prot · GI0942 · 1994-12-14 00:00:00 — Den tänkta uppläggningen attmedlemskostnaden inledningsvis skall betalas kronaför krona genom riktade skattehöjningar ger skäl förmisstanken att regeringen vill begagna tillfället attskaffa fram extra skatteintäkter till täckande avbudgetunderskottet, när det nu ter sig alltmerbesvärligt att få fram utgiftsbesparingar.Samtidigt som jag vill avsluta med att uttrycka denförhoppningen att regeringen i sin ekonomiska politikskall utnyttja och inte motverka de möjligheter EU-medlemskapet ger att stärka tillväxten ochsysselsättningen i , vill jag, fru talman, yrkabifall till den borgerliga reservationen tillfinansutskottets betänkande nr 5.Anf. 77 ():Fru talman! Vi har under denna dag debatterat vårtmedlemskap i , och det har varit en både viktig ochhistorisk debatt. Det känns skönt att vi nu är frammevid målet.Jag skall främst uppehålla mig vid finansutskottetsbetänkande nr 5, där det redovisas förslag tillprinciper för budgetering och revision av de medelsom betalar till respektive mottar från EU.Först vill jag säga att jag har en mer positiv syn påmedlemskapet och dess möjligheter än vad regeringensynes ha. Det grundläggande är ju att medlemskapetskapar bättre förutsättningar för ekonomisk tillväxtoch därmed också för en finansiering avmedlemsavgiften.Genom medlemskapet får vi en stabilareekonomisk situation. Detta i sin tur kan medverka tillräntesänkningar, sänkta kostnader i produktionen ochen förbättrad konkurrenskraft. Medlemskapet gynnaross alla, oberoende om vi är näringsidkare,skattebetalare, bidragstagare eller konsumenter.Därför är det fel att, som regeringen ochSocialdemokraterna nu gör, peka ut vissa grupper sommer gynnade än andra.Regeringen föreslår fem principer som skall gällaför finansieringen av medlemskapet i EU. De tvåförsta av dessa principer har jag inget att invändaemot, nämligen att finansieringen inte får leda till ettökat upplåningsbehov samt att statens administrativakostnader ej bör öka totalt sett.Även om samhällsekonomin i stort gynnas av EU-medlemskapet bör man ändå se till att täcka in deutgifter som uppstår i statsbudgeten som en följd avmedlemskapet. Men finansieringen bör då ske påsedvanligt sätt, dvs. att man i budgetarbetet prövar,prioriterar och även omprioriterar bland olikabudgetposter.Jag anser det vara helt fel att åberopa EU-medlemskapet för att höja skatterna.Jag tycker också att det finns anledning att erinraom den borgerliga regeringens stora arbete med attåterupprätta som en företagar- ochtillväxtnation. Detta skedde genom bl.a.konkurrensbefrämjande skatte- och avgiftssänkningar.Den politiken gav också resultat.Om vi nu skall kunna utnyttja EU-medlemskapetsfördelar är det viktigt att vi kan behålla dessagynnsamma produktionsvillkor för företagen. Detstärker konkurrenskraften, och det ökar produktionen.Allt detta medverkar till fler jobb.Att i detta läge införa en ny löneskatt, somföreslagits i en särskild proposition, är oklokt ochkommer att motverka den positiva utveckling som vieftersträvar. Den nya löneskatten kommer i stället attinnebära att vi förlorar många tusen nya jobb.Socialdemokraterna går tvärtemot den politik de sägersig vilja föra. I stället för arbetslinjen väljer de attbeskatta arbete.Jag vill också poängtera vikten av att viupprätthåller den grundläggande finanspolitiskaprincipen att skatter och avgifter inte skall varaspecialdestinerade till särskilda utgiftsändamål.Sverige har frångått ett system där vissa inkomsteröronmärks till vissa utgifter. tänker regeringentydligen återinföra detta.Här inrättas nu en särskild löneskatt för attfinansiera medlemskapet. Till detta har regeringenockså varslat om att man har för avsikt att införasärskilda fastighetsskatter på bl.a. jord- ochskogsbruk.Detta är häpnadsväckande. Som jag tidigare sade,är det fel och oklokt. EU-medlemskapet gynnar ossalla, såväl företagare som löntagare och konsumenterm.fl. Varför skall då enbart ICA-handlaren,taxiägaren, skogsägaren, rörmokaren