prot · GI0945 · 1994-12-19 00:00:00 — Då är det väldags att ställa frågan om att revidera och få ny fart påstudentkårernas arbete på precis samma sätt somredovisas i den socialdemokratiska motionen medanledning av detta ärende.Det är dags för nya principiella överväganden ochnya ställningstaganden. Det gäller att komma bortifrån de mer eller mindre haltande principer somBengt Silfverstrand redovisar.Anf. 81 () re-plik:Fru talman! Det finns, som jag också sade i mininledning, vissa principiella skäl för en avveckling. slutsatser som vi har kommit fram till i detta be-tänkande har vi gjort en avvägning. Vi har hela tidenunder den här långa resans gång varit beredda till enavvägning. Men vi har tagit konsekvenserna av våruppfattning och tyckt att det är rimligt att idemokratisk ordning inte bara skall ha rätt och möj-lighet att fatta ett beslut i principfrågan, utan också tahänsyn till vart ställningstagandet i principfråganleder till.Vilken förändring innebär det för studenterna?Vad betyder det för den studiesociala miljön, bostä-derna, utbildningsbevakningen, rätten till fackligverksamhet, rätten att bevaka sina intressen? Dettagäller inte minst på det riksplan där den moderatleddaregeringen verkligen satte igång en stor turbulens och minskade studenternasinflytande.Det ger anledning till mycket stor oro. Med de ut-redningsförslag som ni har redovisat, men inte vågarstå för, skulle konsekvenserna bli att studenterna fårett sämre inflytande.Om ni är någorlunda hederliga och ärliga, stå dåupp och säg: Ok, det var beklagligt att inte Per Unckellade fram eller någonting åt dethåller för , så att dåhan fortfarande hade ansvaret fick möjlighet att taställning till ett avvecklingsförslag.Så länge vi inte har sådana konkreta förslag, menfruktar för konsekvenserna av de förslag som redovi-sats, kommer den principiella frågan tillbaka. Då fårfaktiskt praktiken, det reella inflytandet för studenter-na, väga tyngre än principrytteriet.Det är precis vad vi säger. De praktiska skälenöverväger. Därför har vi kommit fram till ställnings-tagandet att det är rimligast att behålla kårobligatoriet.Anf. 82 ():Fru talman! När vi nu skall gå till beslut om kå-robligatoriet, känner jag onekligen en viss missbelå-tenhet med situationen. har givituttryck för sitt missnöje. Jag kan dela många av hanssynpunkter, dock inte alla. Liknelsen med bostads-rättsföreningen haltade betänkligt.Miljöpartiet är emot idén att stipulerarobligatoriskt medlemskap för vissa grupper av männi-skor i vissa föreningar. Som princip är naturligtvis ettsådant beslut helt förkastligt. Men ändå måste vi i dagacceptera kårobligatoriet för framöver.Förra regeringen fattade ett snabbt beslut om av-reglering av kårobligatoriet vid universitet och hög-skolor. Men man var inte lika effektiv när det gälldeatt skapa garantier för att obligatoriets avskaffandeskulle ske utan försämringar för studenternas socialasituation och utan att deras demokratiska rättigheterförsvagades.Den nya regeringen har tydligt markerat att maninte är beredd att påta sig vare sig kostna-der eller att införa några regler som kan garantera ensmidig övergång till det nya.SFS, liksom Gröna studenter, har bl.a. med hänsyntill det osäkra läget begärt att kårobligatoriet skallkvarstå, i varje fall tills garantier kan ges för att av-vecklingen kan ske utan allvarliga försämringar förstudenterna vid våra högskolor och universitet.Det är därför naturligt att , trots sittprincipiella avståndstagande från obligatoriskt med-lemskap i föreningar, bifaller utskottets hemställan.Annat vore att göra ont värre. Vårt ställningstagande skall alltså inte tas som ett ställningstagande förkårobligatorium. Det handlar i stället om ett ställ-ningstagande mot en slarvig och ansvarslös avregle-ring. Mitt inlägg här har därför karaktären av röstför-klaring från sida.Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillBengt Silfverstrand innan jag slutar.Jag tycker att han går runt, runt frågan om hur av-regleringen skall ske. Å ena sidan får vi reda på att detinte finns något bra förslag. Å andra sidan får vi redapå att det har funnits en mängd förslag som visar attdet inte går att avreglera.Det vore väl konstigt om man från socialdemo-kratins sida sade att man inte var kompetent att tafram ett avregleringssysstem för kårobligatoriet. Detlåter knappast trovärdigt.Kommer Socialdemokraterna att ta fram ett under-lag för en avreglering av kårobligatoriet som garante-rar studenternas sociala och demokratiska rättigheter?Anf. 83 ():Fru talman! Jag kan svara mycket klart på den sistställda frågan. Det finns nu inga planer på att ytterli-gare utreda frågan. Jag tycker inte alls att jag har varitmotsägelsefull, men jag skall gärna precisera mig. Jagkonstaterar att det vid upprepade tillfällen har gjortsseriösa försök. utredningar tillsatta av social-demokratiska regeringar har fått betydligt störrehandlingsutrymme och marginaler att ta fram någotsom kan möjliggöra en avveckling.Men sedan dessa gedigna utredningar har genom-förts har man kommit fram till att det inte finns braalternativ. Det är väl inte så märkligt? Det är precisden slutsatsen vi kommer fram till i det här betänkan-det, som också ställer sig bakom. Slut-punkten är att det måste göras en avvägning mellanvissa principiella betänkligheter - de finns, jag sägerän en gång vissa - och praktiska fördelar som infly-tande, utbildningsbevakning, handhavandet av bostä-der - vilket inte är oväsentligt - och andra studieso-ciala frågor. Det är den avvägningen vi har gjort, ochvi har kommit fram till att nu får det vara slut på utre-dandet och att obligatoriet skall behållas. Det är ett såklart svar som något svar kan bli.Anf. 84 ():Fru talman! Jag kan inte hjälpa att jag tycker attdet hela låter litet ihåligt. Vore det inte lättare att sägaatt har vi inte en sådan ekonomi att vianser att vi kan ställa upp med det bidrag det är frågaom utan att vi i stället vill avvakta?Ingen människa kan ju tro att det skulle vara tek-niskt omöjligt att avreglera kårobligatoriet. Det måstevara en ren bagatell jämfört med allt annat vi sysslarmed här i riksdagen.Det är alltså fråga om att tillskjuta medel, och detär fråga om att förhandla med universitet och högsko-lor så att det skapas garantier för att det som finns kan fortsätta att finnas men med ett frivilligtmedlemskap. Det måste vara en ganska enkel uppgiftatt lösa även för en socialdemokratisk regering.Anf. 85 ():Fru talman! Uppenbarligen är inte den uppgiftenenkel. Många har försökt men gått bet.Det handlar inte om någon uppgivelse. Det hand-lar om att när man går igenom hela problemet kom-mer man fram till slutsatsen att det system som finns,trots de invändningar som kan resas på vissa punkter,är det bästa möjliga. Sedan finns naturligtvis ekono-min alltid med i bilden. Det framgår också klart ochtydligt i propositionen att av statsfinansiella skäl ärdet orimligt att gå vidare i frågan. Men prioriterings-ordningen framgår klart.Detta är inte någon huvudfråga. Den går att lösapå sikt. Men det är inte oväsentligt i sammanhangetatt den förra regeringen först sade att det skulle ske enavveckling för att därefter börja fundera på hur detskulle gå till. Då kom man fram till att det faktisktblev dyrare. Vid en avveckling måste andra problemlösas och avgifter måste tas ut. Till syvende och sist ärdet skattekollektivet och studenterna som betalar.Avgifterna är i genomsnitt . Det äringen orimlig belastning på studerandekollektivet attfå betala den inträdesavgift i ett system som på vissapunkter kan jämföras med medlemskapet i en kom-mun och medlemskapet i en bostadsrättsförening. Jaggjorde inte några bestämda slutsatser av den jämförel-sen. Jag bara konstaterar att studenten går in i någotsom i och för sig är frivilligt. Man måste bl.a. hållasig orienterad om utvecklingen på utbildningsområ-det. Man måste delta i en social gemenskap. Det tordevara ofrånkomligt, så att man inte blir isolerad ochutslagen. Det kostar pengar.Vidare, , går det naturligtvis att taut