prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Detär den politik som faktiskt förs, oavsett om vispekulerar i att skulle ha velat ha enannan politik.Beträffande säkerhetspolitiken konstaterar jag detsom utrikesministern sade i sin utrikesdeklaration,att alliansfriheten ligger fast. Det är den politik vivill ha. Om egentligen skulle viljaeller inte skulle vilja ha något annat är i det härsammanhanget ointressant. Det viktiga är vilkenutrikespolitik som regeringen faktiskt för. Såvitt jagförstår är det en utrikespolitik somSocialdemokraterna borde kunna backa upp och gehelhjärtat stöd i stället för att försöka skapainrikespolitiska konflikter omkring.Anf. 29 () replik:Herr talman! Det måste finnas ett samband mellanden politik man för i och den utrikespolitikman för. Det är tydligt att särskilt stårför en politik som inte är för solidaritet i vårt land.Det kan alla och envar se. Då är det mycket svårtatt tro att man för en sådan utrikespolitik. Men detfinns andra partier -- jag räknar in mitten blanddem -- som gemensamt medSocialdemokraterna har stått för en internationellsolidaritet.Vi hör nu att partisekreterarekommer att gå ut i valrörelsen med att man skallsänka biståndet ytterligare. I säkerhetspolitiken harCentern kritiserat sin statsminister. Man har inteens blivit informerad om hans olika utspel omBaltikum och chockterapi. Man har klagat på detoffentligt också.Det är inte fråga om detta. Det är fråga om att detgår åt så mycket onödig energi när vi tillsammansskall bända saker och ting till rätta. skullekunna spela en mycket aktivare pådrivande roll i destora konflikterna ute i världen, som vi har gjorttidigare med och stöd. MenModeraterna har alltid bromsat eller gjortmotstånd.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag förstår att problemet är att PierreSchori har svårt att tro. Det kan vara ett bekymmer.Det kan kännas otroligt för attregeringen för en bra utrikespolitik. Men jag tyckerändå att man måste kunna ställa det kravet påSocialdemokraternas utrikespolitiske talesman atthan inte utgår från vad han bedömer som troligt,utan från den politik som faktiskt förs.Även om det är otroligt för att den härregeringen för en omfattande och aktivbiståndspolitik är det ett faktum. Även om det ärotroligt för att den här regeringen harfortsatt en mycket aktiv politik mot apartheid ochför stöd för krafterna mot apartheid i ärdet ett faktum. Även om det är otroligt för PierreSchori att den här regeringen står för enalliansfrihetspolitik är det ett faktum. Jag tycker attdet är viktigt att vi ägnar den utrikespolitiskadebatten inte åt trosfrågor utan åt den politik somfaktiskt förs. Det är den vi skall diskutera. Det ärden som jag tycker att Socialdemokraterna bordebacka upp för att ge den ett kraftfullare genomslagockså internationellt.Anf. 31 Utrikesminister ():Herr talman! Efter denna djupdykning i gårdagensdebatter ber jag att få ta upp en helt annan fråga.Enligt vad jag förstår kan detta vara utrikesdebatt. Därför tycker jag att det ihögsta grad är på sin plats att uttrycka uppskattningför insatser på det utrikespolitiskaområdet. Det är naturligt för mig att särskiltframhäva hans arbete i ESK:sparlamentarikerförsamling. Jag tycker också att detär viktigt att påpeka hans mycket engageradearbete i AWEPA, som vi alla i den här kammarenkänner till.Jag förstår också att det finns en viss likhet mellanPär och . Det är att PärGranstedt ofta håller t.o.m. sina huvudanförandeni den här kammaren utan manus. Det är något somvi alla hyser respekt för. (Applåder)I detta anförande instämde (),(), (nyd) ochEva ().Anf. 32 ():Herr talman! Alltsedan det slutbefinner sig vår omvärld i en oerhört dynamiskprocess. För denna dynamiska omvärld och processkrävs också en dynamisk utrikes- ochsäkerhetspolitik.För att orden säkerhet och säkerhetspolitik skall fåen verklig innebörd måste framför allt tre centralafrågor in i sammanhanget. Den första gällerbegreppet flexibilitet. Den dynamiska process somjag har nämnt gör att riskernas