prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Men för mig som liberalär det ändå viktigt att forma en familjepolitik somär byggd på valfrihet just för den enskildabarnfamiljen -- en valfrihet som ger möjlighet attsjälv välja vad som passar familjen bäst. Inte minstsmåbarnsfamiljen är utsatt för en rad konflikter ochvalsituationer, något som ingen familjepolitik kanhjälpa den att undvika helt. Men varjefamiljepolitik måste stötta den i de val som denändå gör. Det skapar största möjliga trygghet förvarje småbarnsfamilj, en trygghet som vi alla vethar avgörande betydelse för vilken start denfamiljens barn skall få på livets vandring.Fru talman! Ordet valfrihet kan användas på mångasätt. Motståndarna till varje form avvårdnadsbidrag hävdar t.ex. att ettvårdnadsbidrag -- även med den utformning det fåtti regeringens förslag -- inte alls ökar valfriheten närdet gäller många småbarnsfamiljer. Visst är detsant! Det är sant på samma sätt som att en välfungerande barnomsorg inte heller ökarvalfriheten för varje småbarnsfamilj. Det finnsmånga småbarnsfamiljer som inte har plats ikommunal barnomsorg.Det kan bero på att alltför många kommuner ännuinte byggt ut barnomsorgen eller på ett likvärdigtsätt understött alternativ barnomsorg. Det var juett av motiven för regeringens förslag om enbarnomsorgsgaranti som antog strax förejul.I en del fall beror det dock på att kommunalbarnomsorg helt enkelt inte passar -- och det gällerinte så få småbarnsfamiljer. För dem ökar intevalfriheten för att vi inför en barnomsorgsgaranti,men det gör den för dem som äntligen kan få enbarnomsorgsplats.En barnomsorgsgaranti är således ett rejält steg ifamiljepolitiken i riktning mot ökad valfrihet.Inte heller pappamånaden kommer, ens när papporoch mammor vant sig vid tanken att det är likanaturligt att pappa är hemma hos sitt lilla barn somatt mamma är det, att i varje skede av en familjs livvara optimalt för den. Men pappamånaden är ändåett stort steg för att ge papporna ett verkligt instegi småbarnens värld. Det är också ett steg i riktningmot ökad valfrihet.Fru talman! Valfrihet skulle inte behövas om allasmåbarnsfamiljer hade samma behov och sammaönskemål. Valfriheten behövs för att vi är olika, föratt barn i samma familj är olika, för att familjer kangöra olika val över tiden. Ökad valfrihet innebärinte att varje inslag i familjepolitiken ökar varjesmåbarnsfamiljs valfrihet lika mycket. Ökadvalfrihet innebär att varje småbarnsfamilj genomfamiljepolitiken i så stor utsträckning som möjligtkan välja att utforma tillvaron så som det bästpassar den familjen barnen är små.Vårdnadsbidraget innebär således inte heller attalla småbarnsfamiljer får lika mycket ökadvalfrihet. Men det innebär att en delsmåbarnsfamiljer, som i förhållandevis litenutsträckning har fått del av samhällets stöd tillbarnfamiljerna och som ändå, av skäl som intesamhället skall lägga sig i, valt sin väg, nu också kanfå ett visst stöd de valt att stannahemma än vad föräldraförsäkringen kunnatge dem.Fler kan göra ett val som passar dem bäst. Det ärinnebörden av ökad valfrihet.Fru talman! Den här regeringen har infört enbarnomsorgsgaranti som skall ge allasmåbarnsfamiljer som så önskar enbarnomsorgsplats.Den här regeringen har sett till att alternativabarnomsorgsformer behandlas likvärdigt vad gällersamhällets stöd.Den här regeringen har ställt krav på kvaliteten ibarnomsorgen.Den här regeringen har lagt fram ett förslag tillvårdnadsbidrag. kan besluta om ettstöd till dem som valt att stanna hemma längre medsina små barn.Den här regeringen har lagt fram ett förslag somriksdagen kan besluta om -- att gesmåbarnspapporna ökade möjligheter att gå in ochdela på föräldraledigheten.Den här regeringen har under den härmandatperioden med de här förslagensammantaget gjort det möjligt att väsentligt ökavalfriheten i svensk familjepolitik. Om Sverigessmåbarnsfamiljer skall få ökad valfrihet, detbestämmer . Hur varje småbarnsfamiljväljer att