prot · GH09102 · 1994-05-04 00:00:00 — Det kanske ären del av problemet, och det har inte ett dugg medden enskilda arbetsplatsen att göra.Jag kan verifiera att när jag själv hade med sådanahär frågor att göra var inte problemet att det fannsen aktiv vilja att diskriminera kvinnor. Dethandlade inte om det. Däremot var det inte alldelessäkert att kunna övertyga facket alla gånger. Därfinns det också värderingar som inte hör hemma därman talar om jämställdhet.Anf. 19 () replik:Fru talman! Det är just det som detta betänkandehandlar om, hur man till att börja med skallsynliggöra de löneskillnader som finns. Jag tror attmånga, framför allt kvinnor, inte hade en aning omatt löneskillnaderna var så stora. Många företag ärinte heller medvetna om att de lönediskriminerar.Vi har sett exempel på att när företag har analyseratoch gjort arbetsvärderingar, så har de kommit framtill att det har funnits en könsdiskriminering somman är villig att göra någonting åt.Det är därför som vi vill förändrajämställdhetslagen och att JämO skall fåöverinseende även då det har träffatskollektivavtal. Det är helt klart att bådearbetsgivare och arbetstagare i en skön förening haråstadkommit detta med de s.k. mulligamanstilläggen. Men det pågår ju ett stort arbete,och det gäller för företag, myndigheter ochpolitiker att lyfta fram dessa frågor. Debatt är aldrignågonsin onödig. Om man inte hade någon debattskulle dessa frågor över huvud taget intediskuteras. Även diskussionerna hemma vidköksbordet är viktiga.Jag lyssnade till en manlig förhandlare inomLandstingsförbundet, som menade att svenskafolket inte var moget för att kvinnan skulle tjänamer än mannen. Men jag hoppas att deninställningen och att det motstånd som denneförhandlare m.fl. möter skall förändras.De folkpartistiska landstingsråden i länslandsting utmanar facket att försöka att höjakvinnolönerna genom att använda det utrymmesom finns. Även om utrymmet för lönehöjningar ärlitet, finns det alltid metoder som kan användas föratt höja kvinnolönerna.Anf. 20 HANS () replik:Fru talman! Det finns alltid en tendens till attjämställdhetsdebatter, som handlar om någontingså oerhört viktigt som likställighet mellan könen isamhället och kampen mot diskriminering, urartari snuttig partipolitisk polemik. Jag tycker att det ärsynd, därför att det inte stärker saken.Jag har debatterat dessa frågor medfolkpartiets , och vi har ofta varitöverens. Som jag sade i mitt anförande tycker jagatt det också finns positiva inslag i den propositionsom har signerat.Isa sade att var inte medpå noterna 1979. Jag var inte med då. Det är möjligtatt JämO kunde liknas vid en byråkratisk koloss. Såtycker jag att det har fungerat. Det har varit mycketsnömos. Lagstiftningen har varit som ettgummiband. Operativt har den inte åstadkommitnågot, vilket utskottet också konstaterar. Vi kräverskärpningar.Så länge som jag har varit med har jag stridit för attJämO:s befogenheter skall utökas, att området förjämställdhet i annan lagstiftning skall utvidgas ochför en väsentlig skärpning av de tvingande reglernai jämställdhetslagen. har vi kommit en bit påväg, men jag tycker inte att det är tillräckligt. Minafrågor är: Varför kan inte ochregeringen kräva mer och åtminstone ansluta sig tillden fackliga reservationen som fogades tillLöneskillnadsutredningen? Den handlade omhögre krav på kartläggning även för mindre företagnär det gäller analys och branschvisajämförelsemöjligheter.Isa och diskuteradenyss frågan om grunden för löneojämlikheten. Närdet träffades avtal på det kommunalaområdet som innebar kraftigare påslag för kvinnorgenom en kolletivavtalsreglerad låglönesatsning,blev det oerhörda protester från många borgerligapolitiker och från SAF. De oroade sig djupt ochsade att detta var undergången för . Detfinns mycket starka intressen som går emotlönejämlikhet. Ett av de bästa sätten attåstadkomma lönejämlikhet mellan könen är attförstärka de fackliga organisationernas möjligheteratt träffa kollektivavtal som reglerar