prot · GH09122 · 1994-06-10 00:00:00 — De räcker inte till det!Stefan Attefall tyckte att jag skulle närma mighonom och kds. Det är nog ganska svårt, det. Hantalade om etik och moral; det gör ju kds:arna gärnaoch mycket. Jag kom att tänka på ett bibelcitat omatt mannen skall vara sin kvinnas huvud ellernågonting sådant. Det är flera inslag i just den etikoch moral som kds och står för somär mig djupt främmande. Det är t.ex. sådant somuttrycks genom vårdnadsbidraget och det somuttrycktes i debatten om partnerskap häromdagendär man ville hindra homosexuella människor att fåsina rimliga mänskliga rättigheter.Detta gör att jag aldrig kommer att kunna närmamig ett parti som kds. När det gäller många av deekonomiskpolitiska frågorna och även andra frågorkan det nog vara ett ganska litet avstånd mellan migoch . Men de djupa moralfrågorna --det som handlar om människans frihet och framförallt kvinnans rätt till frigörelse -- gör att jag aldrigkommer att kunna närma mig det partiet.Anf. 52 () replik:Herr talman! Vi skall kanske inte föra upp debattenpå någon högre teologisk nivå. Jag tycker att JohanLönnroth noggrannare skall studera det som hankritiserar och en gång till fundera igenom dettainnan han uttalar sig kategoriskt.Johan nämner vårdnadsbidraget. Trotsatt anser att vi för en hemsk politikgentemot kvinnor är det fler kvinnor än män somröstar på kds. Det kan vara en indikation på att detkanske inte är så tokigt som tror.Johan säger att vårdnadsbidraget höjerräntorna. Det tyder på att han plötsligt tror attoffentliga utgifter kan påverka räntorna. Det är enintressant insikt som han här försöker utveckla.Denna insikt kanske vi kan få se mer av i nästaekonomiskpolitiska motion från Vänsterpartiet.Självfallet kommer vårdnadsbidraget påmarginalen -- det handlar om marginalen i och medatt beloppet är ganska lågt -- att kunna påverkaföräldrarna när de exempelvis väljer mellan att varahemma någon månad extra med sitt barn eller attgå ut i förvärvsarbete. De kanske väljer en annanbarntillsyn än vad de annars skulle ha valt. Det vetvi inte. Det är intressant att dessa beslut inte skallfattas av kommunpolitiker utan av föräldrarnasjälva. Om det får sådana här effekter blir det ocksåpositiva effekter för kommunernas ekonomi. Dåslipper kommunerna kanske att bygga ut någonannan barnomsorg. De kan behålla en bra kvalitetpå den kommunala barnomsorgen, och de behöverinte trycka in för många ungar på avdelningarna.Tyvärr kanske många kommuner har fått göra det ialltför stor utsträckning.Vi i kds prioriterar annorlunda i kommunerna,t.ex. när det gäller vård och omsorg, än vi görcentralt. Vitsen med det statsbidragssystem somfinns är att det skall finnas utrymme för en lokalprioritering. i harvalt en annorlunda inriktning på den kommunalaekonomin än , som harhuvudansvaret, har gjort. har,som jag sade, speciella problem. De generellaproblemen ser inte ut som i . Det finns,som sagt, enkommunalskatteutjämningsutredning. Denkommer att lägga fram ett förslag. Jag förväntarmig att den tar hänsyn till den speciella situationsom vissa kommuner befinner sig i.Vi följer självfallet dessa frågor noggrant. Detta äringenting som vi tycker är enkelt och lätt, men jagförsökte säga att det är naivt att tro att ökadeutgifter från staten löser alla problem. Det synsättetpräglar tyvärr inlägg ochVänsterpartiets ekonomiska motioner.Anf. 53 Finansminister ():Herr talman! Detta år står inför två vägval.Den 18 september står valet mellan en framtidenspolitik som fångar chanserna till framtidsjobb iframtidsbranscher och en gårdagensåterställarpolitik som med skatter och regleringarförstör möjligheterna till nya jobb.Den 13 november står valet mellan en öppenhetenspolitik, där är med och formar framtiden iEuropa, och en maktlöshetens politik, där Sverigeisolerar sig.Båda dessa val är avgörande för framtid.Det gäller jobben. Vi måste få fram en halv miljonnya jobb . Det kräver mycket godavillkor för företagande och investeringar i Sverige.Det gäller välfärden. Våra