prot · GI098 · 1994-10-12 00:00:00 — Under andra , då vi senasthade högkonjunktur, fick vi ett tillskott på ca 200 000jobb i det privata näringslivet. Det resultatet kan mansäkert räkna med också den här gången utan någraextraordinära åtgärder.Men det räcker inte. måste vi få till stånd enexpansion som netto ger oss mer än dubbelt så mångajobb som i slutet på 80-talet.Från den borgerliga regeringens sida menade vi attdet kräver nya och bättre villkor för att starta ochdriva företag. Det gäller särskilt för de små företagen,där de nya jobben skall komma. Vi har därförgenomfört en rad åtgärder - ändrade skatteregler,strategiska skattesänkningar, bättre villkor för privatriskkapital, avregleringar, ökat stöd till innovatörer,förändringar i arbetsrätten - för att fler befintligaföretag skall vilja anställa fler och för att flermänniskor skall vilja och våga starta företag.Vår politik har skapat en väldig optimism blandsvenska småföretagare. Men likväl har nisocialdemokrater misstrott den politiken.Flertalet skatteförändringar har ni ansett varaonödiga, också flera av dem som ni nu accepterar.Bättre villkor för privat riskkapital har ni bara settsom skattelättnader för kapitalägare. Ni har inte ansettatt stödet till innovatörer behöver förbättras, och nihar tyckt att arbetsrätten var bra som den var. Såmycket som möjligt av det vi har gjort skall nuåterställas till det gamla.Trots att jag verkligen har försökt har jag intekunnat finna att ni har några alternativ att erbjuda. Ertanke är uppenbarligen att allt var bra som det varinnan vi lade om politiken.Om er politik på det här området blir framgångsrikär det mycket som talar för att vi på den borgerligakanten har haft fel i vår analys, att vi har missförståttvad som behövs för att få fram de nya jobben, och attni socialdemokrater har haft rätt.Jag är i den positionen att jag kan lägga allpersonlig prestige åt sidan och verkligen, sommedborgare i , hoppas att det är på det sättet.Men jag måste erkänna att jag har mycket svårt att trodet.Fru talman! Ett annan konfliktområde har gälltförhållningssättet till kommunerna.Jag tror inte att någon ifrågasätter mitt personligaengagemang för den välfärdspolitik som kommunernaoch landstingen ansvarar för. Men jag menar att det ären felsyn när många tror att ett sådant engagemanginnebär att man måste motsätta sig allarationaliseringar och effektiviseringar i denkommunala verksamheten. Tvärtom: inom Folkpartiethar vi arbetat för både en väl utbyggd välfärd och attmedborgarna skall få mer valuta för skattepengarna.Det kräver förändringar.Vi är naturligtvis mycket medvetna om attförändringar utmanar många människor, inte minstoffentliganställda, men också dem som nyttjar detjänster som vi talar om. Det är aldrig särskilt svårt attmobilisera opinioner mot förändringar eller att vinnapoäng på att stödja sådana opinioner. Det är i höggrad vad Socialdemokraterna har ägnat sig åt underden gångna mandatperioden.Den s.k. sexårsverksamheten som har införts bl.a.här i är ett exempel. För att uppnå bättrepedagogik och ett bättre resursutnyttjande infördesfr.o.m. en särskild verksamhet förStockholms sexåringar. Som alla andra förändringarskapade också den oro hos både föräldrar ochanställda. Socialdemokraterna sällade sig, precis somman kunde förvänta sig, till kritikerna.Nu är den här verksamheten genomförd medmycket gott resultat. Kritiken har tystnat, och det harockså Socialdemokraterna. erkänner nog deflesta att den här förändringen var rätt tänkt. Den harväl motsvarat de förhoppningar som knöts till den.På samma sätt som när det gällersexårsverksamheten har ledande socialdemokrater ital och artiklar attackerat snart sagt alla förändringarsom har skett . De har velatskapa intrycket att med en socialdemokratisk regeringskulle kommunerna slippa det plågsammaförändringstrycket. De menar att det är ond vilja frånde borgerliga partiernas sida och inte ekonomiskarealiteter som har legat bakom.Det råder knappast något tvivel om att just denopinionsbildningen är