prot · GI0946 · 1994-12-20 00:00:00 — En princip anges vara att finansieringenfrämst skall drabba områden som gynnas av medlem-skapet.Genom att på detta sätt belasta allsysselsättning, all näringsverksamhet med höjda lö-neskatter bromsar och fördröjer socialisterna, somutgör utskottsmajoriteten, den uppgång i näringslivetsom nu pågår och som ytterligare ligger inom räck-håll.Man riskerar också att den långsiktiga fördel sommedlemskapet ger oss genom ökad intensitet i eko-nomin och därav följande ökning av sysselsättningendelvis uteblir. Denna effekt ökar om regeringen full-följer sin uttalade avsikt att i ett senare skede ocksåhöja kostnadsnivån i det svenska näringslivet genomnya och höjda fastighetsskatter.Det verkliga skälet bakom regeringens och ut-skottsmajoritetens agerande förefaller inte i förstahand vara det angivna, dvs. finansiering av EU-medlemskapet, utan synes i stället vara att finna motivför att ytterligare höja skattetrycket. Indirekt innebärdetta en bestraffning av företagande och investeringaroch innebär därmed också att den långsiktiga ochnödvändiga saneringen av statsfinanserna försvåras.Förslagen har dessutom udden riktad mot lands-bygdens och de små tätorternas småföretagsamhet.Det är därför naturligt för att avvisa deframlagda förslagen och även de aviserade. Jag yrkardärför bifall till reservationen 1 som är fogad till dettabetänkande.Herr talman! Avslutningsvis vill jag rikta två frå-gor till . Anser inte längre utskottsmajoriteten i övrigt att EU-medlemskapetger oss ekonomiska fördelar som motsvarar den eko-nomiska uppoffring som avgiften utgör? Om svaretskulle vara nej på den framställda frågan och omprincipen är att finansieringen skall drabba områdensom gynnas av medlemskapet, hur kan då stödja en generell belastning av all företagsam-het, när vi vet att det förvisso finns både branscheroch företag som t.o.m. missgynnas av detta medlem-skap?Anf. 150 ():Herr talman! delar inte regeringensuppfattning att vissa medborgare, som enligt proposi-tionen skulle dra större fördel av medlemskapet änandra, skall betala en större del av avgiften. Medlem-skapet är till för alla och till fördel för hela landet. Detär både egendomligt och stötande att ha en speciellfinansiering av just denna speciella utgift.Regeringens tankegångar om höjda arbetsgivar-avgifter och skattehöjningar riskerar att legitimera detfelaktiga påståendet att EU bara är till fördel för nä-ringslivet. Det förstärker en negativ känsla hosdem som röstade nej i folkomröstningen. Finansie-ringen av denna utgiftspost för medlemskapet bör påsamma sätt som andra utgifter avgöras i det allmännabudgetarbetet.Medlemskap i förbättrar förutsätt-ningar att nå hög och uthållig tillväxt, särskilt när detgäller investeringar och sysselsättning. Medlemskapetär emellertid inte tillräckligt, utan det krävs också entillväxtfrämjande ekonomisk politik som kan möjlig-göra en stark expansion av sysselsättningen i närings-livet och en fortsatt sanering av de offentliga finan-serna.Regeringen har enligt uppfattninghittills lagt fram en mängd förslag som i stället för-sämrar - inte förbättrar - förutsättningarna för till-komsten av nya jobb. Det gäller t.ex. skattepolitiken,arbetsrätten och återregleringar på en rad områden.De presenterade skattehöjningsförslagenuppgår till nära , vartill kommerdrygt i kommunala skattehöjning-ar. Det nu aktuella förslaget innebär en skattehöjningpå brutto.Förslaget lades fram efter det att regeringen i pro-position 25 sagt att "det med hänsyn till den svenskaekonomins funktionssätt är angeläget att så långtmöjligt undvika mer betydande höjningar av skatteut-taget ".När skatteutskottet hade en utfrågning av GöranPersson frågade jag honom vad hanmenade med mer betydande höjningar av skatteutta-get. Han svarade då: "Det är ju en filosofiskfråga." Svaret antyder att vi har en finansminister somlikt tjuren sitter under korkeken och funde-rar.Folkpartiets uppfattning är däremot helt