prot · GH0986 · 1994-04-12 00:00:00 — Detbör Pölsemannen glädjas åt i dessa dagar.Anf. 43 ():Fru talman! Jordbruksministern utgår från att viskall bedöma om denna fråga är av sådan vikt att vimåste göra något speciellt innan vi kommer med iEU. Talet om EU håller på att lägga en kall handöver allting. Vi vet ju inte om eller när vi kommermed i EU. Vi kan inte skjuta alla frågor framför ossoch vänta först på folkomröstningen och sedan påbeslut i de olika länderna, innan vi är färdiga attkomma med i EU. Många frågor pockar på sinlösning under tiden.Jag har ingen uppfattning om hur denna fråga skalllösas. Men jag tycker att det är rimligt attmänniskor och myndigheter som begär besked frånSverige också får svar inom rimlig tid. ärinte rimlig tid.Anf. 44 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag fick först för mig att det varproblemet med ''de röde pölserna'' som lade en kallhand över allting. Men jag förstod sedan att inte menade det utan att det varEU-debatten som i viss mån förlamar oss. Dettycker jag inte att vi skall låta EU-debatten göra.Vi har genomfört en långtgående förhandlingom medlemskap i , och om allt går som vi hartänkt och hoppats, kommer att varamedlem i EU fr.o.m. . Då kanman diskutera om den princip som har rått i Sverigeunder mycket behöver ändras för desenaste månaderna. Tidsutdräkten är nog intesådan att man behöver vara särskilt bekymrad.Brevet från är daterat den 3januari, och några månaders handläggning av ettsådant här ärende får man nog acceptera.Anf. 45 ():Fru talman! hade detta ärendepå sitt bord i sådan tid att verket kunde avge ettyttrande . Vi har också andrainternationella åtaganden. I någon av GATT-artiklarna står det att medlemsstaterna skallsäkerställa att inte tekniska föreskrifter utarbetadeav statliga myndighetsorgan får till effekt attoberättigade hinder för internationell handelskapas. Såvitt jag har förstått, när jag har gåttigenom de handlingar som jag har fått i dettaärende, är det enda egentliga hindret för att manskall kunna rätta till detta att Tullen förklarar attden inte orkar med flera differentierade avgifter.Några andra hinder har jag inte kunnat hitta i dettaärende.Anf. 46 Jordbruksminister ():Fru talman! Först och främst måste man bedömaom det är ett fel eller inte. Det är en olikhet, mendet är svenska myndigheter som har satt upp dettaregelsystem med en införselavgift på korv, som iSverige är bara av ett slag men i EU av två. SåsomEU-medlem kommer helt naturligt att hasamma system som andra medlemmar. Detkommer inte att finnas några avgifter alls när detgäller Danmark.Om detta skulle strida mot GATT-överenskommelsen kan man möjligen ha enuppfattning om, men det är alls inte säkert. Det ärju lika för alla. Låt mig upprepa vad jag sade i mittsvar. Vi studerar nu detta ärende, vilket såsomregeringsärende inte är särskilt gammalt.Eventuella barnledigheter och liknande påverkarinte detta. Vi klarar nog att göra en bedömningutan alltför stor tidsutdräkt.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1993/94:420 om åtgärder motporrklubbarAnf. 47 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig påvilket eller vilka sätt jag tänker sätta stopp på denför närvarande expanderande verksamheten medporrklubbar.Genom en ändring i allmänna ordningsstadgan år1982 infördes i 10 § ett förbud mot att anordnaoffentlig tillställning som utgör pornografiskföreställning. Förbudet tillkom i syfte att motverkaprostitution. Bestämmelsen har i oförändrat skickflyttats över till 2 kap. 14 § i ordningslagen, somträdde i kraft . Förbudsregelnomfattar även enskild posering, om den anordnaspå sådant sätt att allmänheten har tillträde tilllokalen eller platsen.För att tillämpningen av förbudet mot att anordnaoffentlig pornografisk föreställning skall få avseddeffekt är det nödvändigt att polis och åklagare nogaföljer utvecklingen och utnyttjar de möjligheter tillingripande som lagstiftningen medger. Denbrottsförebyggande effekten av en väl synlig,patrullerande