löner. Denpolitiken för faktiskt inte den här regeringen.I övrigt återstår arbetstidsfrågorna, a-kassefrågorna, förändringen av LAS och dekommunala nedskärningarna som sammantagetsjälvfallet är till mycket stor nackdel för kvinnornaoch deras jämställdhet.Anf. 21 () replik:Fru talman! Det som säger är sant.Jag har aldrig betvivlat att ärmedveten om jämställdhetens betydelse. Att jagnämnde att Västerpartiet inte var med från börjanberodde på att sade attVänsterpartiet väldigt länge hade krävt enförändring. Jag tyckte att det kanske var på sin platsatt påminna om att man inte var med från början.Det var ingen stor fråga i mitt anförande.Jag tycker att det är väldigt viktigt att allaarbetsgivare arbetar med dessa frågor. I mindreföretag har man möjligheter till en större överblickoch kan därför ta upp och föra diskussioner. Enligtnuvarande jämställdhetslag är alla arbetsgivareskyldiga att bedriva ett målinriktatjämställdhetsarbete. Jag tycker att påmånga ställen har gjort ett väldigt gott arbete påsluttampen när det gäller att utjämna lönerna.Jag har tagit del av ett försök som man hargenomfört i där en intresserad manligförhandlare verkligen har åstadkommit en hel del.Till hans förtret var det inte minst många män somkände sig diskriminerade därför att en kvinnakunde få ett relativt bättre löneläge. Det är klart attdet finns jättemycket surdeg på det här området.Men jag tror att man bara genom att förbättra lagenoch diskutera dessa frågor ger råg i ryggen åt mångaav de kvinnor och män som är villiga att förändraden lönediskriminering som förekommer. Vi hartrots allt haft en lag somsäger att det skall vara lika lön för lika arbete, ochsedan något år har vi haft en lag som säger lika lönför likvärdigt arbete. Det finns mängder av olikaarbetsvärderingsmetoder. lösningbehöver inte vara den enda saliggörande.Anf. 22 HANS () replik:Fru talman! Nej, lösning är inte allsden enda saliggörande. Den är emellertid självklarför oss som så starkt hävdarkollektivavtalsprinciper och att man skall regleraförhållandena på arbetsmarknaden så långt möjligtgenom kollektivavtal. Vi stöder alltid den fackligasuveräniteten. Det är att gå mycket långt när vi pådet här området förordar en mer tvingandelagstiftning än vad regeringen gör. Men det gör viför att lagstiftningen skall bli operativ. Det måstehända någonting. Jag är helt överens med IsaHalvarsson när hon säger att många kvinnor ochockså många män är trötta på att höra ''var goddröj'' när det gäller jämställdheten.Förändringsarbetet har pågått i decennier.Det handlar inte om ifall jag är för eller emotjämställdhet. Jag vill påstå att medkraft under ett stort antal år har drivit frågorna omjämställdhet och krävt skärpningar avlagstiftningen. Jag anser att det fortfarande intefinns några goda argument för att inte göralagstiftningen mer tvingande och för att intetillgodose de krav på bättre underlag, jämförelseroch analyser som förs fram i reservationen tillutredningen.Östgötamodellen och genomdrivandet av ensystematisk arbetsvärdering har naturligtvis varittill men för männen. Som jag tidigare sade kommermännen att förlora när dessa rättvisekrav förs framoch drivs igenom. Vi borde ännu tydligare ochkraftfullare föra fram instrumentet könsneutralarbetsvärdering. Det kan ske på många olika sätt,och jag vet att det inte är alldeles enkelt, eftersomjag själv har sysslat med sådant.Jag frågar fortfarande varför inte intresset har varitstörre från sida när det gäller attbegränsa övertidsuttagen, som så starkt drabbarkvinnor, och när det gäller att försvara denkommunala ekonomin, som i själva verket ärgrunden för kvinnors sysselsättning, både självajobben och förutsättningarna för att kunna jobba.Varför ointresset för att driva frågan omarbetstidsförkortning? Varför ointresset nu för attha en uppfattning som leder till stöd fördeltidsarbetande kvinnors förtur, så att de inte skallråka illa ut i a-kasseförslaget?Uppenbara nackdelar har uppkommit till följd avden större arbetsgivarmakten enligt