avgifterna och lösa problemen på andra sätt. Någraav alternativen har utredningarna visat. Senast var detden utredning som skulle redovisa resultatet undervårriksdagen, men det skedde aldrig. Utredningenkom fram till att det var möjligt, att det kostade ensumma och att det fanns konsekvenser. Priset varenligt vår uppfattning för högt. Konsekvenserna varnegativa för de berörda studenterna. Studentinflytan-det skulle, enligt vår uppfattning, minska. Det är där-för jag drar slutsatsen att det kanske var det de bor-gerliga partierna var ute efter. De har också lagt framförslag och genomfört beslut som innebär att studen-terna i dagens läge får mindre och mindre inflytande isina utbildningsmiljöer.Jag skulle vilja säga - och det är inte något somGunnar och är skyldiga till - attspåren förskräcker.Anf. 86 ():Fru talman! Jag kan instämma med att det vilar ett tungt ansvar på förra regering-en. Den gick fram med ett förslag på avskaffande avkårobligatoriet utan att på ett riktigt sätt ha behandlatfrågan hur avregleringen skall ske.Sedan tycker jag att nu låternågot mer optimistisk än . Jagkan väl ställa hoppet till de yngre socialdemokratersom har en annan uppfattning än har riksdagsledamoten bakom mig som harväckt motioner i frågan i ungefär samma riktning somjag har gjort. Vi kan väl tro att när ungdomarna isocialdemokratiska partiet får göra sin stämma hördkanske vi kan få fram ettunderlag för en vettig avreglering av kårobligatoriet.Anf. 87 ():Fru talman! Rätten och möjligheten att väcka mo-tioner och lägga fram förslag och att komma med nya,goda och friska idéer till hur en avveckling skall gåtill är inte förbehållen ungdomen utan också den någotäldre generation som tillhör.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )13 § Betyg i det obligatoriska skolväsendetFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1994/95:UbU6 Betyg i det obligatoriska skolväsendet(prop. 1994/95:85).Anf. 88 (m):Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillden reservation som avgetts gemensamt av Modera-terna, , och kds. Den innebär attregeringens förslag att riva upp det beslut om betygeni som antog sedanavslås och att arbetet för att införa det gällande riks-dagsbeslutet skall fortsätta.Från moderat sida avstår vi från att avge andra-handsyrkanden vad gäller utskottsmajoritetens yttran-de och motionsförslag som ligger i linje med det förrariksdagsbeslutet. Anledningen är att vi dels anser attriksdagens beslut var bra, delskonstaterat att Socialdemokraterna inte har någotintresse av att söka samförstånd annat än med partierpå vänsterkanten. Det gällde delvis , men detär uppenbart att det gäller i ännu högre grad i dag.Fru talman! Det är troligt att Socialdemokraternasförslag vinner kammarens gehör när frågan avgörs . Men elever, föräldrar och svensk skola förlo-rar. Det beklagar jag. Den hafsigt ihopskrivna pro-position vi har på vårt bord, med förslag som inteberetts eller remitterats till berörda, är dålig. Det äråterställarpolitik av sämsta slag att riva upp för rivan-dets egen skull.Vi moderater anser att betyg behövs också i denallmänna . Vi anser att det är viktigt atteleverna kontinuerligt får tydligabesked om hur skolan bedömer deras studieresultatoch det fortsatta arbetet. Skolan skall bry sig om hurdet går för eleverna. Skolan skall stimulera varje elevskunskapsutveckling.Den borgerliga regeringens och besluttydliggjorde skolans ansvar, med samtal varje termin,skriftliga omdömen från årskurs 5 och betyg i sex stegfrån årskurs 7. Vi valde att göra klart för skolorna atteleven och föräldrarna skulle få veta hur skolan be-dömer elevens utveckling och resultat, men vi detalj-reglerade inte hur de skriftliga omdömena skulleutformas. Det skulle vara något man fick bestämmavid varje skola, vara en del av det utvecklingsarbete viinitierade.Betygen målrelaterades, dvs. skulle sättas i förhål-lande till centralt fastställda kriterier. För oss modera-ter var det väsentliga att avgångsbetygen var natio-nellt jämförbara, men