m.fl. betaladenna avgift?När det gäller jordbruket innebär detta attregeringen återinför skatt på arbetande kapital. Det ärdirekt i strid med tidigare principer. Det har sedanlänge funnits bred enighet om att man skall avskaffaskatten på arbetande kapital. bryterSocialdemokraterna mot detta.Den ökande skattebelastningen på jordbruket ärillavarslande efter alla försämringar som regeringengenomfört. Med regeringens politik är jordbruket intenågon vinnare. I stället är det tvärtom, en del förlorarfaktiskt betydande belopp.Man har dragit ner arealstödet och kraftigt minskatmiljöstödet. Regeringen avstår medvetet frånmiljöstöd till jordbruket på ca . Manvill inte utnyttja de framförhandlade stöden. Dettastrider emot vad som stod skrivet på valsedlarna ifolkomröstningen, nämligen att man utgick ifrån detframförhandlade avtalet.Centerns självklara utgångspunkt är att detframförhandlade avtalet skall gälla.Trots dessa försämringar framhärdar regeringen iatt jord- och skogsbruket är stora vinnare och att dedärför skall beläggas både med den nya löneskattenoch med särskilda avgifter på jord- och skogsbruket.Detta tycker vi är djupt orättfärdigt.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationen.Anf. 78 ():Fru talman! I proposition 1994/95:40 redovisarregeringen förslag till principer för budgetering,redovisning och revision av de medel som Sverigebetalar till respektive mottar från EU. Regeringenredovisar också ett förslag till principer förfinansiering av medlemsavgiften. Det är till att börjamed viktigt att slå fast att denna avgift är väl användapengar för . Det är en investering somkommer att ge mycket bra utdelning för svenskafolket. Det ger oss möjligheter att påverka i storafrågor som sträcker sig över nationsgränserna, inteminst på miljöområdet och när det gäller relationernamellan i- och . Dessutom - det tycker jag ärviktigt att påpeka - bidrar vi genom vårmedlemsavgift till att förbättra villkoren för en positivutveckling för folken i de central- och östeuropeiskaländer som startat processen mot medlemskap i denallt större europeiska gemenskapen, EU.I stora delar kan vi kristdemokrater instämma ipropositionen och i utskottsmajoritetensställningstaganden till densamma. Men när det gällerprinciperna för finansiering av medlemsavgiften harvi en annan uppfattning än regeringen ochutskottsmajoriteten.Självfallet är vi överens om att avgiften skallfinansieras fullt ut, liksom alla övriga åtaganden idenna kammare. Vi ställer oss bakom principen attstatens utgifter för administration inte får öka pågrund av medlemskapet.Men när det gäller principerna för hurfinansieringen skall gå till går våra uppfattningarkraftigt och principiellt isär. Jag tycker det äranmärkningsvärt att regeringen tycks ha en tämligenkameral syn på effekterna av ett EU-medlemskap.Jag vill gärna instämma i det sadeom att man inte kan undgå misstanken att man härförsöker ta till så mycket att man kan vara med ochytterligare ta hand om statens stora budgetunderskottunder täckmantel av att man finansierar EU-medlemskapet.Sättet att finansiera medlemsavgiften verkarnärmast vara skräddarsytt för att passa in i nejsidansargumentationshandledning. På det här sättetframställs ju EU-medlemskapet som en enda storbelastning.Fru talman! hållning, sombygger på vår principiella syn på budgetensutformning, innebär att EU-avgiftens finansiering inteskall öronmärkas genom specifika skattehöjningareller besparingar. Den skall i stället finansieras inomramen för det ordinarie budgetarbetet. En sådan häröronmärkningsprincip skulle vara ett nytt ochovälkommet inslag i statsbudgeten. Lika litet somexempelvis andel av FN:s budget fordrarspecialdestinerade skatter skall ju EU-avgiftenutsättas för öronmärkt finansiering. Hur skulle det seut om vi började med öronmärkning av olikautgiftsposter, bostadsbidrag, försvaret, polisen osv.Drar vi ut konsekvenserna litet längre skulle det välsnart bara vara riksdagsmännens löner som skullefinansieras över en samlad