polis är också av stor betydelse. Mengivetvis har även en viktig roll attspela när det gäller att hålla unga människor bortafrån skadliga miljöer som sexklubbar.Frågan om åtgärder mot otillåtna pornografiskaföreställningar har varit föremål förriksdagens ställningstagande . År1989 uttalade justitieutskottet bl.a. att förbudetmot pornografiska föreställningar utgör ett led isamhällets ansträngningar mot prostitution och attdet är åtgärder av samma slag som vidtas motprostitutionen som i första hand skall tillgripas motde s.k. sexklubbarna. Syftet med dessa åtgärder ärenligt utskottet att förhindra att unga kvinnor drasin i den verksamhet som bedrivs i anslutning tillpronografiska föreställningar.Det finns således straffsanktioneradebestämmelser som förbjuder anordnande avoffentlig pornografisk föreställning. Vidare finnsdet bestämmelser i som förbjuderförmedlande av sexuella tjänster. Att dessa förbudefterlevs åvilar -- som jag har framhållit --i första hand Polisen.Regeringen har emellertid ansett att det ärangeläget att närmare utvärdera effekterna av dennämnda lagstiftningen i ordningslagen och deändringar i koppleribestämmelsen somgenomfördes . Regeringen gavdärför en särskild utredare i uppdrag attgöra en översyn av samhällets åtgärder motprostitution. I uppdraget ingår att presentera enutvärdering av bl.a. de nu diskuteradelagstiftningsåtgärderna. Utredarens arbete skallvara slutfört senast vid utgången av detta år. Motbakgrund av den utredning som pågår -- varsresultat jag ser fram emot med stort intresse -- finnsdet inte skäl för mig att nu vidta några ytterligareåtgärder.Anf. 48 ():Herr talman! Jag tackar för svaret, som gav klarabesked. Justitieministern tänker inte nu göra någotåt den på nytt uppväxande verksamheten medporrklubbar eller saluföringen av derasverksamhet, komprimerat uttryckt.Som redan har nämnts förbjöds porrklubbarna1982, och infördes också ett förbud mot s.k.bastuklubbar. Enligt uppgift i flera tidningsartiklarhar bastuklubbarnas roll övertagitsav porrvideoklubbar, där det också ges möjlighettill tillfälliga sexuella kontakter. Detta harvidimerats bl.a. av studier,som gjorde en utredning medmedel från och . Utredningenvisar att bastuklubbarnas verksamhet har övertagitsav just porrvideoklubbarna.Jag vet att en ny ordningslag trädde i kraft den 1april. Reglerna i allmänna ordningsstadgan ompornografisk föreställning har överförts till den nyaordningslagen.Det är bra att man har ögonen på verksamhet sominnefattar pornografiska föreställningar. Men detverkar inte vara tillräckligt, eftersom verksamhetersom är närbesläktade med porrklubbar tycks öka.Det skickas t.o.m. inbjudningsbrev till chefer. Mantror tydligen att chefer endast är män. I inbjudanerbjuds chefen att få sina behov tillfredsställda ochönskemål uppfyllda av galanta damer som är unga,vackra och nakna och som arbetar som värdinnor.Det utlovas också striptease ochmusikunderhållning.Jag anser att detta är mycket anstötligt,människoförnedrande och på gränsen tillkoppleri -- om det inte rent av är koppleri. Vi måstevara medvetna om att ekonomisk brottslighet,prostitution och narkotikahandel är närasammankopplade i den s.k. undre världen. Detfinns all anledning att bevaka verksamheten ochundersöka hur de befintliga lagarna fungerar.Anf. 49 Justitieminister ():Fru talman! Man kan genom att betona på olika sättfå saker att låta litet annorlunda än vad som kanskevar avsett. var mycket nogamed att betona att jag inte vill vidta några åtgärdernu. Jag sade att grunden för att jag inte just nu ärberedd att vidta några åtgärder är att vi frånregeringens sida satte i gång enutredning. Det vore bra om man kopplade sammandessa två uttalanden.I direktiven talas bl.a. om att effekterna av denlagstiftning om förbud mot offentliga pornografiskaföreställningar som infördes i allmännaordningsstadgan bör utvärderas. Likaså bör enutvärdering ske av förändringarna ikoppleribestämmelsen från . Ombehov av ändrad lagstiftning visas