eftersom eleverna måste få lärakänna betygen och ha möjlighet att reagera på demville vi att betyg skulle ges från årskurs 7.Socialdemokraterna river upp allt detta. Betygskall ges först i årskurs 8. Betygsskalan dras ner tilltre steg. Någon skriftlig information skall skolan intege elever och föräldrar, annat än till dem som särskiltber om det. Däremot skall elever, skola och föräldrarsamtala.Det är eleverna som förlorar på detta. Elevernavill ha betyg. Ja, faktum är att den senaste Ungdoms-barometern visade att en majoritet av eleverna t.o.m.vill ha betyg i ordning och uppförande. Socialdemo-kraterna lyssnar inte.Vad som är värre är att det är de elever som hardet jobbigast i skolan eller som inte har uppbackninghemifrån som drabbas av denna låt-gå-politik. I ställetför en avdramatisering av skolans utvärdering av varjeelevs arbete, åstadkommer ni betygshets, osäkerhetoch risk att komma med signaler för sent - för sentnär det gäller att ta itu med bekymmer, men också försent för att höja ribban för dem som skulle kunnaåstadkomma litet till.De socialdemokratiska förslag som behand-las är inte bara dåliga ur elev- och föräldraperspektiv.Även borde vara bekymrad.I denna kammare har vi dels slagit fast att vi skallha en likvärdig skola i hela landet, dels bestämt ossför en mycket långtgående förändring av styrsystemet.Skolor och kommuner har getts ett stort ansvar, me-dan vi angett mål och ramar.Denna politik, som vi moderater anser helt rätt,bygger på tre ben, nämligen nationella mål, lokaltansvar och utvärdering. Ni kapar det ena benet. Nitalar om mål och likvärdighet, men ni tar bort viktigadelar av uppföljningen och kontrollen. Skolorna be-höver inte längre delta i den nationella utvärderingen iårskurs 5 om propositionen går igenom. Gör som nivill, är signalen.Den nationella avstämning som borde göras närdrygt halva grundskoletiden har nåtts fäster regering-en ingen större vikt vid. Man ser ju ändå vad det blevi nian, tycks tanken vara. Det är sant. Men för deelever som då berörs är det , även om statenskulle ha anledning att reagera på dålig kvalitet ellernågon annan brist i en skola eller i en kommun.Fru talman! Jag skulle vilja ha en förklaring avskolministern på vad man vinner på den här typen avlåt-gå-politik.Sverige behöver ökade kunskaper och fler ungdo-mar med förutsättningar att gå vidare mot högre stu-dier. Det förutsätter en sammanhållen och klart mål-inriktad utbildningspolitik, där betygsfrågan bara ären fråga, men en viktig sådan. Ett bifall till regering-ens förslag innebär ett steg bakåt förle-gade skolpolitik. Det ger näring åt dem som helstföljer minsta motståndets lag, i stället för att angetydliga kvalitetskrav och stimulera skolornas pedago-giska utveckling. Elever, föräldrar och svenskt skol-väsende är att beklaga, men jag är övertygad om attockså detta beslut kommer att ändras med tiden, i enriktning som är betydligt sundare.Anf. 89 ():Fru talman! När jag pratar om skolan och betygenmed mina barn hemma brukar vi prata om hur detkänns att få det betyg som de har fått. Vi brukar prataom varför de fick det betyget och om vad vi skall göranu.När jag pratar om skolan och betygen med andrapolitiker brukar vi diskutera hur vi skall utforma vårauppdrag till , utformningen av ett nationelltprovsystem och en rad andra sådana "uppifrånfrågor".Vi måste diskutera de "uppifrånfrågorna", men vi kanaldrig glömma att hela diskussionen om betygenmåste börja i elevens liv, i klassrummet och i varda-gen på skolan.Det finns en klok sats av en gammal grek - detbrukar alltid finnas gamla greker som har sagt klokasaker om allt. Jag har ett favoritcitat som lyder:"Uppfostran är inte att fylla en hink utan att tända eneld. "Om den här elden skall kunna tändas, tror jag attdet beror mycket på eleven, men naturligtvis också påföräldrarna och på skolan, framför allt lärarna i sko-lan.Om vi nu diskuterar betygssystemet utifrån att detbara är hinkar som skall fyllas, är det väldigt lätt attmäta hur många streck på hinken som