budget. Självaöronmärkningsprincipen antyder på något sätt en viljaatt lyfta fram den kostnad som skall finansieras. Detmest förvånande är att finansutskottets majoritet ställtsig bakom introduktionen av öronmärkt finansiering.Finansutskottet har nämligen genom tiderna medmycket stor intensitet, för att inte säga hetta, alltidvärjt sig för sådana frestelser. Senast de begav sig varför när ville höja nivån förunderhåll av vägar genom en specialdestineradbensinskattehöjning. Inom parentes kan jag tilläggaatt finansministrar som är kvar i ämbetetregelmässigt brukar hysa en mycket tydlig motviljamot specialdestinerade skatter. När de väl avgåttbrukar förståelsen för dylika kreativafinansieringsmodeller faktiskt öka på ettanmärkningsvärt sätt.Ett exempel är den förre finansministern , som i regeringen energisktmotarbetade sådana förslag, men som i sinegenskap av Svenska Vägföreningens ordförandereser land och rike runt och pläderar för just enfinansieringsmodell med "raka rör" från enspecialdestinerad bensinskatt för ökade väganslag.Är det månne så att den budgetdisciplin somutskottsmajoriteten säger sig vilja restaurera i självaverket håller på att erodera i allt lösare principer ochuppgörelser i vänsterblocket? Redan smyger sigprinciper in som normalt brukar anammas först avavsuttna finansministrar. Det bådar inte gott. De bredasamarbetslösningar som det talades om undervalrörelsen har vi inte sett särskilt mycket av.Blockpolitiken är med den nya regeringen mercementerad än på mycket länge, även i dettaavseende.I den proposition där regeringen klär sinaprinciper i konkreta förslag visar det sig att man avseratt höja skatter med 12 miljarder för att finansieraEU-avgiften. Detta skall läggas till de tidigareskattehöjningsförslagen på ca 38 miljarder.Sammantaget har regeringen alltså inom en månadlagt fram förslag på skattehöjningar på 50 miljarderkronor, varav hela 30 miljarder avser höjda skatter påarbete.För oss kristdemokrater är det helt uppenbart attdetta kommer att få skadliga och hämmande effekterpå den ekonomiska utvecklingen. Den svenskakonkurrenskraften försämras, de höjda skatterna påarbete försvårar framväxten av nya jobb inte minstinom småföretagen och i den mycket priskänsligaprivata tjänstesektorn. De ekonomiska fördelarna medEU-medlemskapet "balanseras" bort på ett effektivtsätt! Det sammantagna resultatet löper stor risk att bliatt de svenska statsfinanserna totalt sett försämrasnetto på grund av den uteblivna tillväxten och dedärmed krympande eller i bästa fall oförändradeskattebaserna.Till detta måste läggas att redan själva principenför finansiering av EU-medlemskapet och resten avden ekonomiska politiken går helt stick i stäv mot denpolitik som EU rekommenderar för att få bukt medarbetslösheten. Där handlar det om att sänka skattenpå arbete, inte att höja löneskatterna med 30 miljarderpå en månad.Fru talman! Mot bakgrund av det anförda vill jagyrka bifall till den till betänkandet bifogadegemensamma reservationen från ,, och Kristdemokraterna.Anf. 79 ():Fru talman! Den här delen av debatten handlarfrämst om finansutskottets betänkande ombudgeteffekterna av medlemskap iEuropeiska unionen. Men det handlar också omutskottets yttrande till utrikesutskottet över självamedlemskapspropositionen.Låt mig först ta upp den senare frågan, dvs.yttrandet till utrikesutskottet. Man kan konstatera attdet föreligger en samsyn i finansutskottet när detgäller själva anslutningspropositionen. Det finns baraavvikande meningar från , tänkte ta upp några saker ur yttrandet. Jag trornämligen att det är ganska väsentligt att dekonstateranden som görs i yttrandet förs fram, medtanke på de påståenden som emellanåt görs i debattenkring anslutning till den europeiska unionen.I finansutskottets yttrande understryks att detenligt utskottets mening är angeläget att uppnå enmonetär stabilitet. På det sättet tryggar man tillväxtenoch en ökad sysselsättning. För oss i , som såhårdhänt har fått uppleva vad en monetär turbulensinnebär, är