prot · GI0912 · 1994-10-20 00:00:00 — Under förra hade jagmöjligheter att ta del av och följa det gedigna ochmånga gånger mödosamma arbete somutbildningsutskottet hade med att arbeta fram en nyläroplan för och för gymnasieskolan.Enligt min och uppfattning var den politiskauppgörelsen bra. Vi har i ettsammanhang kunnat behandla nya läroplaner både förden obligatoriska skolan och den frivilliga. Det anserjag för en kunskapssyn och ett arbete som harett helhetsperspektiv från årskurs 1 till årskurs 3 igymnasieskolan.Det är min uppfattning att de som skall förverkligade högt ställda målen och kraven i det stora hela ärnöjda med det beslut som fattade idecember . Framför allt ger den nyaläroplanen och de nya kursplanerna en möjlighet tillflexibilitet, frihet och lokalt utvecklingsarbete med attfylla målen med konkret innehåll.Förhoppningsvis är den tid borta när vi i riksdagenfattar beslut om hur lärare skall undervisa, vilkametoder och vilket innehåll som undervisningen skallinnehålla. De nya kursplanerna ger ett stort utrymmeför lärare att använda hela sin professionalism utanpekpinnar från centralt håll.Jag tycker att det kändes bra att höra skolministerYlva klart deklarera sin inställning vid enfrågestund här i . då att det nu måste bli arbetsfrid i skolan ochatt det är skolans innehåll som måste diskuteras.Det är min uppfattning att vi nu måste låta skolan,lärare, elever och föräldrar få arbetsro och möjlighetatt hitta de arbetsformer som stämmer bäst på derasskola.Även om vi har beslutat om en ny läroplan, nyttbetygssystem och nya kursplaner återstår andra frågoratt ta itu med. Jag tänker på den s.k. flexiblaskolstarten.Som ni alla vet, beslöt attinföra flexibel skolstart. Detta innebär att sexåringarkan få börja skolan om föräldrarna så önskar. Underen övergångsperiod får kommunernabestämma om sexåringar skall tas in. Från den 1 juli1997 är kommunerna skyldiga att ta emot allasexåringar som vill börja skolan.Från sida har vi tagit ställning tillskolstartålder och längd. Vi har ävenpresenterat detta genom en motion i . I enrapport och i vår motion om skolstart förordas enskolstart vid , en tioårig grundskola medstadielös och årskurslös undervisning. Vi har utgåttfrån en helhetssyn och vad som är lämpligt för barnenoch deras utveckling.Verksamheten i skolan skall alltid präglas av ochutgå från de behov eleverna har. Mognad ochutveckling skiljer sig från elev till elev. Det är viktigtatt skolan och dess personal kan möta varje elevutifrån dennes individuella utvecklingsnivå.Genom att förskolans sexårsgrupp integreras igrundskolan ges möjlighet att utveckla samarbetetmellan skola och förskola och att ta till vara de olikakompetenser som skilda personalkategorier för medsig i form av utbildning och erfarenheter.Förskolans arbetssätt kommer till del,och kan möta eleverna tidigare.Estetiska och rörelseinriktade aktiviteter varvade medläsförberedande moment ger barnen en stimulerandehelhet. Dessutom ges utrymme för barns naturligabehov av lek och rörelse. Övergången mellanförskolans och arbetssätt skersuccessivt.I en flexibel organisation behöver inte eleverna ialla moment följa sina jämnåriga kamrater, utan dekan då det är motiverat delta i undervisning elleraktiviteter bland äldre eller yngre kamrater.I min hemkommun går nästan allasexåringar i barnskola, och där arbetar man på det sättsom vi i tycker är riktigt. Det är många flerkommuner som har en stor andel sexåringar i skolan.Det är viktigt för kommunerna att veta om elevernaskall gå nio eller i . ärosäkerheten stor, med den frivillighet som råder. Dettar tid att planera skolans verksamhet, särskilt vadgäller lokaler, och därför är det angeläget att beslutfattas om hur de skall gå igrundskolan.För är det angeläget att framhålladecentralisering inom skolområdet. Den nyaläroplanen ger stora förutsättningar att föra ut beslutfrån centralt håll till lokalt plan. Det är viktigt att följadetta, så att denna decentralisering inte stannar ikommunfullmäktige utan förs