utforma sin korta tid med sina små, detskall den själv bestämma. Vi skall ge denmöjligheten att välja.Fru talman, jag yrkar bifall till reservation 1 isocialutskottets betänkande angåendevårdnadsbidrag och i övrigt till utskottetshemställan i betänkandena 25 och 29.Anf. 22 ()replik:Fru talman! Jag kan förstå att det är en svår dag för , som väl såvitt jag kan bedömainte är intresserat av att skall fatta någotbeslut om vårdnadsbidrag.Jag har också noterat att socialministern inte är häri kammaren och följer debatten.Jag beklagar att för att klara sämjan iregeringen får acceptera det här förslaget. Det finnsdelar av familjepolitiken där vi är ganska överensmed . Jag tänker påbarnomsorgsgarantin och pappamånaden. Jag kan,som sagt, bara beklaga att vi nu har hamnat i detläget att stöder förslaget omvårdnadsbidrag i propositionen och i det härbetänkandet.Lennart Rohdin har vältaligt yttrat sig om valfrihet.Jag noterade hans definition: Ökad valfrihetinnebär att fler kan välja, säger är intressant. Vilka är dessa ''fler''? Vilka är detsom får ökad valfrihet? Det är definitivt inte alla.Det visar också de erfarenheter vi har om hurfamiljernas situation är.Valfriheten bestäms dessutom, , avmånga olika faktorer. Det som hänt under dessa treår med en moderatledd borgerlig regering är attvalfriheten har minskat på grund av att vi haft enökande arbetslöshet och en kris i ekonomin, därkommunerna varit tvingade att göra storanedskärningar i välfärden, vilket just har drabbatbarnen. Detta framkommer mycket tydligt iSocialstyrelsens rapport.Jag tolkar alltså så att förFolkpartiet är valfrihet en valfrihet för flera, inteför alla. Det är, som sagt, intressant att få den sakenklar för sig.När det gäller prioriteringarna vill jag ställa sammafråga till som jag ställde till IngridHemmingsson: Hur ser på regeringensprioriteringar ?Folkpartiet finns på . BengtWesterberg har dragit i gång Socialstyrelsensrapportskrivning om barns situation. TyckerLennart Rohdin att 3,7 miljarder på ett nyttvårdnadsbidrag är den rätta prioriteringen? Vi servilka stora behov det finns för barnen ochbarnfamiljerna ute i våra kommuner.Om man vill stödja barnfamiljerna, varför väljerregeringen ett vårdnadsbidrag? Varför, LennartRohdin, väljer man inte att bygga vidare på deformer som vi redan har, barnomsorg,föräldraförsäkring, barnbidrag?Anf. 23 () replik:Fru talman! Till att börja med, Maj-IngerKlingvall, är detta inte någon svår debatt förFolkpartiet. Den som studerar Folkpartietsfamiljepolitiska program sedan många år tillbakavet att även ett bidrag till småbarnsföräldrarna,alltså någon form av vårdnadsbidrag, ingår som endel i ett samlat program för gör ett stort nummer av detsvåra ekonomiska läge som befinner sig i.Det är ju, som även väl vet, ettproblem som har uppstått . Jag villbara uppmärksamma på denproposition som den socialdemokratiskaregeringen lade fram ,undertecknad av och , om någon, visar väl på den medvetenhet somden socialdemokratiska regeringen redan då hadeom vart svensk ekonomi var på väg att köras medden socialdemokratiska ekonomiska politiken. Dethar naturligtvis skapat ett svårt ekonomiskt läge,som har drabbat stora delar av den svenskabefolkningen och som den här regeringen har fåttanvända mycket energi till att långsiktigt bygga uppförutsättningarna för att ta oss ur igen.När det sedan gäller valfriheten, harfamiljepolitiken i stor utsträckning varit inriktad påatt stödja barnomsorg, framför allt kommunalbarnomsorg, och det är riktigt att den harefterfrågats av en stor del av småbarnsfamiljerna.Det är anledningen till att vi från sidaockså stöder en sådan politik. Men om denbarnomsorgen inte efterfrågas av alla, av olika skäl,är införandet av kompletterande inslag ifamiljepolitiken ett steg mot ökad valfrihet förännu fler. Det gör att de som har stått utanför delarav den hittillsvarande familjepolitiken också fårökad valfrihet. Det innebär inte att valfrihetenminskar för dem som har