prot · GH09122 · 1994-06-10 00:00:00 — De skallåtgärdas av och regeringen. De skallåtgärdas av er som sitter kvar här nästa höst.Går det att spara? när man tittar påsparplaner och annat ser man att det verkar varaväldigt svårt att spara, i varje fall just . Däremotär den här bra på att spara 1997, 1998 och1999, eller hur? vi fattar en massa sådana beslut. Viskall inte göra någonting nu; vi skall göra det sedan.Besluten träder alltid i kraft senare.Sedan kommer nästa sällskap in, om man får troden överstepräst som talade förut.Då kommer socialdemokraternas förslag. Hur serdet ut? är lokförare på detgodståget, som skall köras i gång. Hans manérpåminner dock något mera om en stins. När jag varliten var järnvägsknutpunkter det viktigaste iSverige. Man fick lära sig alla järnvägsknutpunkter.Katrineholm var faktiskt en av dem. Jag kan glädjaGöran med att jag har bytttåg där. skall stinsen riva upp den räls som harlagts ut av finansminister och henneskamrater. Med den blygsamhet som kännetecknardem har de benämnt detta spår den endajärnvägen. Passagerarna, dvs. det svenska folket,kommer att undra vad det är fråga om. Förstkommer ett gäng in och lägger ut ett spår, och sedankommer ett annat gäng och lovar att riva uppspåret. Är detta utveckling, ansvar eller klokskap?Man undrar.Även jag läste . Men jagläste tidningen på ett annat sätt än har tydligen olika frukostbord. I tidningen ståratt minsann plötsligt skall göra allamöjliga saker, nu när det är . Hon börjar nutala om sänkta pensioner, lägre förtidspension,sämre sjukförsäkring, lägre ersättning tillarbetslösa, mindre bostadssubventioner, sämrevillkor för kommuner, höjda miljöskatter, moms påtidningar och jakt på fuskare och smitare i Sverige.För tänkte jag att det måste stånågonstans att hon har bytt parti och gått över tillNy demokrati.I går läste jag i att biståndspolitiken. Ni börjar bli riktigtfestliga i regeringslägret. Man sadlar om när mansvänger in på upploppet och skall köra nästa år.Plötsligt går det att spara på alla de saker där dettidigare var så svårt att göra det. Det är märkligt.Nu kanske det är så att man blir litet överraskad ochfår rätt i vissa frågor trots att man inte har dött än.Det skulle inte förvåna mig om såsmåningom skulle säga att många av de förslag somvi har fört fram i denna kammare faktiskt var riktigtförståndiga. Men det kommer säkert att ta fyra årvid hans frukostbord.Är det en övermänsklig uppgift för denna riksdagoch för den regering som finns i att få fartpå , få ordning på affärerna och balans iekonomin? Är det omöjligt? Nej, det är det inte.Det går givetvis att åstadkomma de härförbättringarna. Man får inte ha några heliga kor.Nu börjar de försvinna. heliga ko närdet gäller biståndspolitiken börjar försvinna. Alltdetta måste bort, och man måste börja rätta munefter matsäcken även i den svenskastatsförvaltningen.Det går att förbättra affärerna. Det finns en mängdåtgärder man kan vidta. Man kan förflyttaperspektivet härifrån. Det är ju så bekymmersamtom det gäller någonting som vi själva direkt harställt till med. Vi kan ta bidragsfusket som exempel.Hur har vi inte talat om fusk medbidrag, svart sektor m.m. Det börjar nu krypafram. Man säger att det lär finnas några styckensom sysslar med sådant. Om det bara är någrastycken som sysslar med fusk kanske det skullehandla om . Vi vet alla att dethandlar om tiotals miljarder. Vi vet att den svartasektorn gäller ca 50 miljarder. Men det vågar maninte riktigt säga. Ni är väl ute efter att få röster frånde här pajsarna också.Jag tror att bästa sättet att komma åt fusket är atttala om för människor att det faktiskt är de som ärskötsamma, trevliga och arbetsamma som fårbetala kalaset. Om man får in den moralen -- iblandnämns ordet moral här -- tror jag att man skullekunna få rätsida på problemet. I annat fall blir detde kommande generationerna som skall betalaigen.Så över till familjepolitiken. Vi vet att i eninternationell jämförelse är i det här falletdet tjusigaste landet i