klar. Enskattehöjning på mer än är attbetrakta som en sådan "mer betydande höjning avskatteuttaget" och bör enligt regeringens egna ordundvikas. avvisar bestämt förslaget om enny allmän löneskatt.Det är också anmärkningsvärt att regeringen ge-nom förslaget om höjda arbetsgivaravgifter går påtvärs med inriktningen av den ekonomiska politikeninom EU. I kommissionens vitbok som EU:s med-lemsländer har ställt sig bakom föreslås t.ex. att ar-betsgivaravgifterna om möjligt skall sänkas för attfrämja ökad sysselsättning.Den 1 januari 1995 skall enligt förslaget alla ar-betsgivare betala löneavgiften. deklarerarregeringen att den sociala sektorn inte skall drabbas,varför kommuner och landsting skall kompenseras förden höjda avgiften.Den föreslagna löneskatten blir då särskilt kännbarinom områden där verksamhet bedrivs såväl inom denprivata sektorn som av landsting och kommun. Alter-nativ inom barnomsorg, äldreomsorg och sjukvård,som drivs i enskild eller kooperativ regi och somvuxit fram , drabbas på ett mycketkännbart sätt.Tandvårdssektorn är ytterligare ett område somdrabbas. Privattandvården svarar för drygt hälften avvuxentandvården i landet. Övrig vuxentandvård utförsi landstingens regi genom folktandvården. Införandeav löneskatt för privata arbetsgivare kommer att yt-terligare snedvrida konkurrensförhållandena inomtandvården.Konkurrensverket har i sin rapport in-om tandvården (1993) påtalat ett antal redan befintligakonkurrenssnedvridande faktorer. Om man nu infören höjning av löneavgiften måste en självklar förut-sättning vara att inte rubba konkurrensneutralitetenmellan privata, kooperativa och offentliga arbetsgiva-re.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 6.Anf. 151 ():Herr talman! inställning till EU ärganska väl känd liksom vår inställning till löneskatter.Vi tycker att det är ett direkt dåligt förslag att ökabeskattningen av arbete, när vi i stället borde sänkadenna beskattning. I stället borde skatterna höjas påsådant som är miljöbelastande, resurser som är knap-pa och tar slut.Detta förslag motverkar naturligtvis möjlighetentill den skatteväxling som vi har förespråkat och somtidigare har utvecklats i debatter här i kammaren , bl.a. av . För att vinna litet tid skalljag därför inte trötta ut kammaren med att upprepadessa synpunkter.Jag instämmer naturligtvis i våra reservationermen nöjer mig med att yrka bifall till reservation 5,mom. 152 MICHAELSTJERNSTRÖM (kds):Herr talman! I proposition 1994/95:122 redovisarregeringen förslag till delfinansiering av medlemska-pet i EU.Självfallet kan vi vara överens om att avgiftenskall finansieras fullt ut liksom alla övriga åtagandensom vi beslutar om i denna kammare. Men sättet attfinansiera medlemsavgiften ger närmast belackarnaav fördelarna med ett EU-medlemskap vatten på sinkvarn. EU-medlemskapet framställs som en budgetbe-lastning.Det är till att börja med viktigt att slå fast att den-na avgift är väl använda pengar för . Det är eninvestering som kommer att ge mycket bra utdelningför svenska folket. Det ger oss möjligheter att påverkai stora frågor som sträcker sig över nationsgränserna,inte minst på miljöområdet och när det gäller relatio-nerna mellan i- och . Dessutom bidrar vigenom vår medlemsavgift till att förbättra villkorenför en positiv utveckling för folken i de central- ochösteuropeiska länder som startat processen mot med-lemskap i den allt större europeiska unionen.I proposition 1994/95:40 redovisar regeringen somsin principiella inställning att EU-medlemskapet börfinansieras genom en belastning inom olika områdensom gynnas av medlemskapet. Från principiella ut-gångspunkter är detta ett felaktigt synsätt. De positivaeffekterna av medlemskapet kommer hela folket tilldel. Medlemskapet gynnar oss alla, oavsett om vi ärkonsumenter, producenter, skattebetalare eller bi-dragstagare. Jag vänder mig bestämt mot utpekandetav vissa grupper som mer gynnade än andra. Vi krist-demokrater vill inte delta i någon form av hetsjakt påde s.k. vinnarna.Herr talman! hållning, sombygger på en principiell syn på budgetens utformning,innebär att EU-avgiftens finansiering inte skall öron-märkas genom specifika skattehöjningar eller bespa-ringar. Den skall i stället finansieras inom ramen fördet ordinarie budgetarbetet.