haftvalfrihet.Anf. 24 ()replik:Fru talman! När det gäller den ekonomiskasituationen handlar det naturligtvis om hurregeringen har förmått hantera den lågkonjunktursom drabbade runt 1990-1991.Där blir betyget tyvärr BC eller möjligen C. Vi haren situation där 600 000 är arbetslösa. När dennuvarande regeringen tog över hade viEuropas lägsta arbetslöshet. Det är klart att det ärmånga som vill utkräva regeringens ansvar när detgäller den ekonomiska politiken.När det gäller valfriheten är det en konstig myt,som även odlar, att det finnsbarnfamiljer och barn som har stått utanför. Det äringen som har stått utanför den familjepolitik somvi har bedrivit i det här landet -- alla barn haromfattats av den. Ett vårdnadsbidrag kommer,enligt min bedömning, inte att på något sätt ökavalfriheten för de grupper som jag ochSocialdemokraterna tycker att det är viktigt attstödja i nuvarande läge.Frågan om vilka prioriteringar man skall göra ärnaturligtvis oerhört viktig ju sämre de ekonomiskaresurserna är. Jag tycker att det är oerhörtmagstarkt att lägga fram förslaget omvårdnadsbidrag i detta läge, när vi ser vilka behovsom finns ute i samhället för barnen ochbarnfamiljerna.Kvinnornas ställning på arbetsmarknaden harockså varit en folkpartifråga när det gällerjämställdheten mellan män och kvinnor. Här finnsdet mycket stora risker med vårdnadsbidraget,även om det är litet, bl.a. i fråga om effekter förkvinnornas ställning. Det gäller inte minst förslagetom tjänstledighet, där både arbetsgivar- ocharbetstagarsidan har hissat varningsflagg för vaddet kan betyda för kvinnornas möjligheter attkomma in på arbetsmarknaden och att kommaigen. Hur tänker klara de häreffekterna?Jag upprepar att det inte finns någon analys ipropositionen. Men nog måste ni väl ändå ha tänktpå vad det här kan komma att betyda för kvinnorsställning. En följd av det här är också attorättvisorna mellan kvinnor och män och mellanolika grupper kommer att öka.Anf. 25 () replik:Fru talman! Till skillnad från sticker inte Folkpartiethuvudet i sanden. Vi är medvetna om att det ävennär det gäller familjepolitiken finns konflikter somdet inte går att undvika. Om man vill åstadkommajämställdhet fullt ut, maximalt, skall familjer överhuvud taget inte skaffa barn. Vad det handlar omär att ge möjligheter att hantera en situation sominnebär konflikter mellan olika önskemål i denenskilda familjen.Maj-Inger tar upp risker medvårdnadsbidrag och tjänstledighet. Visstfinns det risker, och de är också i någon mån ett hotmot jämställdhet. Men de riskerna finns också medföräldraförsäkringen. Den ger precis sammamöjligheter för arbetsgivarna att resonera så att detär stor risk för att småbarnsmammorna kommer attanvända föräldraförsäkringen till att vara hemma ibetydligt större utsträckning än vadsmåbarnspapporna gör -- vilket de faktiskt gör.När jag är ute i och argumenterar för enföräldraförsäkring av svensk modell, är det precisde argument som här för framsom de som inte vill riskera jämställdhetenanvänder mot föräldraförsäkringen. Det finns enkonflikt här, och det gäller att försöka hantera den.Framför allt gäller det att ge möjligheter för denenskilda barnfamiljen att själv välja hur manprioriterar mellan de olikaönskemål som man har.Regeringen skall naturligtvis ta ansvar för denekonomiska politiken. I den proposition som jaghänvisade till, som kom innandenna regering tillträdde, innan den lågkonjunkturkom som hänvisar till, föreslogden socialdemokratiska regeringen ett lönestoppoch ingrepp i avtalsfriheten. Den var tecken på attäven den socialdemokratiska regeringen då hadeinsett att den dåvarande ekonomiska politiken varpå väg mot en katastrof. Detta var långt innan dennuvarande regeringen kom till. Det är klart att dettar tid att ta sig ur en så djupgående ekonomisksvacka som då var på väg in i.Slutligen säger att det har råttvalfrihet också med den hittillsvarandefamiljepolitiken, med en stor satsning påbarnomsorg, framför allt barnomsorg.Ja, det