prot · GH09119 · 1994-06-07 00:00:00 — Det får bli kyrkornasegen sak att ta initiativet om en särskildvigselordning skall införas eller om man i stället villha ett komplement till registreringsförfarandet iform av något slags välsignelseakt.Jag skulle vilja säga några ord med anledning av attdet påstås att kristenheten skulle vara entydigtemot en lagstiftning i denna fråga. Man har bl.a.hänvisat till ärkebiskopen, som ju i stället haruttalat sig för en lag om hushållsgemenskap.I det sammanhanget är det värt att notera att haninte har alla biskoparna med sig, vilket han ocksåpåtalar i sin skrivning. Ärkebiskopen säger att hansamtidigt har pekat på att man inom kyrkan medsamma grundhållning kan komma fram tillståndpunkter som helt eller delvis skiljer sig åt. Detgäller också för biskopskollegiet; alla biskoparkommer inte till samma slutsats i samtliga frågorsom behandlas i mitt yttrande.Ärkebiskopen för också ett ganska intressantresonemang där han berör andra frågor som varitföremål för ställningstaganden underårhundradens, för att inte tala om årtusendens,lopp: slaveriet, kvinnans ställning, dödsstraffet.När ville avskaffa dödsstraffet var hansfrämsta motståndare prästerna, som hänvisade tillGuds ord. , menar ärkebiskopen, är det välknappast någon som vill försvara dödsstraffetgenom att hänvisa till Bibeln.Vidare säger ärkebiskopen att det finns åtskilligasaker som man även som har anledning attta ställning till men som inte kan ha någonerfarenhet av. kunde inte ta ställning varesig till artificiell insemination eller kärnkraftsavfall.Fru talman! Jag är övertygad om att det ärnödvändigt att stifta den lag som har föreslagits.Eftersom tiden är långt gången skall jag inteförlänga debatten ytterligare.Det finns dock några argument som har förts framsom jag finner mycket egendomliga, bl.a. att lagenskulle innebära ett hot mot vår kultur, ge felaktigasignaler och på något underligt sätt påverkaheterosexuella att bli homosexuella. Men detkanske mest egendomliga argumentet är att dettaberör så få.Jag tycker att bl.a. har svarat påett alldels utomordentligt sätt, så i det fallethänvisar jag till vad hon sade för några timmarsedan.Argumentet att lagstiftningen skulle gälla så fåtycker jag är mycket egendomligt. Det finnsåtskilliga lagar som bara berör ett fåtal personer. Vihar ju för övrigt, fru talman, haft ensuccessionsordning i grundlagen ända sedan börjanpå som bara berör en enda familj.(Applåder)Anf. 81 ()replik:Fru talman! Jag skulle vilja bemöta några punkter.I avslutningen av sitt anförande nämnde han attdetta har en normativ effekt för hela samhället. Jagkan ge ett ganska gott exempel. När skullebestämma sig för en sambolag var vi inom kdstveksamma. Men då fick vi höra att det inte harnågon normativ effekt på samhället att stifta ensambolag; det var helt okej.Nu talar man om att man vill ha en lag ompartnerskap på grund av att den har en normativeffekt, vilket också vi menar att den har. Men manändrar alltså sin argumentation från fall till fall. Jagvill fråga hur det här kan gå till.När det gäller barn och adoption blir min fråga tillTorgny : Blir det likadant med den fråganför och somdet måhända har blivit med den mening som jagläste upp tidigare och som ävenSocialdemokraterna stod ? I densades att äktenskapet mellan man och kvinna är ettgrundmurat fundament i vårt svenska samhälle.Men tydligen ställer inte Socialdemokraterna upppå detta efteråt.Jag vill också påminna om att majoriteten iPartnerskapskommittén faktiskt öppnade förvinklingen att man skulle se frågan om adoption avbarn i ett vidare perspektiv. Det finns ju ett antalförespråkare för partnerskap som helt öppet talarom att adoption av barn blir nästa steg.Min fråga till är: Kan vi lita på attTorgny och inte ocksåpå denna punkt ändrar åsikt när det passar?Anf. 82 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är mycket intressantatt tar upp sambolagen. Det vartydligen , alltså 1987, denna laggenomfördes. Men det är inte så att antaletsamboförhållanden har ökat