man har lyckatsuppnå, och så kan man kanske diskutera om det finnsnågot hål, där resultatet av lärarens galanta pedago-giska bemödanden läcker ut på hinken. Så mäter manom eleven har lyckats eller inte.Om vi diskuterar betyg utifrån det andra synsättet,dvs. att det gäller att tända en eld, behövs betygen intemindre, men de skall mäta någonting annat. De skallmäta om skolan har lyckats tända elden, och de skallmäta om föräldrarna och skolan tillsammans har getteleven det stöd som eleven behöver för att kunnalyckas.Det är det andra synsättet som jag tycker skallgälla. Skolan skall tända en eld hos eleverna. Betygenbehövs för att mäta om skolan har lyckats och omman har gett det stöd som eleverna behöver och ocksåför att uppmuntra eleverna att gå vidare. Det handlarom att ge information, och rätt använda blir betygenett pedagogiskt hjälpmedel.Just det här synsättet har gjort det så viktigt, enligtCenterns uppfattning, att vi har fått fram ett relativtbetygssystem, som mäter eleverna mellan varandra,och i stället gått över till ett mål- och kunskapsrelate-rat betygssystem, som mäter vad eleven har uppnått iförhållande till uppsatta mål.Centern delar inte uppfattningen att vi kan ha enskola utan betyg. Det riskerar att inte bara urholkakraven på eleverna och föräldrarna, utan också kravenpå skolan. Risken är att kraven blir mindre eller för-svinner när det gäller skolans förmåga att just tändaelden hos eleverna.Nu finns det i det betänkande som vi diskuterarhär i kammaren en rad olika frågor där partiernahaft olika synpunkter. Jag vill för del ta framnågra saker.För det första: Vi har varit överens om att det allraviktigaste har varit arbetssättet med utvecklingssam-tal, där föräldrar och skola är med. Från sidahar vi också tyckt att det är viktigt och nödvändigt attdet finns en obligatorisk, skriftlig information omelevens kunskaper och utveckling, utifrån läroplanenskravnivå. Vi tycker att den skall ges fr.o.m. årskurs 5.Men till skillnad från det nu gällande betygssystemetskall det inte ha karaktären av betyg. Här har vi till-sammans med och kds reserverat oss iutskottet.För det andra: Det gäller frågan om när elevernaskall få betyg. Jag tycker att det är viktigt att säga attett barn, en elev som är ett barn, inte kangöra skillnad på ett betyg på vad han har gjort, dvs.hans prestationer, och ett betyg på vem han är, dvs.hans person. Därför är det viktigt att vi inte germycket tidiga betyg i , därför att det ärlätt för eleven att uppfatta det så att han är mindrevärd när han får ett sämre betyg.Däremot är det viktigt, för att skolan skall kunnauppfylla sin roll gentemot eleven, att vi ger betyg igrundskolans senare del. Vi för vår del har ansett attdet riktiga är att det ges från årskurs 7. Vi har tyckt attriksdagens tidigare beslut skall ändras till att gällafr.o.m. höstterminen i årskurs 7. Vi har också på denpunkten reserverat oss tillsammans med Folkpartietoch kds i utskottet.För det tredje: Det gäller skolans ansvar för attinte eleverna skall misslyckas. Så länge vi i årskurs 7och 8 har ett steg i betygsskalan som säger att elevenännu inte är godkänd, är det ett sätt att säga till skolanatt man måste fylla upp med åtgärder för att hjälpaeleverna. Det är det första viktiga att uppnå. Det andraviktiga är att eleven inte skall behöva vandra ut medstämpeln "ej godkänd" i pannan, precis som slaktadegrisar som inte har passerat kvalitetskontrollen - "duär inte godkänd".Det är principiellt fel att ha en betygsnivå som sä-ger att eleven lämnar skolan utan godkännande. Dåhar skolan misslyckats. Det är därför som vi anser attdet skall vara en femgradig skala i slutbetyget. Vi hari utskottet reserverat oss tillsammans med Folkpartietpå den punkten och även sagt att vi därför tycker attSkolverket skall fortsätta med sitt uppdrag och utarbe-ta kriterier för det antal nivåer som tidigarehar beslutat.Socialdemokraterna föreslår i sin proposition istället att vi skall gå över till tre betygssteg. Bland delärare, elever och föräldrar