art, intensitet,sannolikhet och tidshorisont ständigt ändras och ien snabbare takt än . Därför måste ocksåflexibilitet vara integrerad i säkerhets- ochutrikespolitiken.Den andra aspekten är gemensamt ansvar.Ländernas ömsesidiga beroende av varandra harökat dramatiskt under detta århundrade. Dekommer att öka ännu mer på grund av attsamarbetet länder emellan ökat och fortsätter attöka, men också på grund av samhällsproblemenstilltagande globala karaktär. Detta medför att ettlands säkerhet aldrig kan bedömas enskilt utanmåste sättas in i ett större sammanhang. Hänsynmåste tas till andra länder och derassituation.Den tredje aspekten är insikt om problemensmångfald. De allvarliga risker som en nation i dagkan ställas inför är exempelvis inte endast striktmilitära. Riskerna är i ökande omfattningockså politiska, kulturella, ekonomiska,miljömässiga och biologiska.Herr talman! Fred i är inte bara en frånvaroav krig, utan handlar också om en ordning prägladav sanning, rättvisa och frihet. Fred kan inte hellerbyggas utan skapande ansträngningar. Och detställer krav på ett intensifierat och effektiviseratmellanstatligt men också överstatligt samarbete.Trots tillkomsten av ytterligare en europeisksäkerhetsorganisation, PFP, och trots att FN, ESK,NATO och NACC redan finns har ännu ingenverklig europeisk säkerhetslösning skapats.Europas förmåga att hantera de utrikespolitiskaoch säkerhetspolitiska utmaningarna är beroendeav om EU stärks i sin beslutande förmåga och sinahandlingsmöjligheter. Endast ett enat EU somförverkligar ambitioner inomhela det politiska fältet inklusive utrikes- ochsäkerhetspolitiken kan avgöra om fåruppleva en fredlig och stabil utveckling i framtiden.EU, som framstår som ett exempel påförsoning och välstånd, har som uppgift attinspirera och konkret engagera sig i hela Europasutveckling.Vi kristdemokrater i stöder denna visionoch önskar att solidariskt engagerar sig idetta samarbete. Som bekant harkristdemokraterna i varit ledande i arbetetmed att skapa ett EU som fullt ut kan axla ansvarför den europeiska kontinenten. Hade länderna idet varit anslutna till EU hadesituationen i det området inte sett ut som den gör . Det är jag övertygad om. senare att utveckla kristdemokraternassyn på EU.Herr talman! Vid konflikter mellan och inom staterhar fredlig konfliktlösning självfallet alltidföreträde framför insatser av vapenmakt. Men viden situation av väpnad konflikt är det viktigt attfastslå att aggression aldrig är etiskt försvarbart ochatt offret har rätt till legitimt försvar. Därför är detockså viktigt att undersöka och uppmärksamma ivilken utsträckning parterna i en konflikt verkligenhar rätten på sin sida.När det gäller konflikten i Bosnien-Hercegovinahar det funnits en tendens iSverige, men också internationellt, att hävda attalla parter är lika skyldiga.Herr talman! Striderna i är inuläget precis så hemska som de brukar bli imoderna men inte desto mindre medeltidsliknandekrig när civilbefolkningen utsätts för de värstagrymheter. Alla parter deltar också i striderna.Men faktum kvarstår: den ursprungliga aggressornär serbisk, och offren är muslimska.Den utsatta situation som muslimerna har varit ochär i genom att deras huvudmotståndare,bosnienserberna, har varit och är uppbackade avden f.d. jugoslaviska armén har tagit den utvecklingsom vi har varnat för. Röster världen över harupprörts över denna orättvisa. strider någratusen fundamentalistiska muslimska soldater mederfarenheter från bl.a. på samma sidasom bosnienmuslimerna. Detta tillsammans meddet faktum att muslimerna har den moraliska rättenpå sin sida och förmodligen känner sig styrkta i dethar medfört att krigslyckan har vänt -- delvis tillderas fördel.Men kriget i Bosnien är ingen etnisk och religiöskonflikt. , liksom vid konfliktens början, ärhuvudorsaken hänsynslösa maktambitioner frånframför allt den serbiska statsledningen somuppviglat bosnienserberna. Muslimerna i Bosnienär ett europeiskt folk. Deras sekulariserade variantav islam -- fredlig samexistens med