det naturligtvis ett ganska självklartuttalande.Utskottet förutsätter också, vilket har påpekatsförut i debatten, att det konvergensprogram somregeringen skall utarbeta för del kommer attoffentliggöras. Det skall redovisas för , ochdärmed kan det också behandlas av riksdagen.Utskottet säger vidare att det finns frågeteckenkring den europeiska monetära unionen. Det har dyktupp sådana frågetecken . Det gällerframför allt starten av fas 3. Det konstaterande somutskottet gör är viktigt: blir inte automatisktmedlem i den slutliga valutaunionen enbart för attriksdagen snart ratificerar medlemskapet i EU.Sverige har nämligen i förhandlingarna anmält, ochockså till protokollet fått noterat, att har detslutliga avgörandet. Ett deltagande i fas 3 av EMUligger således helt i händer, om iövrigt uppfyller inträdeskraven.Det kanske är viktigt att påpeka att ett beslut omett eventuellt deltagande i den tredje fasen måsteföregås av en grundlig analys av hur Sverigesekonomi kommer att påverkas av en gemensamvaluta. Utskottet säger också att det är av största viktatt veta hur den inverkar på arbetsmarknaden och påvåra möjligheter att bekämpa arbetslösheten.Med dessa uttalanden kommer utskottet fram tillslutsatsen att skall ansluta sig till deneuropeiska unionen.Fru talman! Jag går då över till den andra delen iden här debatten som handlar om budgeteffekterna.I finansutskottets betänkande nr 5 behandlasprinciperna för budgeteringen, redovisningen ochrevisionen. Om detta råder inga som helst delademeningar i utskottet. Likaså tillstyrks förslagetbeträffande åtagande i den europeiskainvesteringsbanken.Det är först när det handlar om principen förfinansieringen av avgiften till Europeiska unionensom det råder delade meningar i utskottet. Vi har nyssfått höra en del av de avvikande uppfattningarna.Det är viktigt att påpeka en sak. Densocialdemokratiska regeringen valde att förefolkomröstningen redovisa vad ett medlemskap i att kosta och också hur den kostnaden skallfinansieras. Svenska folket fick med andra ord rakaoch klara besked före omröstningen. Enligt minmening är det viktigt att framhålla detta faktum.Besked gavs före folkomröstningen.I den proposition som regeringen lade fram sademan klart att medlemskapet skall finansieras enligtvissa principer. Man angav fem principer.För det första handlar det om att effekterna skallfinansieras fullt ut och att de inte får leda till ett ökatupplåningsbehov.För det andra säger man att statens utgifter föradministrationen inte får öka på grund avmedlemskapet.För det tredje: Om EU:s budgetmyndigheter fattarbeslut som innebär totalt ökade utgifter skall dessafinansieras med redan anvisade medel inom i förstahand berörda departementsområden.För det fjärde skall de nationella åtaganden somkrävs för att få bidrag från gemenskapsbudgetenfinansieras med redan anvisade medel inom dedepartementsområden dit stödet är riktat.För det femte skall varje svenskt utgiftsområdesom berörs av EU-samarbetet bidra till finansieringeni proportion till områdets andel av avgiften.Som har framgått av debatten råder delademeningar om de sista punkterna.Det framhålls också i propositionen, vilket ärviktigt, att den sociala sektorn inte bör drabbas avfinansieringen av EU-avgiften. Det har ocksåregeringen levt upp till i den särskilda propositionsom har inlämnats till riksdagen.De riktlinjer som jag har redovisat här visar att detär fråga om klara och tydliga besked och att dessariktlinjer också är mycket rimliga. De bygger på enuppfattning som är mycket självklar för osssocialdemokrater, nämligen att det i alla sådana härsammanhang skall förekomma en rättvis fördelning.I och med att man presenterade förslaget förefolkomröstningen behövde heller ingen sväva iovisshet före folkomröstningen om hur den häravgiften skulle komma att betalas. Dettycker jag är viktigt. Det är så det skall gå till i ettöppet och demokratiskt samhälle.Beskeden från de tidigare regeringspartierna vardock i detta sammanhang allt annat