i så enormt hög grad.Jag råkade prästvigas 1967 och har vigt ettbetydande antal personer. Dessutom är jagintresserad av statistik och råkar komma ihåg attdet var just som antalet äktenskap i vårtland började minska. De minskade under ca 20 årmycket kraftigt. Samboförhållanden började alltsåförekomma ganska långt innan den nuvarandesambolagstiftningen kom till.Jag kommer väl ihåg den debatt som fördes omsambolagstiftning. Ett enligt min mening starktargument för lagen var att man på ett praktiskt sättville försöka lösa frågor som gällde människor somlevde i samboförhållanden. Somliga av dem råkadefaktiskt ganska illa ut. Därför såg jag lagen som fördel. Men samboförhållanden fanns alltsåinnan lagen kom till.När det gäller barn och adoption är minövertygelse -- utifrån den kunskap som jag har -- att homosexuella inte skall kunna adoptera.Jag kommer dock att lämna om någradagar och kan naturligtvis inte tala för vadSocialdemokraterna kommer att göra i framtiden.Men jag har uppfattat det som att detta är denståndpunkt som det socialdemokratiska partietintar. I övrigt ber jag att frågaMaj-Lis Lööw eller någon annan som representerarutskottet.Anf. 83 ()replik:Herr talman! Det var i första hand inte för attantalet sambor skulle ha ökat eller minskat som jaggjorde denna jämförelse, men kanske uttryckte jagmig oklart. Det var mest med anledning av attargumentet här och för att lagstifta ompartnerskap är att det skulle ha en så normativeffekt på samhället att denna grupp plötsligt inteskulle diskrimineras längre. Det var i det avseendetsom jag tog upp jämförelsen med sambolagen.Frågan om adoption av barn skall tillåtas eller inteär litet oroväckande, och uppenbarligen finns detolika åsikter om detta. Men barn behöver ju enmamma och en pappa, och det kommer de att göraäven . Det är angeläget att dessa många,oerhört viktiga saker inte kan ändras till år.Anf. 84 () replik:Herr talman! Jag är också övertygad om att det ärav mycket stort värde att ha både en mamma ochen pappa. Tyvärr är ser verkligheten inte alltid utså. Det finns oerhört många barn som endast har enförälder.I övrigt vill jag bara hänvisa till det jag sade förutom att det är min övertygelse att det inte är rimligtatt homosexuella skall kunna få adoptera barn.Jag är inte lika övertygad som omden normativa effekten. Jag har tyckt att det varitmycket intressant med de många samtal som jag harhaft . Människor har ringt mig ochvarit övertygade om att det är fel att införa en sådanhär lag. Då har jag brukat säga, när jag har haft tidatt prata med dem: Känner du någon homosexuell?Har du talat med någon homosexuell? Då är detvanliga svaret att det gör man inte. Man plockarfram något bibelcitat här eller bibelcitat där. Ärman litet smartare hänvisar man till någontingannat. Men i grunden ligger en slags värdering sominnebär någon form av nedvärdering av människorsom har en annan sexuell läggning än man själv har.Anf. 85 ():Herr talman! Homosexuella har alltid varit enbespottad grupp i samhället. Allt från avrättningaroch tortyr till diskriminering har förekommitgenom tiderna. Här i försvannsjukdomsstämpeln för bara sedan.Trots förföljelserna har homosexuella alltid funnits,så också . Runt omkring oss finns detmänniskor vars kärlek förnekas och bespottas. Detär om de här människorna debatten handlar. Denhandlar inte om lagparagrafer, utredningar ellermotionsrätt. Den handlar om människor,människor som äntligen ges en möjlighet att visaomvärlden att deras kärlek är lika mycket värd ochbetyder lika mycket som den heterosexuellakärleken. Ytterst handlar det om människors likavärde.Dagens debatt handlar också om trygghet. För osssom är gifta eller samboende är trygghetensjälvklar. Vi vet att våra anhöriga kan leva tryggtäven om vi själva skulle dö. Vid en eventuellskilsmässa får vi dela lika på tillgångarna. Den härtryggheten har inte homosexuella. En person varssambo dör kan tvingas lämna lägenheten, trots atthan eller hon har bott där . Dessutom fårgemensamma ägodelar lämnas om kvitto