prot · GH0992 · 1994-04-20 00:00:00 — Skulle jag kopplafel eller göra något sådant åker mininstallationsbehörighet och mitt levebröd. Jag kandessutom bli stämd, åtalad och satt i fängelse omjag inte gör ett riktigt jobb. Men i samhället har viinget ämbetsmannaansvar alls för dessa tjänstemänsom sitter med sina höga löner. Det vill vi här iriksdagen säga är en lokal angelägenhet samtidigtsom vi öser pengar över kommunerna. Då måste virimligtvis ställa krav.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall tillreservation 1 i mom. 1 och till reservation 2 i mom.2.Anf. 161 HANS ():Herr talman! Jag är inte så överraskad om detuppkommer en smula politikerförakt med tanke påen del anföranden som hålls här och en del partiersom finns företrädda här i kammaren.Låt mig kort beröra några frågor. Det härbetänkandet, som handlar om ändrad lagstiftningför statsanställda, bygger på LOA-utredningen.Det finns en del målsättningar i den och iregeringens proposition. De handlar om attutforma en lagstiftning som är anpassad till enmodern offentlig sektor. Det handlar om attrespektera demokratisk styrning, insyn ochrättssäkerhet.I propositionen nämns det att detta är ett exempelpå regeringens allmänna strävan att ta bort allonödig reglering på olika områden i det svenskasamhället. Det är klart, vem är inte för att ta bortall onödig reglering? Men frågan är om vilkenavreglering som helst är rimlig. Det finns en trendi dag som handlar om att mjuka uppsamhällsstrukturen, framför allt att mjuka uppjuridiken. Den som skall vara ett skydd när andraintressen är för starka, som bl.a. skall skydda denenskilde. Rättssäkerheten kan man inte ge avkallpå genom att hänvisa till att saker måste gå fort,vara smidiga eller av effektivitetsskäl.Vi tycker att mycket av det som har skett i den härförändrade lagstiftningen för statsanställda är bra.Vi skulle vilja att man hade så likartadeförhållanden som möjligt på arbetsmarknaden,oavsett arbetsgivare. Vi tycker att det är bra omman har enkla regler, och vi tycker att det äravgörande att vi håller rättssäkerheten högt. Vinoterar att man inte i alla delar hållerrättssäkerheten högt i regeringens förslag. Vinoterar att man med sin avreglering ocksåförsämrar situationen på ett allvarligt sätt förmånga statsanställda, som ibland hade en bättresituation än den som finns i den privata sektorn.Jag skall nämna några saker som vi har tagit upp imotioner och som finns omnämnda i en seriereservationer som vi har anslutit oss till eller tagitupp i vår meningsyttring.Först och främst har vi frågan om information omlediga anställningar. Vi tycker att det är viktigt ochrimligt att offentliga anställningar alltidoffentliggörs på sådant sätt att man känner till vilkaanställningar som finns att ta. Jag noterar attutskottet säger: Jamen, offentlighetsprincipengäller ju, och varje medborgare har rätt att ta delav ansökningshandlingarna om man känner sigförbigången. Därmed avstyrker man vår motion.Men det handlar i det fallet, när det gäller attbekantgöra att det finns fria anställningar, inte omatt man är förbigången. Det handlar om att fåinformation om att det finns någonting att söka, enrekrytering som sker. har jag möjlighet attbli förbigången, om jag väl har sökt jobbet.Jag har mycket svårt att förstå varför majoritetenavstyrker vårt yrkande när det gäller informationom lediga anställningar.När det gäller bisysslor finns det en reservation, nr2, från nydemokraterna som innebär att manansluter sig till vår motion A37. Jag tycker att dettaär något mycket viktigt. Det är många saker som ärinblandade där.Det är ett samhällsintresse att man håller kontrollpå bisysslor. Det kan vara som antyddeatt man inom den offentliga sektorn ibland aparefter löneläget på den privata sektorn. Man äravundsjuk och man vill ha pengar. Det gör attmånga högre offentliga tjänstemän tar extraknäckpå arbetstid där man utnyttjar sin kunskap. information, deltar i seminarier osv. Vi serdagligen en provkarta på den typen av verksamhet.Vi anser att det