vidare ut till skolan, tilllärare, elever och föräldrar.Centern motionerade under förra omstärkt brukarinflytande i skolan. gavregeringen i uppdrag att utvärdera olika modeller förbrukarinflytande och ge förslag på lagändringar somökar möjligheten för föräldrar och elever att fådelaktighet och inflytande över skolverksamheten.Min uppfattning är att skolan blir bättre om de somskall ta del av verksamheten kan vara med ochpåverka och utforma verksamheten. Jag ser fram emotatt få ta del av utredningens material.Anf. 136 ():Herr talman! Det centrala, ja, själva grundbulten, iVänsterpartiets utbildningspolitik är tanken om allamänniskors rätt till en likvärdig och god utbildning,oavsett social bakgrund, oavsett kön, oavsett ålder,oavsett etnisk tillhörighet och oavsett bostadsort. Våraöverväganden och förslag utgår alla från dennaideologiska grund.Vad vi vill ha är en samlad politik förgrundskolan, gymnasieskolan och vuxenutbildningen,som bygger på en rättvis fördelning av resurser ochgaranterar alla en likvärdig skolgång och likvärdigautbildningschanser.Den avreglering som skett inomutbildningssektorn under den borgerliga regeringenkan man med fog misstänka i stället har förstärktsegregationen och ökat ojämlikheten. Lokal frihet ärbra, men den skapar också problem.Vad regeringen bör göra är att finna former för attpåverka utvecklingen inom ramen för friheten.Valfrihet är ett positivt laddat och ibland förförisktbegrepp, som de borgerliga politikerna har försökt tapatent på. Vad de har förbisett är att det utan rättvisaaldrig kan bli någon valfrihet. Verklig valfrihetexisterar endast om ekonomiska och andra hinder inteutestänger människor eller grupper av människor frånmöjligheten till utbildning och bildning. Det räckerinte med att föräldrar och elever ges rätten att frittvälja skola. Den valfriheten är till stor del en chimär.Vad elever och föräldrar behöver är reelltinflytande i skolan. Att utveckla former för dettatycker jag är en utmaning för skolministern och dennya regeringen. För att vi skall uppnå verklig valfrihetför alla krävs ett nationellt ansvar att fördelaresurserna rättvist.Vänsterpartiet skulle därför stödja ettåterinförande av det särskilda statsbidraget,sektorsbidraget, till skolan. Fattiga kommuner medstora ekonomiska problem skall inte frestas attanvända pengar avsedda för skolan till annanverksamhet. Kommunerna bör få en påse med pengarsom inte är öronmärkta och som är utandetaljreglering. Det finns faktiskt en poäng i attkoppla kommunens åtagande till hur mycket den fårför att uppfylla det.Skolpengen bör avskaffas i sin nuvarande form.Systemet med skolpeng är ett okänsligt ekonomisktfördelningsinstrument, som bäddar för orättvisor ochger upphov till segregering. Barn ser inte ut på sammasätt. Barn har olika behov och lever i olikaverkligheter. Det är i kunskapen om detta somkriterierna för fördelning av befintliga resurser bör hasin utgångspunkt.Fristående skolor skall inte överkompenseras påde kommunala skolornas bekostnad. De har ju intesamma skyldigheter som de kommunala skolorna,varken vad gäller skolhälsovård, elevvård ellerhandikappanpassning.Rätten att ta ut skolavgifter för skolor som fårkommunala bidrag måste avskaffas. Det är orimligtatt privata skolor startas och drivs med skattemedeloch att man tar in terminsavgifter somibland är oaccaptabelt höga och därmed utestängermånga barn. Det är viktigt att inte bara Skolverketutan också kommunerna får rätt att inspektera defristående skolor som man ger bidrag till.I den socialdemokratiska regeringsförklaringensägs det: "En bra skola för alla förutsätter att resurserfördelas efter elevernas olika behov. Därför kommerskolpengssystemet att avvecklas. "Skolminister har under i ett antal intervjuer yttrat sig om bl.a.skolpengen. Detta gav utrymme för spekulationer ipressen om regeringens ställningstagande i frågan. Jagär därför mycket glad och till freds över attskolministern i sina svar vid tisdagens frågestund klartdeklarerade att skolpengen