prot · GI0942 · 1994-12-14 00:00:00 — I stället för attföra en aktiv regionalpolitik och se till att det finnssysselsättning på landsbygden skall man återigenstimulera flyttlassen från landsbygden till städerna.Mot bakgrund av detta vill jag fråga: Uppleverinte ministern detta som ett problem, att regeringen iförhållande till vad statsministern sade iregeringsförklaringen, om att detta skulle vara ensamarbetsregering, har kommit i ett läge där manuppfattas som en konfrontationsregering? Är inte detett stort problem för ministern och för regeringen?Finns det någon tanke om hur man skall ta sig ur dettaläge, som man själv har försatt sig i?Anf. 157 Jordbruksminister ():Fru talman! Det framförhandlade avtalet finns,och det gäller. Vi har ramarna, och vi har sagt att detinte är säkert att vi fullt ut kan ta emot de bidrag somramarna medger. Ramarna finns kvar, och om viskulle få en bättre ekonomisk utveckling i landet kandet bli på ett annat vis, men inte i nuvarande läge.Inge och meningsutbyte varbra, sett ur synvinkel. Han försvaradeväldigt bra varför vi måste hålla igen, dvs.på grund av budgetunderskott, statsskuld, arbetslöshetosv. Jag hörde att tycker att det ärtjatigt, men det är ju sanningen. Det må vara attsanningen är tjatig, men det är viktigt att påpeka den.Jag skall säga några ord om avbytarverksamheten,eftersom tog upp den som en del i detta.Det känns litet plågsamt, därför att jag vet att detbetyder väldigt mycket för bönderna att ha en braavbytarverksamhet. Därför pågår det nu diskussionermed LRF om hur man skall lösa detta, genom attnäringen tar över finansieringen. Diskussionerna ärinte slutförda.Dan talade om samarbetsregeringen. Densocialdemokratiska regeringen har vid ett flertaltillfällen bjudit in kds, , ,och , med varierandeframgång. När det gäller de tre borgerliga partierna,kds, och , har det inte varitnågon framgång alls. De diskussionerna har inte gettnågonting, därför att de partierna har inte velatsamarbeta.På just jordbrukets område har jag förstått av dediskussioner som förts i utskottet att det inte heller därhar gått att få en bredare bas för utskottsmajoriteten.Jag tycker att det är litet tråkigt, men å andra sidan ärjordbrukspolitiken av tradition ett område där vi harsvårt att ena oss, av olika skäl. Det kanske vi får levamed.Anf. 158 () replik:Fru talman! Faktum kvarstår ju att det påvalsedeln stod att ett ja gällde i enlighet med detframförhandlade avtalet. Det avtalet gäller. Vadregeringen nu gör är att gå ifrån detta avtal, ochfrågeställningen finns där fortfarande: Hur trorministern att detta kommer att uppfattas av dem somgick och röstade i tron att texten på valsedeln gällde?Vi måste verkligen börja undra om folkomröstningarhar något värde, när man bara kan gå ifrån resultatetefter folkomröstningsdagen.Situationen i ekonomin har varit akut rätt länge -den är ingen nyhet och uppstod inte efterfolkomröstningsdagen. Det är inte ett argument för attnu gå ifrån avtalet.Det förvånar mig litet att regeringen skulle habjudit in också kds till överläggningar. Mig veterligthar det inte skett när det gäller jordbrukspolitiken. Dethar inte heller skett några överläggningar omstrukturfonderna och det landsbygdspolitiska stödet.Men vi är alltid öppna för samtal, och man kanske kanpresentera möjliga vägar att komma framåt. Men vivill ha en inbjudan. Vi är inte representerade ijordbruksutskottet, så man måste skicka ett särskiltpapper över till vårt riksdagskansli, om man menarallvar med inbjudan till samtal.När det gäller det konfrontationsläge som råderhar jag uppfattat två besked i debatten. Det ena är attdet inte kommer att läggas fram ytterligare pålagorsom är riktade mot jordbruket och landsbygden. Detvore bra att få bekräftat att det är på det sättet och omdet gäller , eller mandatperioden.Det andra beskedet var att regeringen nu försökerlösa problemet med avbytarverksamheten på ettacceptabelt sätt. Jag uppfattade att det finns en viljaatt göra det, och det är positivt. Det är på det