prot · GH09119 · 1994-06-07 00:00:00 — Vi måste förstå skrivningen på rätt sätt.Vi har en reservation här -- jag har sagt detflera gånger och jag vill säga det igen -- som ärundertecknad av flera riksdagsledamöter som intekan tänka sig den här lagstiftningen. Det är rätt.Men reservationen är också undertecknad avriksdagsledamöter som kanske i ett senare skede,då man har gjort nödvändiga ändringar och kanskehöjt kvaliteten i lagförslaget, kan tänka sig att detskulle vara ett steg framåt. Vi är många som kantänka oss det.Skulle det inte vara ett steg framåt om vi ,genom den här reservationen, beslutar om att få ennormal beredningsprocess, där både regering ochriksdag får säga sitt och riksdagsledamöterna harmöjlighet att motionera? Min fråga till IngelaMårtensson är: Skulle inte det tryggarättssäkerheten?Anf. 26 ()replik:Herr talman! Det är samma ledamöter vars namnstår under reservationen som står för det särskildayttrandet. Där har man ju talat om hur man ser påäktenskapet och vilken grundsyn man har när detgäller den här frågan. Jag kan inte se att de som stårför det särskilda yttrandet, som jag tyckeregentligen är en röstförklaring, skulle vara benägnaatt ha någon form av registrerat partnerskap. Detär därför som det är så viktigt att de som ärtveksamma också läser det särskilda yttrandet.Självfallet skall vi ha ett rättssäkert system och följade tågordningar som finns. Men i den här fråganhar man gjort en lång utredning. Det finns ettutredningsförslag som har gått på remiss. MenHolger vet ju mycket väl att tre partieri regeringen inte skulle släppa igenom den härtypen av förslag. I så fall är det ju fråga om attregeringen tänker köra över och inte,som sade här tidigare, riksdagensom kör över regeringen. Det är ju ändå riksdagensom är det högsta beslutande organet. Det är juriksdagen som lagstiftar.Anf. 27 () replik:Herr talman! I min artikel i anklagade jag intenågon för promiskuitet. Jag använde mig av termeni den tekniska betydelse som jag fick lära mig närjag läste familjesociologi. Jaganvände mig av termen bara i syfte att peka på attgruppen som lever i långvariga stabila förhållandenkanske inte är så stor, eftersom det politiskaunderlaget mycket klart anger att gruppens storlekär oklar.Den här inställningen och det här synsättet hademan även när man fattade beslut om sambolagenför homosexuella 1988, eller om det var 1987. Manvisste inte hur stor grupp det handlade om. Detborde vara ganska intressant att veta hur stormålgrupp en partnerskapslag har innan man vidtaren lagstiftning. Men för min del är det inte någothuvudskäl till att jag motsätter migpartnerskapslagen, utan detta handlar ompolitikens kompetensområde, vad det är vi ger ossin på.Ingela sade tidigare att det handlar omsamhällets stöd för de homosexuella att befästa sinkärlek. Är det detta vi sysslar med i , attbefästa kärlek, ömhet, osv.? Är det den typen avbeslut vi fattar? Är det den typen av beslut vi harfattat när det gäller äktenskap? Det är den frågansom jag tycker är den centrala och viktiga här. Vadhänder i nästa steg?Vi har en annan fråga som har diskuterats,nämligen smittoeffekter. Vad händer iförlängningen av det här resonemanget, när vi nubryter upp från den särlagstiftning som äktenskapetinnebär och går vidare till olika positivasärlagstiftningar för andra grupper? När tar detslut, när skall man dra en gräns? Det är en viktigfråga att ställa.Ingela anklagar mig för att ställa uppför ett neutralitetstänkande när det gällerfamiljesyn. Det är inte sant. Jag pekar på attriksdagen, familjelagssakkunniga ochpropositionen har ställt sig bakom dettaneutralitetstänkande, som etablerades av HermanKling 1969 och sedan har fullföljts i olika beslut. Jagpekar på att agerandet här är inkonsekventmot bakgrund av neutralitetstänkandet. Jag menaratt man bör göra ett avsteg från dennaneutralitetssyn när det gäller synen på familjen ochäktenskapet.Anf. 28 ()replik:Herr talman! Jag valde att ta upp , för har haft den godasmaken att