prot · GH09117 · 1994-06-03 00:00:00 — De skulle bli såolika behandlade om vi inte från centralt håll skulleslå fast en exakt procentsumma för hur mycket deskall ha i bidrag.Det är just detta som är finessen: Skolor blir olikabehandlade. Jag vill se skolorna som de elever somgår där. De är olika och de behöver olika mycketresurser. I och med att jag har sagt att en delbehöver mer, herr talman, så måste jag också sägaatt det innebär att andra får litet mindre.Samma sak skall gälla dessa skolor som skall gällaför skolan i eller Långban och de eleversom går där. Jag förstår inte varför vi skall göra enskillnad. Alla barn är väl inte lika bara för att de gåri en s.k. friskola. Och alla barn är inte lika bara föratt de går inom den allmänneliga grundskolan.Här måste vi framöver på något sätt hitta bättrestyrmedel utan att vi från riksdag och regeringdetaljstyr. Vi måste få en bättre förståelse för att vikan ta steg mot en mer likvärdig skola. Vi har långtdit.Detta är skärskilt allvarligt och viktigt i närvi inte har stora skattkistor att ösa ur.Anf. 136 HANS NYHAGE (m) replik:Herr talman! Jag vill gärna fråga han tycker det är en finess med olika behandlingav skolorna som kan leda till att vissa kan få mycketoch andra få intet? Är det verkligen en finess medett sådant system, ?Det är för att undvika en annorlunda behandling avjust denna typ av skolor som vi har systemet somklargör och garanterar att friskolorna behandlas pålikvärdiga villkor.Björn tar upp frågan omnedskärningarna. Vi har haft den diskussionenförut. Jag har anledning att återigen fråga: ÄrBjörn verkligen omedveten om att vihar haft, och alltfort har känning av, en mycketkraftfull ekonomisk kris i det här landet? Det är enekonomisk kris som jag med bestämdhet vill påståhar skapats under tidigare majoritetsförhållanden iden här kammaren. Den har lett till att vi måste visaåterhållsamhet och göra begränsningar ochbesparingar på snart sagt alla områden. Det har integått att undvika att göra begränsningar även påskolans område.Kom ihåg att detta har skett från ett mycket högtutgångsläge. Även , herr talman, anslårSverige mer resurser än något annat land iförhållande till bruttonationalprodukten just tillskolväsendet. Vi ligger högst i världen ändå.Hur kan andra länders skolor klara sig som harsämre ekonomiska betingelser än vi har? Hur kande över huvud taget bara finnas? Det är frågor somjag tycker att skulle någotfundera över.Jag menar alltså att vi har reagerat på olika sätt frånansvarigt håll när det gäller utvecklingen på skolansområde. Vi har reagerat genom läroplanen,kursplanerna, timplanerna, utvecklingsplanen.Gång på gång återkommer vi till det absolutakravet på att vi skall skapa förutsättningar för enbra skola, att ge våra ungdomar den utbildning somvi alla är betjänta av blir så bra som möjligt.Anf. 137 () replik:Herr talman! Ja, Hans Nyhage, jag är beredd att taansvar för att resurser fördelas olika inom ochmellan olika skolor, olika inom och mellan t.o.m.klasser inom olika skolor och inom samma skola.Jag tycker att det är helt rätt, om behoven varierar,och det gör de . Därför kan man alltså intelägga ut resurserna som en jämn smet. Det är fel!Det är fel gentemot lärarna, eleverna ochskattebetalarna. Det är också fel gentemot enansvarsfull ekonomisk politik.Så till detta med resurser. Jag har inte med ett ordsagt att vi behöver öka resurserna . Det är intesäkert. Men jag utesluter inte heller, herr talman,att det i tider som dessa faktiskt kan vara motiveratatt något öka resurserna också till skolan.Skolan, dess personal och elever, är inteopåverkade. De är ju inte som ett neutrum iförhållande till samhället i övrigt. De påverkasnaturligtvis av en alldeles för hög arbetslöshet. Depåverkas av den sociala utslagning somarbetslösheten bl.a. medför.Jag är inte stenblind, Hans Nyhage. Det finnsskolor i en del kommuner där jag kan peka utnästan varenda elev som inte kommer att gå vidaretill vare sig teoretiska studier på gymnasieskolaneller än mindre