sättetman måste bryta upp de låsningar som har uppstått.Jag undrar om man har någon tanke på att kommaur det konfrontationsklimatet som råder. Det här varett par besked som i och för sig var positiva, men detfinns tillräckligt många dåliga förslag som ligger kvarför att vi skall kunna ta talet om samarbetsregering påallvar. Det handlar fortfarande om en konfrontation.Anf. 159 Jordbruksminister ():Fru talman! Får jag återigen när det gällerdelfinansieringen av programmen säga attjordbrukarna - som läser tidningen , som förövrigt är en så bra tidning att den läses av många flerän dem som jobbar inom jordbruket - inte kan havarit omedvetna om vad som gällde inför valet iseptember och inför folkomröstningen i fråga om vårsyn på vad vi skulle komma att ha råd med och inte.Låt vara att vi inte preciserade det i summor, menprincipen var fullständigt klar, dvs. att vi skulle intekomma att ha råd att ta emot de framförhandladeresultaten i det här läget.Sedan säger att ekonomin inte blevdålig efter folkomröstningen. Nej, den blev den dåligunder de då ni satt i regeringsställning. Det vardå som statsskulden fördubblades och litet till. Dendebatten behöver vi inte föra . Det är bara att läsa ifinansplanen m.m. för att se hur det var. Jag tyckerdärför att det är mycket märkligt att man ansåg sig haråd att ta emot bidrag till den höga merkostnad försvenska skattebetalare som inte var finansierad. Detfanns inte heller såvitt jag vet något samlat borgerligtförslag där man talade om hur man skall finansieramedlemsavgiften.Så några ord om de "låsningar" som har uppstått.Jag vill bara säga att det till stor del är enmassmedieprodukt. Jag har träffat väldigt mångabönder, även under denna höst sedan jag blevjordbruksminister. Vid mina möten, samtal ochdiskussioner med jordbrukare känner jag inteav någon låsning - tvärtom. Mina relationer till demånga bönderna på basplanet är mycket goda ochhjärtliga.Anf. 160 () replik:Fru talman! Jag vill bara erinra MargaretaWinberg om att det fanns en finansminister som hade vissa besvär. Det var då grunden ladesför de problem som har tagits upp här. Jag tyckerockså att det är fel tillfälle att ventilera dem. Vi harnog med jordbrukspolitiken av i dag.Margareta säger att hon har all respektför folkomröstningen. Men varför har hon inte allrespekt för det avtal som man röstade om? Den fråganvill jag ha ett svar på.Margareta talade vidare omanpassningspolitiken som vi lade fast 1990. Denkostade mycket pengar. Hon säger t.o.m. att denkostade dubbelt så mycket som det budgeteradebeloppet. Det är inte sant. Kan jordbruksministernbevisa att det är så?Att anpassningspolitiken gynnade producenternapå konsumenternas bekostnad talade MargaretaWinberg också om. Det är inte heller sant. Sanningenär att konsumenternas kostnader för de s.k. regleradelivsmedlen sjönk under dessa år. Om inte jag minnsfel rörde det sig om upp till 6 %.Jordbruksministern säger också att hon vill ökalivsmedelsindustrins konkurrenskraft. Ja, visst det villvi alla. Men det gör ni inte genom den praktiskapolitik som ni nu står för. Inom livsmedelsindustrin änman tvärtom oroad . Man hade långtgåendeplaner på att göra mycket stora satsningar, inte minst isödra . tvekar man på grund av den politiksom ni bedriver.Vidare säger jordbruksministern att intensitetenökar genom höga arealstöd. Det är faktiskt tvärtom,fru jordbruksminister. Det gör det bl.a. därför att EUhar gått in för det här systemet.Till sist vill jag ställa en fråga omgödselavgifterna. De som är aktuella räcker, sägerjordbruksministern. Det är i och för sig glädjande. Jagtror inte att jordbruksministern i praktiken kan leda ibevis att de här ökade avgifterna är motiverade urmiljösynpunkt. Är det ändå inte fråga om en renskatt?Till sist sade jordbruksministern att svenskabönder är bättre på att dra ner på användningen avhandelsgödsel och bekämpningsmedel. Varför skallman då straffbeskatta den användningen med nyaavgifter? Det snedvrider konkurrensen.Anf. 161 Jordbruksminister () replik:Fru talman! Jag håller med om attvi inte skall diskutera hur det var och vems fel det var.Vi kommer aldrig att bli överens, så det ärmeningslöst.Ingvar talar om respekt förfolkomröstningen och avtalet. Men säg mig då IngvarEriksson hur vi skall finansiera mottagandet av depengar som ni önskar? Vad skall vi dra ner på? Är detpå barnomsorgen, utbildningen, sjukvården ellerpensionerna vi skall dra ner? Hade ni tänkt att viskulle låna ytterligare pengar, utöver de 200 miljardersom vi just nu har i budgetunderskott? Denackumulerade skulden är 1,3 biljoner.Vi har inte dessa pengar. Så enkelt är det. Jag ärövertygad om att inte ni heller hade dem. Ni kundelägga fram den här propositionen, eftersom ni kändepå er att ni inte skulle behöva ta ansvar för resultatet.Då är det mycket lätt att i efterhand säga att om vihade fått fortsätta att regera skulle det ha varit på ettannat sätt.Ingvar talade om kostnaden. Vibudgeterade 13,7 eller möjligen 13,6 miljarder 1990under en femårsperiod. Det gjorde vi efter myckettricksande och diskuterande i utskottet. Vi var överensom detta - Moderata samlingspartiet, ,, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet.Sedan fick vi en annan regering, och då gällde dettainte riktigt längre. Det var då som kostnaderna ocksåökade. Den där detta leds i bevis gårdet numera mycket bra att få ut frånJordbruksdepartementet.Så till konsumentfrågorna. Var fannskvalitetsdiskussionen under den borgerligaregeringens tid? För oss gäller intekonsumentpolitiken bara billig mat. Det är så mycketmer. Det handlar om kvaliteten. Var fannsmiljöengagemanget?Jag har sagt att bönderna i är bättre än iandra länder. I slutet av de tre borgerliga åren såg vien tendens till en ökning avhandelsgödselanvändningen. Det medförde att t.o.m.den borgerliga regeringen i sitt sista dokumentföreslog en, om än försiktig, höjning av avgifterna.Även den borgerliga regeringen såg tendenserna. Detär skälet till att vi lade fram detta förslag som är litetskarpare.Anf. 162 () replik:Fru talman! Jordbruksministern undrar här hur viskall ha råd att ta emot de pengar som EU genomåterflödet i avtalet kan ge . Om vi verkligenvågade satsa i , vilket svensktjordbruk och svensk livsmedelsindustri vill och kan,skulle de pengarna faktiskt komma tillbaka tillstatskassan. Med de höga skatter som nisocialdemokrater förordar är jag helt övertygad om attdet åtminstone skulle bli en bra affär för staten.Varför missa alla de jobb som står på spel,? Det rör sig om tusentals jobb isödra , som ni riskerar genom den härpolitiken som snedvrider konkurrensen. Tala medLantarbetareförbundets representant i och medlivsmedelsindustrins anställda! Jag är övertygad omatt därigenom skulle få reda på attde här pengarna kommer att ge ett återflöde genom endynamik på landsbygden. Varför ärsocialdemokraterna inte beredda? Ni har trots allt deflesta rösterna totalt sett på landsbygden. Ni tänkerinte på landsbygdens utveckling och expansion. Nitalar bara om den, men ni lever inte upp till det.Nu har ni chansen att ändra er. Vi skall rösta . Ni har faktiskt chansen att stöda en del av deförslag som vi har lagt fram. Det hade gynnatlandsbygden. Jag är säker på, , attdet skulle bli mycket, mycket lättare att varajordbruksminister om ni hade gjort detta.Avslutningsvis har jag en liten fråga som jag gärnavill ha svar på. Är det en medveten vilja ochmålsättning att öka spannmålsodlingen i de svagaområdena i landet där man är mest inriktad på vall,bete och mjölkproduktion? Om svaret är nej undrarjag hur ni kan motivera lägre LFA-stöd, stödet till demissgynnade bygderna. Det är något som skulle varamycket värdefullt för svensk landsbygd. Det återflödesom vi kan få genom miljösatsningar har nisocialdemokrater ofta talat om. Ni har kritiserat denborgerliga regeringen för att den inte var tillräckligtentusiastisk och ambitiös i miljöpolitiken. har nichansen, men ni tar den inte.Jag hoppas verkligen att tartill sig dessa ord. Det går bra att återkomma. Vi skulleuppskatta det. Jag är övertygad om att Sverigeslandsbygdsbefolkning skulle uppskatta det liksomkonsumenterna. Vi behöver alla en framtidstro och enoptimism. Ta vara på chansenAnf. 