människor medandra religioner -- har varit en motpol till religiösfanatism och extremism. Vi har allt att vinna på attdetta förhållande fortsätter. Iranska invandrare iSverige, nordafrikaner i , turkar iTyskland osv. är en del av den europeiskavardagen. De förtjänar att mötas med respekt ochrättvisa och behöver sist av allt få felaktiga signalerom att muslimska folkslags rättigheter förtrampas iEuropas hjärta. Om detta uppstår skapas rädslaoch i dess förlängning radikalisering ochfundamentalism. Liknande påståenden har jagframfört här tidigare.Herr talman! De etiska förpliktelserna människoremellan förbjuder att andra stater intar rollen somåskådare när respekten för människors värde ochmänskliga rättigheter förtrampas. Aggression fåraldrig löna sig. Ingen har rätt att överge enangripen. Att hejda och avbryta aggression är enförpliktelse för hela världssamfundet. Specielltgäller denna förpliktelse när en konflikt sker igrannskapet och gäller ett land som är erkänt avFN. deltar med manskap och finansiellamedel för att påskynda freden i och försöka att åtminstone någotlindra krigets skadeverkningar. Det är bra. Vi fårinte glömma att de svenskar som är därrepresenterar med livet som insats och medfreden som mål.Nu när kanonerna har tystnat i ochvärlden tillfälligtvis andas ut dyker mångaangelägna uppgifter upp för . Den första äratt lyfta fram de andra områden i Bosnien därkriget fortgår i det tysta. Civilbefolkningenslidande i , , , ochandra orter är oförminskat stort.Den andra uppgiften är att noggrant övervakasituationen för muslimerna i anslutning till att destridande parterna avväpnas. Vi får inte glömma attdet trots allt är så, att serberna mycket lättare kanfinna nya vapen på grund av det stöd de erhållerfrån Restjugoslaviens armé. Denna situation kanmed tiden öka krigsrisken.Den tredje, något svårare, uppgiften är att försökaförhindra att Bosnien blir ett forum för nyastormaktsambitioner. Det finns i nuvarande lägespänningar mellan säkerhetsrådets medlemmarberoende på skiftande nationella intressen. Dessamåste övervinnas till förmån för fred ochåteruppbyggnad av . Det ärfel om FN utnyttjas som en sköld för stormakternasintressen. Tendenser i den riktningen har tyvärrlänge varit synliga.Herr talman! Det är inte bara i som länderbefinner sig i kritiska skeenden. Jag tänker ocksåpå bl.a. , som är i en oerhört svårsituation. Odemokratiska ochextremnationalistiska krafter vill med alla medelförhindra den demokratiska processen. Dedemokratiska erkända partierna i Sydafrikabehöver allt det stöd som över huvud taget ärmöjligt, så att landet verkligen kan nå från detlagligt gällande förbudet mot apartheid till ett iverkligheten fritt land med för alla likvärdigamänskliga rättigheter. Det handlar bl.a. om totaltförändrade attityder inom exempelvis olikabefolkningsgrupper, polis och politiskagrupperingar.Herr talman! Världssamfundet, inklusive ,måste också ta sitt ansvar så att valet i ochtiden före och efter det genomförs och genomlevsunder människovärdiga former. får virapporter om de grymmaste våldshandlingar medavsikt att försvåra och förhindra den demokratiskaprocessen. Med tanke på demokrati och mänskligarättigheter ligger det i allas vårt intresse att valetblir genomfört under demokratiska former. Detblod som spillts för demokrati och rättvisa i detlandet är mer än nog.Det våld som utövas i länderna i det fornaJugoslavien är också mer än nog. Det är bra attvärldssamfundet äntligen har tagit sig samman i denfrågan.