barn och barnbarn skallinte tvingas betala allt högre skatter för en alltsämre välfärd. Att stoppa ökningen av statsskuldenoch skapa balans i de offentliga finanserna kräverkraftfulla åtgärder -- som måste vidtas.Socialdemokraterna lämnade efter sig en ekonomii fritt fall. Det var en arbetslöshetsbomb, enfinanskris och ett budgetunderskott. Därefter harall kraft inriktats på att angripa problemen och påatt ge en ny chans. Mycket har uträttats.Två viktiga steg har tagits för deltagande idet europeiska samarbetet. har trätt ikraft, och förhandlingarna om ett svenskt EU-medlemskap har slutförts med ett gott resultat.Omfattande åtgärder har beslutats för att kommatill rätta med krisen i de offentliga finanserna.Riksdagen har fattat beslut om 95 miljarder kronori förstärkningar, och en långsiktig plan för attsanera de offentliga finanserna har lagts fram.Socialförsäkringarna har lagts om för att stoppakostnadsexplosionen, som skapades underSocialdemokraternas tid, och för att få framhållbara regler som uppmuntrar arbete ochsparande.Villkoren för att starta och driva småföretag harförbättrats radikalt. Skatten på företagensarbetande kapital -- deras byggnader ochmaskiner -- har tagits bort. Den dubbla skatten pårisksparande, sparande i företag, har tagits bort.Arbetsrätten har gjorts om, så att småföretagenskall våga nyanställa.Att röja upp efter 80-talets ekonomiska haveri hartagit tid. Men vi ser nu allt fler glädjande tecken påatt en utveckling mot ett ekonomiskt starkt Sverigefinns inom räckhåll. Politiken ger resultat.Förbättringarna för småföretagandet, t.ex., har letttill en kraftigt ökad framtidstro bland företagare.Det har tidigare talats om en aktuell enkät som hargått ut till europeiska småföretagare. Den visar attde svenska småföretagarna numera är de mestoptimistiska i hela Västeuropa.Denna optimism ger jobb. Det kom nya siffror frånSCB härförleden som visar att det har skett enmycket stor ökning av sysselsättningen just i demindre företagen. i årökade antalet anställda i de allra minsta företagenmed 9 000 personer. Det är nästan en dubbelt såstor ökning som den i de allra största företagen.Sammantaget fick drygt 25 000 personer underdenna period nya jobb i de privata företagen. Demindre och medelstora arbetsställena svarade förungefär 20 000 av dessa nya jobb. Tre fjärdedelarav nyanställningarna skedde alltså i de mindreföretagen.Jag tycker att detta är mycket bra. tydligen att det är dåligt med nya jobb ismåföretag. Han vill nämligen återgå till de gamlareglerna, med höjda skatter för företagandet ochstela arbetsrättsregler. Vi vet av erfarenhet att ensådan återställarpolitik leder fel.Göran ! Jag och många med mig, tror jag,skulle vilja veta vad det är för fel på en politik somger fler jobb i företagen. har fåttflera frågor om detta . Hur kan högre skatterför företagen ge fler jobb? Han har inte kunnatsvara. Det finns inget svar. Det blir färre jobb.De många ljuspunkter som finns i ekonomin ger ossfaktiskt ett ganska stort hopp, men det finnsnaturligtvis också orosmoln. Den senaste tidensränteutveckling är ett av dem. Den talar ett myckettydligt språk. Arbetet med att få ekonomin i balansmåste fortsätta. är ju en liten öppenekonomi som sammanflätas alltmer medomvärlden. Med den nya elektroniken kan kapitalflyttas sekundsnabbt över gränserna. harögonen på sig. Varje misstanke, , omavsteg från en politik för budgetsanering, förbättratföretagsklimat och prisstabilitet ger direkt utslag ihögre räntor.Det är naturligt att de internationella investerarnaefter den senaste tidens opinionsmätningar harriktat sina kritiska blickar mot oppositionensekonomiska program. Vad har de funnit? De harfunnit ett nej till regeringens saneringsprogramutan några alternativ, och de har funnit en lång listapå näringslivsfientliga åtgärder som förstör chansentill nya jobb.Rapporteringen i dagstidningarna ochekonomitidningarna har givit svart på vitt. En ickeobetydlig del av den ränteuppgång som har skettberor på en oro för att