på demsaknas.Homosexuella kan heller inte teckna försäkringarför sin sambo. Det är orimligt och visar att dagenslagstiftning diskriminerar homosexuella.Partnerskap för homosexuella kan råda bot på depraktiska orättvisor som finns.Självfallet spelar partnerskapet också en viktig rollför normerna i samhället. Med den härlagstiftningen säger staten att homosexualitet inteär något klandervärt.I en debatt om skolfrågor sade jag attjag trodde att fördomarna mot homosexuellaminskat. är jag inte så säker längre. har jag fått många brev i frågan,från både sådana som är positiva och sådana som ärnegativa till partnerskap. Gemensamt för denegativa är en stark rädsla, men också fördomar.Breven inleds ofta med någon fras om att man intebör lägga sig i hur andra människor lever sina liv,för att sedan övergå i långa stycken medfördömanden av homosexuella. Den toleranta synsom inleder breven sveps snabbt i väg av fördomaroch ibland av rent hat.Tidningen tillhör de mest hatiska och öppetfientliga mot allt vad homosexualitet heter.Häromveckan sjönk tidningen så djupt att denjämförde sexuella övergrepp mot barn och incestmed partnerskap för homosexuella. Det är intebara en oförskämdhet mot de homosexuella, utanframför allt en oerhörd förolämpning mot alla debarn som utsätts för sexuella övergrepp.Övertonerna i den här debatten har gjort migalltmer övertygad om att det är rätt att rösta ja tillpartnerskap.Holger bad oss i inledningen avdebatten att noga överväga vårt ställningstagande.Det har jag verkligen gjort. har jagaktivt arbetat för partnerskap, både inomFolkpartiet här i och genomargumentation i medierna. har jagblivit alltmer övertygad. De hatiska breven ochtelefonsamtalen har alltså haft motsatt effekt.Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag.Anf. 86 ():Herr talman! Tiden rinner undan, så jag skall fattamig mycket kort. Jag vill först understryka att jagtill fullo instämmer i de anföranden som ElisabethPersson, , , IngelaMårtensson m.fl. har framfört, där en rad av deviktiga principiella synpunkter som finns i det härärendet för att fatta beslut om partnerskapredan påtalats.Det jag vill lyfta fram är några ytterligare aspekterpå det kristna budskapet. I den här debatten harBibeln tagits till intäkt för att gåemot en partnerskapslag. hartidigare berört den frågan och även visat på att detinom kyrkan finns mycket olika uppfattningar omden här saken.Det jag vill lägga till, där jag såsom blir rättskrämd, är hur av många av dem sombekämpar det här förslaget används som ett slagträ.Vi kan hitta citat i som klarttalar emot homosexualitet och fördömer detta.Men vi kan också hitta många citat som talar omkärleken till nästan och att kärleken står över allt.Jag tror att vi skall akta oss för att användabibelcitat till att slå varandra i huvudet med.Jag skulle också vilja ta upp den fråga som HolgerGustafsson och flera andra -- de som har reserveratsig i det här ärendet -- har varit inne på, nämligenatt det är av formella skäl man inte vill ta ställningtill ett lagförslag . Jag menar att det inte kanvara annat än svepskäl, eftersom det är myckettydligt att man från det hållet inte har sagt att mani dag är villig att fatta ett principbeslut i frågan föratt därefter låta regeringen och en ny riksdagåterkomma med frågan. Om skälen var formellaborde man självklart ha gjort det.Jag vill till slut ta upp ytterligare en fråga i det härärendet. Det gäller frågan om valfrihet. Vi somväljer att leva i ett heterosexuellt förhållande harmöjlighet att välja. Vi kan välja att gifta oss, ochvi kan välja att leva tillsammans utan äktenskapetshelgd. Men av dem som i alla andra sammanhangtalar om hur viktigt det är med normer i samhälletförnekas homosexuella att registrera sig, attordna sina förhållanden. Jag har mycket svårt attförstå varför man kan tala om valfrihet i en radandra sammanhang, men att det på det här områdetinte skall finnas valfrihet. Det tycker jag är ettannat starkt argument som inte har kommit fram iden här debatten.Därmed, herr talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan och även tillmeningsyttringen av . 