en av förklaringarna till densocialdemokratiska framgången i valet.Men när valdagen närmade sig kom också andrasignaler från Socialdemokraterna. Framför allt GöranPersson hävdade i flera uttalanden att kommunernasvillkor inte skulle bli bättre med en socialdemokratiskregering.Några auktoritativa besked om vad som faktisktgällde gick inte att få. När jag på Publicistklubbenseftervalsmöte hävdade att journalisterna hademisslyckats att få fram något sådant sade IngvarCarlsson att han före valet hade svarat påfrågan. Det skulle vara oerhört intressant om IngvarCarlsson kunde plocka fram något tal, någotuttalande, någon utskrift från valrörelsen sominnehåller ett klart besked. Jag har inte lyckats hittanågot, trots stora ansträngningar.Regeringsförklaringen ger inte heller något besked.Den borgerliga regeringens utgångspunkt var sombekant att kommunernas konsumtionsutgifter skullevara realt oförändrade under resten av 1990-talet.Den linjen attackerades hårt av valet, bl.a. i den avslutande partiledardebatten iett replikskifte med mig.I ett samtal som vi hade i Veckans Affärers regi,och som publicerades en knapp vecka före valet, varIngvar införstådd med att en expansion avden kommunala verksamheten skulle kosta pengar.Han förklarade också att den borde finansieras genomneddragningar av t.ex. bidragen till pensionärer ochbarnfamiljer.Fru talman! Låt mig mot den här bakgrundenavslutningsvis få ställa två frågor till kommunerna och landstingen räkna medökade statsbidrag framöver så att deraskonsumtionsutgifter också realt sett kan tillåtas öka?Om så är fallet, på vilket sätt skall pensionernaoch stödet till barnfamiljerna skäras ner?(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! När vi nu skall debatteraregeringsdeklarationen vill jag först säga att självaanslaget i deklarationen är bra. Viljan attvidareutveckla politiken för jämställdhet i bådearbetslivet och samhällslivet är bra.Också den ekonomiska analysens anslag är bra.Det ligger i linje med hur ser påsituationen.Regeringsförklaringen öppnar möjligheter, ävenom den är ganska allmänt hållen. Vi ser innehålletsom ett öppningsbud.Nu behöver vi skapa en ny trovärdighet och en nyframtidsvision. En återgång till eller ett vaktslåendekring gamla system kommer inte att fungera.Framtiden ligger i att vi hävdar nya system och nyavärden med utgångspunkt i solidaritet och rättvisa.Det handlar om en radikal förändring av hela vårtsamhälle för att nå en kretsloppsanpassning ochhushållning med våra resurser. Det gäller miljö-,energi-, trafik-, konsumtions- och produktionssidan.Det handlar om en ny syn på arbetstiderna. Dendagliga arbetstiden och övertidsuttaget måste minska.Det handlar om demokratin i arbetslivet.Jag tror att dessa tre frågor, en hållbarmiljöpolitik, sex timmars arbetsdag och ettdemokratiserat arbetsliv, tillsammans med förbättradevillkor för oss kvinnor är en central del av den visionsom vi inom Vänstern nu måste utveckla.I det perspektivet saknas det en hel del iregeringsdeklarationen.Vi anser att avsnitten om miljö och energi ärmycket tunna. Skatteväxling för miljöns och jobbensskull finns inte med. En miljöomställning ochförändring av våra energisystem inklusive en tydligmarkering av att kärnkraften skall börja avvecklassaknas. Att ny miljöteknik och ny energi samtidigtkan vara en metod att skapa nya jobb borde lyftasfram. Vi saknar också avsnitt om arbetslivetsförnyelse och införandet av en ny och merdemokratisk arbetsorganisation på arbetsplatserna.Det skulle ge de anställda större möjligheter att delta iföretagens beslut.Rättvisereformer som höjd a-kassa, högreersättning för långtidssjuka ochlåginkomstpensionärer finns inte med. Det finns inteheller något fördelningspolitiskt anslag med när detgäller förändringar av socialförsäkringar ochegenavgifter. Den utredning omarbetstidsförkortningen som har utlovati ett pressmeddelande saknas. Min fråga till IngvarCarlsson är: Blir den av?När det gäller energipolitiken hänvisar man tillden tidigare energiöverenskommelsen