Socialdemokraterna skallvinna nästkommande val.Regeringen har, till skillnad frånSocialdemokraterna, en ekonomisk politik medkonkreta åtgärder som är väl förankrade iverkligheten. Vi har satt upp ett tydligt mål. På femår skall vi halvera arbetslösheten, och få deoffentliga finanserna i balans. Det ställer myckethårda krav på den ekonomiska politiken. Men detär bara så man kan rädda jobben och välfärdenVår lösning har tre delar. Den första är ettmedlemskap i den europeiska unionen. Den andraär ett gynnsamt företagarklimat som ger nya jobb iden privata sektorn. Den tredje delen är ettbudgetsaneringsprogram.Ett gott företagarklimat betyder att det måste lönasig att arbeta och satsa på företagande. Här vill,som jag sade, Socialdemokraterna gå åt raktmotsatt håll: höjda marginalskatter och dubbelskatt på just det sparande i företagen --risksparande -- som dessa behöver för att kunnaväxa, investera och ge jobb. Detta är galet!Herr talman! Den tuffaste uppgift som denekonomiska politiken står inför under de närmasteåren är saneringen av de offentliga finanserna. Detfinns, som det har framgått här ,två sätt att förhålla sig till detta problem.Det ena sättet är att föra väljarna bakom ljuset ochlåtsas som om problemet inte finns. Det är fegt, ochdet är farligt. Så gör Socialdemokraterna!Det andra sättet är att ge ärliga och raka besked omde uppoffringar som kommer att krävas under dekommande åren. Så gör regeringen -- för att räddajobben och för att rädda välfärden!Regeringspartierna har ett saneringsprogram somomfattar . Mer än 25miljarder är redan beslutade. Av de åtgärder somberör statsbudgeten återstår ca 45 miljarder kronor.Jag vill något kommentera några av de områdensom kommer att beröras av de återstående delarnaav programmet. Detta är en uppfordran till GöranPersson. De som lånar ut pengar till vetvilken politik regeringen för, men de vet inte vadSocialdemokraterna vill. Det skapar oro. Upp tillbevis, ! Har ni något program, ellerhar ni inte det? Om ni inte har det, är det stor faraå färde.De delar som kommer att beröras av denbudgetsanering som jag menar är nödvändig ärföljande:För det första gäller det ålderspensionerna. Detnuvarande pensionssystemet ger ett årligtunderskott på ungefär 20 miljarder -- det blir 15miljarder efter gårdagens beslut. Så kan detnaturligtvis inte fortsätta. Det här underskottet kantäckas på i princip tre sätt: sänkt pensionsnivå,höjda avgifter eller höjd pensionsålder. Minbedömning är att det kommer att vara nödvändigtatt välja en kombination av dessa åtgärder.För det andra gäller det förtidspensionerna.Antalet förtidspensionärer har ökat stadigt underen mycket lång följd av år. Det är en omänskligsituation för de människor som är berörda. Det ärockså helt oacceptabelt ur statsfinansiellautgångspunkter. I kompletteringspropositionen,som behandlas i det betänkande som vi nudebatterar, föreslås åtgärder för att strama uppprövningen för beviljande av förtidspension. Detpågår inom ett arbete medfortsatt översyn av dessa regelsystem. Översynenomfattar såväl regler och ersättningsnivåer somrehabiliteringsinsatser.För det tredje gäller det den offentligakonsumtionen. En viktig del av programmet för attfå balans i de offentliga finanserna är att denoffentliga konsumtionen skall hållas realtoförändrad. Det betyder att kravet pårationaliseringar inom den offentliga sektornkommer att fortsätta för att det skall vara möjligtatt tillgodose medborgarnas önskemål om en braservice. Det statsfinansiella önskemålet och kravetinnebär att det inte kan bli tal om någon ökning avstatsbidragen till kommuner och landsting underresten av , inte ens i nominella tal.För det fjärde gäller det åtgärder för att hindra fuski socialförsäkringssystemen. En aktuellundersökning från i visaratt av dem som fick statliglönegaranti och bidrag från Försäkringskassanfaktiskt fuskade. Det finns också rapporter om attdet finns personer som jobbar svart somde uppbär a-kasseersättning. Sådant fusk måstenaturligtvis stoppas. Det är ett