lagen omanställningsskydd och i turordningsfrågor. Vi vetatt det finns mängder av fall på arbetsmarknadendär kvinnor faktiskt diskrimineras.Jag är på det sättet ändå inte nöjd med IsaHalvarssons politiska insats, även om jag både ikammaren och vid andra diskussioner är mycketnöjd med de värderingar som stårför. Men politik är inte bara vilja, det är också attvälja.Anf. 23 () replik:Herr talman! Både i artiklar och i anföranden ochäven när jag har träffat företagsledare har jag oftapåtalat det orimliga i de stora övertidsuttagen, somjag uppfattar måste vara någonting väldigt oklokt iföretagens eget agerande, när de bränner ut sinpersonal. Det innebär att när man kommer in i enhögkonjunktur har man inte lärt upp ny personal,som man har bränt ut den personal manhar, plus att det omfattande övertidsuttaget förmånga människor omöjliggör ett normaltfamiljeliv.Det här gäller inte bara företag utan ocksåkommuner och landsting. Inte minst landstingenhar misshushållat väldigt med många av sinpersonal, när de inte tar in t.ex. sjuksköterskor ochundersköterskor utan i stället låter den personal dehar arbeta övertid.Det är sant att jag egentligen aldrig har varitförtjust i sex timmars arbetsdag för alla. Vad jagmenar är viktigt är att ha en flexibel arbetstid, attvi har möjlighet att gå ner men naturligtvis dåfår lov att ta det ansvaret på oss själva att vi ocksåfår gå ner i lön. Jag ser väldigt mycket till det rentekonomiska. Vi är tvungna att ha pengar till attbetala saker och ting med.Frågan om deltidarna är egentligen väldigtkomplicerad. Det är många kvinnor som sökerdeltid och som vill ha deltid just när de har småbarn. Det inrättades också en massadeltidsarbeten, som sedan var till förfång. Närbarnen växte upp och man ville öka sin arbetstid,fanns det i stället massor av deltider som för flerakvinnor tillsammans bildade heltid.Jag har aldrig riktigt förstått talet om att det skallvara förtur för dem som har deltid att få ettheltidsarbete. Man har ju möjlighet att söka deheltidsarbeten som finns, men det återstår ändå ettdeltidsarbete, så att säga. Problemet meddeltidsarbeten kommer vi inte till rätta med på detsättet.Slutligen vill jag bara kommentera vad som sagtsom att kvinnor skulle ha haft svårt att göra siggällande i Pensionsberedningen. Det fanns ju dären majoritet av kvinnor, starka kvinnor som BarbroWesterholm och t.ex. Så deninvändningen ger jag inte mycket för.Anf. 24 ():Herr talman! Relationer skapas i det civilasamhället. Staten har trots allt ett begränsatinflytande. Attitydbildning grundar sig på enmängd olika faktorer. Samspelet mellan könen ochrelationerna avgörs, som väl är, inte i första handgenom statliga ingrepp.Staten är här en aktör bland många.Attitydbildningen kan givetvis influeras av statenshållning. Därför stöder vi också detta betänkande,där staten på olika sätt markerar sin inställning ochförsöker bevaka och stimulera till ett jämställtförhållningssätt.Målet är att var och en, kvinna som man, fritt skallkunna forma sitt liv. Men vi skall inte glömma hurberoende vi är av varandra i olika sammanhang.Total frihet -- finns det? Frågan är om den ens äreftersträvansvärd, om det är något slagsnarcissistiskt beteende vi har som mål.Nej, problemet är att åstadkomma så mycken frihetför den enskilde som vi kan inom den ram avberoende som samhälle, familj, föräldraskap,kärleksförhållanden, vänner m.m. utgör. Tillvaronär inte svart, inte vit, inte enkel. Men den är olikaför oss alla.Dagens datum, , dagen dåEuropaparlamentet röstar om det skall accepteraSverige som medlem i den Europeiska unionen, ären milstolpe i vår senfärdiga resa mot en europeiskgemenskap. Därmed blir det också ett etappmål påvägen mot de nya möjligheter på arbetsmarknadensom kommer att öppna sig för oss, för kvinnor såvälsom för män, möjligheter som kvinnor tar till varamycket bättre än män.Ca 60 % av de studerande i de olikautbytesprogrammen för studenter -- ,Comett osv. -- är kvinnor. Männen kommer härbara upp till . Vi