prot · GH09107 · 1994-05-19 00:00:00 — Samtidigtbearbetar tyskarna lika intensivt som debearbetar utan någon större rädsla förkinesiska motdrag. Detta bör också kunnagöra. Vi gör ju återigen inte något alls.Utrikesdepartementet och regeringen borde se tillatt vi får lika goda chanser att leverera u-båtar ochpatrullbåtar som Tyskland.Vi behöver bara tänka på vad vissa smärremedgivanden från svensk sida kunde görabeträffande licensgivning för export av ubåtar. Medtanke på den kritiska arbetslöshetssituationen iKarlskrona och i skulle det vara väldigtgynnsamt.Jag tror också att det skulle vara bra om höstensaffärsmannadelegation till skulle kommaatt ledas av utrikeshandelsminister . Jagtror att det är en markering som hade varit mycketviktig för och som skulle ha gjort demmycket intresserade av att öka handelsutbytet medSverige -- något som behövs.För att göra en summering kan jag säga att jaghoppas att inte kommer attvisa samma undfallenhet gentemot i depolitiska frågorna och att man tar alltintensivare kontakter med för att hjälpasvenska företag att ytterligare förbättra sina godaaffärer med Taiwan.Anf. 28 ():Herr talman! I det betänkande vi nu debatterarkonstateras att efterlevnaden av de folkrättsligaregler som är ägnade att skydda och främja demänskliga rättigheterna är dålig. Stater som skrivitunder FN:s konventioner rörande de mänskliga fri-och rättigheterna bryter i mycket hög utsträckningmot dessa konventioner. Exemplen är otaliga. Ettytterligare problem som blivit alltmeruppmärksammat är attregeringar inte bara bryter mot konventioner deskrivit under utan också öppet börjat ifrågasätta detuniversella i de regler för mänskliga rättigheter somfinns. Det är framför allt från , t.ex. ochMalaysia, som vi hört denna uppfattning uttryckas.Jag vill här ta tillfället i akt och betona att demedborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala ochkulturella rättigheterna som de uttrycks i deinternationella konventionerna överallt och alltidmåste betraktas som universella. Ett barns rätt attslippa arbeta, en kvinnas rätt att inte blimisshandlad av sin man, en politiskt oppositionellsrätt att uttrycka sin åsikt och en fattig människasrätt till en bostad måste gälla lika för ochSverige, för och , för ochPalestina.Ingen av dessa rättigheter kan -- som ledningförsöker göra gällande -- sättas före den andra.Yttrandefriheten får inte sättas på undantag tillförmån för de sociala rättigheterna. Det är alltförväl känt att detta bara är ett sätt för en diktatoriskregim att försöka tysta all opposition och på så sättlegitimera sin makt.Det är emellertid viktigt att påpeka att demedborgerliga och politiska fri- och rättigheternainte heller kan sättas före de sociala rättigheterna.Det är lätt hänt i dessa tider av social ochekonomisk nedrustning i vår rika del av världen attvi gör just detta och glömmer, eller väljer attglömma, att de som är offren i denna nedrustningockså förvägras sina mänskliga rättigheter -- rättentill bostad, rätten till arbete och rätten tillutbildning.Väljer vi att inte ta itu med dessa aspekter av demänskliga rättigheterna här hemma minskartrovärdigheten i vår kritik av brotten mot demänskliga rättigheterna i de fattigaste staterna. Vifår aldrig glömma att kampen för de mänskligarättigheterna måste föras såväl på hemmaplan sompå den internationella arenan.Herr talman! Tillståndet i världen för de mänskligarättigheterna är skrämmande. Det mestskrämmande just nu pågår i . Så ofattbartmånga som en halv miljon människor kan ha dödatsunder -- de flesta civilakvinnor, män och barn.FN:s säkerhetsråd har äntligen beslutat om enFN-operation i . En förfrågan har ocksåkommit till om att bidra med ettfältsjukhus. Enligt min och mitt partis mening voreen sådan insats från svensk sida den bästa tänkbarahumanitära insatsen i denna nu mest fruktansvärdakonflikt i vår värld. Jag hoppas innerligen attUtrikesdepartementet och regeringen svararpositivt på denna förfrågan från FN.