skall avvecklas. I detta harregeringen ett absolut stöd från Vänsterpartiet.Pengarna skall fördelas efter behov och utan fixeradeprocentsatser. Det är och har varit vårt huvudyrkande.Jag vill också passa på att gratulera YlvaJohansson och till utnämningarna tillskolminister respektive utbildningsminister. Jagönskar dem allt gott i deras viktiga arbete.Inga ytterligare nedskärningar får ske i de statligabidragen till kommunerna. Annars riskerar vi attallvarligt försämra barns och ungdomars livsvillkoroch hota deras rätt till både en god barnomsorg och enbra utbildning. Undervisning bygger på elevernas viljaatt lära. Men alla har inte samma förmåga och sammavillkor. Att bli underkänd i skolan ger ingen näring tillväxt och utveckling. Skolan skall ju motverkautslagning och skapa förutsättningar för varje elev attutnyttja sina egna resurser och utvecklas maximalt.Vänsterpartiet har som enda riksdagsparti verkat för en betygsfri skola. har vi istället fått ett betygssystem i sominnehåller ett stort antal nivåer. Vårt önskemål är attregeringen åtminstone tar beslutet att återkallaskolornas möjligheter att införa betyg redan på låg-och mellanstadiet. Alla med någon kunskap om barnsutveckling vet att barn i den här åldern kan skilja sigfrån varandra betydligt då det gäller mognadsgrad.Låt de yngsta barnen få behålla en positiv självbild!Låt dem få behålla lekfullheten och nyfikenheten!Vänsterpartiet skulle gärna se att skolministerninitierade en översyn av betygssystemet i grundskolanoch att vi kunde få till stånd enutredning om en betygsfri skola och desskonsekvenser.Anf. 137 (m) replik:Herr talman! Det är intressant att lyssna tillVänsterpartiets synpunkter i denna fråga. Vi kommerdärmed åter in på diskussionen om vad skolpeng äroch inte är.Jag delar att verklig valfrihet kan nås bara omsystemet inte innehåller ekonomiska orättvisor. Minenkla fråga blir då: Om man kraftigt sänker bidragentill fristående skolor, tror då att det blir fler eller färre vanliga familjersom kan välja exempelvis en Waldorfskola? För ossmoderater framstår det som alldeles självklart att färrefamiljer klarar att välja ett alternativ, om det inteutgår rimliga offentliga bidrag till skolor somuppfyller de kvalitetskrav som måste ställas.Vänsterpartiet stöder vidare kravet att skolpengenskall avskaffas. Man undrar då vad det är för skolpengman talar om. I samtliga kommuner som har någontyp av skolpengsystem har man olikafördelningssystem. Alla kommuner har olika nivå påschablonen, olika typer av centrala , osv. Jagskulle vilja veta om det är någon kommun som nitycker särskilt illa om eller om vill talaom för någon kommun att så och så får man intefördela medlen. Eller vill ni gå helt tillbaka till enstatlig detaljstyrning av hur kommunerna användermedlen för skolverksamheten?Jag vill också fråga om helt villavskaffa stödet till fristående skolor. Skall vi inte hanågra sådana i framtidssamhälle?Anf. 138 () replik:Herr talman! Först vill jag säga när det gällerschablonbidraget att föreslog att nivån skulleligga på . Han ansåg alltså att den högreprocentsats som den borgerliga regeringen beslutadesig för skulle ge de fristående skolorna ekonomiskafördelar, eftersom dessa inte har samma skyldighetersom de allmänna skolorna.Vi har inte velat fixera oss vid någon speciellprocentsats, utan vi tycker att det är viktigt att man fårett fördelningssystem som tar hänsyn till barnensfaktiska behov och den verklighet som barnen lever i.Sedan tror jag faktiskt att och andraborgerliga politiker överskattar betydelsen av attkunna välja skola. Det är inte detsamma att väljaskola som att välja tandkräm i affären, då man tarhänsyn till smaken, om man tål tandkrämen, osv. Attvälja skola är ju ett åtagande för så mycket längre tid.Det är en fråga om att bygga upp relationer med andraelever och med lärare. Det bygger på trygghet ochkontinuitet.Jag tror att vad föräldrar och elever vill ha är ettreellt inflytande över skolan och skolans arbetssätt.Det är det som är den