inte uttrycka sig på det sätt som IngvarSvensson har gjort. Jag uppfattar ändå att IngvarSvensson är en företrädare för kds och talar i kdsnamn i den här artikeln.Jag må säga att det inte bara är jag som har reageratmycket starkt på artikeln. Den dokumenterar enform av hets mot en minoritet i samhället. Då harvi som riksdagsledamöter också en skyldighet attställa upp för den minoritetens mänskligarättigheter. Det tycker jag är en självklarhet. Detär därför som vi har diskussionen om registreratpartnerskap . Det är därför förslaget har såstor betydelse för de homosexuella.Det gäller inte bara att acceptera ettkärleksförhållande. Det är också fråga om juridiskaimplikationer. Det är fråga om en trygghet. Jagtycker att också kds borde tala om tryggaförhållanden i samhället och vara för dem. Men detär precis tvärtom. Kds agerande under hela den härdebatten tycker jag inte är något att yvas över.Tvärtom. Jag är glad att jag inte tillhör det partiet.Anf. 29 () replik:Herr talman! Glädjen kanske är ömsesidig.Jag anser inte att jag bedriver någon hets mothomosexuella. Jag har verkligen ansträngt mig föratt anlägga en sober ton i de här sammanhangen,därför att jag vet att det finns så mycket avfördomar och fördömanden på det här områdetsom jag som politiker inte kan instämma i. Jagmenar att man i ett demokratiskt samhälle måste haen mångfald av öar där man i stort sett kan leva hurman vill, om man inte skadar varandra eller tredjepart. Det är inte detta det handlar om.Jag har också i min motion, som jag har skrivittillsammans med , ställt upp för atthär kan finnas ett juridiskt behov att fylla. Men viär inte tvungna att fylla det med enpartnerskapslag. Vi kan göra det på ett annat sätt.Det intressanta är att det först är de senastedagarna som man från olika håll erkänner att detgår att lösa problemet på annat sätt.Frågeställningen är alltså: Måste vi lösa problemetpå det här sättet? Är det något annat syfte änjuridiken som ligger bakom? Det är den frågan jaghar ställt, och jag har inte fått någottillfredsställande svar på den.Anf. 30 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Innan jag lämnar ordet till förreplik vill jag erinra åhörarna om att det icke ärtillåtet att applådera från åhörarläktaren eller att gemening till känna på annat sätt.Anf. 31 ()replik:Herr talman! säger att han haransträngt sig för att använda en sober ton i sittinlägg i . Då undrar man hur detskulle ha sett ut om han inte hade ansträngt sig. Dåhade det troligtvis varit ännu värre. Jag tycker attdet är galet som det är. Det är många som harreagerat på den här artikeln. Någon sober ton kanjag inte finna där.Sedan talar om öar. Ja, det är välså han vill ha det, att vi skall sitta på olika öar. Jagkan inte heller förstå att man kan tycka att det härförslaget skadar några andra människor. Vilkaandra människor eller grupper skadar ett sådanthär förslag? Skadan sker ju när man skriver sådanahär artiklar eller om man inte kan ställa upp på dehomosexuellas berättigade krav i samhället.Anf. 32 (nyd):Herr talman! Låt mig inleda med en stillsamreflexion med anledning av det avslutadereplikskiftet. Jag trodde att det var avsikten meddebattartiklar att de skulle väcka reaktioner. Vad ärannars syftet med att skriva dem?Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationenoch instämma helt och förbehållslöst i det särskildayttrandet. Där finns basen i mitt ställningstagande.Jag säger det inledningsvis för att de ledamöter somhar behov av att placera in människor i olika fackskall få det litet lättare. Men jag hyser en varm ochäkta förhoppning att nyanserna skall prägla denefterföljande debatten mer än behovet att placerain människor i olika fack.Under mina juridikstudier i slutet av 60-taletpratade man om s.k. lidbommeri. Det ärfortfarande ett begrepp i juridikkretsar. Det harfått sitt namn efter en tidigare justitieminister, , och det står som symbol för slarviglagstiftning, som är nästan omöjlig att tolka ochsom ger väldiga