prot · GH0999 · 1994-04-29 00:00:00 — behandlar ibetänkande nr 12, Socialförsäkring -- inriktningoch anslag, dels riktlinjerna för våratrygghetssystem, dels ett antal frågor som tilldrarsig stor uppmärksamhet just nu.När det gäller riktlinjerna redovisar utskottetställningstagandena i budgetpropositionen och i ettantal motioner -- däribland de socialdemokratiskapartimotionerna Sf261 och So276 -- och hänvisar,utan uttryckligt eget ställningstagande, till detkommande arbetet i Sjuk- ocharbetsskadeberedningen.När det gäller sjukpenningen tilllångtidssjukskrivna och reglerna om förtidspensiontill handikappade har vi socialdemokrater haftframgångar med våra yrkanden. att närmare belysa dessa samt frågorna omarbetsskadeförsäkringen.Vi socialdemokrater har därför, för ovanlighetensskull, inga reservationer fogade till dettabetänkande, utan vi har bara två särskildayttranden. Men det betyder inte att motsättningarsaknas beträffande utformningen av framtidenstrygghetssystem -- tvärtom! Det framgår avmotionerna och av samhällsdebatten attmotsättningarna är stora.Det vore naturligtvis av stort värde om det varmöjligt att åstadkomma breda överenskommelsersom säkerställer våra socialförsäkringar införframtiden -- vilket ju lyckats när det gällerpensionerna. Vi socialdemokrater är inställda påatt medverka till det. Men för att detta skall varamöjligt krävs det något annat än de stridssignalermot oss, mot de andra borgerliga partierna och motstora medborgargrupper som hördes vid t.ex.Moderaternas kommunala rikskonferens i Västeråsför några veckor sedan.Vi vill genomföra en social revolution, sade GunnarHökmark. markerade attförändringens vind bara har börjat när det gällersocialförsäkringar och arbetsmarknadspolitik. Omvi får en ny borgerlig regering kommerModeraterna, sade de, att sätta sin prägel myckettydligare -- dvs. att hänsynslöst driva igenom denegna politiken. Då blir det verkligen systemskifte!När man hörde och tala om hur föräldrar, barnlösa släktingaroch andra skall betala sina barns universitetsstudierkände man hur det gamla orättvisa samhället var påväg tillbaka. I och finns det mer än 200 000 barn somlever i familjer där minst en förälder är arbetslös.Det är inte många av dem som har en rik ogift fasteratt vigga pengar av, och de skall aldrig hellerbehöva göra det. Vi får inte tillåta att några barnoch ungdomar utsätts för den sortens orättvisor ochförnedring igen.Fru talman! ''Hälften kvar'' när du blir sjuk ellerskadas på jobbet, när du blir arbetslös ellergammal -- den gamla moderata parollen förskattepolitiken har fått en ny användning. Den ärnu mottot för det systemskifte i trygghetssystemensom vill genomföra, oavsett vadBengt tycker. ''Hälften kvar'' är också den verklighet som döljersig bakom det möjligen förledande uttrycketgrundtrygghet. De som talar om grundtrygghetmenar att de gemensamma trygghetssystemen baraskall ge ersättning på låg nivå -- någonstans vid,eller strax över, socialbidragsnormen. Resten fårman klara själv bäst man kan.Detta betyder att den som tillhör en högavlönadlågriskgrupp -- civilingenjörer och tjänstemän i dehögre inkomstskikten, t.ex. och -- kan få bra försäkringar och pensionermed låga och bra ersättningar. Den härgruppen utgörs nästan bara av män.Men de som tillhör en lågavlönad högriskgrupp --städerskor, sjukvårdsbiträden ellerlivsmedelsarbetare -- får mycket svårt att klara sig.Många kommer att få ett otillräckligt skydd. Andrakommer att ställas helt utanför. Den här gruppendomineras av kvinnor. Det är vi kvinnor som skullebli de stora förlorarna med ett sådant här system.Vi socialdemokrater avvisar alla tankar på ettsådant system. Vi vill ha enkla, tydliga och pålitligasystem som träder in i olika livssituationer -- när vifår barn, när vi studerar, när vi blir sjuka ellerarbetslösa och när vi blir gamla. Vi vill ha enhetligaersättningsnivåer. Vi vill stärka de krafter sommotverkar ohälsa och som främjar ett aktivt liv.Orsakerna till att människor slås ut skall angripas.I en ny sammanhållen