faktiskt bör ligga inom det ordinariearbetet att man måste vara restriktiv mot den härtypen av lukrativa extraknäck.Men framför allt tycker vi att det är en besvärandesituation när höga jurister genom att ta uppdragsom skiljemän, genom att göra en mängd juridiskautredningar för företag, inte sedan utan jäv kanyttra sig om betydelsefulla juridiska aspekter avsvenska samhällsförhållanden. Ett exempel som vihar åberopat i en motion är just fallet --, där inte någon av tre svenska juridiskaexperter kunde uttala sig därför att de var jäviga.Det finns en hel serie skäl till varför vi skulle viljaskärpa lagstiftningen när det gäller bisysslor.Vi har en punkt som gäller åtalsanmälan. Därföreslår man en försvagning. Man säger att man villta bort en del anmälningsplikter för bagatellartadebrott. Men problemet är att man går ifrån ett lägedär man kunde slå upp i lagboken och titta hur detsåg ut i straffskalan. Om t.ex. fängelse förelåg vardet någonting som skulle anmälas. skall man istället göra en bedömning och fundera på om detkan antas föranleda någon annan påföljd än böter.Det är utomordentligt svårt för den juridisktoskolade, men jag tror också för många juridisktskolade, att bedöma straffpåföljden. Vi menar attdet leder till en slags rättsosäkerhet i samhället attvi får mjukare regler i det här fallet.Lahja Exner tog upp frågan om periodiskahälsoundersökningar. Jag delar hennesuppfattning. Det finns flera exempel. Senast såg jagexemplet . Det finns många andra exempel därdet kommer upp fullständigt obefogade krav påhälsoundersökningar. Det kan gälla både fysiskaoch psykiska aspekter på människan.Detta leder till godtycke. Det krävs en helt annanprecisering i lagen för att man skall kunnagodkänna regler av denna typ.Lahja Exner nämnde att en arbetsgivare kan köpasig fri enligt 39 § LAS. har här gällt 7 kap.1 § , som man nu slopar, och kommer 39 §LAS att gälla för statligt anställda. Vi iVänsterpartiet har ett flertal gånger motionernatom att reglerna i skulle gälla över helaarbetsmarknaden.Det är rent generellt omrimligt att makt skall gåföre rätt. Situationen är naturligtvis än värre, somLahja Exner påpekar, när det är staten somignorerar ett domstolsutslag. Vi anser att man inteskall göra den förändring som här föreslås.På samma sätt menar vi att denogiltighetsförklaring vid brott motturordningsreglerna som har funnits är viktig att ha.Men även där försämras situationen för de statligtanställda. Utskottet säger i sin argumentation av hänsyn till den arbetstagare som felaktigthar fått gå kvar -- dvs. om man bryter mot lagen ochfår domstolsutslaget emot sig --- inte kan låtapersonen ha kvar jobbet.Därmed får så att säga fel person rätt. Den som harfel får rätt. I och för sig är det synd om den personsom förlorar sin anställning. Men vi anser attargumentationen är orimlig.Det finns flera aspekter i lagstiftningen som byggerpå att staten som arbetsgivare kan reglera i särskildförfattning och sätta LAS åt sidan. Kommer maninte överens och kan avtalsreglera en fråga kanstaten författningsreglera frågan. Det är en stornackdel för de anställda och fackföreningarna.Utskottet säger följande:''Teoretiskt är det i och försig riktigt som motionen beskriver det att staten omförhandlingsvägen inte är framkomlig skulle kunnabesluta om avvikelser från LAS.'' Utskottet sägeratt avsikten inte är att det skall bli det normala.Det är inte så juridiken fungerar. Juridiken skallvara ett skyddsnät som är alldeles klart och tydligtoch som man kan åberopa när man blir utsatt förrättsövergrepp. Jag säger inte att juridiken skalltäcka alla fall som är vanliga. Det är mycketovanligt att människor blir mördade. Destoviktigare är det att ha ett bra juridiskt regelverksom täcker mord.Det finns flera frågor av den här typen -- t.ex.återanställningsrätten och skadeståndsmöjlighetervid disciplinansvar -- som vi har argumenterat för imotionen och som berörs i vår meningsyttring ochi de reservationer som vi har ställt oss bakom.Jag står naturligtvis bakom den meningsyttring jaghar avgett. Men för att det skall bli enklare förkammaren nöjer jag mig med att yrka bifall tillreservation 2, som avser bisysslor, reservation 3,som avser 39 § LAS, meningsyttringen vad avsermom. 