komplikationer ute i verkligheten.Därför är det tråkigt att konstatera att man är påväg att slå nya rekord i den riktningen. Vad dekommer att heta vet jag inte. Jag har inte kommitpå något bra, men majlööweri kanske skulle passa.Elisabeth säger att förslaget är välförankrat och väl utarbetat beredning.Det är inte beredning. Det är möjligen 20 årsdiskussion i helt andra frågor än vad som avserlagstiftningen. Det är därför det har tagit sådan tid.Det handlar inte om lagstiftningsteknik. Dethandlar om någonting helt annat. Jag återkommertill det, herr talman.Jag tycker att detta är upprörande ur demokratisksynvinkel. Man struntar i Lagrådets kritik. Den ärinte marginell. Den är inte försynt. Den är allvarlig.Jag tycker att det är upprörande att en majoritet isvenska parlamentet så flagrant går förbi den.Jag tycker också att man visar ett förakt för denpolitiska beredningsprocessen. Jag skulle gärna haskrivit en motion, men jag har inte fått chansen.Som beskrev det, är det närmasti kuppartade former man har jobbat i utskottet. Detär formellt riktigt. Ja, jag vet det. Men formerna ärfaktiskt närmast kuppartade, med hoppandetmellan suppleanter fram och tillbaka. Betänkandetär en kvalitetsmässig bottennotering.Jag vill understryka, herr talman, att detta inte ettögonblick är någon kritik mot utskottetskanslipersonal. Jag är övertygad om attutskottets personal måste ha mått professionelltdåligt av att tvingas av politiker att skriva dettaaktstycke, som är så fyllt av skenargument, som ärså fyllt av bristande logik och bristande intellektuellanalys. Jag tycker alldeles särskilt att det ärbeklämmande eftersom det är ett lagutskott.Jag beklagar utskottsmajoritetens allvarliga brist pårespekt för den demokratiska politiskaberedningsprocessen. Men, herr talman, jag skallgå över till sakfrågan och huvudfrågan, somknappast har diskuterats ännu i den här debatten,trots att vi har hållit på i snart två timmar.Skall homosexuella par kunna gifta sig, dvs. Mitt svar är alldeles klart: Nej,naturligtvis inte.Varför inte det? Jo, därför att äktenskapet ärinrättat för mycket bestämda styften, som inte harett smack med homosexualitet att göra. Att mansedan kallar det registrerat partnerskap ändraringenting. Jag har glömt upphovsmannen, men jagminns det direkta citatet: Snus är snus, om ock igyllne dosor.I den kommersiella världen finns ett begrepp somkallas för varumärkessnyltning. Det innebär attnågon försöker snylta på någon annans godarenommé, t.ex. om någon t.ex. gör en logotyp ellerpå annat sätt söker göra någonting likt något somVolvo har gjort, eftersom man vill snylta på Volvosgoda image, kvalitet och liknande. Det är i lagförbjudet. Man vågar inte kalla det för äktenskap,eftersom man vet att det blir väldigt starkareaktioner. Men man snyltar på äktenskapets godarenommé, och vill helst att det egentligen skall hetaså.Homosexuella par vill -- och jag kan förstå det -- fåsamhällets hela sanktion och välsignelse. De talarom att man skall bejaka deras kärlek. Den typen avargument har varit uppe i debatten, att man skulleförneka någon person någon annans kärlek. Dethandlar inte om det -- inte en enda sekund.Kärlek och äktenskap har inte med varandra attgöra i lagens mening. Det har de faktiskt inte. Närjag började läsa juridik talade vår professor om dendåvarande och började förklaraför oss kandidater, flickor och pojkar. Han sade: Ensak vill jag göra fullständigt klart för er: blanda inteihop äktenskap, giftermål och kärlek. De har överhuvud taget inte med varandra att göra när vidiskuterar dessa frågor. Det är uteslutande frågaom avtalstekniska ting och ekonomiska avtal.Det må låta torrt och charmlöst, men det är faktisktså rent juridiskt. Jag råkade säga detta -- jag varinte gift då -- till min blivande svärmor, och honblev mäkta förgrymmad. Hon trodde att jagmenade att jag såg det på det sättet, och det gör jagnaturligtvis inte. Kärlek är bland det finaste somfinns för mig. Men det gäller att inte blanda ihopäpplen och