 och 30 000arbetslivsutvecklings- och ungdomspraktikplatserär riktiga arbeten. En undersökning som hargjort pekar på att vid ett visst tillfälle var vart tredjearbetslivsutvecklingsjobb ett riktigt arbete.Det är rätt att använda breda och udda åtgärder vidextrema situationer. Socialdemokraterna anser attbåde ALU och särskilda insatser för ungdomar harvarit nödvändiga, men att de måste användas i sistahand, när andra åtgärder är prövade. Tyvärr harman inte gjort så -- tvärtom.Även borgerliga ledarsidor tar upp detta problemoch konstaterar att har fastnat i sinegen fälla. I stället för att använda denarbetsmarknadspolitik som leder till anställningfortsätter regeringen med att erbjuda gratisarbetskraft och snedvrider därmedarbetsmarknaden i onödigt stor utsträckning.På ledarsida -- där förrestatssekreteraren i är chef --dömer man ut regeringens förkärlek för satsningarpå åtgärder, som i alltför liten utsträckning leder tillriktiga jobb.Vi socialdemokrater har visat hur vi anser attSveriges resurser borde användas på bästa sätt, hurvi med en annan ekonomisk politik skulle kunnastimulera både investeringar, kunskap och tillväxtsamt hur vi med besparingar och andra åtgärder fårett bättre budgetsaldo än regeringen och genomnärings-, utbildnings- och kulturpolitiska insatserskapar förutsättningar för ett offensivt ochframtidsinriktat näringsliv och en offentlig sektormed utvecklande arbeten.Det krävs en aktiv arbetsmarknadspolitik, somstärker arbetskraften, löser flaskhalsar, förmedlarjobb smidigare och därmed skapar en flexibelarbetsmarknad. För att nå detta krävs ökadeordinarie medel till AMS för att stärkaorganisationen samt att man tar bort gratisjobben,minskar övertidsuttagen, anställer medrekryteringsstöd, växlar om tillungdomsintroduktion och förbättrarutbildningsvikariaten.Våra förslag innebär ökade investeringar iarbetslivet samt investeringar i kommunikationeroch i bostäder -- om- och tillbyggnader, skolor ochäldreboende. Vi har föreslagithandikappanpassning av offentliga lokaler,program för miljöinvesteringar och extra satsningarinom kulturområdet. Detta är viktiga insatser förkvinnor och kvinnors arbeten.I budgetpropositionen säger regeringen attarbetsmarknadsläget är mycket svårbedömbart ochvill därför att skall hållas innetills regeringen kan göra en säkrare bedömning. Vimotsätter oss detta.Jag vill fråga arbetsmarknadsministern två saker:Hur kan regeringen i finansplanen å ena sidan sägaatt det kommer att finnas arbetslösa ocksåunder 1994 och 1995 och å andra sidan anse det helasvårbedömbart? Vad hadearbetsmarknadsministern tänkt sig att användadessa pengar till om inte tillarbetsmarknadspolitik?I den socialdemokratiska motionen föreslår vi attAMS får i uppdrag att förhandla med kommunernaom att förlänga uppsägningstiderna för uppsagdpersonal. Vi vill på detta sätt förhindra att 20 000personer går ut i öppen arbetslöshet. Det kan intevara rimligt att , i denna djupa arbetslöshetskris,pressa ut ytterligare människor i öppenarbetslöshet från den offentliga sektorn, särskiltsom man mer än väl behöver de anställda för atthålla uppe service och kvalitet i såväl barn- ochäldreomsorg som sjukvård och utbildning. Detta ärockså en fråga om familjepolitik. Den är vidaviktigare än det vårdnadsbidrag somriksdagsmajoriteten vill genomföra. Vad sägerBörje om valet mellan att satsa på arbeteoch att satsa på vårdnadsbidrag?De förslag som vi har presenterat ledersammantaget till att omkring 30 000 fler människorkommer i sysselsättning och 90 000under 1995. Genom att mer än 30 000 ytterligareutbildas kan den öppna arbetslösheten minska till7,1994 och till 1995.Det jag nu har redovisat är en strategi för hur viredan kommande budgetår skall kunna påbörja enny politik för arbete. Det finns i debatten en radandra mycket viktiga bidrag till en sådan strategi.LO har i sitt program Om bara viljan finns visat hurSverige skall kunna stärka arbetsmarknaden och fåsvenskt näringsliv att växa. TCO har helt nyligenpresenterat två program med förslag till åtgärdersom bidrar till att sätta fart på . Båda visaren stark vilja till samverkan och samarbete påarbetsmarknaden för att få i gång investeringar ochnya arbeten.Men dessa jobb måste vara långsiktiga. Jag delarhelt LO:s och TCO:s uppfattning att en satsning på''pigor'' och enklare tjänster samt massproduktionav produkter med lågt kunskapsinnehåll enbart geren kortvarig lättnad.Den amerikanske arbetsmarknadsministernRobert Reich varnar för att välja denvägen, trots att den kortvarigt har varitframgångsrik i . Man har där fått nerarbetslösheten genom satsningar på låglönejobb,men ser man bakslaget. Jobben skapar intetillväxt utan innebär en ond cirkel, som hotar att påsikt förvärra konkurrenssituation ochenbart skjuta problemen framför sig.Det jag