(Applåder)Anf. 33 MAJ ():Herr talman! ''Peace cannot be kept by force, it canonly be achieved by understanding''. ''Fred kanaldrig behållas med våld, den kan bara uppnåsgenom förståelse'' sade en gång . ''Eftersom krig börjar i människors sinnen, är det imänniskors sinnen som försvaret för fred måstebyggas'' är orden som inleder Unescostadgan. Vadsom händer i världen -- i f.d. ,, -- bekräftar dessa talesätt. Fredkan aldrig behållas med våld.Därför måste hela tänkandet förändras -- från dettypiskt manligt militära med våld och missiler tilldet arketypiskt kvinnliga med samtal,förhandlingar och lösningar av konflikter utan våld.Därför måste metoderna förändras från kulor ochkrut till konfliktlösning i förebyggande syfte. ''Detgröna bordet'' måste åter bli samlingsplatsen förkonflikters lösande. Där används kunskap ochmedvetenhet om konflikter och deras psykologi.Där blir förhandling, medling, skiljedom,förlikning och våldsförebyggande åtgärdernaturliga.Därför måste begreppet säkerhet förändras från attsnävt innebära staters säkerhet, vilket hittillsrättfärdigat kraftiga satsningar på militärt försvar,till att innebära människors säkerhet. För attverklig säkerhet för människorna skall uppnåsmåste konflikter och krig förebyggas genomavskaffande av ekonomiska, sociala, politiska ochmilitära förhållanden och genom att förutse ochhantera kriser innan de leder till väpnadekonflikter. Insatser för att förebygga våld blir ilängre perspektiv de mest lönsamma.Därför måste en sammanhängande fredspolitikformas, där institutioner för såväl förvarning,faktafinnande och konfliktlösning ges en mycketstarkare roll inom FN och ESK och där FN:s civilainsatser byggs ut. ''Fredsakademier'' måstetillskapas i varje land för utbildning i fredsarbete avpolis och de civila och militära fredsbevarandestyrkorna. Som , tidigare chefför FN:s fredsbevarande styrkor i och f.d.Jugoslavien, uttryckt det: ''Det är lättare att skjutatillbaka än att hålla inne med skott.'' Därtraditionellt fredsbevarande arbete måste byggasut, och FN bör skapa förtroende genom en absolutopartiskhet.Därför måste en aktiv nedrustningspolitik med enkärnvapenfri värld som mål bedrivas. För det måstestrategier och metoder utarbetas, där alla vägarleder åt samma håll -- mot en värld utan kärnvapen.Då krävs det ett aktivt intresse från regeringens sidaoch ett engagemang som inte skyggar förkärnvapenmakternas intressen. Då krävs det ettengagerat arbete för ett fullständigt stopp för allakärnvapenprov, för en kärnvapenfri zon i Nordenoch för folkrättsligt bindande avtal om nedrustningav taktiska kärnvapen.Då gäller det att regeringen aktivt agerar för eninternationell kontroll av allt plutonium ochhöganrikat uran i världen genom ett FN-register.Då krävs det att regeringen inte på nytt darrar påmanschetten när frågan omkärnvapenanvändningens olaglighet skall besvarasvid Internationella domstolen.Användningen av kärnvapen är ett brott motinternationell rätt. Användningen av kärnvapen ärett brott mot internationella principer för attskydda civilbefolkningen i krigstid.Genèvekonventionen, Nürnbergprinciperna ochWHO:s konstitution är exempel på detta.Därför måste också konventionella vapennedrustas och resurser användas för FN:s fredligaarbete.Därför måste den internationella vapenhandelnkraftigt begränsas och kontrolleras. När enkalasjnikov kan köpas för l0 dollar på Mogadishusgator och en fullt utrustad stridsvagn för är flyktingkommissariens och FN:sfredsarbete närmast hopplöst. Därför krävs det nuett fullständigt och obligatoriskt register över allvapenproduktion, export och import under FN:skontroll. Det är inte tillräckligt att som enbarttyngre vapen frivilligt anmäls. finns inte alla delättare vapen med -- inklusive antipersonellalandminor -- som de allra flesta människor dödas avi konflikter och krig.Därför är det nödvändigt att just dessa minor somurskiljningslöst dödar och lemlästar barn och civilalångt efter det att krigen upphört totalförbjuds,liksom komponenter till dem. Utanuppmärksamhet från TV dödas eller lemlästasminst 800 människor av dessa vapen varje månad.Nu behövs en regering med vilja att sätta stopp fördessa vapen. En regering som inte i första hand gårkrigsmaterielinspektörens och försvarsindustrinsärenden.Utrikesministern talade om en regeringspolitik somär handlingens politik. Jag måste tyvärr säga:Bevare oss väl för högerns aktivitet i fredsfrågorna!Jag varnade på ett tidigt stadium för, att närutrikes-, freds- och nedrustningpolitik placerades ihögerns famn, skulle få en högerpolitik