har det gjort, formellt sett. Men vi vet attdet finns ett antal barnfamiljer som ändå inte harkunnat använda sig av denna. Det är för att geockså dem ökad valfrihet som familjepolitikenbehöver kompletteras. För Socialdemokraternaoch ligger valfriheten i att väljaden familjepolitik som Socialdemokraterna harbestämt är den riktiga. Det behövs kompletteringarför att öka valfriheten för dem som ställer sigutanför Socialdemokraternas familjepolitik.Anf. 26 () replik:Fru talman! Jag vill först säga att det äröverraskande att det här inte är en svår diskussionför , eftersom ju gärnahar velat göra sig känt genomjämställdhetsfrågorna. Jag konstaterar också attpriset för pappamånaden -- jag välkomnar detförslaget -- har varit högt för . Jagundrar om tycker att det har varitvärt det.Jag skall inte uppta mer tid för att diskuteravalfrihet, men det är ändå helt uppenbart attFolkpartiet vill öka valfriheten bara genom att gemöjlighet till vårdnadsbidrag. Däremot har dettydligen inte varit aktuellt att höja barnbidraget,som väsentligt skulle ha förbättrat för mångabarnfamiljer.Den fråga jag vill ställa till är: Hurställer ni er till Ny demokratis förslag omåterremiss? Som jag ser det, kan en återremiss avdet här ärendet inte leda till annat än att deborgerliga partierna går vidare med Ny demokratissatsning på ytterligare försämringar för Sverigesbarnfamiljer. Är och övriga borgerligapartier verkligen beredda att gå den vägen, i ställetför att acceptera att det inte finns ett underlag förvårdnadsbidrag ?Till slut vill jag, fru talman, bara kompletterayrkandet i mitt tidigare anförande. Jag yrkar ocksåbifall till meningsyttringen från ibetänkandet om vårdnadsbidrag.Anf. 27 () replik:Fru talman! Jag tror nog att mitt entydiga yrkande beträffande deförslag som de fyra regeringspartierna har lagt frami utskottet, som jag framförde från talarstolen fören stund sedan.När det gäller frågan om vad som är svårt, sade jagnog i det föregående replikskiftet att jag är fulltmedveten om att det är en svår situation försmåbarnsfamiljer, att försöka tillgodose de olikaönskemål som man har i familjen: barnensönskemål, kvinnans önskemål, mannens önskemåloch familjens samlade önskemål.Av egen erfarenhet vet jag att det för de allra flestasmåbarnsfamiljer inte innebär att man kantillgodose alla dessa önskemål till hundra procentsamtidigt, och att olika familjer olika framgångsriktförsöker hitta en avvägning. Den valfrihet som jagoch talar om är en familjepolitik sominnehåller flera olika inslag som gör att varjebarnfamilj kan göra den valmix som i störstamöjliga utsträckning tillgodoser deras önskemål.Då innebär inte vårdnadsbidraget i sig helavalfriheten. Vårdnadsbidraget är -- som EvaZetterberg vet -- även med det här förslaget en litendel av den samlade familjepolitiken, en liten del avde resurser som samhället satsar påfamiljepolitiken. Men vårdnadsbidraget innebär attytterligare ett antal familjer, som av olika skäl intei samma utsträckning som andra har kunnat ellervelat använda sig av det hittillsvarande batterietinom familjepolitiken, får större möjligheter attäven de bättre välja hur de vill utforma tiden medsina små barn.Om fler familjer får större möjligheter att väljaökar valfriheten, inte bara för den stora majoritetsom hyfsat har kunnat använda sig avden hittillsvarande familjepolitiken.Familjepolitiken ändras inte, men denkompletteras med vårdnadsbidraget som ökarinslaget av valfrihet.Anf. 28 () replik:Herr talman! Jag skall inte fortsätta den härdebatten om valfrihet längre. Jag beklagar attFolkpartiet har hamnat vid den här ståndpunkten.Jag har mycket svårt att se hur detta kan ge valfrihetannat än till en liten grupp som har ekonomiskamöjligheter att klara sig på det vis som ettvårdnadsbidrag ger möjlighet till.Jag uppfattar det så, , att man frånFolkpartiets sida inte är beredd att stödja kravet pååterremiss. Jag hoppas att det är ett besked somgäller för hela den borgerliga gruppen.