Öronmärkningsprincipen skulle vara ett nytt ochovälkommet inslag i statsbudgeten. Lika litet somexempelvis andel av FN:s budget fordrarspecialdestinerade skatter, fordrar EU-avgiften öron-märkt finansiering. Hur skulle det se ut om vi börjademed öronmärkning av olika utgiftsposter - bostadsbi-drag, försvarskostnader, kostnader för polisen osv.Drar vi konsekvenserna litet längre skulle det snartbara vara riksdagsmännens löner som skulle finansie-ras över en samlad budget. Själva öronmärkning-sprincipen antyder på något sätt en vilja att lyfta framden kostnad som skall finansieras.Förslaget om en ny löneskatt tillsammans med ti-digare skattehöjningsförslag och de nu aviserade nyaskatterna skulle innebära att skatteuttaget ökade meddrygt , varav hela 30 miljarderutgörs av höjda skatter på arbete.För oss kristdemokrater är det alldeles uppenbartatt detta kommer att få skadliga och hämmande effek-ter på den ekonomiska utvecklingen. Den svenskakonkurrenskraften försämras, de höjda skatterna påarbete försvårar framväxten av nya jobb, inte minstinom småföretagen och i den mycket priskänsligaprivata tjänstesektorn. De ekonomiska fördelarna medEU-medlemskapet balanseras effektivt bort. Detsammantagna resultatet löper stor risk att bli att desvenska statsfinanserna totalt sett försämras netto pågrund av den uteblivna tillväxten och de därmedkrympande eller i bästa fall oförändrade skattebaser-na.Herr talman! Mot bakgrund av det anförda vill jagyrka bifall till reservationerna 1, 4 och 6 som krist-demokraterna är inblandade i.Anf. 153 ():Herr talman! har debatte-rat den ekonomiska krisen. Det var ingen muntertillställning precis. Den handlade om ett budgetunder-skott på och om enstatsskuld som har fördubblats . Och den handlade om en räntebördasom nu tar i anspråk en tredjedel av statens skattein-komster.Jämmer och elände alltså. Och värre blev det närman började att diskutera lämpliga åtgärder för attkomma till rätta med eländet: skattehöjningar, höjdaegenavgifter, försämringar i pensionssystemet, ur-holkning av familjeförsäkring och sjukförsäkring,minskad u-hjälp osv.Och mitt i allt detta kommer det alltså nu ytterli-gare en ekonomisk påfrestning på det svenska folk-hushållet. Det är medlemsavgiften till den europeiskaunionen. Och den är som alla vet sannerligen inteliten. Det kostar oss hela att blimedlemmar i socialdemokrater har på ett tidigt stadium talatom hur vi vill finansiera avgiften och lägger nu framförslag på en del av denna finansiering. Vi har ocksåpreciserat hur resten skall betalas och kommer attlägga fram förslag om detta i budgetpropositionen.Men vad vill de borgerliga i detta sammanhang?Ja, lyser de konkreta förslagen med sin frånva-ro. Det finns över huvud taget inte en antydan i deborgerliga motionerna om hur man vill betala med-lemskapet. Man talar litet vagt om att detta skall skeinom ramen för det ordinarie budgetarbetet. Men vadbetyder det? Därom lämnas vi i total okunnighet.Man säger förhoppningsfullt att räntan kommer attsjunka till följd av medlemskapet och attdetta skulle innebära besparingar på 10 miljarderkronor. Det är mycket möjligt - och det här är ett svartill - att man har rätt på den punkten,men ingen vet när detta kommer att inträffa. Det kanmycket väl ta sin lilla tid.Alltså: I en situation när den svenska statsskuldenväxer i en rasande takt och räntan är på väg att äta uppstatens skatteinkomster är de borgerliga partiernaberedda att ta på sig nya utgifter utan att ha en aningom hur de skall finansieras. Man nöjer sig med vagaförväntningar på budgetarbetet och fromma förhopp-ningar om ett räntefall.Tala om lättsinne! Det är precis samma lättsinnesom när