högskolestudier, utan de kommeratt gå ur och direkt ut i arbetslöshetoch förmodligen social utslagning.Detta smärtar mig. Det kan jag se i tidningar ochTV . Jag är oroad översådana tendenser.Allt detta har inte åstadkommits -- nej, naturligtvis inte. Men det är väl dagsatt sätta i gång marschen åt andra hållet, och det görvi inte med en stelbent centraliserad dirigering somnu sker, t.ex. med statsbidragen till de s.k.friskolorna -- även om det ändå är en fjuttfråga isammanhanget.Anf. 138 HANS NYHAGE (m) replik:Herr talman! använde uttrycket''fjuttfråga i sammanhanget''. Jag skulle kunnahaka på och säga, att om man på fullt allvar menaratt av de totala kostnaderna, som går till 2 § aveleverna, på minsta sätt skulle rasera grunden fördet svenska grundskoleväsendet, då vet manfaktiskt inte vad man talar om, herr talman. Det ären fullkomlig orimlighet!Låt mig därtill säga att det rör sig faktiskt om enbidragsnivå på som går till friskolorna.Finessen med det är ju att då vet vi att friskolornagaranteras en lika behandling över hela vårt land.Björn kan väl ändå inte mena att dendel som går till friskolorna på ett allvarligt sättskadar svensk grundskola?Björn ställde en fråga i sin förra replikom synsätt och oron för segregation. Jag påpekaderedan i mitt inledningsanförande att det finns enutförlig beskrivning i betänkandet av vilken rollregeringen och självklart skall spela idetta sammanhang. Därest det finns tendenser,som verkligen kan beläggas, att det råder en ökadsegregation, är det allas vår skyldighet att göra alltvad vi kan för att motverka detta. Ingen tycker attsegregation är något som skall eftertraktas --verkligen inte! Vi tar avstånd -- jag vill gärnaanvända det uttrycket -- från segregation. Men jaganser att det från vissa håll görs överdrifter.Anf. 139 ():Herr talman! Låt mig först få besvara den vänlighetsom visade mig. Jag vill tackatillbaka. Jag vill också passa på att tacka vårtkompetenta, trivsamma kansli för . Jagvill tacka vår ordförande för detsenaste året som har varit trivsamt under hansklubba. Jag vill i övrigt tacka alla utskottskamraterför dessa tre trivsamma år i utbildningsutskottet.Vi diskuterar ett historiskt dokument . Det ärden första utvecklingsplanen som är baserad på ennationell utvärdering i det nya styrsystemet. Jag villförst av allt passa på att ge en stor elogeför ett alldeles utmärkt och intressant material sombilderna av skolan från den nationellautvärderingen har utgjort.Bitvis är det en mycket glädjande bild. Vi har enmycket bra skola. Men det finns en del oroande ochanmärkningsvärda inslag.Vi skall diskutera utvecklingsplanen förskolan, dvs. att skapa den goda skolan. Det skallvara en skola som präglas av lärandets glädje. Dettaär inte alldeles helt entydigt samma sak som denfinaste och mest välutrustade skolan, kanske inteens den mest personaltäta skolan. Det finns alltsåandra kvaliteter som är väsentliga att diskutera.Vi brukar ibland använda vissa nyckelord. Vi sägerofta att eleven skall vara i centrum i skolan. I detuttrycket ligger att eleven skall vara huvudperson,subjekt i stället för objekt. Det skall finnas ett riktmått av inflytande och ansvar, och hans eller hennesspecifika förutsättningar skall tas till vara. Det ärvad vi brukar kalla individualiserad undervisning.Tyvärr ger den nationella utvärderingen en bild sominte motsvarar förväntan. Jag kan inte underlåta attså här citera min gamleliberale broder . Han skrev 1883följande rader, som jag tycker fortfarande kanfinnas med i den nationella utvärderingen . ''Skulle det således gifvas ett uppfostringssystem,som trodde sig om att utbilda hvem som hälst tillungefär hvad som hälst och utan hänsyn till denenskildes individualitet sökte inpassa honom i enförut godtyckligt bestämd lefnadsställning -- dåvore detta det mest olycksbringande ochmänniskofientliga, som tänkas kunde.Eftersträfvar man däremot en uppfostran, somländer mänskligheten till lycka och gagn, då måsteman inrätta den så, att den icke kränker ochförkrymper, utan hjälper och