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag håller med om att debatten omvalfriheten och vårdnadsbidraget har pågått längeunder det här riksdagsåret och att argumentenkanske börjar tryta. Men man kan inte hitta enlösning som löser alla problem. Det gäller att hittaflera olika möjligheter, som slutligen ger denenskilda barnfamiljen rätten att själv välja för sinegen del.Vårdnadsbidraget kommer inte att vara lösningenför alla småbarnsfamiljer, säkerligen inte för enmajoritet av dem. Men de andra inslagen ifamiljepolitiken är inte heller lösningen för allasmåbarnsfamiljer.Flera gånger har frågan ställts om intevårdnadsbidraget innebär att valfriheten bara ökasför vissa, att det är vissa som gör största möjligavinst på vårdnadsbidraget. Det är klart att det finnssådana inslag. Men den linje som exempelvisVänsterpartiet och förespråkar,nämligen en ökad satsning på föräldraförsäkringen,att ytterligare bygga ut den -- vilket jag tyckerskulle vara tilltalande på många sätt -- innebärnaturligtvis också att vissa tjänar mer på enutbyggnad av föräldraförsäkringen än vad andragör, eftersom den bygger på inkomstrelateradeersättningar. Det är naturligtvis ingen principiellinvändning mot att ändå göra detta, i ett läge då vihar ekonomiska förutsättningar att göra det.Men i realiteten kommer vi inte undan att det finnsolika konflikter i familjepolitiken. Vi måste gebarnfamiljerna möjlighet att själva välja.Anf. 30 ():Herr talman! Jag vet inte för vilken gång iordningen som vi i diskuterar ettvårdnadsbidrag. Det skulle vara intressant att sestatistik över det. Men det är som vi för förstagången har att ta ställning till ett färdigt förslag.Eftersom det i denna kammare finns en majoritetför ett vårdnadsbidrag, talar förstås all logik för attvi nu också får ett beslut om detta.Det var dåvarande partiledare , som först satte sitt namn under en motionom införande av vårdnadsbidrag. Året var 1965.Det har runnit mycket vatten under broarna sedandess, men trots det är den vision som fanns bakomhans förslag den gången, nämligengrundtryggheten för barnfamiljerna, valfrihetenoch jämlikheten, fullt giltig och aktuell fortfarande.Likaväl som det fanns, och fortfarande finns, ettbarnbidrag lika för alla barn, som är ett stöd tillbarnfamiljernas konsumtion, bör det finnas ettlikvärdigt stöd också till barnomsorgen i vidmening. Då inkluderar jag föräldrarnas egnaomsorgsinsatser, vilket egentligen borde vara ensjälvklarhet.Jag har, ärligt talat, svårt att förstå det bittramotstånd som Socialdemokraterna fortfarandespelar upp. har jag litet störreförståelse för. Med deras ideologi och tro påkollektivets styrka är det kanhända naturligt attbekämpa en stödform som riktar sig till individen,eller till familjen, och som bygger på en tilltro tillmänniskors egen förmåga.Men, som sagt, Socialdemokraterna har ändå på deflesta andra områden visat en vilja att förnya sig, attompröva gamla dogmer, och de har slaktat en delav sina tidigare heliga kor. Kan det vara så att dehar gjort vårdnadsbidraget till den sista riktigasymbolfrågan, att de i alla fall vill visa att de harnågot som de håller fast vid att de är emot och attde är det till varje pris?Motståndet från Socialdemokraterna handlarmycket om att de ger en bild av verkligheten sominte alls stämmer. De talar om föräldraförsäkringenoch barnomsorgen som en egen skapelse och somom den skulle stå i motsatsförhållande till ettvårdnadsbidrag. Så är det inte alls. När den förstaborgerliga regeringen tillträdde 1976 omfattadeföräldraförsäkringen , men byggdesunder perioden ut . Antalet platser ibarnomsorgen ökade mer än tidigare,det gällde både daghem och familjedaghem. Rätttill förkortad arbetstid för småbarnsföräldrarinfördes, liksom s.k. barnaår i pensionssystem.Flerbarnstillägget infördes likaså.Jag vet att när det begav sig fanns ett motstånd frånSocialdemokraterna på en del av de här punkterna.Men under mina här i riksdagenhar jag inte hört ett ord mer