världen. Ingen familjepolitikär mera strålande och generös än den svenska.Inget land i världen har sämre affärer. Vi skullealltså inte ha råd med det här. Man vill ändåfortsätta med familjepolitikens inriktning och talarom barnomsorg och barnbidrag -- precis som omdet skulle gälla någon omsorg om barnen. Det äromsorg om deras föräldrar som är med och kör enrovdrift på Sverige.Vem skall betala för omsorgen? Jag kan tala om förer att det är barnen. Är det barnomsorg? Det ärnästa generation som får betala kalaset. Man hällerut pengar, och hoppar upp ochtalar om pappamånad. Det är jättebra. För min delkan han få ha pappamånad hela livet om han så vill.Varför skall man in och peta i sådana saker?Sveriges affärer blir förstörda, och man skyller påbarnen. Jag tycker att det är skamligt.Kan vi skära ned i , spara och förbättraekonomin utan att det drabbar de redan drabbade,de fattiga, de arbetslösa m.fl.? Svaret är att vifaktiskt kan göra det. Men vi gör det inte. Det ärhär inne som besluten inte fattas. Man är så räddatt man vill skjuta fram varje beslut som bränns litetgrand. Jo, kommer tystnadatt utbryta efter valet. Alla vet att det inte blir någotnytt val förrän . Då kan man möjligensätta i gång att göra något.Jag har nämnt familjepolitiken. Den flyktingpolitikni har sysslat med är en katastrof. Det ärpolitikerna och inga andra som har rört till det. Dehar skapat stora problem medarbetslöshet, kostnader osv. När det gällerorganisationsbidragen har vi här diskuterat hur detär med era egna föreningar och ungdomsförbund.Vad hände? Har de blivit straffade. Har de betalattillbaka pengar? Har det hänt något annat än har svamlat litet grand kring frågan?Hur är det med presstödet? Det är egentligenkorruption när politikerna ger tidningar pengar,även om det är som fårpengarna. Det är klart att man påverkasav 100 miljoner. Många av oss påverkas av kaffeoch konjak.Jag vill också säga några ord om partistödet innanjag blir tyst för alltid i denna kammare. Hur kanman bita sig fast vid stödet? I det första krispaketet,när man skulle visa ledarskap ifrån Sverigesregering och köra tandem medSocialdemokraterna, så borde partistödet ha varitdet första man tog itu med. Det är ingen meningmed att säga att vi tar av av partistödetoch att vi gör det efter valet. I stället skulle man hasagt att vi skär ned direkt för att visa att viföregår med gott exempel.Det finns ingen här som vågar säga hur det är medersättningsnivåerna. Med de finanser harkommer socialförsäkringssystemetsersättningsnivåer att tvingas ner ifrån de somgäller till eller ännu lägre, oberoende avregering. Det är bara en fråga om huruvida regeringoch riksdag vill vara med och fatta beslut eller omdet är någon annan som skall fatta beslut om dethär. Socialdemokraterna försöker lura folk ochsäga att man kanske skall höja ersättningsnivånfrån . Det låtsas man. Låtsas stavas medl som i luras, lånar fortfarande hundratals miljarder föratt slippa ändra sitt system. Jag tror att det är dettasom det egentligen handlar om. Vi vågar inteangripa de problem vi har. Vi vågar inte inse att vilever 1994 och inte 1964. Vi angriper inteproblemen. Vi lånar för att behålla det system sombevisligen inte har fungerat. Vi tycks ha blivit ensamling ängsliga opportunister som skickarräkningen vidare till sina ofta ouppfostrade och förändamålet oförberedda barn. Man vågar inte lyssnapå rörelsen. Det rör sig runt omkring, och det finnsuppfattningar runt omkring. Det finns folk somtycker olika saker. Om man inte lyssnar på denrörelsen kan det gå för det demokratiska Sverigesom det gick för . Jag tror atthistorikerna kommer att häpna över det samhällesom inte ens kunde höra sina egna signaler. Det ärdet som det handlar om. Vi hör inte de signaler somfinns överallt runt omkring, utan vi går bara vidare.Fru talman! Detta är egentligen de störstaungdomsfrågorna. Ungdomen är framtiden. Destörsta ungdomsfrågorna är inte öppningstidernaför diskotek, utan den galopperande statsskulden,det stora budgetunderskottet, den politiskabeslutsångesten. Det är de största frågorna. Demborde vi ägna oss mer åt här.