utvecklarindividualiteten. ''Detta var . Han kallade detta förfortskridande individualisering. Jag tycker att detär ett alldeles utmärkt uttryck.Individualisering är inte något nytt. Det ärnaturligtvis en otroligt central fråga i en god skola.Vi brukar ibland tala om att ta krafttag. Det ärsjälvklart att vi måste göra så. Men jag kommertillbaka till frågan om skolans utveckling i fråga ompedagogik och organisation alldeles strax.En stor del av debatten har rörtresursinsatsen, det man ibland på svengelska kallarför ''input''. Jag tänker i högre utsträckning -- utanatt på något sätt förringa de problem som finns i dagmed tuffa besparingar -- ägna mig åt processen, dvs. ''output'' i den andra ändan. Det är alltså utfalleteller resultatet. Där finns det också en del i dennationella utvärderingen som visar att det inte äralldeles bra överallt. Det gäller Na-ämnen ochmatte. Många barn har dåliga baskunskaper.Det finns alltså ett stort behov av ett slagsutveckling som gynnar denna process och som tillslut gynnar utfallet.I den som kom 1992 konstaterademan att hade en kolossalt lågutvecklingsgrad i fråga om pedagogisk utveckling.Samma sak framgår av den nationellautvärderingen som vi diskuterar . I den som kom litet -- och som heterskolans kostnader -- effektivitet och resultat --framgår det att trots att skolan avreglerades och lokala skolstyrelser ochprofessionen har fått det huvudsakliga ansvaret,har det inte skett någon större organisatoriskutveckling över huvud taget. Vi behöver en ny elev-och lärarroll för att få en ny skola. Detta måsteskapas inifrån, och det kräver någon form avstimulans. Vidare krävs forskning som stöderutvecklingen. Det är fråga om en forskning ilärande. Det finns ett alldeles utmärkt exempel iLuleå. Där har ett centrum för forskning inrättats.Jag har glädjen att sitta med i styrelsen.Jag menar att vi måste ha en pedagogisk forskningsom inte för femtionde gången omvärderar ensedan länge utdöd pedagogik. Vi måste ha enforskning som handlar om klassrummet, somhandlar om lärandet i kommunikationen mellanelev och lärare. Jag tror att det är något som krävsför att stödja denna forskning. Vi måste ha enfortbildning och kompetensutveckling som mer äntidigare är strukturerad och som för i en vissriktning. Självfallet skall professionen disponeramedel för fortbildning, fördjupning och breddning.Men vi måste också se till att det finns på denpolitiska nivån en strategisk resurs för att användai styrningen av skolan.ESO-rapporten som jag hänvisade till visartragiskt nog att lokalkostnaderna har ökat under desenaste åren. Däremot har den del av kostnadernasom går till undervisningen minskat. Det är frågaom kostnader för lokaler som kanske utnyttjas till20 %. Lokalerna drar mera pengar änundervisningen -- det som det hela egentligenhandlar om. Undervisningen har fått stryka påfoten.Jag tänkte säga litet grand om föräldrainflytandet.Jag tror att det är en viktig del i en positivutveckling av skolan. Vi i har i mångaår ivrat för att decentraliseringen skall flyttas utytterligare ett steg och för att skapa skolstyrelser.Vi vet i utskottet att det har initierats en utredningsom skall kartlägga vilka samarbetsformer somfinns och vad som behöver göras för attytterligare skapa en grogrund och en möjlighet föratt decentralisera makten ytterligare.Uppföljning och utvärdering är en väsentlig del föratt följa upp process och resultat. Det finnsegentligen ingen tradition inom skolan på dettaområde. Det råder en dålig metodutveckling. Detär precis som jag sade tidigare, dvs. ett behov måstestimuleras inifrån. Det finns ett behov överallt. Jagvill inte säga att det råder en total frånvaro av detta.Men det behövs mer. Vi kan aldrig härifrån stiftalagar eller skriva förordningar som stipulerar att detskall göras en kreativ utvärdering. Det måstekännas som ett behov inom verksamheten.Jag tänkte ställa några retoriska frågor. Det finnsinte någon här som kan svara på dem eftersomSkolverket inte är representerad i . Jaghar några funderingar runt omkring denlaglighetstillsyn som har gjort av ettantal friskolor. Jag tänkte ställa ett antal frågor somvi kan fundera över.