naturliga och riktiga friheten.Vi vill inte ha någon detaljstyrning, vill ha ett rättvist system. Vi vill inte helleravskaffa stödet till friskolorna, utan vi vill attfriskolorna och de kommunala skolorna skall varalikvärdiga och att stödet skall utgå efter det behovsom finns.Anf. 139 (m) replik:Herr talman! Låt mig först konstatera att denutredning om bidragen till fristående skolor somSven-Åke utförde på mitt uppdrag ärmycket intressant. Han föreslår ett bidrag på mellan75 och . Efter olika bedömningar stannade denförra regeringen för . Ett av skälen härtill var attvi avstod från att ålägga kommunerna attanslå extra pengar för särskilda behov. Det är envariant som man annars måste ha. En skola som t.ex.Ängkärrskolan i , som arbetar meddyslexielever, behöver ganska stora resurser. Manmåste alltså välja det ena eller det andra. För oss ärinte procentsatsen principen, utan den är att pengarföljer med eleven, om skolan uppfyller vissakvalitetskrav.Vi överdriver inte alls när det gäller rätten att väljaskola, men skillnaden mellan ochModeraterna är att tror att det viktigaför föräldrarna är att ha inflytande i skolan och inte attkunna välja skola för sina barn. Vi tror inte det, utanvi ger en möjlighet för föräldrarna att självabestämma. Vi ser inget motsatsförhållande i att kunnavälja skola och att ha inflytande i skolan.Det viktiga för föräldrarna om de skall kunna väljaskola är naturligtvis att de har de ekonomiskamöjligheterna. En ensamstående mamma kommerinte att ha möjlighet att välja en fristående skola hurmycket hon än önskar det, om man kraftigt sänkerbidragen. Så enkelt är det. Om man sänker bidragenminskar valfriheten för den familjen, och det tyckerjag är fel.Man måste också veta att man har tryggaspelregler . Den debatt som desenaste veckorna förts på den punkten oroarnaturligtvis väldigt många.Sedan vill jag bara konstatera att i haräven vänsterrörelsen en ganska positiv inställning tillfriskolorna. Där ligger bidragen något ,vilket skall jämföras med de som Vänsterpartieti tydligen förordar.Anf. 140 () replik:Herr talman! Jag är väldigt glad över att BeatriceAsk värnar om de barn som är i behov av särskilt stödoch av stimulans. Det gör jag och Vänsterpartietockså. Men det är just de barnen som har kommit ikläm i väldigt många kommuner - jag skulle kunna geen del konkreta exempel, men det hinner jag inte göranu.Det är också intressant att talar såvarmt för den här ensamstående mamman med låginkomst och för hennes möjligheter att få en godutbildning för sina barn. Jag värnar också om denmamman, och då, , skulle vi kanskeockså kunna vara överens om att man borde ta bortmöjligheterna för de fristående skolorna att ta utavgifter. Dessa avgifter hindrar ju definitivt denensamstående mamman att placera sina barn i enfristående skola.Anf. 141 SKÅNBERG (kds):Herr talman! Med tanke på hur hårtsocialdemokraterna angrep de fristående skolornaunder våren och sommaren är skolminister uttalanden i frågan en positivöverraskning. kunde sin tyngd som socialdemokratiskpartistyrelseledamot och en ledandeutbildningspolitiker göra företrädare för de friståendeskolorna utom sig av oro med sitt hot om att ensocialdemokratisk regering med förbud skulle rensaupp bland friskolorna.Nu är både ton och ordval mer seriösa, och detvisas en större respekt för värdet av de friståendeskolornas egenart. använder t.ex. inteden negativt klingande benämningen "privatskolor",som Socialdemokraterna annars konsekvent ochföraktfullt har använt, utan den neutrala, beskrivandebenämningen "fristående skolor". Det konstaterar jagmed tillfredsställelse. Man kan tänka sig vilkenkraftig reaktion det hade blivit ute i landet omSocialdemokraterna t.ex. hade kallat frikyrkorna förprivatkyrkor.Jag tog med intresse del av i denna kammare . Jagciterar: "Alla skolor skall ges likvärdigaförutsättningar för sin verksamhet. Ingen skola,eller fristående, skall överkompenseras.Godkända fristående skolor skall ha rimligaekonomiska villkor, jämförbara med villkoren