bedrägeri motvälfärdsstaten. Människor har rätt att kräva att deskatter de betalar för välfärden skall användas påett ärligt sätt. Annars riskerar vi att moralen i helasamhället undergrävs.Fusket skall stoppas, och därför hållerRiksrevisionsverket på regeringens uppdrag på attkartlägga omfattningen av missbruket inomsocialförsäkringssystemet och skall lägga framförslag till motåtgärder.Andra områden som kommer att bli föremål förbesparingar är sjuk- och arbetsskadeförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen och bostadssektorn.Inom sjuk- och tandvården blir det nödvändigt atthöja en del avgifter.Slutligen kommer det att krävas åtgärder för attförstärka budgetens inkomstsida. Det gäller höjdamiljöskatter, breddad bas för momsen, ett nyttsystem för fastighetstaxering och en kraftig ökningav effektiviteten i skatteindrivningen.Denna lista är mitt tydliga besked till svenskafolket: På det här viset kan vi få bortbudgetunderskottet. Visst är det tufft! Åtgärdernakommer att beröra oss alla. Men bördorna kommeratt fördelas rättvist. De välbeställda i samhälletskall bidra med mer än de som har små eller ingaekonomiska reserver.Om man säger nej till ett sådant här program,betyder det att man säger ja till en dold och djuptorättfärdig fördelningspolitik. Om vi inte får balansi de offentliga finanserna, kommer växanderäntekostnader att bryta ner välfärden, minskaföretagens investeringsvilja och möjligheterna tillfler jobb. Det kommer att permanentaarbetslösheten och inte minstlångtidsarbetslösheten. Våra barn och barnbarn fårenbart skulder i arv. Det är en väldigt orättvispolitik.Men politik, såsom den harbeskrivits och vid tidigare tillfällen ireservationer och motioner här i -- dvs.ett nej till ett program för att få balans i deoffentliga finanserna --, galopperar statsskulden,! Tillväxten minskar och jobben blirfärre. På bara skulle skulden öka med merän ! Bara räntorna på dennaskuldökning, dvs. räntor utöver dem vi har , ärmer än . Hur skall de pengarnatas fram? kan inte göra anspråk påatt vara en seriös debattör i den ekonomiskapolitiken när han inte har något svar på frågan omstatsskulden.Herr talman! är det skolavslutning, ochmånga barn får sina terminsbetyg. Också Sverigefår betyg! Skillnaden är att betygsätts varjedag av de placerare som har till uppgift att låna utpengar. De vet vad regeringen vill göra åtstatsskulden. De vet att vi klarar av det -- vi harredan klarat av 95 miljarder. Detta är väl känt. Mende vet inte vad oppositionen vill göra -- de vet intevad parti vill. partisaknar program för att få balans i de offentligafinanserna. parti saknar en politikför att komma till rätta med statsskulden. Det ärnaturligt att detta skapar oro. Det går ut överboendet och de arbetslösa.Så upp till bevis, ! Det har funnitsmånga tillfällen under dagens debatt att tala om vadni skall göra åt statsskulden. Hur skall ni få balansi de offentliga finanserna?Herr talman! Regeringens politik är en politik förframtiden och för rättvisan. Det är en politik somvågar ta itu med de svåra frågorna. Det är en politiksom ger nya jobb och som ger våramedborgare en välfärd som de kan lita på.Det är en bra politik. Det är viktigt att den fårfortsätta -- för jobbens och för välfärdens skull!(Applåder)Anf. 54 () replik:Herr talman! På något sätt måste jag trots alltuttrycka min beundran för finansministern.Krampaktigt slutar hon sitt anförande hon med attsäga att det är en politik för rättvisa och arbeten.Jag tror att de allra flesta som har följt AnneWibbles insatser vet att politiken har lett åt raktmotsatt håll. Det imponerar inte att så här på slutetförsöka gaska upp sig och angripa oppositionen pådet sätt som gjorde alldeles nyss.Fru har varit borta ur debatten någonmånad, vi har inte hört så mycket från henne. Sådyker hon upp beledsagad av sinstatssekreterare som också skrivit en debattartikelsom har en underton att det blir ensocialdemokratisk regering . Det ärsocialdemokraterna som skall visaregeringsprogram och regera. Ni ger upp