Är det rimligt att Tyska skolan i harsärskilda intagningskrav i tyska språket? Jag tyckerfaktiskt det. Jämför t.ex. med en musikskola. Detär väl ganska självklart att man måste varamusikalisk och kunna spela ett instrument för attkunna komma in där. Får man bedrivaWaldorfpedagogik i ? Det tycker jagockså är alldeles självklart.Skall det behöva ta att bestämma sig för atten enda elev i en friskola i är ett något för litetelevantal? Det tycker inte jag.Kristofferskolan i har blivit utvärderad ienlighet med laglighetstillsynen. fick manSkolverkets synpunkter. harman tid på sig att lägga fram förslag om vad man villgöra. Under lever man alltså iett vakuum. Man får inget nytt godkännande, ochdet gamla godkännandet dras inte heller tillbaka.Var och en kan ju förstå att det är ganska besvärligtatt existera under sådana förhållanden.När vi nu diskuterar friskolor skulle jag vilja ta uppresonemanget kring en bidragsnivå på , JanBjörkman. Jag förstår själva resonemanget och ärberedd att diskutera den procentsatsen. Men jag äregentligen inte beredd att diskutera på det sätt somJan och andra socialdemokrater gör,nämligen att man efter ett slags behovsinventeringav resurser till friskolorna i god politisk anda skallkunna besluta att det skall vara på ett visst sätt.Jag ställer frågan rakt ut till : Hurtänker sig Socialdemokraterna kunna garantera attde goda friskolorna får en möjlighet att överleva?Med det sätt att finansiera som ni socialdemokraterhänvisar till finns det, såvitt jag kan förstå, ingenreell möjlighet till en långsiktig planering, utan detär ett roulettspel där kulan avgör om friskolornakan fortsätta eller inte. Om man frånSocialdemokraternas sida har sagt att manaccepterar företeelsen friskolor får man, oavsettvad man än tycker om friskolor, faktiskt ocksåanvisa någon metod som är trovärdig vad gällerfinansieringen av dem. Det är en trygghet.Anf. 140 ():Herr talman! Låt mig först säga att ChristerLindblom har en betydligt mer balanserad syn, änHans Nyhage hade , på det lägesom den svenska skolan har. ChristerLindblom konstaterar mycket riktigt att mycket ärbra i den svenska skolan. Det är värt att också ange.Den skolpolitik som bedrivits underrubriken för alla, har ju gett ett mycketgott resultat på många områden. Jag vill tillägga attdet inte bara är Socialdemokraternas förtjänst,utan den skolpolitiken har varit brett förankrad,inte minst hos men även hos Centern.Det är efter inträdet i den borgerligamaktsfären, tillsammans med , som vihar kunnat se en del avsteg från den.Christer noterade också att det finnsoroande och anmärkningsvärda inslag. Det är dessasom jag har velat lyfta fram. Skolansutvecklingsplan måste ju baseras på de problemsom finns. Om vi inte identifierar och godkännerproblemen har vi inte heller förutsättningar attskaffa oss ett instrument för att skydda oss mot deproblem som skolan har.Det som sade om lärandetsglädje var också bra. Jag kan i långa styckeninstämma i det som sade omindividualiseringen. Men jag skulle jag ändå viljafråga: Om man har en utspräglad syn påindividualisering, hur stämmer det medresonemangen om skolpeng ochschablonbidragsersättningar till de friståendeskolorna? Vilka är förutsättningarna förindividualisering, om man tror att alla elever är likaoch har samma behov av tilldelningen av resurser?Det är bra att vi i utskottet har kommit överens omatt pressa regeringen på att komma med förslag omhur föräldrainflytandet i skolan skall stärkas.Christer uppehöll sig kring de friståendeskolorna. Jag tror att det finns många bra friskolor,som vi har anledning att titta närmare på ochuppmärksamma. Men det finns också friskolor somhar visat mindre bra resultat. Det finns dessutomfriskolor som det finns anledning att utifrånbarnens perspektiv vara litet orolig över. Det trorjag att , om han funderarytterligare ett snäpp, kan hålla med om.Det var bra att sade