för dekommunala skolorna. Jag anser inte att de friståendeskolorna generellt är överkompenserade." Vidare sadeYlva att hon ville förena valfrihet ochrättvisa. Detta är utmärkt.I förklarade sigYlva beredd att gå andra partier till mötesgenom att bibehålla skolpengen med en vissprocentsats av den kommunala skolansgenomsnittskostnad. Dock vill sänkaskolpengen från nuvarande till . Om nuYlva förmår stå vid sitt ord och inte tvingasta tillbaka vad hon har sagt är dessa besked mycketglädjande. Att hon inser och klart deklarerar sinuppfattning att de fristående skolorna inte generellt äröverkompenserade är viktigt. Något annat är hellerinte tänkbart mot bakgrund av att av landetselever går i fristående skolor och bara utgör avde totala kostnaderna. Om de förbrukar hälften såmycket pengar är det givetvis omöjligt att göragällande att de överkompenseras.Att friskolorna skall ha likvärdiga ekonomiskavillkor som de kommunala är en utmärkt minstagemensamma nämnare vid ytterligare diskussionerom ersättningsnivån för friskolorna. Vikristdemokrater är givetvis beredda på enförutsättningslös diskussion om vid vilken procentsatssådana likvärdiga ekonomiska villkor kan sägas hauppnåtts. är ingen helig ko. Vi är beredda attdiskutera en justering ända ned mot de somYlva har nämnt, under förutsättning attsystemet blir rättvist. Till rättvisa hör att mankompenserar friskolorna för att de, till skillnad från dekommunala skolorna, inte kan dra av moms eller lärare pensionstillskott. Det är en nackdel somhar bedömts vara ett handikapp på ca 7- 8 %respektive . Men med avsikt att vilja förena valfrihet och rättvisabör inte detta bli något problem.Ylva står näst i tur på talarlistan. Detskulle glädja mig, för att inte tala om de tusentalsföräldrar som har sina barn i friskolor, om YlvaJohansson ville svara på min fråga om hon vid denaviserade nedjusteringen från till tänkerkompensera friskolorna för moms ochpensionstillskott.Anf. 142 Statsrådet ():Herr talman! I den svenska harungefär en miljon människor sin dagliga verksamhet.Vi är många som vet att lärare och elever överlag görett mycket bra arbete som resulterar i goda kunskaperoch en sund utveckling för barnen.Vad sysslar egentligen eleverna och lärarna medhela dagarna? Jag tror att det är dags för ossskolpolitiker att nu uppmärksamma det inre arbetet iskolan. Vi skall akta oss för pekpinnar, centralaregleringar eller enhetliga modeller, men vi måsteöppna våra ögon för det pågående inre arbetet och låtaden dagliga verksamheten i skolan varautgångspunkten för skolpolitiken.Bidragssystem, timplaner och betyg utgörsjälvfallet viktiga ramar för arbetet i skolan. Menockså med samma förutsättningar, när det gällerekonomi och lektionstimmar t.ex., kan resultaten blimycket olika. Det beror på flera saker. Det är viktigtför oss att se detta.Jag ser det som min uppgift under de närmasteåren att finna former för att stimulera en pedagogiskutveckling inom ramen för den lokala friheten.Jag tror att vi skall akta oss för att se grundskolansom att den är uppdelad i olika klart avgränsadeämnen, stadier eller årskurser. Så ser inte verklighetenut. Då bör inte heller debatten göra det.Det som sker i skolan är en del av en helhet. Detär viktigt att vi vågar se denna helhet och att vi sompolitiker visar respekt för den verksamheten. Jagmenar att den respekten har saknats somBeatrice var ytterst ansvarig för skolpolitiken.Vi talar ofta om att skolan är en förberedelse förlivet. I viss mening är skolan det. Vi måste också vågase att skolan är livet självt för dem som går i skolan.Skolan är en del av livet. Det är viktigt att se denhelhet som skolan utgör för de barn och ungdomarsom finns där. Det är inte bara undervisningen som ärviktig för de barn och ungdomar som går i skolan. Detär också viktigt med raster. Det är viktigt medkompisar. Det är viktigt med dagliga kontakter medvuxna. Det är denna helhet som vi som skolpolitikermåste ta hänsyn till.Jag kommer att prioritera arbetet med att utveckladet