sjuk- ocharbetsskadeförsäkring skall även förtidspensioneningå. Genom att knyta arbetsmarknadens parterfastare till dessa försäkringar vill vi stärkaarbetslinjen. Försäkringen skall omfatta alla iåldrarna 16--. Grundvillkoren skall läggas fasti lag, och systemen skall finansieras solidariskt.Ersättningen skall ge inkomsttrygghet och ha entydlig fördelningspolitisk inriktning. Vi villutvärdera hur de nuvarande reglerna fungerar ochklarlägga hur reglerna i det framtida systemet börutformas för att bli rättvisa och främja en aktivarbetslinje.Den nuvarande regeringen har, ofta under storbrådska, genomfört olika förändringar itrygghetssystemen. Effekterna har inte analyseratsi förväg.Vi anser att det är viktigt att utvärderakonsekvenserna av de olika förändringar som harskett inom sjukförsäkringen -- karensdagen ochsjuklöneperioden -- samt inomförtidspensioneringen, arbetsskadeförsäkringenoch företagshälsovården. Vi vill klarlägga hurersättningsnivåer och avgifter bör utformas för attstyra mot aktivt förebyggande och rehabiliterandearbete och minimera behovet av socialhjälp ochtilläggsförsäkringar.Fru talman! Antalet förtidspensionärer ökar nudramatiskt. blev det 62 000 nyaförtidspensionärer. beräknas de vara420 000. En annan förändring är attförtidspensionärerna blir allt yngre.Det behövs nu krafttag för att vända den här heltoacceptabla utvecklingen. Det finns naturligtvisflera orsaker till att människor förtidspensioneras.En är det tydliga sambandet mellan högarbetslöshet och benägenheten att erbjudaförtidspension. Det är självklart inte rimligt.Förtidspensionering får aldrig bli ett alternativ tillarbete. Den skall vara en rättighet för den som avhälsoskäl inte längre orkar arbeta. Den förstaförsvarslinjen måste naturligtvis vara att pressa nerarbetslösheten och den andra att satsa påförebyggande och rehabiliterande arbete.Vi socialdemokrater har i en särskild motion tillriksdagen föreslagit ett omfattande program i tiopunkter för förebyggande och rehabiliterandeinsatser. Det mål vi ställer upp är att minst 10 000förtidspensionärer skall kunna återgå i arbeteunder en femårsperiod. Enbart iförsäkringsavgifter beräknas det spara en miljard,för att inte tala om allt det mänskliga lidande somdå skulle kunna undvikas.Fru talman! De krav som vi ställer är höga, men degår att klara under två bestämda förutsättningar.Den första är att så många som möjligt av alla oss iaktiv ålder arbetar så mycket som möjligt. Deträcker att betänka att de som betraktas somnormal livsarbetstid bara omfattar halva vårt liv föratt inse vårt ansvar och vårt egenintresse. För denandra hälften av livet är vi för vår försörjningberoende av att det finns bra, solidarisktfinansierade trygghetssystem. Och vi kan faktisktockså under våra aktiva år behöva utnyttjasjukförsäkringen eller arbetslöshetsförsäkringen,till och med förtidspensionen.Vi har i en formidabel försörjningsbörda.Vi har fler barn som går i skola längre än i någotannat land. Vi har fler gamla som lever ochhar bättre pensioner än något annat land. Vi hardessutom lagt till föräldraförsäkring och olikaformer av handikappstöd och studiestöd, somockså skall finansieras av oss som är friska och harjobb.Det är för att klara den här försörjningsuppgiftensom det är viktigt att så många som möjligt av osssom är i aktiv ålder arbetar så mycket som möjligtmed hänsyn till vad vi orkar. Därför är förstaförsvarslinjen också här att pressa nedarbetslösheten och att hävda kvinnors ochhandikappades rätt till arbete.Den andra förutsättningen för att vi skall klaradetta är att vi som är friska och har jobb är bereddaatt avsätta tillräckligt ur vårt produktionsresultatoch löneutrymme för att fullt ut finansierasocialförsäkringarna.Om vi inte är beredda att under de goda, aktivaåren avstå från eller skjuta upp uttag av vårainkomster kommer vi inte att kunna upprätthållatrygghetssystem som ger ersättning förinkomstbortfall. Då kommer vi förr eller senare atttvingas sänka ersättningsnivåerna och försämraförmånerna på det sätt som