vill se är en landsomfattande och uthålliginvestering i utbildning och kompetens. Och det ärbra att regeringen satsar mer på forskning,högskola och längre utbildningar. Men var är denpraktiska och ekonomiska möjligheten att bygga påmed ett tredje gymnasieår för alla? Var finnsoffensiven för en breddutbildning, som skall geockså dem i yrkeslivet en chans -- så att inte dessablir en ny riskgrupp i nästa lågkonjunktur? Hur kanriksdagsmajoriteten än en gång besluta om lägreersättningar vid utbildning än om man går passivtarbetslös?Fru talman! driver nu dennyliberala högerpolitik som har skapatmassarbetslöshet i flera av länder. Deförhållanden som den har skapat börjar bliolidliga -- inte bara för de arbetslösa utan för helasamhället. Därför diskuteras nu stora satsningarmot arbetslösheten inom EU:s ram. Det är en ödetsironi att EU berömmer den svenska arbetslinjensamtidigt som den avskaffarden.Fru talman! Förlåt -- herr talman! Talmannen bytteskepnad medan jag vände ryggen till. Det visar aldrig skall vända någon ryggen.Riksdagen borde fatta beslut som bidrar till attvända utveckling rätt igen. För det förstamåste man stimulera ekonomin och satsa pånationella och mänskliga investeringar, så att vi fårfart på . Här måste alla politikområden draåt samma håll.För det andra måste man stoppa slöseriet medmänskliga resurser och vända passivt kontantstödtill aktiva insatser. Arbetsmarknadspolitiken måsteåterupprättas och återfå sin heder.Det systemskifte som främst villfortsätta med banar väg för stora sociala ochekonomiska klyftor. Vi socialdemokrater anser inteatt stora inkomstskillnader skapar någraekonomiska framsteg. Vi tror tvärtom att rättvisaär både effektivt och lönsamt. Därför ärregeringens argument om sänkta ungdoms- ochingångslöner någon bra väg in i ett framtidasamhälle. Vi socialdemokrater anser inte heller attarbetslösheten är ödesbestämd. Den går attbekämpa utan att kvinnor och ungdomar blir ettreservlag på arbetsmarknaden.Vårt land har stora tillgångar. I vårt land bidrarbåde kvinnor och män med sina kunskaper ocherfarenheter. Det är en enorm styrka. I harvi mer som förenar än som skiljer. Låt oss ta fastapå detta i stället för att bryta ner nationen.Jag har redovisat hur vi socialdemokrater vill lösaproblemen. Jag påstår inte att det blir lätt. Detkommer att krävas uppoffringar och uthållighet.Men jag är övertygad om att de flesta kommer attkänna att det är värt det, att kan.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1,4, 6, 8, 10, 11, 14, 17, 18, 20, 21 och 31 samt tillutskottets hemställan i mom. 21, 42 och 50.Anf. 21 (nyd):Herr talman! Först vill jag säga att jag givetvis stårbakom alla reservationer som avgetts av Nydemokrati. För att spara tid åt kammaren yrkar jagemellertid endast bifall till reservationerna 2, 12,22, 27, 29 och 32.Arbetsmarknadspolitiska åtgärder skall ses som eninvestering för framtiden, inte som konstgjordandning för att snygga till arbetslöshetsstatistiken.Investeringar under arbetslöshet skall leda till attarbetskraften blir mera kompetent och kan klaramera komplicerade arbetsuppgifter. Vår situationmed stor arbetslöshet kan t.o.m. leda till att Sverigefår en bättre position som etthögutvecklat samhälle med hög utbildningsnivå.Vi tar avstånd från alla arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som inte leder till ökad kompetens genomutbildning eller riktiga jobb.Vid detta sekels början såg vi en förändring frånbondesamhället till industrisamhället. Inför nästasekels början ser vi en förändring frånindustrisamhället till informationssamhället. Det ärsom ett informations- och högteknologisamhällesom har möjlighet att konkurrera medomvärlden. Detta är framtid!Arbetslösheten ger oss en möjlighet att utbildamänniskor inför denna omvälvning!Framtiden finns också i de små och medelstoraföretagen, och det är endast genom att dessa har derätta förutsättningarna som de riktiga jobbenskapas. Dessa förutsättningar skall bestå i lägreränta, vilket vi oupphörligen pläderar för, lågaarbetsgivaravgifter och generösaanställningslagar -- inte, som det tenderar att bli, istatliga bidrag.Ett företag som inte kan överleva av egen kraft har,enligt de marknadsekonomiska krafterna, ingetexistensberättigande. Därför kräver vi en ordentligoch objektiv uppföljning av alla bidrag som genomarbetsförmedlingen går till företagen, så att dettainte bidrar till att livsdugliga företag konkurrerasut.För att främja den fria konkurrensen är det avsynnerligen stor vikt att fackens dominans påarbetsmarknaden bryts och att arbetsrättenreformeras. Dagens arbetsrättslagstiftning hämmararbetsgivarens vilja till nyanställningar ochförsvårar den livsnödvändiga omstruktureringen avsvenskt näringsliv.Arbetsmarknaden har i det närmaste stängts fördagens ungdomar.