(Applåder)Anf. 10 () replik:Fru talman! Hövligheten bjuder att när en ledamotav kammaren sjunger sin svanesång skall vi andratacka honom. Jag vill tacka förhans bidrag i debatter. Jag värderar honom somperson. Dock är jag främmande för hans politiskabeteende. Det senaste anförandet är bara ett iraden av de fiaskon som tycker litet synd om honom, att han skallbehöva lämna politiken efter ett totaltmisslyckande i ett parti som totalt har brutit sönder,med en retorik som när den mötte allvaret ochverkligheten aldrig höll vad man hade lovat. Attfortsatt ha hög svansföring så här i slutet framstårsom löjligt.Vad nyttar det till, , att stå italarstolen och angripa familjepolitiken? För någraveckor sedan orkade inte ensrösta emot ett vårdnadsbidrag som innebär attstatsutgifterna höjs med . Förnågra månader lovade han mig dyrtoch heligt i en debatt att Ny demokrati aldrig skullesläppa fram det så vida det inte var finansierat. Hurser finansieringen av vårdnadsbidraget ut? IanWachtmeister säger ju sig begripa så mycket omstatsfinanserna. Stå inte här och angrip de politiskaungdomsförbunden!Ian sitter själv med en partikassa somuppenbarligen är på väg att hamna i rättsväsendet.Stå inte och angrip organisationer som arbetatdemokratiskt och klarat ut att lösakonflikter utan den typen av cirkus som i Nydemokratis stämmor öppet visats för det svenskafolket. Stå inte och tala om pajaser. IanWachtmeister vet själv att de krafter som barhonom fram till det politiska inflytande honom i stort utsträckning bestod av pajaser.Ian representerar ett misslyckande,ett fiasko. Men det har trots allt inneburit en läxaför många som tror att politik är lätt och någontingsom enbart sköts med populismen som vapen.Ian lämnar kammaren som enförlorare. Demokratin och folkstyret är segraren.Anf. 11 (nyd)replik:Fru talman! Först blev jag rörd för jag trodde attGöran skulle tacka mig -- han sade ju attdet hörde till god ton. Men sedan varöversteprästen där igen, i form av denverkliga farisén som talade om vilka fel alla andrahade gjort.Jag vill upplysa och andra som skallköra tåget vidare om att det Ny demokrati som jagansvarade för fungerade mycket bra och agerademycket ansvarsfullt. Man kommer nog med tidenatt inse det på många håll. De frågor som vi togupp -- det är ändå det som är det viktiga -- var deriktiga frågorna. Det var frågor som ni andra intevågade peta i. Det jag talade om i talarstolen, herrPersson, handlade om , intesocialdemokraterna. Jag talade om det som det ärviktigt för att nu göra någonting åt.Låt mig få slippa tarvligheterna om partikassan.Vad har jag med partikassan att göra, ?Om ni har dåligt samvete för era ungdomsförbundi dag, skall ni fortsätta att ha det tills ni har rensat isoppan. Organisationsbidragen är ett stort ochallvarligt problem.Jag förstår inte varför man skall behöva ha dengrötmyndiga stilen och tala om ett förfärligtmisslyckande och skam. Jag tycker att GöranPersson kunde ha arbetat i finansutskottet i ställetför att åka till eller någon annanstans.Varför kom Ny demokrati in i ? Det kanjag tala om för er. Det hade ingenting medpajaskonster att göra. Det hade att göra med att niandra hade skött det så dåligt, att det var hur lättsom helst att ta sig in. Kommer attingå i regeringen och fortsätta med det gamla köret,så passa er, vi kanske kommer tillbaka, i alla falljag.Anf. 12 () replik:Fru talman! Svara på frågan, kan en så insiktsfull person i egna ögon såsnabbt byta uppfattning vad gällerfamiljepolitiken? Varför vågade rösta emot vårdnadsbidraget? Orkade haninte, eller var det andra lojaliteter som trots allt varviktigare när det kom till kärnan?Vag har jag med partikassan att göra? Det skall man höra från en personsom har grundat ett parti och som har lett det in idet kaos det nu befinner sig i. Det partiet har haften kampanj mot offentliga bidrag och offentligtstöd till partier som ett ledande tema. Vad