än klara ochtydliga. Från det hållet sade man ganska vagt attavgiften skulle finansieras över budgeten. Vi har hörtsamma sak nu i kammaren. Enligt min mening är detinte bara slappt att uttrycka sig på det sättet. Det ärockså oansvarigt, med tanke på det skick som vårastatsfinanser befinner sig i. I ett sådant läge räcker detinte med svepande och suddiga besked.Med hänsyn till den erfarenhet av regeringsarbetesom har borde han förstå att det behövslitet mer av kameralt tänkande. Det skulle inte skada,med tanke på den stora statsskuld som vi har.I de motioner som har lämnats in gör de tidigareregeringspartierna ett stort nummer av attsocialdemokraterna vill öronmärka vissa inkomstertill vissa utgifter.Som framgår av utskottets betänkande är det interelevant att tala om en specialdestinering av avgiften.Utskottet understryker principen om att ökadeutgiftskrav inte får leda till en ökad upplåning, utan deutgifterna skall finansieras fullt ut genom enkombination av utgiftsminskningar ochinkomstförstärkningar. Man säger att det är en godprincip som helt överensstämmer med debudgetpolitiska riktlinjer som vid ett flertaltillfällen har ställt sig bakom. Det framgår också avCenterpartiets motion att de har missuppfattatpropositionen när de talar om tak för nationellaambitioner och bestraffningar gentemot vissa grupperi samhället.Sammanfattningsvis går det att konstatera att detframgår av motionerna och reservationerna att deborgerliga partierna har tagit intryck av utskottetsargumentering. I reservationen har talet omöronmärkning tonats ned.Fru talman! Jag yrkar bifall till finansutskottetshemställan i betänkande 5.Anf. 80 () replik:Fru talman! tog i inledningen uppolika punkter där det råder samstämmighet. Det finnsanledning att understryka att det finns många punkterdär det råder samstämmighet. Men det finns ett antalpunkter angående finansieringen där det icke rådersamstämmighet. tar folkomröstningentill intäkt för att det inte rådde någon ovisshet.I folkomröstningen gick vi till val på de fraser somstod på valsedlarna. Det framgick att det fanns ettframförhandlat avtal och där vi skulle välja ja ellernej. Sedan ändrade Socialdemokraterna i detframförhandlade avtalet. Det gäller finansieringen,och det gäller stödet till jordbruket. Det gäller ocksåregionalpolitiken, landsbygdsstödet, som harförändrats i förhållande till förhandlingsresultatet. Urregionalpolitisk synpunkt är detta en nackdel ochinnebär förändringar i tilldelningen av resurser tillolika delar av vårt land.Vidare är det frågan om att inte bryta mot någraprinciper. I det här fallet tas en extra skatt ut för attfinansiera EU-avgiften. Det är väl att öronmärkapengar för ett visst ändamål? Så har icke skett iSverige tidigare. Men sker det. Det är att bryta motprincipen, och det känns fel.Det finns ett antal saker som inte är bra. Sedanskall vissa grupper som skall vara vinnare betaladetta. Det känns helt fel. Så är det inte. Alla kommeratt gynnas av avtalet, och då skall alla betala.Anf. 81 () replik:Fru talman! Jag tror att ett medlemskap i deneuropeiska unionen kommer att vara till stor fördel förvårt land. Efterhand kommer medlemskapet att varavärdefullt för oss när det gäller att skapa en ökadtillväxt och sysselsättning i vårt land. Det kommerdärmed att leda till förbättrade statsfinanser.Men detta får inte förleda oss att tro att vi kanignorera att medlemsavgiften måste betalas. Det ärdärför som den socialdemokratiska regeringen i godtid före folkomröstningen redovisade vadmedlemskapet netto kommer att kosta och hurkostnaden skall finansieras. I propositionen framgårdet hur finansieringen skall gå till. Där framgår det attde som gör de stora vinsterna på medlemskapet skallvara med och betala sin andel av kostnaderna. Det ären rimlig princip. Det är den gamla vanliga principenom att fördela kostnaderna rättvist.Jag blir litet förvånad över inlägg. Jag tycker att frågan om finansieringen. Är det så attKjell vill att staten skall öka sin upplåning,eller