päron. Det är precis som IngelaMårtensson sade: Kärlek kan man inte frammanamed lagstiftning. Sluta att tala om det! Det är intevad det handlar om.Det är självklart för mig, och jag tror det ärsjälvklart för alla i denna kammare, att vi skall visastor tolerans och djup respekt för homosexualitet.Det är fullständigt självklart. Men samhälletssanktion är någonting helt annat. Jag vill inte att viskall sanktionera homosexualitet. Det handlar inteom fördomar, brist på kunskap eller intolerans. Dethandlar om värderingar.Det handlar om ett synsätt. Det handlar om engrundfilosofi. Det handlar om existensiella frågor.Det handlar om ideologi. Det är därför som jagtycker att det är så viktigt att den här debattenpräglas av respekt för varandra och för att vifaktiskt har olika värderingar och kommer fram tillolika slutsatser. Det är det egentliga skälet tillvarför den här frågan är så laddad. Sluta att tala omlagstiftningsteknik!Herr talman! Jag tycker att det utskottet säger ärsärskilt anmärkningsvärt. Det är ett av de mestanmärkningsvärda uttalanden jag har läst i ettbetänkande. I lagutskottets betänkande nr 28längst upp på s. 9 står ordagrant under rubrikenAllmänna överväganden: ''Det bör inte ankommapå samhället att -- genom lagstiftningen eller påannat sätt -- ge uttryck för några värderingar när detgäller människors sätt att ordna sin samlevnad. ''Jag har i kanten skrivit: Otroligt! Tala om anarki ochhållningslöshet!, om den menar vad som står.Jag slog också upp lexikon under ordetäktenskap. Återigen ett citat: ''Äktenskap är enl.en klassisk sociologisk definition (Westermarck)''en förbindelse mellan en el. flera män och en el.flera kvinnor, erkänd av sed el. lag och medförandevissa rättigheter och plikter både för makarna ochför deras barn'. Ä. är en uråldrig institution, somdock sällan ensam reglerat det sexuella samlivet.Sexuellt umgänge före Ä. tillåts hos de flesta folkoch betraktas ofta som ett förspel i valet aväktenskapspartner. Mycket vanlig är ocksåförlovningen el. Ä:s ingående äralltid en viktig social handling; genomceremonierna vid bröllopet erhåller Ä. social ochreligiös sanktion.Efter kontrahenternas antal skiljer man mellanmonogami (en man, en kvinna), polygyni (en man,flera kvinnor), polyandri (flera män, en kvinna)samt gruppäktenskap (flera män, flera kvinnor).Polygyni och polyandri sammanfattas under termenpolygami el. Monogamin är denvanligaste formen för Ä. Polyandri förekommer istörre skala blott i och . Ännusällsyntare är gruppäktenskapen. Däremotförekommer polygyni (jämsides med monogami)hos de flesta naturfolk och i de orientaliskakulturerna. I den västerländska civilisationen harmonogamin blivit den enda erkända formen av Ä.,ej minst genom kristendomens inflytande;sidoäktenskap (frillo- el. mätressäktenskap) hardock ej sällan förekommit, särskilt inom de höstasamhällsklasserna. Förbindelser mellan närskylda(incest, ''blodskam') hindras nästan överallt av sedel. lag''Herr talman! Jag stannar där, och jag ber om ursäktför att jag något kommer att överskrida minanmälda taletid. Med tanke på det viktiga ärendethoppas jag att herr talmannen ursäktar. Min frågatill utskottsmajoriteten är: Hur ser ni på polygami?Hur ser ni på det? Är det mångkulturellt ochtrivsamt, eller är det något annat? Hur ser ni påincest? Är kärlek mellan två vuxna syskon okej? Ärden kärleken lika mycket värd?Frågorna är djupt allvarliga, men jag vet att deupplevs som provocerande. Mitt syfte är inte attprovocera. Mitt syfte är att väcka frågan ochdiskutera den. Jag har försökt att ställa den underde telefonsamtal jag fått, och de är ganska många.Jag är övertygad om att de flesta har fått sådanasamtal.Olika personer har ringt runt och försökt övertygamig. De har börjat med den mest förbindligainledning, vill veta, och det är väldigt rart ochgulligt. När jag har sagt att jag inte vill tala omexakt hur jag tänker rösta, men att jag gärna skallredogöra för hur jag ser på dessa frågor, harsamtalet rätt snabbt