mellanSocialdemokraterna, ochtill den tillsatta . Men vivill ha klarare besked.Nu är det i praktiken bara kvar till år 2010när kärnkraften skall vara avvecklad. Vi har ännu inteavvecklat en enda reaktor. Vill man få trovärdighet iatt man respekterar folkomröstningen om kärnkraftenmåste avvecklingen påbörjas under mandatperioden.Vi anser att minst två reaktorer bör avvecklas förenästa val.Det enda som föreslås i regeringsdeklarationen ärett fortsatt utredande av energisektorn. Den har i stortsett utretts . skrivits avhandlingar om svensktenergiutredande där man har konstaterat att det endasyftet med allt utredande tycks ha varit att visa inte behöver fatta några obekväma politiskabeslut.Vi behöver alltså ökad klarhet på den här punkten.Vad har regeringen egentligen för mål? Det vore braatt få ett besked från omkärnkraftsavvecklingen skall påbörjas undermandatperioden.Vi har också noterat att harmarkerat sin personliga engagemang för en svenskanslutning till den europeiska unionen och att han villanvända den europeiska unionen som ett instrumentmot arbetslösheten.Här har vi i en helt annanuppfattning. En av de främsta orsakerna till att säganej till ett medlemskap i den europeiska unionen ärjust sysselsättningen. EU har inte som målsättning attskapa full sysselsättning. I hela EU går närmare 19miljoner människor arbetslösa. Den öppnaarbetslösheten i EU har vuxit från till12 % i dag.I EU:s traktat och ekonomiska målsättningar sägsinget alls om arbetslösheten, och det beror på att EU:sfrämsta målsättning är prisstabilitet. Arbetslöshetenfår bli vad den blir. Bara möttesEU:s finansministrar i det s.k. . Därgjordes en genomgång av medlemsländernasekonomier. Bara och blevgodkända. Att har arbetslösa speladeingen roll. Det innebär ingen svartlistning i deneuropeiska unionen.Målet för den europeiska unionen är alltså denekonomisk-monetära unionen med gemensam valuta.Denna unions penningpolitik skall, enligtMaastrichtfördraget, styras av en europeiskcentralbank, med en styrelse som under ingaomständigheter får ta instruktioner frånmedlemsländer eller andra EU-institutioner.Bankstyrelsen står inte under demokratisk kontrolloch skall ha som huvuduppgift att bekämpainflationen. Vad det kommer att innebära förarbetslöshetssiffrorna kan vi bara ana.Jag vet och förstår att nej-sidan är stark inomsvensk socialdemokrati, så stark att vi till EU-motståndet också räknar två ministrar, flera f.d.socialdemokratiska ministrar, en mängd fackligaledare liksom socialdemokratiska ekonomer ochförstås mängder av vanliga socialdemokratiskamedlemmar. Alla dessa socialdemokrater känner,liksom medlemmar, att EU inte ärarbetarrörelsens projekt. Hade det varit det, så hadekampen mot arbetslösheten stått högst upp pådagordningen. Men det gör den inte.Vi har noterat att man skall dra tillbaka förslagetom miljöbalk och återkomma med ett nytt förslag.Två viktiga synpunkter inför detta är följande. Delsmåste skatteväxlingen tas på allvar som metod ochfinnas med i det nya förslaget, dels måstemiljöorganisationer ges talesrätt i miljöärenden.Skatteväxling innebär ju att man höjer skatten påmiljöfarlig verksamhet och sänker skatten påarbetskraft. Man slår helt enkelt två flugor i en smäll:Man får en bättre miljö som man får fler iarbete och sänker arbetslösheten.Vi har haft en intensiv debatt om skatteväxling förmiljön i men också i , och USA.Clintonadministrationen har prioriterat arbetet meddetta för att skapa ett uthålligt näringsliv och entryggad sysselsättning.Själva poängen är just att man uppnår en bättremiljö som sysselsättningen ökar.Vänsterpartiet har i en rapport redogjortför sina utgångspunkter och visioner om dennaskatteväxling. Jag skulle gärna vilja ha ett besked frånstatsministern om hur ni ser på denna fråga.Allra sist, en fråga som inte är nämnd iregeringsdeklarationen. Det handlar om införandet avkarensdag för vård av sjukt barn. Om det förslagetkommer upp, kommer inte att stödjadet. Om det skulle genomföras med hjälp avModeraterna eller något annat parti, kommer vi attsäga klart nej. Det innebär en försämring för osskvinnor. Det är vi som kommer att vara hemma närbarnen är sjuka. Det är vi som har den lägsta lönen.Det kommer att innebära fler snoriga barn på dagis.Det kan inte vara bra för någon. Jag hoppas attregeringen tar den kritik som har kommit fram påallvar. Det är inte någon personlig kritik mot någonminister, utan mot själva idén.