föreligga börsådana förslag läggas fram.Det sägs vidare att omfattningen av prostitutionoch våldsbrott kopplade till prostitution inte hargått att utläsa av kriminalstatistiken. Utredningenbör undersöka möjligheterna att redovisaomfattningen av denna brottslighet.Det är alltså ett omfattande arbete som är på gångför att vi skall få ett bra underlag för en eventuellöversyn av befintlig lagstiftning.Anf. 50 ():Fru talman! Jag känner till utredningen och vet attden finns. Men jag vet också att den inte kommeratt redovisas . hinnerväldigt mycket hända. Den verksamhet jag har talatom verkar expandera på ett mycket fräckt ochoförskräckt sätt. Jag vet inte i vilken utsträckningman kommer att granska denna verksamhet iProstitutionsutredningen, men det finns allanledning att göra den granskningen redan nu.Polis och socialsekreterare eller socialnämnd har jumöjlighet att ta upp dessa frågor, precis somjustitieministern påpekade.Man behöver inte gå långt i den här staden för attse dessa nya ''butiker'' och denna verksamhet. Denfinns mitt ibland oss.Anf. 51 Justitieminister ():Fru talman! Den verksamhet som ligger till grundför frågan till mig är, om jag är rätt informerad,polisanmäld och föremål för utredning.Anf. 52 ():Fru talman! Det gläder mig att höra. Det kände jagfaktiskt inte till. Jag tycker att det är bra. Frågan ärverkligen angelägen. Det brådskar att utreda den.Jag gjorde själv ett studiebesök ,fru talman. Jag gick runt och tittade på olikaporrbutiker och på den verksamhet som äger rum istaden. Det var inte någon vidare uppbygglig syn.Om man en gång har gjort en sådan runda blir manmer observant på dessa frågor. Jag tycker verkligenatt det är angeläget att ta itu med dem.Anf. 53 Justitieminister ():Fru talman! Jag tycker att det är viktigt att vi äröverens om vad vi menar med ''utreda''. Det somär väsentligt är att vi undersöker om befintliglagstiftning fungerar. Det får vi reda på vi när detgörs anmälningar och fallen utreds. Vi får inte troatt vi måste ha en ny lagstiftning därför att ett fall avsådan här verksamhet konstateras. Vi kanske förstskall undersöka om den lagstiftning som finnsfungerar eller inte. Det förutsätter att alla som sernågot och reagerar också gör en anmälan.Anf. 54 ():Fru talman! Så är det absolut. Jag håller med omatt man skall se till att de gällande lagarna fungerarinnan man ser över behovet av en ny lagstiftning.Men det finns all anledning att följa upp vad somhänder i skuggan av befintlig lagstiftning.Anf. 55 Justitieminister ():Fru talman! Just det är vår avsikt med denutredning som startades i mars 1993.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1993/94:425 om ingripande vidbrottAnf. 56 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag kan vidta för att bringa klarhet förallmänheten om vad som gäller beträffande rättenoch skyldigheten att förhindra att brott begås.Lennart har framfört att det under detsenaste året av den allmänna debatten har framgåttatt det hos allmänheten råder stor osäkerhet omvad en enskild person får respektive inte får göraför att skydda sig själv, sina närstående och sinegendom. Samma osäkerhet råder enligt LennartFridén om vilken rätt en enskild person har attingripa när han ser att ett brott begås.Inledningsvis vill jag säga att jag självfallet delarLennart uppfattning att det är av största viktatt allmänheten känner till vilka regler som gäller ide situationer som berörs i frågan. Det är säkertockså riktigt att sådan kännedom ofta saknas. Avdetta skäl har regeringen till riksdagenöverlämnat en proposition med förslag till ändringav bl.a. bestämmelserna i 24 kap. omfrihet från ansvar.I 24 kap. finns bestämmelser om attden som handlar i nödvärn eller någon annannödsituation skall vara fri från ansvar. Förslagen iden nämnda propositionen innebär inte någrastörre materiella förändringar av nuvarandebestämmelser. Däremot kommer de föreslagnaförändringarna att medföra att det för den enskildepå ett tydligare sätt än står klart vargränsen