den dåvarande borgerliga regeringen genom-förde kraftiga och ofinansierade skattesänkningar förkapitalägare och höginkomsttagare. Det var det lätt-sinnet som förde ner i det statsfinansiellaträsket. Vi socialdemokrater har fått den minst sagtotacksamma uppgiften att ta oss ur detta träsk. Vi kaninte kosta på oss några vaga förväntningar eller någrafromma förhoppningar. Vi måste ta vårt tunga ansvargenom att visa hur avgiften skall finansieras - kronaför krona.Det var också de borgerliga partierna - och dettaär också ett svar till - som tillsam-mans med diverse arbetsgivarorganisationer mest ochhögljuddast talade om hur betydelsefullt ett medlem-skap var för det svenska näringslivet och för densvenska produktionen. På den punkten fanns det ingadelade meningar mellan borgerligheten och socialde-mokratin.Till skillnad från de borgerliga partierna är vi so-cialdemokrater emellertid nu beredda att ta konsek-venserna av vårt agerande. Vi tycker att det är logisktoch riktigt att lägga de tyngsta finansieringsbördornapå just produktionen som ju tjänar mest på medlem-skapet.Därför föreslår vi nu en allmän löneavgift på1,som kommer att ge en nettobudgetförstärkningpå . Enligt förslaget kommer denkommunala sektorn att fullt ut kompenseras.Resten av EU-avgiften kommer, som jag harnämnt, att finansieras medelst redan nu preciseradeskattehöjningar och besparingar i budgetpropositio-nen.Dess värre kan vi inte slå oss till ro med detta. Sådjup är den ekonomiska krisen. Vi kommer att behövagenomföra ytterligare budgetförstärkningar på i rundatal . Och handlar det om så passotrevliga saker som besparingar och nedskärningar iden svenska välfärden. Det blir inte roligt, men det ärnödvändigt.Framför allt är det nödvändigt att göra det , ef-tersom vi är på väg in i en kraftigt stigande konjunk-tur. Den borgerliga regeringens stora misstag var juatt man genomförde sina nedskärningar och skatte-höjningar för vanligt folk när vi var på väg rakt in i ennedåtgående konjunktur. Den politiken förstärktenaturligtvis de nedåtgående tendenserna i ekonominoch ledde oss rakt in i arbetslöshetens stålbad.Det misstaget vill vi socialdemokrater till varjepris undvika att göra. Därför måste vi finansiera EU-avgiften. Därför måste vi ta upp kampen mot budge-tunderskottet. Och därför måste vi göra det nu.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iskatteutskottets betänkande nr 16 och avslag på samt-liga reservationer.Anf. 154 BO () replik:Herr talman! talar om att undvika attgöra misstag. Det var ju det ni gjorde under 80-talet.Det var dessa misstag som förde oss in i en situationsom ledde till kraftigt ökad arbetslöshet ochexploderande budgetunderskott. Det är patetiskt atthöra en man som försöka att göra gäl-lande att allt var bra i till den 4 oktober 1991.Han vet att han har fel, så det kan vi utelämna frånden här debatten.Det är tre huvudfaktorer som orsakade problemeni svensk ekonomi: de strukturella problemen sedan70-talets början, alltför höga och snedvridande skattersamt stor offentlig sektor. Därutöver har vi den konti-nuerliga kostnadskrisen på grund av att socialdemo-kraterna inte lyckades hålla inflationen i schack ochden spekulationsekonomi som ledde fram till fastig-hets- och finanskrisen. Detta är orsakerna till det somhar inträffat.Det är viktigt att uppnå målet om stabiliseradstatsskuld som den förra regeringen uppsatte och somåtminstone i ord socialdemokraterna nu håller medom. Det är dock viktigt att komma ihåg att i dettaingår det inte någon öronmärkt finansiering för varesig den eller den andra utgiftsposten. Det är underbudgetarbetet som man i steg för steg kommer framtill en stabiliserad statsskuld.Det är inte fråga om fromma förhoppningar om atträntan blir i den eller den storleksordningen. Räntankan gå upp på grund av att ni driver en felaktig poli-tik. Vi har ju en kontinuerlig räntekrisi . Realräntan ligger på , vilket är full-komligt ohållbart i längden. Hur skall ni