har jagmed partikassan att göra? frågar !Slutligen, fru talman! Vi har det trots allt bättre iSverige än i , där motsvarande krafter sitteri regeringen. Här sitter de bara i riksdagen.Anf. 13 (nyd)replik:Fru talman! Jag tackar för den fördoldautnämningen till Berlusconi -- eller vad detnu skulle vara för någonting.Låt mig avsluta den här pinsamma duellen med herrPersson med att säga att jag inte förstod vad det varsom sade om partikassan. Min linjevad gäller partier och partistöd har varit knallhård.Det har jag framfört . Det är ni andra somhar skyddat ert eget politiska frälse för debesparingar som skulle ha varit nödvändiga. Minlinje där har varit utomordentligt konsekvent. Densom påstår någonting annat är rent ut sagtoförskämd, och dessutom med avsikt.Jag tror inte att det finns någon i denna kammaresom har föreslagit tuffare besparingar än vad jaghar gjort. Jag tycker att någon gångi dag kunde svara på någon av de frågor som ställstill honom. Jag skall göra någonting originellt ochsvara på fråga om vårdnadsbidraget.Min linje var knallhård på den punkten: Det skullefinansieras om det skulle genomföras. Jag lade nedmin röst vid omröstningen av ett skäl som jag ocksåpublikt talade om. Jag ansåg nämligen att det fannsgrupperingar inom vårt parti som hade sjabblat iden där frågan så in i vassen att det bästa mankunde göra var att lägga ner sin röst. Det tycker jagatt alla skulle ha gjort.Anf. 14 ():Fru talman! Jag tänkte börja med att yrka bifall tillmin meningsyttring i mom. 1 och 58 samt till motionFi32, yrkande 45. Det senast nämnda yrkandetkommer att förklara närmaresenare i debatten. När det gäller övriga yrkandenunder andra moment hänvisar jag till andravänsterinlägg i debatten senare.Regeringen har tre blå reklamballonger ivalrörelsen. Skattesänkningar, EU ochNathalieplanen står det på dem.Sänkta skatter på kapital och företag leder, alltannat oförändrat, till ökade vinster, flerinvesteringar och fler nya jobb. FinansministerWibble och statsminister tror att de skallvinna valet på den självklarheten, dvs. om deutelämnar alla indirekta samband och låtsas attsamhället är som ett provrör i ett laboratorium, därman kan isolera några saker för sig och hålla alltannat oförändrat.I verkligheten är frågan om hur skatter påverkarsysselsättningen svår. Sänkta skatter leder också,allt annat oförändrat, till ökade offentligaunderskott som leder till höjda räntor, som leder tillökat sparande, minskad konsumtionsefterfråganoch färre investeringar, som leder till ökadarbetslöshet. Det var denna mekanism som vikunde studera efter skattereformen, och det vardenna typ av resonemang som gjorde att s.k. Rudingrapport kritiseradeofinansierade skattesänkningar av den typ som hargenomförts i Sverige.Exportindustrins vinster slår rekord. Attinvesteringarna inte ökar mer än vad de gör berormer på oron för de offentliga finanserna än pårädslan för höjda skatter. Om man väger sammanskatterna på kapital i olika former, finner man attSverige ligger en bit under genomsnittet i bådeEU och . Vi riskerar att få en nyöverhettning med övervinster ochspekulationskarusell. Det är inte bara rättvist atthöja skatter på övervinster och höga löner. Detbehövs också för att vi skall få råd att finansiera nyajobb och gardera oss inför nästa lågkonjunktur.Ballongen som det står skattesänkning på väger förlätt. Den kanske stiger upp mot de skapandestatskonstens höjder, som taladeom.EU är propagandaballong nummer två förregeringen, som påstår att ett svenskt medlemskapleder till fler utlandsinvesteringar. Per påIndustrins utredningsinstitut sticker effektivt hål påden ballongen i senaste numret av . De enda säkra effekterna av EU-medlemskapet, nu när vi omfattas av ,är att tvingas återreglera inom jordbruks-och tekopolitiken samt att vi får en stor belastningpå den svenska statsbudgeten. Att regeringen inteanser sig skyldig att tala om hur dessa utgifter skallfinansieras strider mot de principer som riksdagenhar enats om.Den tredje ballongen