87 ():Herr talman! Jag vill börja med att till FredrikReinfeldt säga att jag tycker att hans inlägg idebatten var mycket bra. Tack för det.Med våra hjärtan skall vi sätta reglerna, sjungersångaren i en av sina sånger. Medvåra hjärtan skall vi också fatta politiska beslut.Frågan om registrerat partnerskap, som videbatterar här , är för mig och för många andraen viktig fråga. Den är viktig därför att den handlarom människors förutsättningar att leva ett värdigtoch respekterat liv.Jag har vuxit upp inom arbetarrörelsen i etttraditionellt brukssamhälle. Jag har också vuxit uppi ett hem med en och aktiv mamma. Minaföräldrar har precis som så många andra föräldrartill stor del format min syn på människan och minavärderingar. Jag har känt den sociala kontrollen,intresset för vad som händer på bruket. Jag har hörtdiskussionerna bakom gardinerna när något nytteller ovant har visat sig. Jag vet vilken generositetdet finns bland människorna där, vilken ödmjukinställning till livet som många bär på, glädjen överatt få leva och dela vardagen med någon. Jag vetockså vilka fördomar som växer bakom rädsla ochokunskap.Som politiker ser jag det inte som min uppgift attblåsa under och legitimera fördomar, utan att sebakom dem, förklara och komma med andrainfallsvinklar. Det finns en intolerans mot dehomosexuella i vårt samhälle. Delar av denargumentation som har använts i denna debattlegitimerar den intoleransen. Då accepterar vi denhets mot en minoritet som det faktiskt är fråga om,precis som det har hetsats mot flyktingar ochhandikappade i andra frågor. Jag ställer inte upp pådet.Den konservativa och föråldrade syn påhomosexualiteten som jag tycker att kdsrepresenterar är något som jag för alltid villförpassa till historiens vindskammare. Den är en nytid , en upplyst och öppen tid, som förutsätterverkliga och upplysta beslut.Vi vet att det runt om i vårt land bland kvinnor ochmän från olika yrkesgrupper finns flera åsikter omförslaget. Vi vet också att en stor majoritet avfolket tiger och samtycker. Alla har inte lust attengagera sig i frågan. De tycker inte att det berördem.Som ung i denna riksdag vill jag också säga attreaktionerna kring förslaget till viss del är engenerationsfråga. Det är fler medelålders och äldresom har upprörts än yngre människor. Många ungatycker inte att detta är något konstigt. Varför skallinte var och en själv få välja vilket liv man vill leva,om det nu är så att någon av oss väljer den vi blirkär i?Vi vet att det inte handlar om hokus pokus dåmänniskor är homosexuella. Det är inte sjuka elleronda människor som blir homosexuella. Det är intenågot man kan sluta att vara helt apropå, och det ärinte något som man kan frälsas ifrån. Det är vanligtfolk som finns runt omkring oss. Det är kompisar,som , som vi tycker om och som viinte vill försvåra livet för.Ingen av oss kan säga oss representera vare sigsanningen eller hela folket. handlar det omvad vi själva tycker och om vi själva är beredda attlåta andra leva sitt liv som de vill leva det. För mighandlar den här frågan om jämlikhet. För mig ärmöjligheten till ett registrerat partnerskap ensjälvklarhet i ett demokratiskt samhälle.Vi vet att homosexualiteten finns. Det är inte någotsom smittar, utan det är ett sätt att leva. Min uppgiftsom politisk företrädare är inte att försvåra förmänniskor att leva sina liv lyckligt, utan tvärtom attunderlätta för det goda livet.Vi behöver ett öppnare och mjukare samhälle. Inteett samhälle som reglerar känslor och värderar livutifrån egna begrepp om vad som är moraliskt rättoch etiskt riktigt. Vi behöver mer förståelse förvarandra, inte mindre.Ett införande av en lag om registrerat partnerskapinnebär inte slutet på vare sig heterosexualiteteneller det traditionella äktenskapet. Det kan aldrigbli fallet. Att vi inför denna lag kommer inte attlocka fler människor att bli homosexuella.Förhoppningsvis får vi fler som vågar visa att de ärhomosexuella, vågar