(Applåder)Anf. 5 ():Fru talman! Först skall man väl hälsa den nyaregeringen välkommen. Jag hoppas att ni också hälsarMiljöpartiet välkommet. Vi är nya båda två. Vikanske rent av behöver varandra för att få igenomnågonting så småningom.Den svenska ekonomiska politiken har tappatfotfästet. Alltmer virvlar runt i en låtsasvärld. Ilåtsasvärlden hör vi ord som "räntor, tillväxt,budgetunderskott, konsumtion, efterfrågan, devalvera,revalvera, punkter upp och punkter ner, börsen falleroch köp och sälj".I låtsasvärlden har den ekonomiska hypnosen fåttoss att få allt snävare synfält. Våra nuvarandeekonomiska bekymmer i vårt land beror ju inte påbrister i verkligheten, t.ex. brist på naturresurser, bristpå vatten, brist på verktyg, brist på intelligentamänniskor, brist på idéer, brist på ytor eller brist påtid.Helt uppenbart är att vi behöver en synvidga - ensynvidga, så att vi återigen ser verkligheten bakomlåtsasvärlden, så att vi ser våra egna möjligheter. Vihar nämligen fantastiska möjligheter att bygga ettsamhälle i ekologisk och social balans. Men då måstevi ta våra egna förutsättningar på allvar i stället för atthysteriskt springa åt samma håll som alla andra.Insikten om detta saknas i regeringsförklaringen.Men vi måste också kunna ta till vara dekunskaper som ändå finns. Den samlade kunskap somfinns säger oss att vi nu måste ta miljöfrågorna och deglobala frågorna på allvar, att det är dags för ettärofyllt återtåg för oss i den del av världen som leverpå ett ohållbart sätt.Om detta finns ingenting i regeringsförklaringen.Det gör mig och hela den gröna riksdagsgruppenmycket, mycket besviken.Fru talman! Regeringen avser inte att ta ställning iEU-frågan, om jag förstår saken rätt. Det är bra.Därmed vet alla socialdemokrater att man kanrösta nej i folkomröstningen utan att svika sin egenregering.Därmed vet alla att det främst är andraintressegrupper som vill driva in landet i Europeiskaunionen.Därmed har vi alla fått en viktigkonsumentupplysning.För det är knappast för jobbens skull, försolidaritetens skull, för jämlikhetens skull somIndustriförbundet och Svenska arbetsgivareföreningenoch dess nära satsar flerhundrade miljoner på att görapropaganda för ett ja i folkomröstningen. Därför ärdet klokt av regeringen att inte ta ställning i frågan omEU-medlemskap.Däremot är det för naturens skull, för miljönsskull, för en solidarisk världsordnings skull som ennästan helt samlad miljörörelse i är mycketkritisk till ett svenskt medlemskap i unionen. Detgäller allt från ochGreenpeace till och Fältbiologerna.Det gäller också t.ex. den tyskanaturskyddsföreningen . Därför är det klokt avregeringen att inte låsa sig vid ett ja ifolkomröstningen.Men, fru talman, det är också därför man blir litetförundrad över att statsministern själv, i ett heltpersonligt avsnitt i regeringsförklaringen, hävdar atthan tänker motverka miljörörelsens uppfattning ocharbeta hårt för att skall mista sin frihet somsjälvständig nation den 13 november 1994.Men framför allt blir jag mycket förundrad övervad utelämnar i sin EU-analys. Hannämner t.ex. inte ett ord om den knarkliberaliseringsom pågår inom EU, inte ett ord om att man i var på väg att fatta beslut för legaliseringav narkotika. säger inte ett ord om attdet socialdemokratiska partiet i driver justlegaliseringsfrågan. Han säger inte ett ord om att i haren ros med cannabisblad som symbol. Detta är allvar.I en regeringsförklaring där man slår fast attbarnen är viktiga, där borde man ta dessa frågor påallvar.I denna kammare finns det säkert inte en endariksdagsledamot som vill ha en legalisering av olikaformer av narkotika. Den