Även i grannland är situationenvad gäller de mänskliga rättigheterna skrämmande.I slutet av förra året och i början av detta årupplevde landet ett blodbad som kan jämställasmed det i . I en nyligen publicerad rapportfrån konfronteras vi medburundiska vittnesmål från en masslakt som näranog saknar beskrivning.Varken eller behandlas i detbetänkande vi skall ta ställning till , trots attkonflikterna pågått och trotsatt blodbadet i pågick för fullt mitt underden tid vi hade möjlighet att skriva våra motioner ijanuari. Det ser jag som ett tecken på att även vihär i i vårt engagemang för mänskligarättigheter i alltför hög grad låter oss styras av vadsom för tillfället ses som en nyhet av CNN ochandra internationella mediejättar.Det är bl.a. här och andramänniskorättsorganisationer har en sådan oerhörtviktig roll att spela. Utan deras enträgna arbetemed att uppmärksamma brotten mot de mänskligarättigheterna var helst de begås skulle alla miljonermänniskor som mördas, torteras, fängslas ochförföljs för sina åsikters eller sin etniskatillhörighets skull vara ännu mer bortglömda än deär . Utan deras arbete skulle de regimer ochde grupper som gör sig skyldiga till dessa ohyggligabrott kunna härja ännu mera fritt än de gör i dag.Vi är skyldiga ett stort tack till AmnestyInternational och andra organisationer som kämparför de mänskliga rättigheterna.Herr talman! Svenska Amnestys ordförande vädjade i DagensNyheter om att i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna kraftfullt måste fördömaövergreppen i , , och SriLanka. Dessa fyra fall är enligt fyraexempel på hur omvärldens krav på respekt förmänskliga rättigheter fått stå tillbaka för politiskaoch ekonomiska intressen.Som alla vet finns det åtskilliga exempel på andrastater som också grovt förbryter sig mot demänskliga rättigheterna, men som är såekonomiskt eller politiskt betydelsefulla för de rikaindustriländerna att fördömanden och protester fårstå tillbaka. I likhet med vill jagframhålla och , men också Kinaoch Marocko.Berith kommer senare under debatten attta upp , så jag skall inte uppehålla mig vidden frågan . Jag vill dock poängtera att Turkietär ett känsligt fall för på grund avmedlemskapet i NATO, försöken att bli medlem iEU och landets ställning som ett slags sekulariseradbuffert mot den muslimska världen. En sådanpolitiskt viktig stat kritiserar de europeiskaregeringarna inte så gärna.Kina, och vill jag framhålladärför att dessa länder inte bara grovt kränker demänskliga rättigheterna utan också trotsarinternationell rätt genom att ockupera främmandeterritorium: ockuperar , Indonesienockuperar och ockuperarVästsahara. Jag vill framhålla dessa stater också föratt de får svenskt bistånd i form av u-krediter. Kinaoch får dessutom köpa svensktkrigsmateriel.Den kinesiska ledningen är i allra högsta gradmedveten om landets vikt som investeringsobjektoch marknad för den rika västvärlden. Därförspelar regimen nu ett cyniskt spel med väst därspelpjäserna är politiska fångar och lukrativaaffärer.Man släpper regimkritiker ur fängelserna i lagomdos för att få och regeringaroch parlament att tro, eller låtsas tro, attmänniskorättsläget har förbättrats. När sedan nyabiståndspengar eller något lukrativt affärskontraktär i hamn kan man återigen gripa dissidenterna.Sverige bör inte delta i det här spelet. Vi böråtminstone inte delta genom att ge regimen pengari form av u-krediter. Den ochutrikesutskottets majoritets uppfattning att sådantbiståndssamarbete underlättar en dialog ommänskliga rättigheter är märklig. En kritisk dialogkan och bör föras i de normala diplomatiskasamtalen. U-krediter behövs inte för att göra dettamöjligt. Det bästa sättet för att visa sinavsky mot den kinesiska regimens grovamänniskorättsbrott vore att avbryta u-kreditgivningen. Eller menar regeringen ochutskottet att dessa behövs för att man skall kunnaföra ett slags utpressningspolitik gentemot ?Om det är så, tycker jag att det skall sägas iklartext.Ett avbrytande av all