är tillägnad finansministernsbarnbarn . Den punkteras av den elakeherr . Jag antar att regeringen, och särskiltCarl Bildt, tycker att det är otacksamt med tankepå all reklam som de har gjort för honom tidigare.Anne försöker i sägaatt vad gör i sin bok är att avslöja s-taktiken.Jag har boken här framför mig. Påståendet ärfaktiskt inte riktigt, . Boken avslöjarAnne taktik. Han skriver att har en aning om var besparingarna iNathalieplanen skall ske.Finansministern har instämt i Feldts tes om attbesparingarna inom den offentliga sektorn i högregrad skall riktas mot bidragssystemen, medan manbör slå vakt om välfärdsstatens kärna: vård, omsorgoch utbildning.Finansministern sade i en intervju :''Saneringsprogrammet är utformat så att det tillstörre delen berör privat konsumtion, inte vård,omsorg eller utbildning. ''Men detta är en missvisande beskrivning. Det är ioch för sig sant att bidragsminskningarna ochskattehöjningarna i saneringsprogrammet totalt ärnågot större än minskningen av den offentligakonsumtionen. Men en del av indragningarna frånhushållen går ut över sparandet, ochprivatkonsumtionen är nästan dubbelt så stor somoffentligkonsumtionen. Procentuellt räknatdrabbas det offentliga, dvs. just skolan och vården,mer än dubbelt så hårt. Resultatet blir ju också,enligt regeringens egna prognoser, attprivatkonsumtionen stadigt ökar medanoffentligkonsumtionen stadigt minskar underresten av 90-talet. Om de kommunanställda skallha samma löneutveckling som genomsnittet måsteantalet anställda minska med ytterligare ca 100 000.Merparten av dem är kvinnor i låglöneyrken utanstörre möjligheter att få arbete i den privatasektorn.Hur kan då regeringen spela dubbelt på detta sätt,dvs. tala vackert om bästa skola och ommänsklig vård för de gamla, som det ärjust där som storsparandet skall ske?Kjell-Olof Feldts förklaring lyder så här: ''Så längeman bara talar om att det är den anonyma massankommuner som skall spara känner ingen väljare sigpersonligt drabbad. Öser man dessutom på medförsäkringar om att alla de nya styrmetoderna ochprivatiseringarna kan förena rationaliseringar medbättre service och ökad personlig valfrihet, klararman sig undan besvärliga konfrontationer medoroliga medborgare. I varje fall är förhoppningenatt problemen inte hinner bli så allvarliga atttaktiken avslöjas före valet.'' Det är som avslöjar i boken.Regeringen konstaterar i den revideradefinansplanen att kommunernas skatteinkomsterkommer att öka i takt med BNP:s utveckling. Trorfinansministern verkligen att det är möjligt förkommunpolitikerna att klara av att avskeda såmycket folk som de skall samla pengar påhög?Anne skriver i attkommuner och landsting inte kan räkna med någonökning av statsbidragen under återstoden av 90-talet, inte ens i nominella tal. Men,finansministern, statsbidragen minskar med ca15 miljarder och med 9 miljarder. Det ärinte fråga om att öka statsbidragen.Om jag inte blir motsagd av finansministern i dennadebatt tolkar jag det så, att planerna på ytterligareindragningar finns men att de inte skalloffentliggöras. Enbart så blir Nathalieplanenbegriplig, även om den är fullständigtvanvettig.Göran och jag är eniga om att det måstegöras en omfördelning från rika till fattigakommuner. Men när det gäller det totala utrymmetför kommunerna, dvs. för skolan och vården,verkar han vara mer enig med finansministern änmed mig. Jag vill fråga om han troratt det är politiskt genomförbart att omfördela såmycket inom ramen för en krympande kaka. KlararGöran av att övertyga partikamraterna iexempelvis , , , ochMölndal att de skall ta frånsina skolor och sjukhus för att ge till ossgöteborgare?Göran talade i sitt inlägg mycket omsamverkan. Jag hoppas på att tillsammans medGöran få vara med och forma den nyavänstermajoritet som skall träda till här i riksdagenefter . Vi har mycket gemensamt:synen på arbetslösheten som det överordnadeproblemet och behovet av en ny och rättvisfördelningspolitik.Men när det gäller kommunerna är det betydligtsvårare