stå för det och teckna dettaavtal. Men det är en annan sak.Genom att införa lagen om registrerat partnerskapvisar vi att samhället accepterar detta sätt att leva.Men fortfarande finns så många fördomar kringhomosexualiteten att ingen för skojs skull väljer detsättet att leva, om man inte vill jäklas tillräckligtmycket med sig själv. Det är modiga och starkamänniskor som vågar leva litet udda och bryta motmajoriteten.Ju fler fördomar som finns, desto modigare,starkare och stoltare måste människor varagentemot kompisar, familjen, arbetskamraterna,men också gentemot övriga samhället. är detdags för oss att fatta ett lika modigt politiskt beslutoch sätta oss över de fördomar som vi vet finns.Alla vi som skall rösta: Rösta inte emot dettalagförslag på grund av egna fördomar, skepsis ellerrädsla för att det är något fel eller något konstigt!Det blir så konstigt som vi gör det till. Dehomosexuella finns här liksom vi alla andra.Försvåra och mörklägg inte deras liv genom attskjuta upp beslutet! Låt dem stå för det liv de självaväljer att leva. Låt dem bara få sjysta möjlighetertill det.Herr talman! Detta är inte något stort steg förmänskligheten i stort. Det handlar om en minoritet,och det kommer alltid att vara en minoritet. Mendet är ett viktigt beslut för den minoriteten. Låt denfå detta beslut , och säg ja till utskottetsförslag!Anf. 88 ()replik:Herr talman! Jag vill så vänligt som möjligt försökaatt rätta till de felaktigheter som jag tycker attUlrika sade. Min första fråga till UlricaMessing är: På vilket sätt har vi kristdemokrater hetsat mot homosexuella? Jag vill ha någotkonkret exempel på det.Jag har bett om respekt för vår åsikt, och jag harsagt att jag respekterar andras åsikter. Denteologiska diskussionen har inte heller den förts avoss kristdemokrater. Vi brukar försöka skilja pådetta. Det är andra företrädare i debatten somhar fört den och tagit lösryckta meningar.Man har också generellt anklagat tidningar, inteminst tidningen . Jag tycker att man bör varanyanserad när man företräder en linje som vill harespekt, förståelse och medkänsla och integeneralisera så grovt som jag tycker att UlricaMessing gjorde.När det gäller diskriminering av homosexuella harjag och vi kristdemokrater sagt att vimåste med all kraft motarbeta detta. Men att tro gör det genom en partnerskapslag är attförenkla problemet.Jag tror att detta handlar om respekt för varandra,för varandras olikheter och det vi i skolan kan lärabarn. Det är vad etik i skolan handlar om,att respektera varandra utifrån vad vi är. Dethandlar om att informera och att ha en mjukframtoning i debatten, så att man inte hetsar uppden. Då är risken för diskriminering betydligtstörre.En annan sak är att se till att nuvarande lagstiftningföljs så mycket det bara är möjligt, osv. Men härverkar det som att flera företrädare menar, att omman säger nej till partnerskap diskriminerar manhomosexuella. Detta är fel.Anf. 89 () replik:Herr talman! Jag är inte så säker på att ChatrinePålsson har rätt i det hon säger i sin slutkläm. OmChatrine precis som jag anser att det är felatt diskriminera människor undrar jag varförChatrine inte kan tänka sig att ge dehomosexuella -- som i och för sig är en minoritet,men en viktig minoritet -- samma rättighter som visom är majoritet har. Det är för mig ett sätt attdiskriminera människor.Chatrine undrar också när jag ansett attkds-företrädare har hetsat mot homosexuella. Jagkan ta exemplet när själv var iBollnäs , och då jag deltog i och lyssnade pådebatten. Jag tyckte att och andraföreträdare för det kristdemokratiska partiet påmånga områden i hög grad hetsade mångamänniskor som var där.Det resulterade också, och det vill jag ha sagt idenna kammare, att lokala kds-företrädarehoppade av sitt parti, därför att de inte ställde upppå den linje som kom fram i den debatten.Anf. 90 ()replik:Herr talman! Jag skall börja med det sista. De harvarit mycket diskussion om debatten i . Detjag frågade om vad hon hört i dennakammare . Det jag undrade var på