som jag diskuterar medfinns det en stor oro för att tre steg inte räcker för attge tillräcklig information till eleverna. Spännviddenblir för stor för att kunna ge sanningen, och det bliromöjligt för en lärare att med hjälp av betygen beskri-va att eleven ligger över nivån Godkänd men intekommer upp till Väl godkänd. Spännvidden blir förstor, så att betygen inte kan beskriva en nyanseradsanning. Jag tycker därför att det är fel att gå över tillett så litet antal betygssteg.För det fjärde är det meningen att det skall finnasmöjlighet för den som inte klarat skolans eller läro-planens kravnivå att få ett skriftligt omdöme, men dethar i propositionen mycket lösligt beskrivits hur detomdömet skall utformas. Det har i princip angivits attdet kan utformas litet hur som helst.Utskottet uttalar tydligt att betygsdokumentet är enoffentlig handling och att det är preciserat vad hand-lingen skall innehålla. Utskottet framhåller att"ömtåliga uppgifter om eleven av den karaktären attde faller in under sekretesslagens bestämmelser omsekretess på skolområdet inte skall anges i det nuifrågavarande omdömet om eleven". Jag tycker att detär bra att detta har skrivits in. På det sättet har Centerni varje fall kommit ett stycke på väg mot det som vitog upp i vår motion, och vi skall noga följa hurskolministern och övriga berörda kommer att följaupp detta.För det femte skall det finnas en skyldighet förskolan att för elever som avgår från utanatt ha fått betyg i ett ämne utarbeta ett omdöme i varjesådant ämne. Skolan skall inte lämna ut något omdö-me, om eleven inte särskilt begär det, men skall haskyldighet att för varje elev utarbeta ett omdöme.Något sådant förslag finns inte i propositionen, och vikommer från att återkomma i den frå-gan.Till sist: Vi har yrkat avslag på hela propositionen,men vi har också sagt att vi är beredda att samarbetaför att åstadkomma förbättringar under utskottsarbe-tet. Socialdemokraterna har inte velat och inte kunnatgöra någonting för att på några viktiga punkter för-ändra det som har anförts i propositionen. Förra gång-en som skolans betyg diskuterades här i kammarenvar för nästan precis , den 14 december1993. Den gången var socialdemokraternas utbild-ningstalesman , som skyllde påmoderaterna som "inte vill göra upp i betygsfrågan,trots att man inledde samtal". är minister för ett annat departement, och här ikammaren sitter nu en annan minister. Viljan att inle-da samtal har funnits, däremot över huvud taget inteviljan att göra upp, så att man får en bred betygsenig-het. Jag tycker att det är mycket synd. Jag tycker attdet återstår för socialdemokraterna i kammaren ochinte minst för skolministern att förklara varför detsom var så viktigt inte är viktigt nu.Anf. 90 ():Fru talman! liberalerna yrkar i förstahand bifall till fyrpartireservationen och i andra handtill de övriga reservationer som vi undertecknat. Vianser det olyckligt att man nu gör förändringar i be-tygssystemet utan en bred politisk enighet. Elever ochlärare har rätt att kräva ett betygssystem som liggerfast oberoende av skiftande politiska majoriteter. Vibeklagar därför att socialdemokraterna nu river uppdet planerade och beslutade betygssystemet. Det ska-par oro i skolan, allra helst som propositionen inte gerett uns av argument eller ytterligare kunskaper tillstöd för detta återställande. Propositionen är så tunnatt någon har sagt att man kan skära sig på den.I Betygsberedningens majoritetsförslag - där en-dast nydemokraterna reserverade sig - kunde YlvaJohansson, och jag kommaöverens både om stegantal och om när betyg skullebörja sättas, och detsamma gällde förCentern, för ,för kds och inte minst ochKjell för Socialdemokraterna.Vilka ytterligare kunskaper om betyg har till-kommit, , som gör att Socialde-mokraterna anser tre steg överlägset eller attbetyg skall börja sättas i årskurs 8 i stället för i årskurs7?Fru talman! Vi kan inte diskutera betygen i skolanutan att påminna om att vi nu har ett målrelateratstyrsystem mellan och kommunerna.