att man varberedd att diskutera frågan om dessa ; det ären bra utgångspunkt, en bra början.Beträffandet påståendet att det skulle innebära ettroulettspel om skolor och elever tilldelades resurserefter behov -- såvida jag förstod saken rätt -- måstejag få påpeka att den situationen lever varje klass,varje skola och varje elev i med i dag.Den läroplan som fortfarande gäller innebär ju attresurserna skall fördelas efter behov; det ärgrunden. Först skall resurser delas ut till de mestbehövande, och därefter skall resurser delas ut tillklassverksamheten i övrigt. I det fallet är det ingetsom skiljer den fristående skolan från dengrundskola som vi har.Anf. 141 ():Herr talman! Den konkreta fråga som jag ställde tillJan fick jag inget svar på. Det kan händaatt svaret kommer i nästa inlägg. Jag fråga: Hurskall en socialdemokratisk resurstilldelning till degoda friskolorna garanteras med det system somskisseras och som innebär att man delar ut efterbehov?Socialdemokraterna säger ju, vilket naturligtvis äralldeles riktigt, att skolbudgetarna dräneras, dvs.kostnaden tär på skolbudgeten. Det drabbar dåbarn i den vanliga skolan; det är det vanligaresonemanget. Men om man inte har någon annanfinansieringskälla än skolbudgeten för detta,förstår jag inte detta. Om behovet visar sig vara85 % är det ju samma dränage som det handlar om.Jag förstår då inte vari lösningen på problemetligger.Jag tycker att man antingen skall säga att vi inteskall ha några friskolor, eller så skall man ha entrovärdig finansiering av friskolor. Det är det somjag efterlyser. Om man bara har en endafinansieringskälla -- det är densamma för JanBjörkman och mig, såvitt jag förstår -- dvs.skolbudgeten i den lokala kommunen, uppstårdränage när man skall dela med sig till alternativaverksamheter. Det går inte att omedelbartkompensera sig för det pengabortfall som uppstårom några barn går över till en friskola.Jag skulle också vilja kommentera frågan om hurskolpeng och friskoleersättning skulle kunna gå utöver individualiseringen. Om det skulle vara så somman ibland litet slarvigt säger, dvs. att skolpengenläggs i en liten ryggsäck hos varje barn, vilken detar med sig till skolan, och om det skulle vara så attvarje barn konsumerar exakt sin egen skolpeng,skulle jag naturligtvis inte kunna ställa upp på det.Jag ställer över huvud taget inte upp på fyrkantigaskolpengssystem som inte har någon resurs avsattför exempelvis barn med särskilda behov, det villjag markera.När en friskola, eller en vanlig skola, får någonform av skolpengsersättning innebär det en visssumma pengar. Självklart fördelas den summan i engod skola efter de behov som finns. Det är därindividualiseringen sker. Och framför allt, JanBjörkman, sker individualiseringen utifrånlärarperspektivet. Den gode lärararen tar reda påvilka förutsättningar och behov som varje elev harför att försöka utnyttja den informationen förelevens utveckling.Anf. 142 ():Herr talman! Utgångspunkten för osssocialdemokrater när det gäller bidraget tillfriskolorna är att friskolorna skall ha resurser efterbehov. talade om de godafriskolorna. Det vore bra om vi kunde koncentreraoss kring dem.Anledningen till att skolbudgetar dräneras, för attanvända egna ord, är att manmed en bidragsnivå på ligger för högt.Av en rubrik av dagens exemplar av tidningenDagen framgår att friskolorna får för höga bidrag.Utredare vill sänka bidragen . Men detinnebär inte att ingen friskola skulle kunna få merän . Det går naturligtvis iSocialdemokraternas system; det beror på vilkaelever som tas emot. Genom att läggafriskolebidraget i utgångsläget har man funniten konstruktion som innebär att friskolornatenderar att snarare välja elever. Man tjänar ju påatt inte välja elever som har särskilda behov avstödinsatser i form av extra hjälp,hemspråksundervisning osv. Vår modell, sombygger på att utgångspunkten är den enskildeelevens behov, är betydligt mycket bättre.Det finns mer att säga vad gäller fyrkantigaskolpengssystem, något som ställer upp på. Det finns ju