skall inte gråta blod överatt allt inte är fördelat enligt 50/50,tvärtom! Det finns skäl att inte låsa sig vid 50-procentsnivån i alla sammanhang och därmedförhindra för kvinnor att ta tillbaka mark påområden där de nu kommer med full fart, som närdet gäller att studera och ta jobb över gränser.Genom att kvinnor bl.a. på det här sättet fångarmöjligheterna kommer de också att kunna ta tillvara de chanser erbjuder och än merkommer att erbjuda. Inte minst kan man anta attdet kommer att ske en utveckling inom privatsektor, något som uppenbarligen ävenSocialdemokraterna anar, när de i sinajämställdhetsmotioner vill få fram fler företagare.Det är något vi välkomnar avblockeringar i detta avseende.Därför har fått resurser att stimulera framkvinnligt företagande, men även de nu föreslagnalänsexperterna torde ha möjligheter att bidra tillökat kvinnligt företagande, vilket sannolikt mer änmånga andra åtgärder skulle öka jämställdheten.Det räcker med att bara gå till , så kanman se vad det kvinnliga företagandet faktisktbetyder för kvinnans ställning. Därtill tyckskvinnorna där ha lyckats finna ett något bättremodus i dilemmat att förena familj ochjobb, i den mån denna stressfaktor nu påverkarlivslängden. Det lär ju vara så mer än man tidigarehar trott. I varje fall lever de franska kvinnornalängre än de svenska, vad det nu kan bero på.Vänstern har däremot ännu inte kommit till sammainsikt som övriga om värdet av kvinnligtföretagande utan tycks fortfarande haföreställningen att ett utanför EU skallutgöra något slags segregerad arbetsmarknad förkvinnor i offentlig sektor. Denna modell skullesedan vara basen för en stark ekonomi. Hurfinansieringen skall gå till tycks vara mer oklart.Kopplingen kvinnlig förvärvsfrekvens och offentligsektor är dessutom inte korrekt. Det finns starkarefaktorer i fråga om kvinnors förvärvsarbete än omarbetet sker i offentlig sektor, enligt senareforskning.Vänstern skiljer sig påtagligt från bedömningen ibetänkandet ''EG, kvinnorna och välfärden'', , i ställningstagandet vadavser jämställdhet. Utredningen ser EU-medlemskapet som den bästa vägen. Här finns detanledning påpeka att frågan omkvinnorepresentation i EU-sammanhanguppmärksammats av regeringen, som uppdragit åtdepartementen att redovisa hur man åstadkommerjämn fördelning när det gäller Sverigesrepresentation i berörda EU-organ.Det är viktigt för att visa upp kvinnor i EU-arbetet, så att andra kvinnor känner identifikationi frågan men också känner att det framtida EU-samarbetet kommer att få relevans för dem. Detfolkliga förtroendet, som är så viktigt i EU-frågan,påverkas givetvis av om man ser eller antar att defrågor man uppfattar som viktiga också finns medpå menyn. Sannolikheten för att en bred känslaskapas i det avseendet är större om könen finnsnågorlunda jämnt representerade.Här finns också anledning för att tamarknad. Vi förväntas komma med duktigakvinnor som skall flytta fram kvinnors positioner,och då skall vi göra det. Annars skulle den svenskajämställdheten verkligen missa ett utmärkt tillfälleatt breda ut sig över större delar av karta.Samtidigt skall vi använda EU:s lagstiftning till attflytta fram positionerna i vill förhindra att manmed kollektivavtalens hjälp desavouerarutvecklingen mot ökad jämställdhet. Detta ärenligt vår uppfattning riktigt. Om vi skall ha enJämO skall hon också ha möjlighet att upprätthållatillsynen. Detta är en moderatuppfattning som vitidigare har framfört såväl i kommittémotion som ienskild motion. Den enighet som föreligger pådenna punkt finner vi glädjande.Vi har även tidigare velat föra över resurser för attge JämO praktiska möjligheter att utföra sitt arbetemed ökad tillsyn.Facket har redan bevisat att man inte är bäst på attbedriva jämställdhet, men även arbetsgivarna harvisat viss senfärdighet. Det är att beklaga ochsannolikt att hänföra till att män ser män. Hadeenskilda duktiga kvinnor fått bättre möjlighet attavancera hade dessa exempel sannolikt någotdämpat den iver till kollektiv