väldigtlätt, måste jag säga.Ni regerar ju till. Utlandet behöver ensvensk regering också . När nuräntorna har stigit och man har krävt besked vilkenpolitik som skall möta den utvecklingen trodde viatt vi skulle få svar. Socialdemokratin har visat sittprogram. Det har vi gjort i motioner och iutskottsarbetet. Det finns att läsa. Men det är niregerar, det är ni som betygsätts.Fru har skrivit en artikel i har ställt frågor , det har finansministernhört. Hon berömmer sig om att ha en plan. Närdebatten är slut är den planen pulvriserad av deandra figurerna i Jönssonligan som står för planen.Det började med som tog avståndfrån höjningen av pensionsåldern. Det var välmotiverat därför att vi där har en uppgörelse. Detfortsatte med Attefall, den andre mannen i ligan,som säger att man inte kan ge sig påegenavgifterna -- för att inte tala om Tobissonsavfärdande av skattehöjningar som insinuationersom inte skulle kunna pådyvlas.Avslutningvis säger att här ståringenting nytt, allt detta har vi sagt förut.Vadan denna uppvisning, fru finansminister, idebattskrivandets konst om det inte var någontingkvalitativt nytt som skulle presenteras? Visst finnsdet ett nytt inslag i artikeln. Det är lätt att se. Detfinns ett tufft och hjärtlöst drag. Man pekar ut vissagrupper som man skall ta av, utan förståelse för attdet ni har gjort har gjort dem totalt omotiverade attmedverka i en sanering för statsfinanserna. Varfinns förståelsen för fördelningspolitiken? Vadfinns bakom det hjärtlösa? Där ligger detsocialliberala tillkortakommandet.Anf. 55 Finansminister ():Herr talman! När jag lyssnar på kanjag inte låta bli att tänka på en annan lagom tjockman i sina bästa. Han heter på taket.Karlsson tycker själv att han är världens bästa påallting. Han är världens bästa ångmaskinskötare.Men när han skall sätta i gång ångmaskinexploderar den.Göran tycker säkert att han skulle blivärldens bästa finansminister om han fick chansen.Men precis som det är med på taket är detmed på taket. Utan saneringsprogram,utan ekonomisk politik exploderar statsskulden.Med de förslag som finns om höjd skatt på nya jobbexploderar arbetslösheten.Astrid skriver ganska finurliga sagor. Detfinns alltid ett litet uns av allvar i botten. Sagan omKarlsson på taket visar att gott självförtroende interäcker hela vägen. Jag undrar om ihåg det.På förmiddagen kom ett pressmeddelandesom visar att tycker illa om allaföreslagna åtgärder för att få balans i de offentligafinanserna. Alla förslag som jag har nämnt ärGöran emot. Vad vill ni då göra?Göran visade upp en löpsedel. Jaghar låtit konstruera en löpsedel som visar hur enlöpsedel skulle se ut med politik:blankt, vitt, tomt, ingenting -- väldigt upplysandeför väljare och dem som bekymrar sig för svenskekonomi. Detta är faktiskt oärligt, kan naturligtvis resonera rent logiskt ochfundera över vad socialdemokraterna skulle kunnatänka sig att göra. Det första är att spara pånågonting annat än det jag har föreslagit. Man kanspara på de handikappade, barnbidragen,biståndet, inom flyktingpolitiken osv. Är det dettaGöran menar? Då räcker det inte att säganej till vårnadsbidraget. Där handlar det om 2miljarder. Här fattas det ganska många miljarder.Är det detta som skall spara på?Man kan fortsätta skattehöjningspolitiken. 45--50miljarder i ökad skatt tar död på allt nyföretagandei landet. Då försvinner jobben, knäcks ekonominoch permanentas arbetslösheten. Är det dettaGöran menar?Den tredje varianten rent teoretiskt är att göraingenting. Det är det som de flesta som har tittatpå den socialdemokratiska politiken bedömer sommest sannolikt. Det betyder att statsskuldengalopperar. Risken för att --världens bästa -- skulle få chansen attförverkliga detta tomma budskap skapar i dagproblem för boende och arbetslösa. måsteGöran tala om vad han vill göra för att fåbalans i de offentliga finanserna.Anf. 56 () replik:Herr talman! Vi har hört världens värsta Wibblelägga ut texten om det förträffliga med hennes egenpolitik. Jag saknar ett besked. Står