ochnyliberalerna nu talar om.Det kommer att leda till ett kluvet samhälle, meden välbeställd majoritet och en växande gruppsvenskar som är fattiga i ordets verkliga bemärkelseoch som saknar trygghet vid sjukdom, föräldraskapoch ålderdom. Det är, fru talman, framför alltkvinnor som då kommer att drabbas.Ett sådant samhälle vill vi socialdemokrater inte ha.Vi vill ha ett samhälle där vi upprätthållersolidariteten och rättvisan också när det gäller attbetala för trygghetssystemen och fördela välfärden.Det är de principerna som kommer att ligga tillgrund för vårt arbete med reformeringen av vårastora sociala trygghetssystem.Anf. 12 (nyd):Fru talman! Jag vill till att börja med framhålla attjag givetvis ställer mig bakom alla reservationersom vi avgivit, men för att spara tid åt kammarenyrkar jag endast bifall till reservationerna 1, 5 och7.Den svenska välfärdspolitiken kräver enligtregeringen en stark ekonomisk bas. Det kan vi hållamed om. Men frågan är om ekonomin någonsinkommer att bli så stark. Den motsatta utvecklingenär väl den mest troliga. Det stora underskottet i deoffentliga finanserna medför, konstaterarregeringen, att nära en femtedel av utgifternamåste finansieras med upplåning. Det är orimligt.Systemet lider av uppenbara strukturella bristersom måste rättas till. En sådan reform kangenomföras under förhållandevis kort tidsrymdeller successivt i ett mera utdraget förlopp.Regeringen är uppenbarligen inte ens beredd att tadet första steget, utan nöjer sig med ett allmäntuttalande om att inriktningen på förändringen inomde stora transfereringssystemen bl.a. är att införaett större inslag av egenavgifter och självrisker isystemen. Vi kan i och för sig hålla med om detta,men man måste gå längre. Den enda vägens politikinom socialförsäkringsområdet heter grundskydd.De svaga och utsatta grupperna måste värnas. Detär en självklarhet för oss, men inte för regeringen.Den förda politiken leder till att just de svaga ochutsatta grupperna kommer att drabbas mest när detinte längre går att låna till överkonsumtionen. Denofantliga skuldbördan vältras över på kommandegenerationer.Utgiftsutvecklingen för de ekonomiskatrygghetssystemen styrs till stor del av inflations-och löneutvecklingen, anser regeringen. Det ägersin skrämmande riktighet. Det är alltså inte riksdageller regering som styr utvecklingen. Det måste blien ändring på det. Det nuvarande systemet innebäratt det är de sämst ställda, fattiga och lågavlönade,som får den minsta biten av transfereringskakan.Ett grundskydd gynnar dessa grupper. Ettgrundskydd skulle kunna vara lika för alla inomsamtliga system med möjlighet till individuella ellergemensamma kompensationslösningar.Grundskyddet skall vara skattefinansierat ochutgöra en garanti för medborgarna i utsatta lägen.Ett sätt att lösa finansieringen av en högreersättning kan vara egenavgifter. Metoden medobligatoriska allmänna egenavgifter har dock sinabrister.De första stegen på vägen mot engrundskyddsmodell bör tas redan nu.Beträffande mål och inriktning uttalar regeringenbl.a. att inriktningen av regeringens politik är attsocialförsäkringssystemen skall vara robusta ochekonomiskt stabila. Vi kan hålla med om attsocialförsäkringssystemen skall vara robusta ochekonomiskt stabila. Men med de höga generellanivåer som systemet nu innehåller saknasförutsättningar för det.En grundläggande brist i det nuvarande systemet ärbasbeloppsanknytningen. Vi har i tidigaremotioner visat på att basbeloppsberäkningen måsteändras.Det finns all anledning att i det här sammanhangeterinra om förslag påsocial- och socialförsäkringsområdena, vilketinitialt bejublades, men när man skall försökasjösätta förslagen räcker inte orken eller viljan till.Fru talman! Här hade jag egentligen tänkt attåterge de viktigaste 16 punkterna urkommissionens förslag. Med tanke på denpublicitet och det seriösa mottagande förslaget fickutgår jag från att ledamöterna känner till den delav innehållet som berör socialförsäkringsutskottetsområde och därför avstår jag.Ny demokati, som