om detta. Tvärtomförklarar man nu gärna det uppnådda förhållandetsom om det vore i stort sett ett eget verk.Det var under tid såsomsocialminister som en stor del av de insatser som jagnämnt gjordes. Hon var en mycket varm anhängareav en utbyggd barnomsorg, men hon brukade sägaatt familjepolitiken inte kan stå på bara ett ben,nämligen barnomsorgen. Det behövs också ettandra ben, ett vårdnadsbidrag, för att man skallkunna tala om jämlikhet och rättvisa och för attföräldrarna skall kunna känna att de har samhälletsstöd för det egna valet, även om det består i att manvill ge mer egen tid till barnen under deras förstalevnadsår.Jag läste motionen av m.fl. som gårut på avslag på propositionen. Jag hörde också läsa ur den tidigare. Där står detbl.a att ett vårdnadsbidrag mest gynnar familjermed högavlönade män och kvinnor. Orättvisornaökar, jämställdheten hotas och bidraget blir enkvinnofälla. Det här är ingenting annat änuppradande av ett antal gamla klyschor utan någonsubstans.Man håller envetet fast vid myten att redanprivilegierade grupper skulle gynnas med ettvårdnadsbidrag. Men då glömmer man sådana somman annars brukar säga sig vilja måna om,nämligen många från LO-grupperna. För det ärinte de som mest använder sig av den kommunalabarnomsorgen. I många fall hankar man sig i ställetfram utan barnomsorg genom att pussla medarbetstider och barnomsorg. När den ena föräldernförvärvsarbetar tar den andra hand om barnen ochså byter man. Det handlar alltså om en ganskajobbig situation, ofta med tungt skiftarbete. Manräknar sig knappast till de högavlönade ellersärskilt gynnade grupperna.Om de här familjerna skulle få ett bidrag på 2 000kr per barn och månad, så att en av föräldrarna,förmodligen oftast mamman, kan minska sinarbetstid, kan någon på allvar påstå att orättvisornadärigenom skulle öka eller att jämställdheten skulleminska? Jag är för min del övertygad om att denmamman inte skulle uppleva att hon fastnat i denfördömda kvinnofällan. Förmodligen skulle hon istället känna sig litet friare än tidigare, friare attkunna och orka ta sitt föräldraansvar.En annan grupp som också missgynnas av dagensofullständiga system är de föräldrar som inte harhunnit etablera sig på arbetsmarknaden och sominte kan dra nytta av föräldraförsäkringensförmåner. Deras barn har samma rätt som allaandra till en trygg tillvaro, till trygga föräldrar somkänner att de också har rimlig ekonomisk möjlighetatt ge sina barn en bra uppväxt.Det finns en allvarlig hake i socialdemokraternasresonemang, en av flera vill jag säga. Det är att manständigt återkommer till kvinnofällan. Man sägeratt eftersom det är kvinnorna som har de lägrelönerna så blir det de som avstår frånförvärvsarbete. Detta finner jag vara ett någotmärkligt resonemang. Det är som om man för allframtid är beredd att acceptera att kvinnor harlägre lön än män. Men det är en fråga för sig, somman måste ta sig an i särskild ordning -- något somman verkligen måste förklara att man har en viljaatt göra.Om vi från samhällets sida menar något med våraord om jämlikhet och solidaritet måste allamänniskor omfattas av våra trygghetsinsatser. Detgäller barnfamiljerna, pensionärerna, de sjuka, dehandikappade, m.fl. Det är det som vi i Centernbrukar kalla för grundtrygghet.Vi ser förslaget till vårdnadsbidrag som en del avdenna grundtrygghet. Jag är inte beredd att hävdaatt det här förslaget är till alla delar fulländat.Säkert går det att hitta detaljer. Vi har redan settprov på det, och jag föreställer mig att vi kommeratt få se ytterligare exempel, där man hävdar attden och den detaljen kommer att slå orättvist.Men de detaljer som eventuellt inte är allra bästutformade är heller inte omöjliga att rätta till iefterhand. Det är naturligt att det kanfinnas vissa svagheter i en ny reform. Det är någotsom är vanligt i alla sammanhang. Exempelvis kantiderna för barnomsorg och därmed gränserna förbidragets varierande storlek vara en sådan sak somman måste se över.