6 om åtalsanmälan, reservation 6 omperiodiska hälsoundersökningar och reservation 8om författningsreglering.Jag tar också tillfället att yrka avslag på reservation10 och bifall till utskottets hemställan vad gällermom. 19, eftersom jag är osäker på i frågan, när han snart skall tala.Anf. 162 (nyd) replik:Herr talman! Jag vill bara ställa två korta frågor tillHans Andersson.1. Tycker att man skall införa fulltämbetsmannaansvar för tjänstemän?2. Vi talar om bisysslor. När politiker sitter istyrelser och kan påverka, tycker inte HansAndersson att det är en bisyssla som en politikerinte borde syssla med?En politiker borde syssla med politik och skapaförutsättningar för näringsliv, vård, m.m. och se tillatt det fungerar och inte sitta i styrelser samtidigtsom man är politiker. Dessa två frågor vill jag, omdet går, få ett ja eller nej på.Anf. 163 HANS () replik:Herr talman! Det är inte alldeles lätt att svara på defrågorna. Jag vet inte riktigt vad avsermed begreppet ämbetsmannaansvar. Det somsades i talarstolen fick mig att vara tveksam införtolkningen.Jag menade att det finns ämbetsmän på alla nivåersom jag inte anser tar tillräckligt ansvar. Men detkan vi diskutera utanför kammaren.Så till frågan om bisysslor. Det är självklart att detmåste finnas möjlighet för människor som sitter istyrelser, är aktiva i näringslivet eller på annat sätt,eller sitter i offentliga styrelser, att även engagerasig politiskt. Det finns enligt min uppfattning ocksåjävssituationer och situationer där det är klartolämpligt med bisysslor.Detta är en sak som mer har att göra med hur manser på sin situation. Det finns inte några absolutklara regler. Men det är inte obekantatt det inom hans eget parti är mycket vanligt sitter i styrelser och ändå åtminstone tror sigfungera i riksdagen.Anf. 164 ():Herr talman! Det nya förslaget till ersätterden nästan . Bakgrunden till detnya förslaget är de förändringar som har skett inomden svenska offentliga verksamheten ochförvaltningen de senaste 20--30 åren.Denna lag kan ses som en anpassning till ett mermodernt tänkande och de regler som gäller för icke-offentligt anställda. Det blir färre specialregler,mindre reglering, mindre detaljstyrning, och ettmer markerat arbetsgivaransvar införs.En utgångspunkt för denna lagstiftning har varit attbegränsa den särskilda författningsreglering somfunnits i gamla . Vissa särskilda regleringar ärdock nödvändiga för att tillgodose detallmänintresse som finns vid utövande av statligverksamhet.I korthet kan man säga att minskas från ca 100paragrafer till 42 och att i många fall tidigarespeciella LOA-regler ersätts med regler i LAS. regler behålls dock oförändrade. Det gällerregler om behörighet, befordringsgrunder,disciplinansvar, osv.I stort sett kan man alltså konstatera, vilket vi ocksåhar hört här i kammaren, att samtliga partier sluterupp bakom den modernisering av somregeringen föreslår. Men naturligtvis kan Nydemokrati, Socialdemokraterna och Vänsterpartietinte godta allt vad regeringen föreslår.Låt oss till att börja med titta litet grand på Nydemokratis förslag. Man föreslår tidsbegränsningav anställning till samt erbjudande av arbetetill den med lägst löneanspråk.Ny demokrati anser sig ju stå för förändringar isvensk politik, vilket vi har upplevt påett närmast otroligt sätt, då man utan att se tillkonsekvenser av sitt handlande hoppar hit och dit ihusläkarfrågan. Folk frågar sig vad riksdagensysslar med.Att förändringen skulle innebära att partiet ändrarinställning till samma fråga efter ett par månadervar det få som röstade på Ny demokrati som visste.Men det är tydligen detta som förändringen står för.Att ändra de principer som vi i har förlönesättning på detta sätt skulle medföra både ökadbyråkrati och oro för människor. Varför skall manutlysa en tjänst om den