finansieraräntan? Skall ni lägga fram propositioner om finansi-ering av räntan? Nej, ni kommer att lägga fram enbudgetproposition där ni föreslår åtgärder för att sta-bilisera statsskulden som sannolikt inte är tillräckliga,vilket är beklagligt. Det är så man vill lösa detta.Sedan, , är det ju märkligt att höra re-sonemanget om att vi och andra partier skulle ha sagtatt EU-medlemskapet var någonting som var bra förnågra få i . EU-medlemskapet är bra för Sve-riges medborgare. Det som har gjort att socialdemo-kraterna - då vänstervindenoch den partiledning som då tillträdde skapade destora problemen för svensk ekonomi - har förstörtSveriges ekonomi är att man har försökt att göra någotslags skillnad mellan det som kallarproduktionen och vanliga människors välfärd ochvälstånd. Dessa problem har vi fått leva med sedandess, och de accentuerades under 80-talet.I propositionen står det att läsa att man skall ge-nomföra skattehöjningar som drabbar produktionenmen ej välfärden. Det skulle vara roligt att höra LarsHedfors utveckla detta. Är inte produktionen grundenför välståndet och välfärden i ?Anf. 155 () replik:Herr talman! Jodå, , produktionen ärförvisso viktig för välfärden. Men när vi säger att vivill ta ut så mycket som möjligt av medlemsavgiftenfrån produktionen, då menar vi att produktionen be-står av åtminstone två produktionsfaktorer. Den enaproduktionsfaktorn är kapital. När vi tar från produk-tionen ser vi till att på det viset också beskatta kapita-let. Detta är en oerhört viktig fördelningspolitiskprincip för oss socialdemokrater att se till att de somhar mest också får vara med och betala mest när detgäller medlemsavgiften.Sedan gör det som han brukar göra idessa diskussioner. Han säger: Det var inte vårt fel.De tre borgerliga åren är tydligen något slags pa-rentes som inte har haft någon betydelse. Det varsocialdemokraterna som ställde till eländet, enligt BoLundgren. Då vill jag fråga: Hur kan det komma sigatt ni i valrörelsen gick ut och gav det ena löftetom utgiftsökningar efter det andra?Man skulle t.ex. bygga ut och satsa mer på försva-ret. Det ena löftet om skattesänkningar efter det andrautfärdades. Det var ingen hejd på er optimism i valrö-relsen 1991. Ser man sedan på era prognoser underregeringstiden, finner man att det då i era ögon intevar så dystert. Ni såg ingen nedåtgående tendens närni tog över 1991.Jag vill inte förneka, , att det har be-gåtts misstag - förvisso är det så - mende två riktigt stora misstag som gjordes och som drevoss in i det som vi har kallat arbetslöshetens stålbadvar när vi gick in i en lågkonjunktur 1991-1992 och nigjorde precis det som man inte skall göra: Ni drog åtsvångremmen för dem som skulle ha kunnat öka sinkonsumtion och såg till att det blev en minskad kon-sumtion. Följden av detta blev minskad produktion,och härigenom uppstod arbetslöshet.Det andra misstag som ni gjorde berodde på att nivar fyra politiska partier i regeringen. Varje borgerligtparti hade sitt pris för att sitta still i båten, som det såvackert heter. Vart och ett av de här partierna skulleha sin gåva: vårdnadsbidrag, skattesänkningar osv.Dessutom skulle ni hålla Ny demokrati på gott humör.Det är klart att det kostade pengar, ökade budgetun-derskottet och satte fart på statsskuldens tillväxt.Anf. 156 BO () replik:Herr talman! Ja, det finns åtminstone två produk-tionsfaktorer, , nämligen arbete ochkapital. talar om att man skall beskattakapitalet. Men man skall egentligen vara försiktigmed det, något som vi diskuterat i den finansdebattsom vi har fört. Om man beskattar kapitalet så hårt attdet inte är tillgängligt, blir det inga jobb.Men den debatten har vi haft. Det förslag som vinu diskuterar gäller en kraftig höjning av skatten påarbete. Skall man tro vad själv sade i sittsvar till mig, innebär det att denna skattehöjning ärdirekt riktad mot produktionsfaktorn arbete, dvs. motalla dem som arbetar.Detta argument var inte så lyckat. Vi kritiserar attdet blir en