pådetta område, trots att endast har20 % av svenska folket bakom sig. Och så har detblivit. Varför låter , och kdsdem forma en politik som rimligen inte kan varaderas? Varför låter , och kdshögern härja fritt?En sammanhållen fredspolitik med fredliga medelfinns i den socialdemokratiska partimotionen. Ensådan politik är nödvändig, därför att freden måstebyggas i människornas sinnen, och som AlbertEinstein sade: Fred kan aldrig behållas med våld,den kan bara uppnås genom förståelse.Anf. 34 Utrikesminister ():Herr talman! Jag vill gärna ta tillfället i akt att säganågot gott om regeringens icke-spridnings- ochnedrustningspolitik efter inlägg.Jag kan peka på det faktum att vi i har lagtfram det enda arbetsdugliga och fullständiga förslagtill provstoppsavtal som arbetas med i Genève.Det förslag som stod bakom varsäkert mycket förtjänstfullt, men det var ickefullständigt, och det är detta avtal.Sverige var en av de första att efter en väldigtintensivt arbete från ochandra organ att ratificera den storakemvapenkonventionen. Vi föregår där med gottexempel, och vi arbetar i olika fora.Jag vill även nämna för att jagfaktiskt själv i många av mina samtal på utländskbotten tar upp frågan om NPT, vikten av att dettaförlängs och att olika nationer ansluter sig till NPT.Det är någonting som vi arbetar med mycketbestämt och mycket energiskt. Vi engagerar oss isådana frågor som, vilket jag också nämnde iutrikesdeklarationen, situationen för Nordkorea.Jag vill peka på det nya viktiga område som nufinns, nämligen att försöka förhindra spridning, attta hand om arbetslösa kärnvapentekniker, och stödtill ett centrum för sådant i och ett sådantcentrum i . Det finns helt nyaverksamhetsområden där vi arbetar vilka inte fannsoch inte var möjliga på tid.Anf. 35 MAJ () replik:Herr talman! Jag är glad att utrikesministern togtillfället i akt att besvara mitt angrepp. Jag tyckeratt det är befogat. Vi har fört denna debatt itidningarna, och jag är gärna beredd att föra denockså här.När högern tillträdde på posten somutrikesminister och tog ansvar för en utrikespolitiksom tidigare -- som sade -- hade varitenig mellan , ochSocialdemokraterna, och som bara högern mält sigur, inte minst när det gällde kärnvapenfrågorna,varnade jag för vad som skulle komma att hända,och det har också visat sig.När man tillsatte en utredning i UD hade den somsitt enda mål att den skulle arbeta med icke-spridning av kärnvapen. Frågan om provstoppetvar då inte alls av intresse. Den skrevs bort. Det varförst efter en mycket intensiv diskussion i -- där , ochSocialdemokraterna gjorde gemensam sak -- som vikunde vända utrikesminister för provstoppsfrågan.Det är bra att regeringen har lagt fram ettfullständigt förslag till provstoppsavtal i Genève.Det har jag gjort, och det har mina föregångareAlva och också gjorttidigare. Tiderna förändras, och man kan vidgaavtalet. Det är bra att det förslaget ligger. Jaghoppas att det kommer att kunna ligga till grund fördet provstopp som vi alla vill se.Men det räcker icke med detta. Om man villkomma åt kärnvapnen måste man gå längre. Dåmåste man ta upp frågan om deras olagligaanvändning. Då måste man också driva frågan omen kärnvapenfri zon. Då måste man i Förentanationerna använda sig av möjligheten att konstantlägga fram förslag för att få en stor och bredmajoritet bakom sig.I FN har röst totalt tystnat när det gällerfreds- och nedrustningsfrågor. Det är t.o.m. så attde gånger det läggs fram förslag eller ageras, blirdet så att man nästan frågar sig om det inte vorebättre att inte agerat. Det må gälla delandminor vi här har diskuterat ellerkärnvapenfrågor. Det är tyvärr så.Anf. 36 Utrikesminister ():Herr talman! I den nya värld vi lever i är det två ordsom är absolut centrala på detta område, och de äricke-spridning och demontering. Det är oerhört viktigt att nu hjälpa deländer som vill bli av sina kärnvapen, sinakemvapen och sina biologiska vapen och försöka setill att detta blir utfört i praktiken. Där är Sverigemycket aktivt.Anf. 37 MAJ () replik:Herr