mellan ett brottsligt och ett straffritthandlande går i de situationer som tagit upp i sin fråga.Högsta domstolen har prövat frågorom nödvärn och nödvärnsexcess i samband med atten person utförde ett gripande vid ett inbrott i hansbil. Den aktuella personen åtalades för olaga hotoch vållande till kroppsskada. Han frikändes fördet senare brottet. Av Högsta domstolens domframgår klart att det finns en bred marginal tillförmån för den som på bar gärning ingriper motbrott. Först om han tar till uppenbart oförsvarligtvåld kan han dömas, och inte ens då fälls han tillansvar om situationen var sådan att han hade svårtatt besinna sig.Jag kan hålla med om att det inte ärbra om oklara och obegripliga regler leder till attingen vågar ingripa utan vänder ryggen till. Det ärjust för att råda bot på detta som regeringen harföreslagit förtydliganden av bl.a. nödvärnsrätten.Anf. 57 ():Fru talman! Jag får tacka justitieministern försvaret. Jag kom att tänka på det gamla klassiskauttrycket ''Vad göras skall är allaredan gjort, Iherredagsmän, reser icke så fort!'' När jag lämnadein frågan hade jag inte klart för mig att enproposition var på gång.När vi kom tillbaks efter påskledigheten och kundeläsa pressmeddelandevisade det sig att en av de viktigaste frågorna ipropositionen var tydligare nödvärnsregler. Jag harblivit bönhörd snabbare än vad jag hade kunnattänka mig.På senare tid har ett antal tragiska händelser dessvärre utspelat sig i anslutning till ingripanden frånolika människor. De har visat en medborgarandaoch ett civilkurage som vi gärna vill uppamma utanatt för den skull få fram hjälteingripanden frånmänniskors sida. Det är tragiskt att sådanahändelser sker.Samtidigt blir jag ändå litet besviken. Så sent som förekom det diskussioner om just detta i TV.Ett polisbefäl någonstans hade gått ut och sagt:Grip för guds skull inte in om ni ser något hända!Jag tror att det är väldigt viktigt att man gör klartatt det är vars och ens rättighet och möjlighet attgripa in, men det är inte vars och ens skyldighet.Man får naturligtvis bedöma det själv. Men att sägaatt vi inte skall gripa in tycker jag är att ge felsignaler. Det skulle kunna leda därhän att vi får ettsamhälle där alla vänder ryggen till och säger att detär samhällets sak. Samhället är ju inte starkare änvad var och en av oss är. Det är viktigt att vi somindivider gör vad vi kan för att hjälpa enmedmänniska i nöd eller för att förhindra brott.Anf. 58 Justitieminister ():Fru talman! och jag har precissamma uppfattning i denna fråga. Det är viktigt attvi har tydliga regler och att vi får hjälp med attinformera om vad reglerna egentligen innebär.En del av den oro som människor har känt hängersamman med att exempelvis Högsta domstolensavgörande som gav principerna över huvud tagetknappast uppmärksammades medan de domar somsedan har ändrats av har fått detstora utrymmet. Vi måste alla hjälpas åt både vadgäller att informera och att förhindra brott.Anf. 59 ():Fru talman! Det är uppenbart att vi är helt överens.Men det är viktigt att dessa uppfattningar stämmeröverens med vad som gäller och människorsuppfattning. Det har förekommit några fall där densom har ingripit, litet oförnuftigt måhända, har fåttett hårdare straff än vad det brott som han ingrepmot skulle ha givit upphov till. Då förstår man attmänniskor tycker att de är knepigt att de, när deingriper för att förhindra brott, kan råka värre ut änom de hade låtit det hela passera.Vi är överens om att en del av oklarheternakommer att försvinna om vi nu får klarare regler.Överläggningen var härmed avslutad.10 Svar på fråga 1993/94:426 om respekten förindividenAnf. 