inre arbetet i skolan. Det handlar om enpedagogisk utveckling men också om jämlikhetmellan elever. Det handlar om demokrati ochinflytande för elever och föräldrar och också omtrygghet. Det är viktigt att barn och ungdomar kan gåtill skolan och känna trygghet, att de inte är rädda föratt bli utsatta eller mobbade.Jag vill också säga några ord om formerna ochramarna för skolan. Bidragssystemet i skolan hardiskuterats mycket, även i den här debatten. Densvenska är i en internationell jämförelseen unikt sammanhållen skola. I den skola som harbyggts upp av oss i arbetarrörelsen tillsammans medliberaler går elever ur olika samhällsklasser - medolika bakgrunder och religioner - i samma skola, isamma klass.Också barn som lever i olika verkligheter möts iskolan. Det leder till förståelse och acceptans isamhället. Jag tror att vi aldrig kan överskatta viktenav att alla barn och ungdomar får mötas i skolan.Denna sammanhållna skola är en viktig princip, engrundläggande princip, för oss socialdemokrater.Trots detta kan vi se att det finns tecken påsegregering i skolan. Problemet med dennasegregering beror huvudsakligen på att vi har enbostadssegregering i vårt samhälle. Men under denmoderata ledningen i harman också av ideologiska skäl uppmuntrat enutveckling som i vissa avseenden har ökat problemetmed segregering och ojämlikhet.I ett antal kommuner har man infört ett s.k.skolpengssystem. Det har inneburit en lika storprislapp på varje elev. Sedan har man låtit elevernakonkurrera på en fiktiv marknad. Det är alltså enmarknad som i praktiken inte existerar påskolområdet.Det systemet har inte tagit hänsyn till att elever ärolika. Därför har det drabbat de elever som har destörsta behoven hårdast.Det här systemet har i många kommuner lett tillatt har förlorat makten. är det en nyregim som tar över och som håller på att avskaffadetta system och ersätta det med en rättvisarefördelning av pengar.Vi vill att skall underlätta dennaomvandling genom att klart deklarera att pengarnaoch bidragen till skolan skall fördelas utifrån eleversoch skolors olika behov.Jag vill också svara att vi intekommer att återinföra någon centralreglering avpengarnas fördelning till skolan. Kommunerna friheten och klarar av den friheten. Det systemsom moderata kommunpolitiker har infört i vissakommuner har också förlorat stort i de allmännavalen.Vi vill förena valfrihet och rättvisa. Då måstemöjligheten att välja skola - en skola elleren godkänd privat fristående skola - vara en viktig delav denna valfrihet. Det är också viktigt att sådana valsom man gör på skolans område inte tvingas fram avatt den närmaste skolan inte är tillräckligt bra eller avatt privata skolor gynnas på de kommunala skolornasbekostnad.Jag vill inte anklaga den tidigare regeringen för attförsämra den kommunala skolan, men det finnstecken på att det bidragssystem som man införde förfriskolorna har gynnat vissa fristående skolor oförtjäntmycket.Vissa fristående skolor har fått en svår ekonomisksituation. Andra har fått det oförtjänt bra. I de fall dethar skett en överkompensation har det, de facto,försvårat läget för de kommunala skolorna.En huvuduppgift för oss är att utveckla denkommunala skolan så att den blir så bra att elever ochföräldrar väljer den och att de där får möjlighet attvara med och påverka skolans verksamhet och profil.När det gäller de privata, fristående skolorna skallvi komma ihåg att de utgör en mycket liten del av detsamlade skolväsendet. De har dock en stor plats idebatten. Det finns en rad problem förbundna medtillväxten av de fristående skolorna. somprivata, fristående skolor kan verka stimulerande pådet totala skolväsendet finns det också en risk förökad segregering, så att elever inte längre dagligenmöts i skolan över klassgränser och religionsgränser.Detta är ett problem.Den borgerliga regeringen har styrt de ekonomiskabidragen till dessa skolor på ett sätt som varit stelbentoch som i vissa fall inneburit att pengar överförts frånkommunala skolor till privata.