övergått i något annat. Jagskall inte ta några detaljer, men ofta har det varitallt annat än nyanserat, och det är inte jag sombörjat brista i nyanseringen.Dessa samtal har en sak gemensamt. Jag har vidsamtliga dessa samtal frågat: Hur ser du påmånggifte? Den tystnad som då har uppstått isamtliga dessa samtal har varit mycket talande. Dethar jag aldrig tänkt på, säger man. Jag säger: Gördet , jag väntar. Jag har ännuinte fått något vettigt svar.Herr talman! Jag vill gärna ha den frågan besvarad.Jag hoppas att jag kan få litet vettiga svar i dennakammare.Herr talman! Det handlar inte om att förnekanågon kärlek. Det handlar inte om jämlikhet. Dethandlar om grundläggande värderingar. Låt migklargöra min uppfattning, så att inte den riskerar attbli missförstådd. Jag säger självklart ja tilläktenskap mellan en kvinna och en man. Men jagsäger definitivt nej till polygami. Jag säger definitivtnej till incest, och jag säger också nej till sexuellnormlöshet. Jag tycker t.o.m. attsambolagstiftningen är litet löjlig. Jag förstår deninte riktigt, när det finns en utmärktäktenskapsbalk. Men den bekymrar mig föga.Men vad enskilda människor gör i sina sovrum skallsamhället över huvud taget inte bry sig om. På denpunkten är det fullständigt fritt fram så länge desom är i sovrummet själva är nöjda och överens.Herr talman! Upplysningsvis vill jag tala om fördem som till äventyrs funderar på min fråga attsamhället bestraffar bigami eller tvegifte medfängelse . Det måste vara uttryck förnågot.Ett svar kan man också utläsa på s. 15 ibetänkandet. Där säger helt plötsligtutskottsmajoriteten: ''Dock har även etiska motivanförts mot förbindelser mellan närståendesläktingar.'' Familjesakkunniga framhöll 1972 -- detär bara -- ''att dessa motiv grundar sig påen mer eller mindre uttalad motvilja hos människanmot sexuella förbindelser med den hon vuxit upptillsammans med''.Där passar det att hänvisa till gamlauttalanden, trots att man har sagt attsamhället över huvud taget inte skall lägga sig idetta genom lagstiftning eller på annat sätt.Herr talman! Betänkandet är som sagt fullt avpinsamheter och motsägelser. Utländska par ärallvarligt diskriminerade i förslaget. Det är ingentvekan om det. Men den diskrimineringen ärtydligen försvarbar, efter vad jag förstått av detidigare inläggen.Det sägs också att går i spetsen. Då skullejag vilja fråga: För vad? Är det för det som som stårpå s. 27 där man citerar RFSL. Vi vet ju att detycker att det är självklart att få adoptera barn.Men se det törs utskottsmajoriteten inte ta i. Då vetman att terrängen är minerad. Då vet man attsamhällsmedborgare skulle reagera våldsamt. Detstöter så många. Det törs man inte ta i utan går runtdet. Men vi vet naturligtvis att RFSL vill ha det så.RFSL lär betyda , men jag tycker oftast atthandlandet tyder på att det står för Riksförbundetför slapphetens legitimering.Samhällets normsystem är dess lagstiftning. Det äroerhört viktigt att vara klar över det när man tillhörden lagstiftande församlingen. Den biologiska mångfalden innehållermycket naturligt. Naturen visar upp många olikafenomen, en del bisarra, och många olikaavvikelser. Men steget är ganska stort till att sägaatt det är normalt. Samhället väljer nämligen ut ochdefinierar sin normalitet. Det är normsystemet somsyns i lagstiftningen. Det är det ramverk ettsamhälle vill ha. En klok man sade för länge sedan,jag tror det var , att land skall medlag byggas. Jag tycker väldigt mycket om denmeningen.Jag är övertygad om att homosexuell kärlek kännslika fin för dem som är inblandade. Jag ärfullständigt övertygad om det, likaväl som jag ärövertygad om att det känns lika fint i polygamarelationer -- ändå tolerar vi det inte.Herr talman! Avslutningsvis vill jag än en gång yrkabifall till reservationen i betänkandet.Anf. 33 ():Herr talman! Som redan har framgått av debattenär detta ett milt uttryckt annorlunda ärende.Aspekterna är många på såväl handläggningen somsakinnehållet. Av båda dessa skäl kan det