60 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att stärka respektenför individuell heder och integritet.Lennart har ställt sin fråga mot bakgrund aven meddelad dom i vilken den tilltaladefrikändes från ett åtal för förolämpning. Dentilltalade påstods ha smädat två polisassistenter ideras tjänsteutövning genom kränkande tillmälen.Som väl känner till kan jag intekommentera ett enskilt fall.Inledningsvis vill jag framhålla att det givetvis är avfundamental betydelse att straffbestämmelserna ärutformade på ett sådant sätt att det allmännasverksamhet kan utföras ostört.Reglerna om ärekränkning i 5 kap. brottsbalkentillkom för att skydda enskilda personers ära.Genom bestämmelsen om förolämpning i 5 kap. 3 §straffbeläggs sådana handlingar som uteslutande ärägnade att såra någon annans självkänsla, dvs. Reglerna i sin befintliga utformningutgör ett starkt skydd för den enskildes heder ochintegritet. Intresset av att skydda personer motkränkande tillmälen i eller för derasmyndighetsutövning framgår av att sådanaförolämpningsbrott, till skillnad mot vad somnormalt gäller, ligger under allmänt åtal.Förolämpningsbrott som begås mot poliser kanalltså bli föremål för allmänt åtal. Denna ordning ärenligt min mening högst befogad med hänsyn till attden enskilde polisen har att utförasina arbetsuppgifter under svåra förhållanden.Det kan nämnas att enligt vad jag har erfarit harRiksåklagaren överklagat den i frågan omnämndadomen till Högsta domstolen.Anf. 61 ():Fru talman! Det sistnämnda kan vi väl alla uttala enviss tacksamhet över.En del i svaret tar upp att det normalt sett inte ärhänförbart till allmänt åtal. Jag tror att det vidintresse skulle vara många fler som, om de hadeinnebörden i 5 kap. 3 § klar för sig,skulle utnyttja möjligheten att väcka allmänt åtal.Men då måste de själva begära att åklagaren tarupp detta. Vid den här typen av brott är det mångadrar sig för att väcka enskilt åtal med tanke på vaddet kan komma att kosta osv.Jag skall vända tillbaks till sedan.Häromdagen tittade jag nämligen i för den lilla staden år 1902.Anledningen till detta är att min farfar var verksaminom polisväsendet just och i nämndastad. Där kan man läsa att den 20 januari 1902fördes en person till polisexpeditionen av följandeskäl:Lämnat förspänd dragare obunden och utan tillsynsamt missfirmat uti tjänsteutövning stadd polisman.För lös häst böter och för missfirmelse böter 20kr.Detta ger en litet annorlunda syn på vad som ansågs vara ganska gravt. Som jag tog upp imin fråga är det oroväckande att man börjarringakta individerna som sådana. Om dettaaccepteras är risken stor för att vi får ett samhälledär också liv och hälsa ringaktas.Det är klart att justitieministern inte kan diskuteraett enskilt fall, men faktum är att nämnda fall skullekunna ses som en principsak i sammanhanget. Mankan konstatera att förhoppning omatt det var en straffbar förolämpning några dagarsenare motsades av de två domstolarna. Vi får dåhoppas att tänker litet bättre.Anf. 62 Justitieminister ():Fru talman! Vi kan i vart fall notera attRiksåklagaren anser att frågan är av principielltintresse, eftersom Riksåklagaren har gått vidare tillHögsta domstolen.Anf. 63 ():Fru talman! Det finns många som har synpunkterpå vad som händer i våra domstolar. Vi kanske inteskall diskutera detta här och . Men jag tycker attdet är oerhört väsentligt att domstolarna ärnormvårdare och inte främjar den här typen avslapphet.Från domstolens sida sade man i detta fall att detkränkande tillmälet var ett yttrande som användssom allmänt skällsord i de mest skiftandesituationer i samhället. Det är oerhörtuppsendeväckande att ledamöterna i två domstolarhar sådana erfarenheter av detta kränkandetillmäle att de anser det vara ett allmänt skällsord.Det kan aldrig vara rätt att tillåta ett språkbruk isamhället som är kränkande. Det är för migfullständigt otänkbart.Överläggningen var härmed avslutad.11 Svar på fråga 1993/94:441 omhalvtidsfrigivning från fängelsestraffAnf. 