vilket sättvi kristdemokrater -- nämligen HolgerGustafsson, jag och -- har hetsat.Beträffande tanken om att det inte skall vara ettpartnerskap har vi velat diskutera möjligheter. Vivill att regeringen skall utredahushållsgemenskaper, som man skall kunna ansökafrivilligt. Där skulle också homosexuellainkluderas.Sedan vill jag påminna om att vilagstiftare inte bedömer och värderar känslor. Vihar en lagstiftning där äktenskapet mellan man ochkvinna är ett fundament -- och det är det först ochfrämst för barnens skull.Anf. 91 () replik:Herr talman! Jag måste säga till det inte är någon skillnad för mig om man hetsarfolk i denna kammare eller på torget i . Sompolitisk företrädare har jag de åsikter jag har. Debör man stå för både internt och externt. Det bordekanske tänka på.Jag tycker att förslaget om hushållsgemenskap i ochför sig är ett förslag som vi kan titta på. Det ärmöjligt att det skulle underlätta för kusiner,klasskamrater osv. att få teckna ett avtal omhushållsgemenskap. Men detta är två olika saker.Förslaget om registrerat partnerskap, som vi skallrösta om , har lagts fram med kärleken somutgångspunkt, dvs. att två människor av sammakön älskar varandra och har valt att leva ihop. Detär inte framlagt bara för att lösa praktiska frågor.Detta är två olika saker. Jag är beredd att ävendiskutera hushållsgemenskapen, men det är enannan fråga, . 92 ():Herr talman! Jag vill börja medatt bemöta som tyvärr inte är kvarhär längre. Han sade tidigare attdenna fråga inte är en generationsfråga. Jag skullevilja säga att han har fruktansvärt fel. Vi skullekunna titta på hur kammarens yngre ledamöterkommer att rösta. Jag tror att de yngre ledamöternahär, precis som de yngre människorna i samhälletutanför, har en betydligt mer tolerant och vidsyntinställning till verkligheten. Vi är uppvuxna i ettsamhälle där vi har blivit skolade i respekt för allamänniskors lika värde.Det är därför som jag i denna fråga kan instämmai så gott som vartenda ord , , och har sagthär , vilket jag inte brukar kunna göra specielltofta. Vi har den gemensamma grundsynen om allamänniskors lika värde. Tyvärr är debattordningenhär i kammaren sådan att alla vi som är litet yngreråkar hamna på slutet. Därför blir debatten litetsnedvriden.Det diskuteras om lagen och förslaget kommer attha en normativ effekt. Ja, det kommer de att ha.Det är någonting som vi skall vara glada och stoltaöver. Vi pekar ut att vi inte gör skillnad på olikasorters kärlek mellan två individer. Alla skall halika rätt att manifestera sin kärlek.Jag vill passa på att läsa högt ur en motion somkammaren har behandlat , och ganskapositivt t.o.m. Den lyder så här i utvalda stycken:''Familjen har inte bara praktiska och ekonomiskafunktioner, vilka i sig inte är oviktiga, utan ocksåbetydelse för den mänskliga mognadsprocessen. lilla gemenskapen möter medlemmarna kärlek,omtanke, förståelse, tålamod och ansvar. Det ärfrämst i familjegemenskapen som värdemönster,normer och vägledande etik kan överföras frångeneration till generation. En människas inrestyrka har ofta ett samband med kvaliteten inärmiljön. ''Jag skulle kunna gå vidare i motionen och peka påyngre människors värderingar. ''Det närafamiljelivet har hög prioritet bland ungdomarna,enligt de undersökningar som har gjorts. Familjenoch de sociala relationerna har en högrerangordning bland kvinnor än män. 'Morgondagens värderingar' av Jegers/Lindgrenbekräftar denna tes: ''Hem och familj har enoerhörd betydelse. Så gott som alla anser att det ärbra att familjelivet betonas mer! Och i stort settingen säger emot. Det är något att ta fasta på. '''Då kan man fundera över vem det är som har skrivitdenna motion. Det är ledamoten kds. Några av er har säkert läst IngvarSvenssons debattartiklar på . De harciterats tidigare i debatten. Motionen slutar medfamiljestabiliteten. Slutklämmen är: ''Regeringenbör därför ges i uppdrag att ta fram ett långsiktigtprogram för familjestabilitet. ''Det gällde inte alla. Det gällde bara några. Detgällde bara vissa familjer.