163 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag blir alltid lika förundrad och full iskratt när jag hör företrädare för ochandra borgerliga partier tala om detta återflöde. Mansäger att det kommer in så mycket skatt frånbönderna.Hur mycket skatt betalar en genomsnittsbonde,? Betalar han värnskatt? Vårt bidragvar att lägga en sådan skatt på de högavlönade. Jagtror inte att det är många bönder som betalarvärnskatt. Vilken skatt är det ni talar om som skallflöda in till den svenska statskassan så att detegentligen inte kostar någonting att lämna ut den ellerde miljarder som medfinansieringen innebär? Detvore på sin plats att ni förtydligar er och inte barasäger att detta inte kostar någonting. Pengarnakommer tydligen från himlen eller någon annanstansifrån.Det är viktigt att slå fast att landsbygden skallutvecklas. Det skall vara ett jordbruk i hela landet.Men kom ihåg, , att det inte i förstahand är genom en jordbrukspolitik som vi får enlevande landsbygd. Så många jordbrukare har vi inte.De människor som väljer att bo på landet och somväljer att vara med och utveckla landsbygden sysslarmed annat än jordbruk. Men jag vill gärna säga attjordbruket är väldigt viktigt för dessa personer.Motivet för människor att flytta ut på landet är mångagånger att de vill se en levande landsbygd i form avöppna landskap. De vill se djur som går och betar. Devill känna att det finns bönder, djur och ett jordbruk.Ur den aspekten är det viktigt att det finns ettjordbruk, men det är inte jordbrukarna som i förstahand svarar för den stora mängden arbete ochutvecklingen på landsbygden.Det är på sin plats att säga att livsmedelsindustrin iSverige håller på att gå mycket bra. Jag har haftmånga samtal med företrädare förlivsmedelsindustrin, inte minst för att diskutera hur viskall kunna marknadsföra och sälja svensk mat på iförsta hand den europeiska marknaden.Jag ser det som en av mina viktiga uppgifter attbiträda livsmedelsindustrin i detta arbete, att vara litetgrand av en ambassadör för svensk mat. Jag har varitpå en utställning i . Jag kommer att vara i Berlinpå "Grüne Woche" och på andra störrelivsmedelsutställningar. Det tycker jag är viktigt. Iapril kommer jag också att leda en handelsdelegationsom består av livsmedelsproducenter till . Detvärdesätter jag mycket högt i mitt arbete. Jagprioriterar det.Slutligen vill jag säga att motivet till att utskottethar föreslagit färre regioner inte är att ökaspannmålsodlingen längre norrut. Motiven är precisde som så bra beskrev tidigare. Dembehöver jag inte upprepa.Anf. 164 ():Fru talman! Jag måste säga att jag har svårt attförstå vad den socialdemokratiska jordbrukspolitikenegentligen syftar till.Inge sade att socialdemokraterna har enbra jordbrukspolitik. Jag tycker faktiskt inte att den ärbra. Den är negativ. Den är nästan destruktiv, och denär bakåtsträvande. Då kan man inte påstå att den ärbra.Det finns förfärligt många påståenden om att manvill göra en massa saker, men man är också väldigtnegativ när man uttalar sig om svenskt jordbruk.Jordbruksministern sade i sitt anförande att jordbrukethar en negativ miljöpåverkan. Det är litet vårdslöst attsäga så. Det går inte att bedriva någon mänskligverksamhet utan att naturen och miljön påverkas. del av den påverkan på naturen och miljön somjordbruket och jordbrukarna har stått för är faktisktpositiv. En stor del av de kulturvärden och detlandskap som vi har är ett resultat av dennaverksamhet.Jordbruksministern sade visserligen i en replik attde svenska jordbrukarna egentligen är fantastiska.Tack för det, jordbruksminister! Det behövs mersådant.Trots att de är så fantastiska och trots att de gördessa framsteg när det gäller att anpassa produktionenså att den följer naturens naturliga sätt att reagera tarman fram piskan för att driva jordbrukarna ännu litetlängre i