kan tala om vilka utgifter somregering och riksdag skall skära ned på?Anf. 82 () replik:Fru talman! Än en gång vill jag poängtera att detframförhandlade avtalet inte gäller längre. Det harskett en förändring av det som man kom överens omföre folkomröstningen. Det känns fel.Olika skattehöjningar och avgiftshöjningarundergräver möjligheten att få ut det positiva som vartänkt av ett medlemskap. Det blir inga nyaarbetstillfällen genom att höja skatten på arbete - somdet föreslås här.Vidare var det frågan om finansieringen. Vi iCentern har i vårt saneringsprogram föreslagit enstärkning av finanserna med 42 miljarder. Det är enbudgetförstärkning utöver de redan tidigare beslutade81 miljarderna. I vårt förslag till budgetförstärkningarinryms också medlemsavgiften utan att någonöronmärkning sker, som är fallet i utskottet. I vårtförslag inryms också en bibehållen ambition när detgäller regionalpolitiken, arbetsmarknadspolitiken,miljöpolitiken och jordbrukspolitiken, där EU-avtaletsolika möjligheter till stöd utnyttjas fullt ut.Anf. 83 () replik:Fru talman! I propositionen framgår det i klartexthur kostnaden för EU-medlemskapet skall finansieras.Det står klart och tydligt i propositionen. Det varockså viktigt att propositionen lades fram förefolkomröstningen.Sedan var det påstående om går ifrån det framförhandlade avtalet. Jag förstårinte den diskussionen över huvud taget. Avtalet gäller.Det innebär stora fördelar för vårt samhälle. På kortsikt är det exportindustrin som tjänar på avtalet. Menäven jordbruks- och skogsnäringen har förefolkomröstningen talat om de stora vinster sommedlemskapet kommer att innebära. Då är det väl intemer än rimligt att de näringar som kommer att göra destora vinsterna får bära en större börda i fråga omavgiften? Det är väl en ganska rimlig princip? Det kaninte vara de gamla och sjuka som skall bära denbördan, ?Anf. 84 ():Fru talman! har lämnat kammaren.Men jag kan ändå inte låta bli att börja med attanknyta till vad han sade. Han sade att vi äntligendenna dag skulle fatta beslut om EU-medlemskapet!Jag förstår . EU-medlemskapet är ihuvudsak en moderat seger.Nu säger att det är nödvändigt attändra lagarna i så att vi kan förbereda detframtida medlemskapet i den monetära unionen. Hanhänvisar till det socialdemokratiska motståndet iRiksbanksutredningen, där bl.a. finansutskottetsnuvarande ordförande deltog. Jaghoppas verkligen, och tror, att Socialdemokraternakommer att hålla fast vid den mycket kloka linje deintog där. De avvisade den typ av lagstiftning som EUformellt sett kräver att vi skall ha, men där vi inte ärtvingade att på något sätt hasta fram något före deöverläggningar som skall ske 1996.Lagstiftningen om oberoendeställning och inflationsbekämpningens överhöghetvilar i grunden på ett s.k. monetaristiskt tänkande. Detär ett doktrinärt monetaristiskt tänkande som växtefram i huvudsak under det nyliberala 80-talet.Jag minns att det ladesfram olika utredningar om svensk valutapolitik ochvalutareglering. Bl.a. var en av deledande företrädarna för dem som krävde på ettmilitant sätt att det skulle ske avregleringar på kredit-och valutamarknaderna. Man uttalade sig ganskabestämt om vad som skulle hända med Sverigesekonomi efter avregleringarna. Det skulle kanske blinågon miljard i valutautflöde i ett begynnelseskede.Men sedan skulle det bli en stabiliserande verkan. Viskulle få en oerhört stabil och förutsägbar framtidmed fasta spelregler.Om man jämför det som sades av bl.a. LarsTobisson med det som sedan hände i slutet av 80-taletoch , efter den här avregleringen,tycker jag att man har anledning att fundera en delöver den självsäkerhet med vilken nugår ut och talar om alla de välsignelser som skall följaom vi mycket snabbt ställer in oss på ett framtidasvenskt medlemskap i den monetära unionen.När jag var nybliven förälder för ganska många årsedan, fanns det en doktrin som handlade ombarnuppfostran. Man skulle inte ta upp barnen frånsängen när de skrek. Man skulle låta dem skrika.