lättskapas ett stämningsläge som leder vilse i debatten.I den allmänna debatten har vi också på sistonemött inslag från olika håll som inte befrämjardebattklimatet. Åsikter om såvällagstiftningsmetoden som ämnet för betänkandetmåste självfallet i första hand mötas med argumenti sak. Schabloniseringar med tillmälen somreaktionär, fanatisk, trångsynt eller oginunderlättar inte det offentliga samtalet i frågan.Herr talman! Detta är också ett ämne med mångavärderingar och uppfattningar på religiös grundeller baserade på andra etiska värden. Det ärbeklagligt att de som inte kan dela sådanavärderingar eller ens förstå sig på demmisstänkliggör de människor som med djupövertygelse arbetar för sina åsikter. Då är det intelängre frågan om oginhet eller trångsynthet. Jagkommer osökt att tänka på det från hämtadetalesättet om grandet och bjälken.Faktum är ju att vi i det här landet är mycket dåligapå att diskutera frågor utifrån moraliskt-etiska,estetiska och allmänkulturella utgångspunkter. Härgäller nära nog bara ekonomiska och socialainfallsvinklar. Här skulle en europeisering göranytta, herr talman.Herr talman! Detta är antingen en mycket viktigfråga -- och i så fall borde den få ta sin tid ochhandläggas därefter -- eller också är det inte enviktig fråga, och då borde man också ha väntat medden. Vi har ett antal frågor av stor vikt som vi bordeha ägnat oss åt, men som flyttas framåt i tiden.De är frågor som berör hela nationen och inte baraen mycket liten minoritet.Utskottsminoriteten reserverade sig ursprungligenmot förslaget i två reservationer. På etthäpnadsväckande sätt kastade sig den i denna frågatillfälliga majoriteten över den ena av dessa påsamma vis som en nödställd griper livbojen. Jag fickdirekt den uppfattningen att entusiasmen över denskrivningen var bra mycket större än över den egna.Över huvud taget har det varit något som intestämmer i den här frågan.Resultatet blev att reservationen -- den som vi ser -- av en del uppfattas som en formaliefråga. Iförhållande till betänkandets ämne kan man tyckaså, men med tanke på vårt sätt att se på lagstiftninghar detta en nog så viktig substans. Det handlar omlagars tillkomst, tyngd, funktioner, samband,anseende och risker. De människor som virepresenterar kräver att vi stiftar bra lagar -- och pårätt sätt. Det är dem vi representerar -- inte osssjälva. Den svenska rättens anseende måsteupprätthållas både inom och utom landet.Jag blev förvånad ganska under dentid vi arbetade i utskottet med den här frågan, inteminst när jag såg hur ledamöter som vi aldrigannars ser i utskottet kom inflåsande efter det att vihade börjat. Med en stel blick på klockan hoppadesde att vi snabbt skulle votera igenom det hela.Sedan sprang de ut igen. Det ger inte ett särskiltgott anseende om det skulle vara allmänt känt attlagar stiftas så i riksdag.Herr talman! Jag sade tidigare att man har enkänsla av att något inte stämmer i den här frågan.Om de socialdemokratiska ledamöter som drivitfrågan verkligen tror på en valseger har de juchansen att få en lag på området beredd på vanligtsätt. Då ger de alla sina kammarkolleger rätten attmotionera i anslutning till beredningen. Den rättenhar de med sitt agerande tagit ifrån alla oss andra.Varför det?Det kan väl ändå inte vara så, som en medresenärpå tåget misstänkte, att de vill ha dettaavklarat redan nu med hjälp av en tillfälligmajoritet för att låta en socialdemokratisk regeringslippa att lägga fram en proposition som inte harfolkligt stöd. En sak är klar. Detta är inte en lag somligger i samklang med majoritetsuppfattningenutanför detta hus.Jag vill fråga majoriteten bakom betänkandet:Vilka grenar sågar ni av för dem ni avser att gynnamed lagen? Den frågan är viktig. Det är inte baralagstiftningsprincipen som Lagrådet har inväntmot, utan det har haft invändningar mot detaljer påpunkt efter punkt. Ni har inte brytt er om något avdetta. Det ger mig ett intryck av att det hela är enlek med principen: Sågar ni vårt förslag, sågar viert.