64 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder jag avser att vidta för att se till att de nyareglerna om två tredjedelsfrigivning kommer atttillämpas i praktiken.De nya reglerna om villkorlig frigivning, somträdde i kraft , innebär att denobligatoriska halvtidsfrigivningen har avskaffats.Huvudregeln är att minst två tredjedelar avstrafftiden skall avtjänas. Vidare är den villkorligafrigivningen efter reformen fakultativ, dvs. enprövning av frigivningen skall göras i varje enskiltfall. Vid prövningen skall särskilt beaktas omförutsättningarna för den intagnes anpassning isamhället framstår som speciellt ogynnsamma medhänsyn till frigivningsförhållandena, hansuppförande under anstaltsvistelsen eller andrasärskilda omständigheter.För personer som döms till kortare fängelsestraff är villkorlig frigivning i princip inte möjligförrän minst två tredjedelar av strafftiden haravtjänats.När det gäller personer som döms till längre straffän gäller att om den dömde gjort sig skyldigtill särskilt allvarlig brottslighet och det föreliggeren påtaglig risk för återfall i brottslig verksamhet avsådant allvarligt slag får han inte friges förrän minsttvå tredjedelar av strafftiden har avtjänats. Dennareglering omfattar vålds- och narkotikabrott samt --efter reformen -- brott som ingåttsom ett led i en yrkesmässig eller organiseradbrottslighet. Endast för den grupp långtidsdömdasom inte faller in under denna bestämmelse finnsfortfarande -- efter individuell prövning --möjlighet till villkorlig frigivning vid tidigaretidpunkt, dock tidigast efter att halva strafftidenhar avtjänats.De uppgifter som diskuterats i massmedia gällerendast ett mindre antal långtidsdömda, därKriminalvårdsnämnden haft anledning att taställning till när frigivning skall ske. Enligt minmening är det på detta underlag -- enligt massmediaendast 20 ärenden -- alldeles för tidigt att säga någotom hur de skärpta reglerna har fallit ut i praktiken.Detta gäller särskilt som de längre straffen ännuinte kommit i fråga för att prövas enligt de nyareglerna. Jag utgår dock självklart från attKriminalvårdsnämnden tillämpar gällandelagstiftning. I detta sammanhang vill jag påminnaom att enligt regeringsformen får varkenregeringen eller ett enskilt statsråd lägga sig i hurKriminalvårdsnämnden eller andra myndigheterbeslutar i enskilda fall.Det bör också framhållas att lagändringarna den 1juli 1993 inte var avsedda att utgöra slutpunkten ireformarbetet. har såledesfått till uppgift att lägga fram förslag till vad som iett längre perspektiv bör gälla för villkorligfrigivning från fängelsestraff. Om kommitténkommer till slutsatsen att den villkorligafrigivningen skall behållas, skall den ha somutgångspunkt att -- oavsett strafftid -- denvillkorliga frigivningen i normalfallet inte börkunna ske innan två tredjedelar av straffet haravtjänats.Anf. 65 ():Fru talman! Tack för det utförliga svaret,justitieministern! Det är bra -- rent av angeläget --att justitieministern klargör vilkaregler som gäller.I en artikel i av Claesvon återges några fall bland 20halvtidsfrigivningar som ter sig stötande. Jag skulleförst och främst vilja fråga om uppgifterna i artikelnverkligen stämmer.I slutet av artikeln framgår att en knarkhandlaremed 16 tidigare domar får lämna anstalten i halvtid.Det är just risken för återfall i brottslighet som äravgörande för huruvida det skall kunna bli envillkorlig frigivning än denfullständiga straffavtjäningen.Vidare sägs det i att det blevhalvtid också för en person som hade fått sintjugoåttonde dom, vilken han fick sedan han hotatatt döda sin mor och misshandlat en läkare somskulle hjälpa honom. En 63-årig kvinna somavtjänar sin sjuttonde dom får gå ut efter halvtid,liksom en 22-årig hotellbedragerska som satt eld påett hotell. Det är fråga om grova brott, men det blirhalvtid i alla fall. Det är alltså fråga om de 20 förstprövade fallen.Jag vill fråga justitieministern: Hur många fall harprövats ? Är det bekant iJustitiedepartementet? Vilka åtgärder kanstatsrådet tänkas vidta, när hon enligtregeringsformen inte kan ingripa motKriminalvårdsnämnden? Det här är ju inte bra.Anf. 66 Justitieminister ():Fru talman! Efter att jag hade tagit del av dessatidningsuppgifter skaffade jag naturligtvis en delinformation -- trots att det inte har gått så lång tidsedan reglerna började tillämpas.