behövs? Är intedetta byråkrati? Vilken trygghet ger det denmänniska som har tjänsten, och varför skall man idetta fall skilja på statlig och privat anställning? Detär för mig en gåta.Låt oss sedan gå över och titta litet grand på vadsom sägs om information om lediga anställningar. kungörs lediga anställningar i Post- och InrikesTidningar. Jag är ganska övertygad om att demänniskor som läser Post- och ären försvinnande minoritet.Det som föreslås i propositionen är att varjemyndighet själv skall få bestämma hur man villannonsera. Detta är en förenkling och anpassning.Jag har litet svårt att förstå att man frånVänsterpartiets sida anser att detta utgör ettproblem. Detta är en decentralisering som vigenomför. Dessutom kvarstår ju tryggheten, omman anser att platsen skall anmälas tillarbetsförmedlingen.Hans Andersson var inne på frågan om bisysslor.Man kan konstatera, som man gör i betänkandet,att det inte visat sig vara speciellt vanligt medbisysslor, enligt revisorer. Det har ocksåvisats att få missförhållanden förekommer. Det göratt man från regeringens sida och från utskottetsmajoritets sida inte ser behov av någraförändringar.Lahja Exner talade om tillämpningen av 39 § LAS,vilket hon såg ett visst bekymmer i. Med LAS-regeln reglerar det vad som skall gälla om enarbetsgivare vägrar att rätta sig efter en dom. Ipropositionen säger man att det faktiskt finns ettskadestånd som skall betalas till arbetstagaren, ochdet skall bestämmas efter arbetstagarensanställningtid. Skadeståndet kan variera mellanminst 6 och högst 48 månadslöner. Med detta kanman säga att man åstadkommer en ordning som gerett ekonomiskt tryck på arbetsgivaren för att förmåhonom att respektera domen. Dessutom sägs detatt en uppföljning skall ske. Det borde vara tillfyllest.Disciplinansvaret behålls i stort sett oförändrat ibefintlig lag. Lagreglerna behålls inte framför alltför att man skall kunna ingripa mot myndigheternasförseelser, utan man tillgodoser den enskildesrättssäkerhet genom de skadeståndssanktioneradehandläggningsregler och genom de möjligheter somfinns när det gäller att överklaga beslut. Det är demöjligheter man har.Vad gäller periodiska hälsoundersökningaruppfattade jag att det rent allmänt fanns ett visstbekymmer kring dessa. Men jag kan inte riktigtbegripa det. Socialdemokraterna ochVänsterpartiet säger ju att de är positiva tillförslaget när det gäller vissa grupper, men att deställer sig tveksamma till en utökning. Man medgeralltså att de behövs, men är litet allmänt tveksam.Jag skulle vilja att uttryckte litetnärmare på vilket sätt man i det här fallet ärmissnöjd.Låt mig gå över till att tala om den moderatareservation som gäller arbetsrättsliga mål. Vimoderater anser att Arbetsdomstolen skall återfåsin urprungliga roll, som är att tolka kollektivavtal,och att mål som rör enskilda förhållanden påarbetsplatsen skall föras i allmän domstol. Det ärför oss en främmande tanke attorganisationsföreträdare skall utöva ett dömande.Ibland kan man komma i den situationen att enintressekollission uppstår. Det gemensammaintresse som man har från organisationernas sidakan i många fall visa sig stå i strid med den enskildapartens intresse. Det är en av de storaanledningarna till att vi anser att man skall rösta påden moderata reservationen.Att arbetsmarknadens parter har uttalat ett stöd föratt Arbetsdomstolen inte skall förändras anser viinte vara skäl för att inte förändra. Att parterna villha kvar Arbetsdomstolen är en litet underligmotivering. Det skulle innebära attArbetsdomstolen skall vara kvar. Det är faktisktregering och riksdag som stiftar lagar i . Enarbetsdomstol bör inte ha som argument attparterna vill ha kvar den. Det är riksdag ochregering som är överordnade parternas tyckande.Herr talman! Slutligen yrkar jag bifall till utskottetshemställan, utom vad gäller mom. 19. Jag yrkarbifall till reservation 10. I övrigt yrkar jag avslag påde övriga reservationerna.Anf. 165 HANS () replik:Herr talman! Jag sade, , att jag ochVänsterpartiet är positivt