talman! Vi har ingen delad mening i denfrågan. Socialdemokraterna har lagt fram förslagetatt man skall se till att sysselsätta de arbetslösaryska kärnvapenteknikerna i för attundvika en risk för att de för ut sin kunskaputomlands. Det kommer från vårt förslag, och dethar vi inga delade meningar om.C-vapen-konventionen har jag under mina nio årvarit med att arbeta för. Det är inte något somdenna regering har åstadkommit. Den har varitmed om att få signera, och det gratulerar jag till.Men arbetet har drivits intensivt under densocialdemokratiska regeringen.Vi har också lett arbetsgrupperna vid konferenseni under , och vi har framför alltställt vår tekniska kapacitet till förfogande. Det äralltså traditionell svensk politik som ni nu har fåtthämta in vinsterna av, och det är att gratulera.Det är likadant beträffande den andra storacentrala och väsentliga frågan. Skall man driva enaktiv utrikes-, freds- och nedrustningspolitik måsteman också ha en stark folklig opinion med sig.Vi socialdemokrater kom överens om med Centernoch att vi skulle uppnå enpromille av försvarskostnaderna. Högern begärderedan 1991 att anslaget skulle skäras ned -- det vardå uppe vid 20 miljoner -- till 10 miljoner. Man hargjort gemensam sak med Ny demokrati om detta,och har man fått igenom sitt förslag. blir deten halvering av biståndet till det nödvändiga ochviktiga freds- och konfliktlösningsarbete somfolkrörelserna gör både i ochinternationellt.Det är att beklaga att högerns politik har fåttgenomslag också på detta område. Det är intenågon aktiv politik som denna regering bedriver påfreds- och nedrustningsområdet, tyvärr. Det är enpolitik där ni skjuts framåt steg för steg.Anf. 38 ():Herr talman! Jag vill uppehålla mig något kringförhållandet mellan utrikespolitik, säkerhetspolitikoch frågan om det militära försvaret. Vi iVänsterpartiet anser att kan och börminska sitt militära försvar. Det sagt om nedrustning stämmer väl med vad jagoch anser.Säkerhetspolitiska bedömningar skall i teorin gegrunden för utformningen av bl.a. det militäraförsvaret. I praktiken har det sällan skett. Det skerinte heller . Analysen och desäkerhetspolitiska slutsatserna tjänar i stället till attmotivera de beslut man har tidigare fattat om detmilitära försvaret och tjänar också till att motiveraden nuvarande organisationen.Det framtida totalförsvarets utformning bestäms avbedömningar om vad som är inrikespolitiskt ochekonomiskt lämpligt att företa sig. I det stycketskiljer sig inte detta politiska område från de flestaandra. Vi bestämmer alltså hur mycket vi har rådmed, och sedan får vi se vad det blir.Om vi tittar på svenskt militärt försvar i belysningenav en säkerhetspolitisk analys finner vi att denutveckling som skett efter gerstöd för det jag har sagt. Det gäller exempelvisflygvapnets utformning. Under 50- och 60-talethade vi ett våldsamt överdimensionerat flygvapen.Det hade i huvudsak växt fram genom svenskindustris behov av kvalificeradesamhällsbeställningar.När sedan säkerhetspolitiken ändrades -- i vart fallborde vår bedömning ha ändrats vid t.ex.Warszawapaktens upprustning inom flyget -- dårustade ner. I sak tycker jag att det varriktigt. Men det hade knappast något samband medvad man föreställer sig att en säkerhetspolitiskanalys skulle kommit fram till. Likaså får vi noganse att upprustningen från istort sett avslutades med försvarsbeslut.Den hade alltså inte i någon slags rationell meningnågot samband med en säkerhetspolitisk analys.Om vi tittar på dagens situation kan vi diskutera depolitiska förutsättningarna för ett angrepp riktatmot . Skramlet från det hotfulla Rysslandhar vi historiska erfarenheter av, även om de nubörjar ligga långt tillbaka i tiden. De materiellaförutsättningarna för ett aggressivt Rysslandförefaller vara utomordentligt små . Retoriken har inget samband med vad mani realiteten har möjlighet att företa sig.Detta gör det möjligt för oss att i den officiellapolitiken skjuta föreställningen om en möjliginvasion av land och kust framåt i tiden.