i huvudsak ansluter sig tillkommissionens förslag, menar att förslagen väl kanläggas till grund för statsmakternas fortsattaåtgärder på social- och socialförsäkringsområdena.Tyvärr måste man konstatera att regeringen intehar orken och viljan att komma till rätta med deekonomiska problemen av social karaktär -- inteheller regeringen tillsammans medSocialdemokraterna. De skjuter in sig påden grupp av människor som redan har det sämstställt. En av de underbara nätter när regeringen ochSocialdemokraterna slog ihop sina politiska påsarlyckades de sänka kompensationsnivån för delångtidssjuka till . De som redan låg sparkadede på.På grund av detta anförde jag här i kammaren den7 , när beslutet fattades, följande: Med dekonstateranden som utskottet gör i sin skrivningangående sänkningen till borde detta haavslagits.Grunden för mitt påstående är att utskottet bl.a.enhälligt konstaterar följande:- Relativt få personer kommer att få sjukpenning påkompensationsnivån 70 %.- Besparingarna -- om det nu blir några -- kommeratt bli blygsamma i förhållande till vad som tidigareberäknats. Det märkliga är att närregeringspartierna och Socialdemokraterna räknarpå besparingseffekterna lägger man till dedynamiska effekterna som man bortserfrån samtliga dynamiska effekter närbesparingssträvandena får motsatt verkan. Deverkliga förlusterna blir i själva verket mycketstörre.- Ställningstagandet kan påskynda enförtidspensionering.Varför stöder jag då utskottets förslag som vi inomNy demokrati är så kritiska mot? Jo, det kan liggaen hel del i att individen självmant vill påskynda sinrehabilitering. Utskottet har dessutomförmänskligat propositionen genom att ibetänkandet klart och tydligt säga:- att en enskild person, som vill ha rehabiliteringmen inte kan få det därför att samhälletsrehabiliteringsresurser är otillräckliga, inte hellerskall få nedsatt kompensationsnivå till ,- att regeringen skall utvärdera effekternaav nivåsänkningen till och dessutom snarastmöjligt göra en utvärdering.Det enda som jag har emot denna sista skrivning ärdet synnerligen diffusa begreppet ''snarastmöjligt''. Vad är det? Trots att det informerats migom att ett sådant uttryck innebär högsta prioritetskulle jag, med tanke på ärendets känslighet ochden orättvisa som kan uppstå hos de drabbade,hellre se tidsperioden fastställd till riksdagensförsta arbetsmånad , dvs. Vid dennatidpunkt borde utvärderingen ligga klar förutskottets bearbetning. Tyvärr måste enutvärdering få ta sin tid, men fyra fem månadermåste ju räcka.Snabbt insåg man att Ny demokrati hade rätt.Problemet är bara att Ny demokrati inte får ha rätt.Detta är politikens hemska ansikte.Nu, och änvad vi hade begärt, anför utskottet i sitt betänkandeatt vi faktiskt hade rätt. avlidanden, höga kostnader, inga besparingar ochkatastroffall är vi tillbaka vid starten. Denunderbara natten har slutat i ett svidande politisktoch ekonomiskt nederlag för regeringen och dessavtalspartner och utskottets hantering avarbetsskadeförsäkringen och färdolycksfallen ärockså skrämmande exempel på politiskinkompetens och ointresse. Den 22 oktober 1992säger med anledning av sin proposition30: Färdolycksfallen bör kunna undantas från detsärskilda skyddet i LAF. Jag ämnar att ta initiativtill en ändring med denna innebörd.Det var ett starkt och tryggt uttalande. Den 17december 1992 uttalar sig utskottet att manförväntar sig att regeringen behandlar ärendet medförtur i en kommande beredning.I den nu pågående Sjuk- ocharbetsskadeberedningen finns det inte ens tendenstill att detta skall behandlas med förtur. Trots detskriver utskottet i detta betänkande samma banalatandlösa nonsenstext, att utskottet förutsätter attSjuk- och arbetsskadeberedningen skall behandlaärendet med förtur enligt betänkade SfU8. Detta äralltså helt fel. Det finns ingenting i direktiven förberedningen om att detta skall behandlas mednågon som helst förtur. Det har gått 18 månadersedan tog sig an problemet.Ett annat problem, som har behandlats med stornonchalans och som