u-kreditgivning vore ocksåden bästa signalen från till regimerna iIndonesien och Marocko.I dagarna har vi fått höra hur de fackligarättigheterna åsidosätts i Indonseien och hurfackliga aktivister mördas. i våruppmärksammades i svensk TV hur den öppnamassakern i östra huvudstad 1991följdes av en dold massaker på alla de hundratalssom försvann i samband med händelsen. Tidigareunder våren har det också uppmärksammats isvensk TV hur kung regim i på demest vidriga sätt behandlar politiskt oppositionella.Vi hör också ständigt hur fortsätter attockupera och sabotera den av FNbeslutade fredsplanen.Utskottet konstaterar i sitt betänkande att ingaegentliga förbättringar när det gäller de mänskligarättigheterna kan upptäckas i vare sig Indonesieneller . Utskottet förutsätter dock att densvenska regeringen aktivt verkar för att situationeni de båda länderna förbättras. Jag skulle viljatillägga att det mest aktiva den svenska regeringenkan göra är att besluta om att u-kreditgivning tillSuharto-regimen och Hassan-regimen inte kanaccepteras.Så länge regeringen och fortsätter attöppna för u-krediter och godkännakrigsmaterielexport till dessa regimer går det inteatt tolka den svenska politiken gentemot dessastater som annat än att den är en dubbelhetenspolitik. Regeringen säger ju om och om igen attfrämjandet av mänskliga rättigheter och demokratimåste vara en ledstjärna i svensk utrikespolitik.Det mest konkreta uttrycket för den politikenfinner vi i fallet , som mistedet sista man hade kvar av svensktutvecklingsbistånd. Motivet från regeringens sidavar just att landet inte gjorde några framsteg vadavser demokrati och mänskliga rättigheter.Om regeringen med någon trovärdighet skallkunna fortsätta att påstå att mänskliga rättigheterär en ledstjärna i utrikes- och biståndspolitiken ärdet dags att visa det i politiken gentemot andrastater än , exempelvis , ochMarocko. I annat fall går det inte att undvikamisstanken att den inriktningen av regeringensutrikespolitik gäller selektivt, nämligen bara irelationerna med regimer som företräder ettekonomiskt system som man inte gillar och somdessutom är ekonomiskt ointressant för svenskaföretag. En sådan politik, herr talman, kanVänsterpartiet inte ställa sig bakom.Biståndsministern, statsrådet ,kritiserades i går för att han deltog i debatten omvårdnadsbidraget; det låg inte på hans bord, påstodman. Jag är inte beredd att ställa mig bakom denkritiken. Vårdnadsbidraget är ju en stor fråga förkds. Jag tycker att det var bra att partiledaren varhär i går. Men jag tycker att det är en aningoförskämt av biståndsministern, som dessutom ärfri- och rättighetsminister, att inte vara här närfrågor som berör mänskliga fri- och rättigheterdiskuteras. Han förtjänar kritik för detta.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till minmeningsyttring mom 30, 36 och 39.Anf. 29 ():Herr talman! Värnandet om de mänskligarättigheterna är en huvudlinje i svenskutrikespolitik. Vi har en ministerför mänskliga fri- och rättigheter. Däri liggersjälvfallet en accent som regeringen vill lägga pådetta område. Men intresset för mänskligarättigheter är en gammal tradition i och dethar en stark förankring över partigränserna. Allaregeringar har varit starktengagerade i dessa frågor.Herr talman! Till vill jag säga attstatsråd brukar vara närvarande när riksdagenbehandlar propositioner. Däremot är det ytterstovanligt att de är närvarande vid behandling avmotionsbetänkanden.Sverige hävdar en universell syn på de mänskligarättigheterna. Vi accepterar inte argumentet attfrågan om mänskliga rättigheter är en västerländskuppfinning och att behovet att kämpa för individensrättigheter är begränsat till vår egen kulturkrets. Enafrikan, en latinamerikan och en asiat måstetillerkännas samma friheter och samma personligaintegritet som en europé eller en nordamerikan.Dödsstraff, könsstympning och barnprostitution ärlika avskyvärt var det än förekommer.Vad har vi då för instrument för att hävda demänskliga