kommuner somfördelar inom det kommunalaskolsystemet till respektive elev. Möjligheterna attgöra stödinsatser för de svagaste eleverna blirnaturligtvis begränsade.Jag skulle kunna fortsätta denna debatt, men jagskall använda den återstående delen av min repliktill att säga ett varmt tack till förett stimulerande samarbete i utskottet under denhär perioden. Han har varit en mycket trevligbekantskap. Jag skulle vilja säga att ochriksdagen gör en förlust när han redan efter den härperioden väljer att ägna sig åt andra saker. Jag utgårfrån att det är andra som får dra nytta av hanskunskaper, hans krafter och hans goda kamratskap.Hjärtligt tack!Anf. 143 ()replik:Herr talman! Det är inte lätt att gå upp och fortsättaatt vara ilsken när man hör så vackra ord, men jagskall ändå försöka ge en replik. Tack för vänligaord, !Jag har försökt koncentrera mig på detillusionsnummer som Socialdemokraterna iblandspelar upp vad gäller att försöka skapa ett annatfinansieringssystem för friskolorna. Oavsett om detblir , eller , eller om det blirresurser efter behov, som vill, är detändå så att en del elever drabbas i den vanligaskolan, i . Då är frågan: Hur många fårdrabbas? Skall det vara 10, 15 eller 20? Jag tycker att det är ett anständighetskravatt man inte diskuterar som om det gick attfinansiera friskolor på det sättet att alla pengar kanbevaras i den kommunala skolbudgeten.Jag har tidigare i en debatt sagt att jag inte tyckerom begreppet segregation. Det är inte så att jag villslå bort hela begreppet -- jag begriper mycket välvad det handlar om. Jag är också mycket orolig fördelar av storstädernas ytterområden.Socialdemokraterna anvisar inte någonstans nyapengar till skolan, men ändå hänger de upp hela sinargumentation på att det är en nedskärning somgörs och att det skapar en segregation.Man måste på något sätt försöka separera vad vi harbeslutat här i . Vilka hemska reformer ärdet som den borgerliga regeringen har beslutat om?Vilka effekter har de haft? Vilka effekter haruppkommit genom ett sparande, som man har varittvungen att genomföra, oavsett vem som sitter i dekommunala ledningarna ute i landet? Det är svårtatt särskilja effekterna av reformer och avbesparingar. Det är det svåraste med att varapolitiker i dagens läge, oavsett vilket område somman tittar på.Vi måste naturligtvis gemensamt försöka hitta enbra finansiering för skolan. Jag hoppas attSocialdemokraterna kan ställa sig bakom detta,som jag har tagit upp i flera olika debatter,nämligen att det inte hjälper med bara pengar iskolan. Det måste också ske en utveckling iprocessen för att vi skall få ett bättre resultat ochinte minst nå skolans övergripande mål, nämligenatt barnen som går ur skolan har inte bara godakunskaper utan också ett gott självförtroende, engod självkänsla och en beredskap att gå ut i livetoch medverka i en demokratisk process.Anf. 144 ():Herr talman! Vi närmar oss slutet av den härmandatperioden och kan blicka tillbaka dådet har hänt väldigt mycket inomutbildningsområdet. Den fråga som man kommeratt märka mest och som kommer att påverka vårabarn och ungdomar allra mest är förmodligen vårtbeslut om nya läroplaner och nya betygssystem.De grundläggande principer som under den härperioden har varit vägledande för vårutbildningspolitik är decentralisering, delaktighet,god och likvärdig utbildning i hela landet ochvalfrihet.Det betänkande som vi nu diskuterar handlar omUtvecklingsplan för skolväsendet. Vi är många somdeltar i debatten, och timmen är sen, så jag skallinte upprepa vad talarna har fört fram.Det finns en fråga som nämns i detta betänkandesom jag vill lyfta fram, och det är skolstart vid sexår.Efter kan barn börja skolan redanvid ålder om föräldrarna så vill ochkommunen kan bereda plats för dem i skolan.Kommunerna har på sig att genomföra dennareform. skall alltså alla sexåringarbörja skolan.Regeringen har tillsatt en utredning, som idirektiven fick i uppgift att utreda förlängdskolgång och sänkt skolpliktsålder. Slutrapportenhar avlämnats i vår.