jämställdhet som nuuppstått på sina håll och som kan få besvärligaekonomiska konsekvenser om löneutvecklingeninte skulle gå hand i hand medproduktivitetsutvecklingen.Det gäller att inte förfuska instrumentetarbetsvärdering och skapa stora negativaekonomiska effekter. Det skulle leda till lägre lönför alla -- även kvinnor. Statligt reglerad lönepolitikär ingenting att stå efter. Arbetsvärdering är inte enmetod att genomföra socialistisk politik som varitsvår att genomföra på andra vägar.Arbetsgivarna har vaknat upp, även påtoppnivå, och är på jakt efter duktiga kvinnor tillföretagsstyrelserna. Det är bra. Det behövskvinnliga bedömningar även på topposition isamhället. Lyckas vi inte skapa ett samhälle därbåde manliga och kvinnliga värderingar kommertill uttryck på olika samhällsområden -- iföretagsvärld eller offentlig värld och på olikanivåer -- kommer vi inte att kunna skapa ettharmoniskt samhälle. Men det är svårare än så. Detgäller att uppskatta varandras olikheter ochvärdera dem positivt.Ty om kvinnor skall bli som män för att nåframgång i yrkeslivet kommer världen knappast attgå framåt -- inte heller om männen skall bli somkvinnor. Män är bättre på att vara män och kvinnorpå att vara kvinnor. Låt oss respektera båda könenoch öka kunskaperna om skillnaderna, sekompetens och fördelar och ta dem till vara!Vi måste helt enkelt lyckas skapa en värld där allahar en roll utan att vara lika, där människovärdeoch möjligheter är desamma och kan nyttjas efterindividuella önskemål. Vi är inte lika, vare sig deolika könen eller inom könen. Olika sortersmänniskor måste känna att de har en plats i vårtsamhälle. Det är nödvändigt att öka vår acceptansför olika kulturer, för olika sätt att vara och förolika människor och inse att det är en tillgång församhället att alla inte är lika.Processen att i allt högre grad acceptera, inlemmaoch ibland anamma det som är annorlunda går intebara ut över skillnaderna mellan könen, utan harstörre dimensioner än så. Ett samhälle som inteaccepterar olika sätt att leva, arbeta, ordnabarnomsorg, arbetstider osv. är inte ett alldeles frittsamhälle. Vi behöver ett samhälle där varje individinom de beroenderamar som trots allt finns harmöjlighet att finna det liv som stämmer bäst för denenskilde.Till skulle jag vilja säga attdet mest jämställda förslag som har lagts fram ipensionssammanhang faktiskt har lagts fram avdenna regering, nämligen förslaget att man skall harätt att dela pensionerna i familjen. Det är ettförslag som t.o.m. borde tilltala Vänstern. Det kanfaktiskt leda till exakt samma pension för man ochkvinna.Med dagens jämställdhetsbetänkande ligger vilångt framme. Det kommer att ge verktygatt visa framfötterna i Europasamarbetet, samtidigtsom de jämställdhetsfrågor som aktualiseras ibetänkandet ligger väl i linje med det som sker ivåra nordiska grannländer.Därmed, herr talman, yrkar jag bifall tillhemställan i AU17.Anf. 25 HANS () replik:Herr talman! Jag vill bara mycket kortfattat säga attvi skall diskutera pensionsförslaget framöver. Dendiskussionen tar jag inte nu.Vänsterpartiet stöder faktiskt småföretagsamhet.Vänsterpartiet har varit mycket positivt tillsärskilda satsningar på kvinnlig småföretagsamhet.Vi har varit särskilt positiva till regionalpolitikensomvandling därvidlag att man kan ha ettunderifrånperspektiv och satsa påkvinnokraftcentrum. Vi har inte upplevt attentusiasmen har varit så stor från det moderatahållet.Däremot har vi varit negativa till att omvandla denkommunala omsorgen till privat verksamhet. Jagtycker att det vilar ett drag av cynism ochperspektivlöshet över . Jag tycker också att det är viktigt att vi harkvinnliga chefer; det har jag sagt i mitt anförande.Men låt inte hela perspektivet fokuseras påchefskapet och chefernas livsform!Det är faktiskt så att många människor upplever enoerhörd ofrihet . Det är inte minstarbetslösheten som slår, men det finns ocksåmycket stora ekonomiska bekymmer. Följderna avnedskärningarna i kommuner och landstingdrabbar