extra hög skatt på arbete, och därmed färrejobb.Det är vidare självklart så att vi gjorde missbe-dömningar under regeringsförhandlingarna ochunder de som har gått. Men mena-de att vi talade om att allting var på väg uppåt. Kommer inte ihåg hurAllan talade om vändpunkter och sådantunder hela valrörelsen? varnade för denarbetslöshet som skulle komma och som skulle uppnånivåer som vi inte förut hade sett. Men vi underskat-tade storleksordningen. Vi visste inte hur djup denfinanskris som er spekulationsekonomi orsakat fak-tiskt var. Den finanskrisen ledde inte bara till att ban-kerna fick problem, vilka jag har fått ägna mig åt atthantera efter ert 80-tal, utan också till att ett stort antalhushåll och företag som hade lånat pengar under deglada 80-talsdagarna, som inte var så glada, fickamortera tillbaka pengarna. De ökade sitt sparandekraftigt, och därmed föll den inhemska efterfrågandramatiskt.Den ekonomiska politik som skulle föras skulle såsnabbt som möjligt få ned de räntor som hämmar deninhemska efterfrågan. Ni var för övrigt med på åt-stramningar . Att sänka skatter, som niföreslog, skulle göra det etter värre. Det var baragenom en sådan politik som skulle ha förts av er un-der 80-talet - men då missade ni den - som vi skulleha kunnat få de lägre räntor som hade gjort att mansnabbare skulle ha kommit genom finanskrisen ochfått upp den inhemska efterfrågan. Där gjorde ni erstora missbedömning.Lars ! De skattehöjningar som ni föreslårhar gjort att dramatiskt justerar ned sina pro-gnoser för utvecklingen i jämfört med ut-vecklingen för andra länder. kan intevara så stolt över det i dagens debatt. Detta är någon-ting som kommer att skada ekonomin och medbor-garna. Det är så som sade: Tyvärrkommer detta att kunna permanenta massarbetslöshe-ten. Det vill jag inte vara med om.Anf. 157 () replik:Herr talman! Vad gäller prognos: Komihåg, , att den socialdemokratiska rege-ringen har suttit vid makten ! Vad för-väntar ni er ? Hur skulle vi på tvåmånader klara av de gigantiska budgetunderskottenoch ränteutgifterna liksom den gigantiska och snabbtväxande statsskulden? Det är väl fullständigt själv-klart att sneglar på sådant som tillkom underden borgerliga tiden. prognoser är dessutominte så framåtsyftande att de tar hänsyn till de förslagsom vi kommer att lägga fram i budgetpropositionen.Jag är alldeles övertygad om att det när vi har lagtfram dem och fått igenom dem i kommeratt bli en vändpunkt, i varje fall när det gäller budge-tunderskottet.Den missbedömning som den borgerliga regering-en gjorde när den trädde till 1991 var att den tydligenvar övertygad om att situationen var bättre än den var.Ni gjorde prognoser som visade att budgetunderskot-tet skulle stanna på 70 miljarder. I själva verket bra-kade det iväg till 200 miljarder. Ni gjorde prognosersom visade att tillväxten skulle bli , när vi isjälva verket fick en negativ tillväxt.Slutligen, herr talman, gäller den moderata litani-an för tillfället att skattehöjningarna kommer att ledatill arbetslöshet. Jag vill påstå att om vi inte kan fåordning och reda i statens finanser, blir det det verkli-ga hotet mot sysselsättningen i . Om vi intekan få ned budgetunderskottet och ränteutgifterna,kommer arbetslösheten att öka. Vi är också i full färdmed att göra detta genom att lägga fram konkretaförslag, något som ni inte gör. Ni lägger inte framnågra konkreta förslag. Ni vägrar över huvud taget atttala om hur man skall finansiera EU-avgiften om 20miljarder kronor. Ingen vet hur de borgerliga villfinansiera EU-avgiften. Jag tycker att ni skall tala omhur ni vill göra det.Att vi kan klara budgetsaneringen är viktigt förnäringslivet och för hushållen. Det skapar framtidstro,en vilja hos människor att konsumera, att ta litet grandav sparandet och sätta fart på det. Det är vad vi behö-ver framöver.Anf. 158 () replik:Herr talman! Jag vill redan inledningsvis deklareraatt jag inte kommer att hemfalla åt historisk retorikeller retorisk historik.