regeringenbakom den plan som stort lanserar idagens morgontidning? Är det regeringens plan?Vad har i så fall de ledamöter här i kammaren somföreträder andra inslag i fyrpartiregeringen haft förmandat attt tala? Förstår vilket intryckdet ger till dem som skall bedöma den svenskaekonomiska politiken och er handlingskraft attfinansministern på näst sista daglanserar en plan som de övriga regeringspartiernatar avstånd ifrån?Vi har ögonen på oss, sade . Ja, dethar vi. Jag är ganska säker på att det som AnneWibble har visat upp här kommer att varanågonting som inte stärker förtroendet för Sverige.Tvärtom kommer det att understryka den enklavalpropagandans karaktär.Så om första sidor. Jag tänker faktiskt såsmåningom fylla första sida medrubrikord, men jag kommer aldrig -- det kan jagförsäkra -- att stå för en politik somfår en första sida med rubriken: skall de gamlabetala krisen.Förstår det utmanande i denfördelningspolitiken? Det har varit kärnan i mittangrepp på regeringen. Det har jag ännu inte fåttnågot svar på.Vi socialdemokrater ha lanserat en ekonomiskpolitik som utgår från att stötta tillväxten, att pressatillbaka arbetslösheten, minska trycket på deoffentliga utgifterna genom att förbättrasysseslsättningen. Vi menar att de jobben skallskapas i näringslivet. Vi menar också att det skallske genom en bolagsbeskattning som vi var överensom i samband med skattereformen. Vi vill inte haen höjd bolagsbeskattning, som regeringen föreslogförra året för att kunna sänka kapitalskatterna. Detär så det ligger till.Vi har också lanserat kraftiga besparingar ijordbruk, i försvar, vårdnadsbidrag m.fl.skattejusteringar som gör att vi får bättrebudgetsaldo än regeringen. Vi socialdemokraterhar en gång förut tagit hand om en söderkördfolkpartistisk ekonomi. Jag tror att vi får göra deten gång till. Det blir svårare den här gången, menfolk vet att vi har gjort det förut, och vi skall göradet igen.Anf. 57 Finansminister ():Herr talman! Låt med börja med det sista GöranPersson tog upp. Det var struntprat. mycket väl att hans egen motion angående nästabudgetår innebär ett större underskott än enligtregeringens förslag. Problemet är dessutom att detinte för ett enda budgetår därefter finns någotförslag. Det saknas helt. Det finns inget programför att få balans i de offentliga finanserna. Så härtomt och blankt ser det ut! Det innehåller noll ochingenting.Låt oss sedan diskutera pensionerna. Gärna det.Det står i den proposition och i det betänkande somSocialdemoraterna står bakom -- vars förslagSocialdemokraterna här i kammaren röstade för eller om det var i förrgår -- att dagenspensionssystem har ett stort underskott. Dettainnebär att alla partier som röstade för förslaget äröverens om att det kan komma att krävas åtgärder.Göran har själv varit med om att tillsättaen del ekonomiska representanter i en arbetsgruppsom just har räknat fram att det är helt nödvändigtmed åtgärder.Rent teoretiskt kan man tänka sig -- försök nu atten enda gång tänka teoretiskt, -- attdet finns tre varianter. Man kan höja avgifter, mankan sänka utgifter och man kan höjapensionsåldern. Några andra variationer för attminska utgifterna och få balans i pensionssystemetfinns inte. Antingen minskar man utgifterna ellerockså höjer man inkomsterna.Den fråga som måste svara på är: ÄrGöran beredd att göra någonting åt detta?Tänker han att låta underskottet fortsätta vidare?Eller skall han ta till någon annan sorts påtakets kuckelimuckmedicin, som består av enmassa godis som inte hjälper, men som han tror atthan skall kunna hitta för att bli av med dettaunderskott? har själv röstat förpåståendet att det fattas pengar och att man måstegöra någonting åt detta. Då vill jag säga: Upp tillbevis! Våga tala om någonting, ! Minbedömning är att det kommer att krävas åtgärderbåde på utgiftssidan och på inkomstsidan för attåstadkomma balans.Sedan sade några konstiga ord omföretag. Låt mig då göra följande påstående: Jaghar aldrig träffat på något enda företag som intesköts av en företagare.