frågan hanterar vi intesjälva om vi blir medlemmar i , och EU utvecklaspå det sätt som många vill.Hela valrörelsen dominerades av en debatt ombudgetunderskott och statsskuld. Trots det finns inteett enda ord i regeringsförklaringen om hur man skallfinansiera medlemsavgiften på drygt 20 miljarderkronor från statsbudgeten. Varifrån hämtarregeringen pengarna?För att spara 1,2 miljarder är regeringen villig attinföra en karensdag för vård av sjukt barn, åtminstoneom man får tro vad som sades i valrörelsen. Varifråntänker då ta 20 miljarder tillmedlemsavgiften?För att spara ca infördes enkarensdag i sjukförsäkringen. Varifrån tänker IngvarCarlsson ta 20 miljarder som skall bekostamedlemsavgiften till EU?För att spara 0,5 miljard infördes en karensvecka iarbetslöshetsförsäkringen. Varifrån tänker IngvarCarlsson ta 20 miljarder till den årligamedlemsavgiften till EU? 20 miljarder motsvarar förövrigt kostnaden för ungefär 80 000 sjuksköterskoroch förskollärare - människor som skulle kunnautgöra en väldigt bra investering för ett gott ochhållbart samhälle i Sverige.Fru talman! Det är sannerligen inte förnyelse ochdådkraft inför 2000-talet som kännetecknarmiljöavsnittet i regeringsförklaringen. Där finns intemycket av det engagemang som präglade orden frånen tidigare, mycket välkänd, socialdemokratiskmiljöminister. Avsnittet är tyvärr ännu tunnare än detsom den borgerliga regeringen presterade. Då skallman veta att har kännetecknats avstagnation och t.o.m. tillbakagång när det gällermånga miljöfrågor. Detta är en enig miljörörelseöverens om.Som vågmästare i harSocialdemokraterna att välja vem man vill luta sigmot i miljöfrågorna. Vart man tänker luta sig, vemsstöd man tänker ta, framgår inte avregeringsförklaringen. Skall den socialdemokratiskaminoritetsregeringen stötta sig mot Moderaternaockså ? För det var det mangjorde . Av 869 voteringarriksdagsåret 1988/89 stödde sig Socialdemokraternapå , inte minst imiljöfrågor, naturvårdsfrågor, trafikfrågor ochenergifrågor. Det vore befriande om vi slapp dennabetongröra under de närmaste fyra åren.Nu är det upp till själv att väljavilken väg han skall gå. Skall han åter ta Moderaternai hand när det gäller miljöfrågorna? Eller skall hanlyssna på en bred miljörörelse och den yngregenerationen samt alla de socialdemokratiskagräsrötter som faktiskt vill ha förnyelse och som inseratt en ros utan gröna blad är en döende ros.Vi är öppna för samarbete men inte förunderkastelse. Ett konkret krav är att avvecklingen av kärnkraften på allvar och attavvecklingen börjar nu under denna mandatperiod.Det snabbaste och enklaste en regering kan gör äratt inte ge något nytt drifttillstånd för . Ett sådant beslut skulle varaden signal som hela energimarknaden behöver för attta avvecklingen på allvar. Det skulle i sin turstimulera en hållbar ekonomisk aktivitet, nya grönajobb, inte minst inom byggsektorn, och nödvändigteknikutveckling.Fru talman! I valrörelsen drev jag ganska hårtfrågan om spelregler för den s.k. marknaden. I en TV-debatt, där och , framställde det som om hanhade stor förståelse för att man nog behövde tainternationella kontakter för att få dessa spelregler,t.ex. friktionsavgifter etc., för den s.k. marknaden.Men tyvärr ser jag i regeringsförklaringen intenågonting om detta. Avser att ta uppsådana internationella förhandlingar och ta initiativför att få rimliga spelregler på den s.k. marknaden?Miljöpartiet delar en del uppfattningar medregeringen, särskilt att det nu krävs bådeskattehöjningar och besparingar. Det krävs ganskatuffa tag.Jag tror att en socialdemokratisk regering harstörre möjligheter att på ett socialt anständigt sättkomma till rätta med budgetunderskott och statsskuldän vad en borgerlig regering skulle ha.Det är nog också så att fackföreningsrörelsen harstörre fördragsamhet med hårda bandage frånSocialdemokraterna än från en moderatledd regering.Man lär i alla fall inte bussa demonstranter från helalandet om inte Socialdemokraterna återställer allt detsom varit. Jag hoppas då att ni inte