stället för att nyttja det som har varitframgångsrikt, nämligen moroten. Den är trevligareoch bättre på alla möjliga sätt.Jordbruksministern säger att hon är kompis medbönderna, att hon har varit ute och pratat med democh att de är så snälla och hjärtliga. Så är det.Bönderna är godhjärtade. När jag var på hälsokontrollhos Lantbrukarnas Hälsovårdscentral sade man att jagvar som bönder i vanliga fall är: Jag hade dålig hörselmen ett gott hjärta.När vi behandlade den borgerliga regeringensproposition om jordbrukspolitiken hadesocialdemokraterna reservationer som skulle hainneburit en halvering av bondens lön. försökerMargareta på olika sätt att förverkliga dennapolitik. Det är anmärkningsvärt. Det är egentligenförskräckligt.Det är oerhört viktigt att det finns ett jordbruk iSverige och att det fungerar. Vi behöver det svenskajordbruket för att kunna behålla en levande landsbygd.Vi behöver det för att kunna behålla det öppnalandskapet. Vi behöver det också för att behålla växteroch djur i vårt landskap, det som vi brukar kalla denbiologiska mångfalden. När buskar och skog får växaupp kommer inte så många örter och blommor attfinnas kvar.Om vi skall kunna ställa om hela vårt samhälle iden miljövänliga kretsloppsinriktning som vi alla villär det absolut nödvändigt att vi använder biologiskaprodukter i större utsträckning. Jordbruket och skogenär en absolut förutsättning för att detta skall varamöjligt. Då får vi inte rasera det vi har.Om vi tittar på detta i ett mera globalt perspektivfinner vi att det inte är mängden mat som är det storaproblemet. Jordbruksministern ochsocialdemokraterna vill ofta prata om de fantastiskaöverskotten. De är icke problemet. Problemet är attmänniskor svälter. Vi har en befolkningsutvecklingsom gör att varenda hektar mark behövs. De behövsför mat och för att man skall kunna ta fram denödvändiga miljövänliga produkterna.Detta är viktigt när vi formar jordbrukspolitiken.Dessa möjligheter fanns i det avtal som den förraregeringen förhandlade fram med EU. Vi hade enfolkomröstning, och detta var en viktig del avförhandlingarna och det avtal som vi hade slutit.Jag tycker faktiskt att det är litet grand av ettbedrägeri av regeringen att frångå det som människorhar röstat om och sagt ja till. Jordbruksministern sägeratt vi inte har råd. Jag skulle vilja säga att vi inte harråd att låta bli. Det kostar inte bara en massa pengaratt ta emot dessa stöd, som jordbruksministern säger.Det är inte den skatt som bönderna betalar som ärviktigast i detta sammanhang. Det viktigaste är all denaktivitet som dessa pengar medför. Det blir olikainkomster för staten och finansministern. Han får inmoms. Han får in skatter från andra som gör jobb åtbönderna osv.Det är alldeles klart att regeringen ochfinansministern inte kommer att få in några pengar påden skatt som bönderna skall betala med ensocialdemokratisk jordbrukspolitik. Det är baraförluster. Det betalar man inte skatt på, gudskelov.Men det kanske kommer då ensocialdemokratisk regering hittar på ett sätt att ta utskatt också på det. Det vet jag inte. Det skall jag inteuttala mig om.Det viktiga är att vi inte har råd att vara utan depengar som får, som blir ett inflöde i densvenska ekonomin. Vi har inte råd att vara utan ettsvenskt jordbruk. Därför är det viktigt att vi slår vaktom det svenska jordbruket och ser till att vi får framdessa miljöstöd, dessa LFA-stöd och ett sätt attfördela mjölkkvoten, så att vi utnyttjar den mjölkkvotsom vi har fått oss tilldelad.Jordbruksministern sade ungefär att det skulle varaförskräckligt om vi skulle producera mer mjölk änvad vår kvot tillåter och att vi på det sättet skulle fåbetala straffskatt.