häpnadsväckande nog avutskottet behandlas styvmoderligt, ärefterkontrollen av förtidspensioner. skulle detta kräva betydande resurser.Man vill därför inte förorda en sådan kontroll.Märkligt nog kommenterar utskottet det med atttidsbegränsat sjukbidrag borde beviljas oftare istället för förtidspension. Det är en ganska märkligkommentar.Försäkringskassan i har, vilket jagtidigare redogjort för, utan extra resurser ellerkostnader och med enbart arbetseffektiviseringunder en sexmånadersperiod gjort efterkontrolleroch sparat in ca 4,5 miljoner skattekronor. Vad ärdet för fel med det?Utskottet är dessutom mycket väl medvetet om attförtidspensionering i många fall används vidarbetslöshet i stället för friskskrivning. Att fusk avinte ringa omfattning förekommer är man iutskottet mycket väl medveten om. Vi har ju tillsatten utredning för att undersöka allt fusk med bidragav social karaktär.Trots detta gör utskottsmajoriteten detta märkligaställningstagande. Kanske är det ett typisktpolitiskt beslut? Ny demokrati får bara inteåterigen ha rätt!Fru talman! När man går igenom detta betänkandekan man på många punkter inte låta bli att undravarför många av besluten bara måste vara avpolitisk karaktär, utan hänsyn till vad som är bästför de människor som vi är valda till att företräda.Anf. 13 ():Fru talman! Jag liksom andra partiföreträdare iutskottet kan konstatera följande: Eftersom det nusitter en utredning som har att se över sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen och som även har fåttuppdraget att komma med förslag angåendeförtidspensionerna, kommer jag inte att yrka bifalltill vår meningsyttring under de moment därfrågorna nu är föremål för utredning.Möjligheterna för oss i utskottet är litet olika. Vihar meningsyttringen som enda alternativ för attföra fram våra åsikter. Jag kommer inte heller atthålla något övergripande valtal inom dessaområden.Jag yrkar bifall till vår meningsyttring under mom.3. Vi har fått möjligheten attdebattera och votera om att återställa nivån påsjukförsäkringen för långtidssjukskrivna. Här villjag börja med att fråga socialdemokraterna: detsant att ni i ert valmanifest lovar att återställa nivånpå sjukpenningen för långtidssjukskrivna eftervalet?Jag håller med om att den härregeringens kännetecken har varit att riva i delar avett stort system som hänger ihop. Resultatet av dethandlingsmönstret har inte blivit en besparing utanendast lett till att kostnaderna vältrats över tillandra delar av välfärdssystemet.Det kan se bra ut på papperet medbudgetuppställningar i siffror och kolumner. Vadsom behövs är en samtidig översikt över helakomplexet. Först då kan man få ett avsett resultat.Men, , felbeslutet när det gällersjukpenningnivån för de långtidssjukskrivna var nimed om att fatta. Vad har hänt med Ny demokrati,när ni inte yrkade bifall under mom. 3 till erreservation nr 2? Har det måhända varitöverläggningar?De akrobatiska konsterna i utskottet för att försökarädda ytterligare ett antal av de mer än 40 000personer som har drabbats av nedskärningen är detlitet pinsamt att behöva bevittna. Utskottetförsöker genom nya skrivningar att minska antalet.Då minskar också vinsten. Meningen med lagen varatt det skulle bli en vinst.Vid den hearing som utskottet hade framkom med all tydlighet att förutommänskligt lidande, snedbelastning av sjukvården,var administrationen svår och dyr. Var än gränsernasätts blir det svåra gränsdragningar. Vad somåterstår av reformen är i det närmaste barakostnader, men ändå envisas utskottet med att hållafast vid ett beslut som visat sig vara felaktigt. Varförinte erkänna att natten var sen när beslutetfattades, räntan låg på och åtminstonesocialdemokraterna trodde att fler karensdagar varalternativet?I utskottsbetänkandet kan man utläsa att utskottetförsöker att hålla sig kvar vid halmstråt att det nogkan bli fler som aktivt söker sig till rehabiliteringoch att de sjukas intresse av att uppnå den högreersättningsnivån kommer att utgöra en välbehövligpress på de aktörer som har att ordnarehabilitering.Men enligt några av de viktigaste aktörerna somockså fanns med på vår utfrågning, nämligen deanställda på försäkringskassorna, de som kommer idirekt kontakt med de sjuka, är det andrastyrfaktorer som är starkare. Det gäller tillgångenpå yrkesinriktad rehabilitering, medicinskrehabilitering och framför allt om det finns enarbetsmarknad att rehabilitera till.Fru talman! Det finns ett annat moment i vårmeningsyttring som jag vill säga några ord omeftersom jag tänker yrka bifall till det. Det är undermom. 