rättigheterna? De är beklagligt svaga.Det handlar huvudsakligen om deklarationer ochkonventioner och om det inflytande som man kanutöva genom opinionsbildning och olikauppföljningsmekanismer. Vi har FN:s förklaringom de mänskliga rättigheterna. Vi har den viktigaEuroparådskonventionen. Vi har en hel del andraregionala konventioner. Vi har de merspecialiserade konventionerna om tortyr. Vi harbarnkonventionen osv.Uppföljningen av de förpliktelser som staterna hariklätt sig sker till stor del genom egenrapporteringfrån konventionsstaterna; en rapportering somgranskas i olika kommittéer. Men det finns också endel andra metoder. har det blivit alltvanligare att översynskommittéerna utserrapportörer som studerar förhållandena i olikaländer. Vi har fått två högkommissarier förmänskliga rättigheter, dels FN:s helt nyinrättadehögkommissarie, dels ESK:s effektive van derStoel som har varit i farten , och redan gjortmycket stor nytta. Den europeiskasäkerhetskonferensen har också börjat sändamissioner till olika delar av där det finnsakuta konflikter mellan olika minoritetsgrupperoch där man försöker lösa upp friktioner. Man slåren brygga mellan kampen för mänskliga rättigheteroch kampen för att förebygga allvarliga nationellakonflikter. Skyddet av mänskliga rättigheter ochvärnandet om freden går hand i hand. Man syftarbåde till att bevaka rättigheter och att förebyggakrig.Europarådet har spelat en viktigroll när det gäller att värna de mänskligarättigheterna, främst genom den kommission ochden domstol som har knutits tillEuroparådskonventionen om mänskligarättigheter. Här finns en individuell klagorätt somger den enskilde möjlighet att föra talan mot sinegen stat när de inhemska rättsmedlen är uttömda.Det finns mängder av exempel på hur domar fråndomstolen i har bidragit till att ge denenskilde individen en starkare rättslig ställning iolika länders lagsystem.Detta system har allvarligasvårigheter. Det är kraftigt överbelastat. kannya klagomål få vänta i fem till innan detkommer ett slutgiltigt utslag frånEuropadomstolen. Det har gjort att man under ettantal år diskuterat möjligheter att effektiviserasystemet. har man kommit fram till attden bästa reform som kan genomföras är ensammanslagning av kommissionen och domstolentill en enhetlig domstol som får fungera på heltid,till skillnad från de organ som finns och somär deltidsorgan.Tilläggsprotokoll 11 till konventionen om demänskliga rättigheterna skrevs under förra veckanoch kan träda i kraft när alla medlemsstater harratificerat. Det finns en allvarlig risk att detta kankomma att ta . Det är viktigt att det nyasystemet kan träda i kraft , attbalanserna kan motarbetas. Från svensk sida måstevi därför göra vårt yttersta för att övertyga andrastater att så snabbt som möjligt ratificeratilläggsprotokollet, liksom vi själva bör göra detutan dröjsmål.I det nästan enhälliga betänkande som vibehandlar -- det är enhälligt i de frågor som gällermänskliga rättigheter -- går utskottet in påförhållandena i en lång rad enskilda stater av vilkade flesta tyvärr länge varit föremål för riksdagensuppmärksamhet. Vi har ju återkommandefrågedebatter och interpellationsdebatter ommänskliga rättigheter. Jag tycker att det ärutomordentligt viktigt att det finns ett levande ochaktivt intresse för de här frågorna i , ettintresse som går långt utanför utrikesutskottet. Detär en styrka för riksdag att så mångaledamöter är aktivt engagerade för att hävdamänskliga rättigheter och minoritetsrättigheter iolika delar av världen och att vi från sidaständigt påminner regeringen om nödvändighetenav en aktiv hållning i dessa frågor. Det bevisar attvi i starkt tror på att den mänskligasolidariteten och det mänskliga rättspatoset inte fårgöra halt vid gränserna, utan måste skrida över democh vara internationellt till sin karaktär. Detbevisar också att är en del i världen och attvi är engagerade i världens problem.Vi måste naturligtvis ofta överväga formerna försvenska framstötar. Ett