inställd till att manmoderniserniserar regelsystemet och arbetsrätten.Inte minst det statliga regelsystemet har varitmycket detaljreglerat och är delvis från en annantid. Men man skall inte marknadsanpassa denoffentliga arbetsmarknaden och tro att den är somden privata. Vi har särskilda krav på objektivitetoch rättstrygghet inom den offentliga sektorn.Jag nämnde tidigare det jag såg hos när detgäller hälsoundersökningar. Det vimlar av fall medorimliga uppsägningar, det är påsar över huvuden,och det drar en iskall vind över svenskarbetsmarknad, inte minst inom det statligaområdet. Och man har anledning att se upp, inteminst om man är riksdagsman och sitter iarbetsmarknadsutskottet.Låt mig exemplifiera resonemanget, den slappajuridiska tolkningen som utskottsmajoriteten gör.Kent säger att vi i utskottsmajoritetentycker inte att det är så märkvärdigt med bisysslor.Han säger att det inte är särskilt vanligt medbisysslor. Det är dessutom konstaterat i enutredning. Jag bryr mig inte om huruvida det ärvanligt eller ej. Det föranleder en situation däroffentliga respresentanter kommer att vara jävigaoch inte kan göra sin plikt enligt sina uppdrag. Detsäger även utskottet. I det exempel som vi åberopatmed domare som skiljeman säger man att detta ärnågot som man i en utredning skall titta på. Mansäger inte alls att man inte bryr sig om det. Men detfinns många andra fall -- vi har ju åberopat det fallsom gällde i företagsvärlden i samband med Volvo.På s. 13 säger utskottet när det gäller 39 § LAS ommöjlighet till utköp: ''Utskottet saknar inteförståelse för de i motionerna framfördabetänkligheterna mot att en myndighet skall kunnasätta sig över domstols dom. Utskottet utgåremellertid från att det endast i ytterst sällsynta fallblir fråga om att en statlig arbetsgivare inte ansersig kunna följa ett domstolsutslag.'' Detta är intejuridik. Juridik handlar om vad som gäller när vissakriterier är uppfyllda. Om det är vanligt eller intevanligt hör inte hit. Jag är mycket rädd för dennautsmetning av juridiskt tänkande. Jag tror att denredan har fått effekter i det svenska samhället.Dessa effekter kallar jag rättsotrygghet för enskildamänniskor och anställda.Anf. 166 () replik:Herr talman! En av utgångspunkterna i dennareform har bl.a. varit att man skall anpassa reglernatill samma regler som gäller på den privatamarknaden.Hans Andersson tar upp det faktum att han anseratt bisysslor utgör ett problem. I utskottetsbetänkande har man bl.a. hänvisat till attriksdagens revisorer har gjort en undersökning. Idenna undersökning har man konstaterat attbisysslor inte utgör något större problem. Det ärviktigt att kunna konstatera det. Man kan ju habisysslor i den privata verksamheten, och då börman också kunna ha bisysslor i den statligaverksamheten. Givetvis får man inte ha bisysslor såatt man hamnar i en situation där det ämbete manutövar kan komma i konflikt med bisysslan. Menjag utgår från att de flesta människor begriper närman kan komma i sådana konfliktsituationer. Denanpassning man gjort tillgodoser detta. Men det ärframför allt viktigt att konstatera att det, i denundersökning som gjorts av revisorer,för det första visar sig att det inte rör sig om ärspeciellt många fall. För det andra visar det sig inte ser detta som något större problem.Anf. 167 HANS () replik:Herr talman! Låt mig bara stryka under att detåterigen förs ett resonemang om att de flestamänniskor inser ditt och datt, att det i de flesta fallinte är något problem. Jag yttrade mig inte om det.Jag yttrade mig om det regelverk med vilket vi skallavgöra samtliga fall. Jag hoppas att det är mycketfå fall där det förekommer överträdelser. Vi harpekat på ett flertal sådana fall, men vi får inget svar.Vi har pekat på någonting som verkligen är ettproblem, och det borde politiker uppmärksamma --det är just vår roll när vi ser på lagstiftningen.Det hade varit fullt möjligt att följa vårt modestakrav att skärpa skrivningarna med avseende påbisysslor eller att tillsätta en utredning och beregeringen