16 som handlar om brott mot nr 121.Att bryter mot nämnda konvention är detnog ingen som har ifrågasatt. Jag vill ställa en frågatill utskottsledamöterna. är landetshögsta beslutande instans, och det är på grund avriksdagens beslut som den här situationen haruppstått. Skall i en sådan situation endastkonstatera att våra tidigare beslut fick den härkonsekvensen och avvakta vad regeringen tänkergöra?I den här frågan gäller det dels allvaret i sakfrågan,dels frågan om huruvida skall takonsekvenserna av sina egna beslut. Det harbetydelse för vår trovärdighet att vi fullföljeringångna internationella överenskommelser ochavtal.Jag vill till slut något kommentera motion 207 avInes Uusmann och . Den handlar omdet minst sagt otillfredsställande i hur karensdagendrabbar vissa grupper. I motionen tar de upp ca12 000 brandmän, men det finns naturligtvis mångafler. Det är inte tillfredsställande att barakonstatera att den här gruppen människor skallvänta till dess att en utredning är klar. Det borde gåatt rätta till felaktigheterna som berör dessamänniskor. Det hade varit det mest anständiga.Fru talman! Med det yrkar jag bifall tillmeningsyttringen och reservation 2 under mom. 3och till meningsyttringen under mom. 16.Anf. 14 () replik:Herr talman! Som jag sade i mittinledningsanförande kommer attbehandla frågan om ersättning till långtidssjuka.Men eftersom ställde en direktfråga till mig skall jag svara på den. om det var sant att vi lovar en höjning i vårtvalmanifest. Då vill jag svara: Det föreligger ännuinte något valmanifest. Det brukar partistyrelsenfastställa i samband med valupptakteneller möjligen i juni.I den motion som vi nu behandlar står det att dennuvarande regeln innebär allvarliga sociala ochadministrativa problem och att vi eftersträvar att såsnart som möjligt kunna höja ersättningsnivån. Detär den fråga, den höjning, som står överst på vårlista när det gäller förbättringar i försäkrings- ochtransfereringssystemen.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag ställde frågan eftersom det var enuppgift som jag fick från en av era egnamedlemmar. Det är kanske ett ordklyveri om mankallar det för valplattform eller valmanifest och omdet är taget av kongressen eller inte. Det var enuppgift som jag fick.Anf. 16 (nyd) replik:Herr talman! frågade varför vi inteyrkade bifall till vår reservation nr 3.Medvetenheten om raserade ekonomiökar nu mer och mer trots att de politiska partiernatiger inför valet. Den här frågan omsjukförsäkringssystemets utformning ochfinansiering ingår ju i Sjuk- ocharbetsskadeberedningens arbete. I och med detanser jag att vårt yrkande är tillgodosett. Det finnsingen anledning att yrka bifall till denreservationen.Anf. 17 () replik:Herr talman! Jag hoppas verkligen att vi slipperhöra Ny demokrati åka land och rike runt ivalrörelsen och ta upp den här frågan. När den varuppe till omröstning förra gången i riksdagenröstade ni inte heller för att nivån skulle återställastill 80 %.En annan slutsats som jag drar är att Ny demokratisom vanligt stöder förslag som ökar byråkratin.Anf. 18 (nyd) replik:Herr talman! Det sista var ju helt fel, BerithEriksson. Det är snarare tvärtom. Viavbyråkratiserar så mycket som möjligt. Det får vi t.o.m. kritik för.Sedan detta med att gå ut i valrörelsen. Varförtillsätter man en stor, kostsam och dyr beredningom jag här i kammaren skall yrka bifall till någotsom är under beredning? Det vore ju att gåhändelserna i förväg utan att känna till vadberedningen kommer fram till.