land som ständigt höttermed pekfingret mot andra är inte alltid effektivt isin strävan att påverka. Det som jag skulle viljakalla för den goda moralismen, den grundläggandeotåligheten inför allt det som är vrångt och orättvisti världen, måste förenas med en aktiv vilja att förståfrämmande kulturer och bygga broar till andrasamhällen. I vårt utvecklingssamarbete med andraländer får vi inte bara kritisera, utan aktivt skapaförutsättningar för ländernas strävan att övervinnaövergrepp och förbrytelser mot de mänskligarättigheterna. I den andan bör ,liksom , hålla en aktiv hög profil i kampen föratt värna de mänskliga rättigheterna.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till utskottetsbetänkande.Anf 30 ():Herr talman! Jag är väl medveten om att statsrådenskall befinna sig här när vi behandlar propositioner.Den proposition som behandlades i går låg inte pådet statsrådets bord som var här och försvaradeden. Men jag försvarade ändå att biståndsministernvar här i går eftersom jag anser att det var enhjärtefråga för kds. Jag instämmer inte i gårdagenskritikerkör.Däremot vill jag, eftersom läget när det gällermänskliga rättigheter i världen just nu är såkatastrofalt dåligt, rikta kritik mot att MR-ministern inte är här. Jag tror att vi kan varaöverens om att han borde ha varit det.Jag tog upp ett gammalt diskussionsämne,nämligen u-krediternas koppling till läget när detgäller mänskliga rättigheter. Innan jag gick ned tillkammaren meddelades en nyhet på radion. Jag ärlitet osäker om det var somstod för budskapet, men det meddelades att mankunnat konstatera att läget när det gäller mänskligarättigheter i är värre än vad man harbefarat. Säger inte detta en del också tillutrikesutskottets majoritet?Jag har inte fått något svar på hur man kan motiveraatt ge biståndspengar till ett land som , vilketså grovt bryter mot de mänskliga rättigheterna. Vikunde läsa en notis i omatt två amerikanska företag har använt kinesiskttvångsarbete. Man skulle kunna rada upp exempelefter exempel på sådana företeelser.Jag ställde här frågan: Är det verkligenutskottsmajoritetens uppfattning att just u-krediterna kan användas som led i enutpressningspolitik gentemot den kinesiskaregeringen för att få till stånd en förbättring av lägetnär det gäller mänskliga rättigheter? Jag har frågatDaniel Tarschys tidigare om detta. svara på frågor, men på den här punkten harutrikesutskottets ordförande inte på frågor från migi denna kammare gett något konkret svar, och jagefterlyser faktiskt ett sådant.Anf. 31 () replik:Herr talman! Om vill veta huruvidasvenskt bistånd skall användas somutpressningsmedel, vill jag säga att svaret är nej.Jag tycker att i mycket av det somhan sade i sitt huvudanförande numera låter som engod liberal. Jag kan förena mig med stora delar avde synpunkter som han anförde. Men jag tyckteockså att det fanns en del återklanger från detförflutna.När säger att de mänskligarättigheterna inte kan sättas före de sociala undrarjag om han riktigt har tänkt igenom vad han säger.Det var nämligen så som man alltidsade i när man ville rättfärdigaövergrepp mot individuella rättigheter. Man villeskydda det sociala framsteget, och man ville främjaen klass. Man ville sätta högre sociala mål i förstarummet, och därför kunde de individuellarättigheterna inte tillmätas någon betydelse.Jag gratulerar alltså till debetydande framsteg som han har gjort och till de ihuvudsak liberala tongångar som jag hörde i hansanförande, men jag hoppas att de också kommer attfärga den grundläggande filosofin inomVänsterpartiet i en del andra avseenden, där detfortfarande finns återklanger av det förflutna.Anf. 32 () replik:Herr talman! Det hade varit klädsamt omutrikesutskottets ordförande inte hade avstyrktmina yrkanden i utskottet, om de nu är så liberalasom han påstår. Jag tycker att det väl får vara någonordning också på . Han bör intespela en så opportunistisk roll.Daniel Tarschys svarar fortfarande inte på minfråga. Om man inte