att acceptera era perspektiv. Era förslag tillskattehöjningar för höginkomsttagare och tillminskade militärutgifter är mycket blygsamma.Det måste gå att skaka fram ytterligare någramiljarder för att klara av skolan och vården i defattigaste kommunerna.Det är bra att talar om ekonomi ochekologi. Jag hoppas att vi skall få möjligheter attprata litet mer konkret om vad detta handlar omnär det gäller exempelvis motorledsutbyggnader,och hur vi skall bära oss åt för att i storstädernaändra trafiken från biltrafik till kollektivtrafik.Socialdemokraterna och är ocksåeniga om att en sanering av de offentliga finansernainte kan genomföras utan en stark och rättvisfördelningspolitik. Vi har kritiserat förslagen omegenavgifter, men där noterar vi att ni verkar varapå väg att överge en hel del av dem. Vi harföreslagit att taket sänks i sjukersättningen till 6,5basbelopp för att finansiera höjd ersättningsnivåför långtidssjuka från till . Vi tror oss omatt kunna övertyga er om riktigheten i detta.Är ni beredda, , att samverka medoss, eller handlar samverkan enbart om deregeringspartier som så vältaligt härhar skopat ut?Fru talman! lägger fram förslag somleder till minskad arbetslöshet och rättvisfördelning. Detta är traditionell vänsterpolitik.Men våra förslag leder också sammantaget till denstarkaste statsbudgeten, om man jämför med andraförslag som vi behandlar . Vi förväntar oss inteatt ni andra skall erkänna att det är så. Utskottetvill så förtvivlat gärna tro att sparsamhet aldrig kanvara vänsterpolitik. Vi anser tvärtom att det bara ären vänsterpolitik som kan sanera de offentligafinanserna, eftersom detta bara kan ske i strid medde intressen som högern företräder.Jag är också överens med ombehovet av ett, som han kallar det, nationelltkontrakt och om allvaret i den växandeungdomsarbetslösheten. Det nya kontraktet måsteformas med den stora majoritet som utgörmedelklassen, om vi skall komma ifrån denpågående cementeringen av nyfattigdom ochmassarbetslöshet. De som har arbete ochhyggliga inkomster måste bli övertygade om att deslipper glassplittret på muren kring villatomten,enbart om de avstår pengar till lön och utbildningför dem som är arbetslösa. Vi tror att detta ärmöjligt.Anf. 15 ():Fru talman! Vi närmar oss slutet påmandatperioden. Framför oss ligger ett nytt val ochen ny fyraårig mandatperiod. Därför är detnaturligt att som denna summera ochutvärdera, men också att blicka framåt.Inför 1991 års val spådde attvändpunkten stod för dörren. Han hade fel. Svenskekonomi var på väg utför i en brant utförsbackesom en följd av lättsinnets ekonomiska politikunder 1980-talet.Problemen på arbetsmarknaden började växa.Varslen duggade tätt. varsladesnärmare 50 000 människor om uppsägning från sinaarbeten. Företag efter företag gick i konkurs.Svenskt näringsliv präglades av svagkonkurrenskraft, låg produktivitet och minskadeinvesteringar.Det finansiella systemet stod inför en kollaps.Inflations- och kasinoekonomin hade satt djupaspår. Flyttlasspolitiken hadeskapat ökade regionala obalanser.Småföretagen överbeskattades. försvårades, likaså generationsskiften.Svenskägda företag satsade hellre utomlands än härhemma i skriver i sin bok om socialdemokratins syn påföretagande. Han varnar för att återfalla till gamlavanor. Jag ber att få citera några rader ur boken: ''---- -- höga skatter driver duktiga företagare att blirentierer. Denna uppmaning måste särskilt riktastill mina partivänner. Vi socialdemokrater har inteutan fog beskyllts för att önska oss det omöjliga:rika företag men fattiga företagare ochföretagsägare. ''Fru talman! års val begärde ,, och kds väljarnasförtroende för en radikalt annorlunda utformadekonomisk politik som skulle främja företagande,investeringar och sparande. gick till valmed en reformpolitik; en politik för att bygga nyttoch bättre.Vi krävde åtgärder för att modernisera --årliga investeringar i vägar och järnvägar på minst10 miljarder kronor.Vi föreslog reformerad företagsbeskattning ocharbetsrätt.