Är det då regeringens avsikt att hålla igen så attinte hela kvoten delas ut, så att det blir en marginal?Jag tror inte på de siffror som tidigarenämnde och som sedan jordbruksministern nämnde.Det skall finnas att fördela. Med denautomatiska fördelningen av kvoten fördelas3 . Det är inte så. Det är fler bönder somförsvinner, och därför blir det förmodligen betydligtmer över.På vilket sätt skall fördelningen ske? Det är enviktig fråga att svara på. Vi behöver inte mer avpolitisk styrning och fördelning i sammanhanget. Vibehöver en fördelning med utgångspunkt i deförutsättningar som företagen har att producera mjölk.De som successivt har byggt uppproduktionen skulle få behålla den.Vad skall man säga till en mjölkproducent som harhaft 40 kor under ? Han har då och då haftbekymmer, precis som alla har. Vi vet attproduktionen var låg under 1991-1992 på grund avtorka och en del andra bekymmer. Han kommer attproducera mindre än den kvot han har . Han fårslakta tre fyra kor. Är det rimligt, jordbruksministern,att han skall behöva göra det så att jordbruksministernskall få litet mera kvot att fördela politiskt?Sedan var det frågan om klasser i arealstödet. sade att det inte fanns någotförhandlingsutrymme. Det fanns faktiskt ettförhandlingsutrymme. Vi hade en diskussion. Det varinte alls nödvändigt med de elva klasserna. Men det ärdirekt tokigt med tre. Då blir det de konsekvenser somhar tagits upp i debatten tidigare. Jag behöver inteupprepa dem. Det fanns faktiskt utrymme. Det varinte som jordbruksministern sade tidigare, nämligenatt vi från den borgerliga sidan icke ville diskutera. Viville diskutera, men det gavs inte några möjlighetertill det. Man bjöd inte på något.Där är faktiskt en skillnad. Vi hade en stordiskussion års beslut. Det var ickeregeringens förslag som blev beslut utannågot helt annat. Då förde vi en dialog. Därför förstårjag inte riktigt jordbruksministerns påstående att vialdrig brukar komma överens angåendejordbrukspolitiken. Det brukar vi faktiskt bli. Vi har imånga sammanhang kommit överens ijordbruksutskottet.En sista fråga. Jordbruksministern pratar ofta omdet demokratiska underskottet i EU. Vi kan varaöverens om att det är ett bekymmer. Men bekymretblir dubbelt när det demokratiska underskottet ocksåsprider sig till den svenska politiken.Regeringen tycks ha fattat ett beslut om prisorterutan att bry sig om vad vi tycker här i . Detfanns i den proposition som den tidigare regeringenlade fram en beskrivning av hur det skulle fungeramed 33 orter. Det var för att få ett så jämnt pris sommöjligt.Nu har den nuvarande regeringen - såvitt jagförstår - varit nere i och gjort upp utan att brysig om vad vi tycker här. Är det att värna den svenskademokratin? Är inte det att i stället förstöra densvenska demokratin och de samarbetsmöjligheter vihar? Det vore verkligen bra att få svar på några avfrågorna av jordbruksministern - och kanske av IngeCarlsson.Anf. 165 Jordbruksminister ():Fru talman! Det var några nya frågor. De andratänker jag inte beröra, för jag tycker att de är sågenomdiskuterade.Men ett svar vill jag ge: Vi skall dela ut helakvoten i en första fördelning. Hur den fördelningenskall göras framgår av utskottets betänkande.Lennart Brunander tycker inte att det skall varanågon politisk fördelning. Nej, men är det så atthela EU-systemet - tycka vad man vill om det - är juett gigantiskt centralstyrt politiskt system.Nu är vi där. Folket har sagt ja. Vi får finna oss idet, och får vi göra det bästa av situationen. Då blirdet också en politisk styrning av sällan skådat slag -också i Sverige.Vidare tar upp en fråga somjag tror han är ganska ensam om. Jag har i alla fallinte hört någon centerpartist prata så i den härriksdagen. Det är möjligt att skullekunna göra ett bemötande eller instämma. Det handlarom synen på överskottet.Vi vet att det i den globala livsmedelsdebattenfinns två åsikter. Jag trodde att vi var överens iSveriges riksdag om den ena, som går ut på att viskall minska överskottet i , i EU och i USAoch varhelst det förekommer i den rika världen.Jag har varit i - överhelgen och innan. Jag var där påpresidentinstallation. Men jag passade naturligtvis påatt studera jordbruket, som är så viktigt förmänniskorna. Jag tittade på våra biståndsprojekt. Jagställde frågan: "Vad är egentligen problemet nu närdet har blivit fred?"