åldringsvård, barnomsorg och annat.När det gäller föräldraledigheten har jag upplevt är mycket negativ till kvotering frånmoderaternas sida. Kvotering är för oss helt enkeltett sätt att skapa styrmedel så att fördelningen blirmer jämlik. Det finns inga hot, och det finns ingahinder för pappor respektive mammor att utnyttjadetta. Det är bara så att man får acceptera vadsamhället anser vara rimligt när man tar emotekonomiska bidrag.Charlotte sade att man skall ökaacceptansen och pluralismen. Vi brukar vara fördet. Vi är starkt för det när det gällerkulturskillnader som uppkommer i samband medinvandrarpolitiken och invandringen till . Viär för ett pluralistiskt samhälle. Vi är för storacceptans och stor frihet, men det kräver ettsamhällsengagemang som försvarar människor sombehöver stöd. Där är på andra sidan inästan varje fråga. Jag har knappast upplevt att detmoderata partiet har drivit jämställdhetsfrågorna.Däremot brukar hållamångordiga och allmänna anföranden inte minstkring Europa.Anf. 26 () replik:Herr talman! Förtroendet för närdet gäller att satsa på företagande är inte så däralldeles starkt. Det räcker med att se tillbaka på vadVänstern har stått för historiskt, att se tillVänsterpartiets systerpartier på andra håll eller attläsa betänkandet på s. 82. Där kan man se hurVänstern som vanligt håller fram just en offentligarbetsmarknad för kvinnor som den viktigapunkten.Vi moderater ser kvotering som en nedvärderandemetod att betrakta kvinnors kompetens. Vi tror attdet är helt fel väg att gå. Det kommer med allsannolikhet att missgynna kvinnor på lång sikt. Detär alldeles uppenbart att kvinnorna klarar sig brautan kvotering. Vi ser det i vårt parti. Man ser detäven på andra håll i samhället. Självfallet kan viinte vända uppochned på samhället över ,men utvecklingen visar ju tydligt att kvinnorna ärpå frammarsch. I vårt parti går det alldeles utmärktmed provval och normala metoder där var och enkämpar med samma möjligheter på sammamarknad. Jag är helt övertygad om att det kommeratt fungera i samhället också. Kvinnorna villmycket hellre ha det så än att gå vägen viakvotering.Anf. 27 HANS () replik:Herr talman! Jag tror inte att den moderatatrovärdigheten är så stor bland kvinnor som slåssför jämställdhet. Jag tror heller inte att den ärsärskilt stor bland de miljoner löntagare varsfackliga organisationer ständigt hotas av moderatpolitik. Jag tror heller inte att den är så särskilt storbland de många människor som är beroende avomsorg, vård och utbildning i kommun- ochlandstingsregi.Jag tror heller inte att den är särskilt stor bland deinsiktsfulla när det gäller jämställdhetslagstiftning.Moderaterna har inte varit pådrivande i de frågorsom ligger bakom tillkomsten av den härpropositionen.Ett exempel är kvotering av föräldraförsäkringen.Såvitt jag förstått bekämpas det från moderat sidaoch betraktas som någonting nästan löjligt, ochman har hånat för den saken.Den rad av förslag som ställer sigbakom om att avreglera på arbetsmarknaden, attförsvaga kollektivavtalens ställning, att hamarknadsmässig chefslönesättning, att införavårdnadsbidrag och att gynna pigavdragen går isamma riktning.EU-frågan är en mer komplicerad fråga. Delar avden Europapolitik som vi redan har genom handlar om en friare arbetsmarknad ochdelaktighet i utbildningsprogram. Det ställer allaupp på, och det tycker vi är bra.Men titta på gubbmaffian i , och titta, medavseende på ekonomin, på vilka besparingar somskall göras för att finansiera medlemsavgiften! CarlBildt brukar säga att sådant är finansierat inombudgeten. Det är nästan skrattretande för den somhar någon uppfattning om finanser.Anf. 28 () replik:Herr talman! Att påstå att inte skullestå bakom denna proposition är verkligen att varaute i det blå. Vi har för det förstastatsministerposten. För det andra kan vi refereratill denna kammare, till tidigare moderatakommittémotioner, där vi har begärt att JämO skallfå tillsyn över hela arbetsmarknaden och merresurser för att kunna klara detta.