skall låta er lockasav kanske mer populistiska inställningi dessa frågor.Mycket tyder också på att näringslivet hyser väl såstort förtroende för den socialdemokratiska regeringensom för den borgerliga.Men frågan är nu om kan flygasom en humla från blomma till blomma för att sökastöd för enskilda punkter i sin politik. Vore det interimligare att försöka skapa en bredare majoritet förhela politiken? Vi är öppna för diskussioner, IngvarCarlsson.Låt mig säga att vi har vissa gemensammanämnare. Det är bra att regeringen tar avstånd från deideologiskt betingade privatiseringarna. Det är bra attstora delar av arbetsrätten återförs. Det är bra attskatteskalorna ändras så att de får en mer solidariskprofil. Det är bra att vi äntligen drar åt samma håll närdet gäller neddragningar av anslagen till militären.Det är bra att vi fått gehör för allergisanering avskolor och dagis.Men det finns också områden där vi är synnerligentveksamma, t.ex. om regeringen förstår sig påsmåföretagare. Jag är inte riktigt säker på det.Låt mig också vara litet tveksam när det gällerregeringsförklaringens formuleringar ombiståndspolitik och flyktingpolitik. Skall vi nå upp till enprocentsmålet? Hurblir det med visumregler och annat?En av de mer positiva sidorna hos den nyaregeringen är att hälften är män och hälften ärkvinnor, men det krävs mer. Det krävs att de frågorsom kvinnorörelsen har drivit tas påallvar. Där handlar det om att sänka arbetstiden ochatt dela på jobben. Sänkt arbetstid är grunden förjämställdhet. Det ger grunden för att fler jobb skapas,och det är grunden för att livskvaliteten skall kunnaöka. Därför borde vi nu satsa på sänkt arbetstid.Avslutningsvis, eftersom hänvisartill Per , skall jag hänvisa tillBerthold . Han har skrivit så här, vilket litetknyter an till min inledning:De sågade av grenen de satt på och skrek tillvarandra om erfarenheter hur de kunde såga snabbare.Med och brak åkte de i djupet, och de somtittade från andra grenar skakade bara på sinahuvuden och sågade vidare.Det är dags att sluta såga, . Vibehöver en hållbar livsstil. Vi behöver en politik somgör att den här jorden kan överleva.(Applåder)Anf. 6 ():Fru talman! Under valrörelsen, ja, under i stort setthela den gångna mandatperioden, har i brev ochtidningar, på gator och torg, den ständigasocialdemokratiska frågan till oss kristdemokratervarit: Hur kan ni som talar om moral och etik regeraihop med och rasera välfärden?Nu är det faktiskt dags att travestera dennafrågeställning och rikta den till : Hurskall ni som talar om solidaritet och rättvisa kunnaluta er mot vänsterpartisterna och rasera välfärden?Socialdemokraterna har med förbluffandekonsekvens inbillat sig själva och andra att debesparings- och saneringsåtgärder som vidtogs mellan1991 och 1994 motiverades av något slags illvilja. Detkanske inte är att begära att socialdemokraterna efteratt ha administrerat 80-talets sus-och-dus-ekonomiskall våga eller vilja acceptera vad verklighetenkräver.Nu har vi tagit del av . Det har förklarats för oss att vifår vänta än på konkretiseringar. Vi vet allihopatt den s.k. Perssonplanen inte räcker. Men trots attden inte räcker som besparings- och saneringsplan,ger den anledningar till att travesterasocialdemokraternas idogt ställda och förståsinsinuanta fråga: Hur kan som talarom solidaritet och rättvisa nu luta sig motVänsterpartiet och sätta i gång att rasera välfärden?Den s.k. Perssonplanen är ju en tuff - eller i allafall ganska tuff - attack mot de ekonomiskt sämstställda barnfamiljerna och mot de pensionärer somenbart har folkpension. Regeringsförklaringenaviserar ju alldeles uppenbart också ett dråpslag motdem av de arbetslösa som inte njuter fackets gunst.Det är heller inte svårt att gissa att de allra svagastekommer att drabbas när flyktinghjälp och biståndskall samordnas.Hur skall , som talar så mycket omsolidaritet och rättvisa, kunna luta sig motVänsterpartiet när han skall rasera välfärden?De tre första punkterna i Perssonplanen är judirekt riktade mot barnfamiljer.