ger u-krediter på grund av tror att man kan bedriva en utpressningspolitikgentemot den kinesiska regimen, varför ger man dådessa u-krediter? Det handlar om att ge svenskabiståndspengar till en förbrytarregim av värsta slag,den som finns i . Men det handlar ocksåom och Marocko.Daniel Tarschys kan visserligen säga att vi ännu intehar beslutat om u-krediter till , vilketsåvitt jag förstår är riktigt, men i stället går manomvägen via Nordiska Investeringsbanken ochNordiska Investeringsfonden, som i sin tur gerpengar till . ger alltsåbiståndspengar till , men gör det just nupå omvägar. Det är inte opportunt att låta dem gådirekt från till Indonesien.Jag kan inte förstå denna dubbelhet. Vad äranledningen till att man ger biståndspengar i formav u-krediter till , som man säger attledstjärnan i svensk utrikes- och biståndspolitikskall vara respekten för de mänskligarättigheterna? har inte förbättrat situationennär det gäller mänskliga rättigheter utan ökar istället förtrycket. Enligt de nyheter som jag haråberopat här är tillståndet när det gäller brottmot mänskliga rättigheter ännu värre än vad manhar vetat om. Vad är anledningen till att vi skall gedessa pengar, ?Anf. 33 () replik:Herr talman! Det är helt riktigt att respekten förmänskliga rättigheter alltid måste vara en viktigfaktor, som spelar in när den svenskabiståndspolitiken formas, men det är inte den endafaktor som spelar in. Det är inte så att förbättrandetav respekten för mänskliga rättigheter är det endamålet för den svenska biståndspolitiken. Vi har,som vet, en rad andra mål.Huvudmålet kan sägas vara att bryta fattigdomen ivärlden. Det målet når man på väldigt många olikavägar.Vi måste bidra till att stimulera de tillväxtprocesserav olika slag som finns i de fattiga länderna. Vimåste försöka stödja den materiella, andliga ochkulturella tillväxten på olika vägar. Som jagförsökte säga i mitt huvudanförande måste manockså vara uppmärksam på det samband som finnsmellan framsteg på de här områdena och framstegi respekten för mänskliga rättigheter.Vi måste självfallet i vår dialog medbiståndsländerna ständigt erinra om vilken vikt vitillmäter respekten för mänskliga rättigheter, mendärifrån till att dra slutsatsen att detta är den endafaktor som bestämmer avvägningen avbiståndsinsatser till olika länder är steget mycketlångt, och det steget har vi inte tagit.Anf. 34 ():Herr talman! Vi socialdemokrater är ganska nöjdamed det betänkande om mänskliga rättigheter somnu behandlas. Det är i huvudsak uppbyggt kring vårpartimotion och våra utskottsgruppsmotioner, ochvi har fått med oss utskottsmajoriteten pålångtgående skrivningar i anslutning till vårayrkanden.Inte något av våra krav i partimotionen haravstyrkts. Vi hade självfallet varit än mer nöjda omutskottet kunnat samla sig till ett antaltillkännagivanden på en del områden som jagsenare skall gå närmare in på. Men vårreservationslust har här fått vika för enighetenomkring de långtgående skrivningar i betänkandetsolika delar som självfallet har ett mycket stort värdeför MR-frågorna som helhet.Vad utskottet förväntar sig att regeringen skall görai MR-frågor framgår tydligt, och jag förutsätter attregeringen är lyhörd för dessa signaler. Jag måstedock instämma i kritiken mot det förhållandet attministern för mänskliga rättigheter saknas häri kammaren. Jag kan bara konstatera attvårdnadsbidraget i går utövade långt störredragningskraft på ministern än hans egetansvarsområde gör i dag.Oavsett ministerns ointresse för dessa frågorkommer vi naturligtvis att fortsätta att driva vårakrav för en mer offensiv regeringspolitik när detgäller mänskliga rättigheter.Regeringen och i synnerhet har gärnatalat om mänskliga rättigheter och velat framställasig som dessa rättigheters främsta vapendragare. Idet sammanhanget måste jag djupt beklagaregeringens bristande intresse för att skaffa sig röstoch säte där frågorna om de mänskligarättigheternas framtid i ett globalt perspektiv skalldiskuteras och beslutas.