komma tillbaka. Det är så detformuleras i reservation 2.De fall som jag åberopade i mitt huvudanförandegällde ogiltigförklaring av felaktiga turordningar,av felaktiga uppsägningar osv. Då skall mandiskutera att det skall finnas rättssäkerhet för denenskilde och likställighet på arbetsmarknaden. Vihar inget uppdrag att anpassa all statlig verksamhettill situationen på den privata arbetsmarknaden,men det vore bra om vi kom fram till enlikformighet.Jag har argumenterat för att vi skall förstärkaskyddet för de anställda. Men talar --för övrigt helt i enlighet med hans partisyn -- för attdet inte finns någon anledning att göra detta. Trotsatt vi kan acceptera långa stycken i propositionen,finns det ett tiotal viktiga punkter där man inte hartillmötesgått våra krav på demokratisk insyn, pålikställdhet inför lagen och på rättssäkerhet för deenskilda. Dessutom försvagas den fackligapositionen. Därför är skillnaderna mellan ossbetydande, , även om de inte är totala.Anf. 168 () replik:Herr talman! För att återgå till detta med bisysslor,är det faktiskt så att förbud mot bisysslor reglerasi vissa kollektivavtal. Det är sådana som inverkarhindrande på tjänsteutövningen och somekonomiskt kan konkurrera med myndigheten.Det skulle vara mycket överraskande om HansAndersson och jag var överens på samtliga punkteri fråga om förändringarna. Jag kan dock med nöjekonstatera att godtarhuvudprinciperna i betänkandet. Vi har olikasynpunkter i en del frågor, och det är bara attkonstatera att så är fallet. Jag lär inte övertygaHans Andersson genom min argumentering -- jaghar inte lyckats göra det tidigare -- men jag ärändock nöjd med att ser den nyaLOA-lag som vi nu antar som en förbättring.Anf. 169 () replik:Herr talman! Låt mig först göra en rättelse av mittinledningsanförande. Med anledning av deträttelseblad som har delats ut i kammaren, därreservationerna har numrerats om, yrkar jag nubifall till reservationerna 3, 4, 5 och 10, och avslagpå reservation 11.Det var ju den socialdemokratiska regeringen sompå sin tid tillsatte den utredning som sedan ladefram det betänkande som ligger som underlag förden här propositionen. Det innebär inte, somframgår av reservationerna, att vi är till freds medalla delar i den. För att vinna tid vill jag barainstämma i vad kollegan sade omtillämpningen av 39 § i LAS. Det duger som kortmotivering för att vi har reserverat oss.När det gäller periodiska hälsoundersökningar,förefaller den nu föreslagna, mycket ingripandelagstiftningen inte vara motiverad. Den öppnar jumöjlighet att använda läkarundersökningar när detgäller den psykiska hälsan även i heltovidkommande syfte. Det är en tendens i samhälleti dag -- det finns många vittnesmål om detta -- gallrar på ett helt ovidkommande sätt.Därigenom är det en växande grupp i samhälletsom ställs utanför arbetslivet. Det gäller bl.a. ,som nämndes, där det har gjorts försök attgenomföra undersökningar, t.ex. av tandstatus,antalet barn, sjukfrånvaro under de senaste årenm.m. Det är det här som vi vill mota.Anf. 170 () replik:Herr talman! Jag är litet förvånad över attSocialdemokraterna och Vänstern så ofta sersvårigheter när något nytt införs. De säger att detinte kommer att gå, att det kommer att blibekymmer.När det gäller 39 §, vill man inte införa någrasärregler i den här delen. Man säger också att detenbart kan bli fråga om sällsynta fall. Man talar omatt det finns skadeståndsmöjligheter, med lönmellan 6 och 48 månader.Trots detta ser Socialdemokraterna alltså enbart attdet kan bli bekymmer. Jag förstår inte att de inteförsöker se lagen som något positivt, att det här ären anpassning till hela arbetsmarknaden. De serenbart svårigheterna, att det eventuellt kan händanågonting och att man därför skall ha de speciellareglerna kvar.Jag tycker att det är en bra anpassning som hargjorts genom det skadeståndsansvar som finns.Dessutom kan man räkna med att detta sker i ettfåtal fall. Jag ser inte alls de bekymmer som LahjaExner ser i det fallet.Anf. 171 () replik:Herr talman!