prot · GI0913 · 1994-10-21 00:00:00 — Menar verkligen attföräldrar som har sitt barn på dagis och helst villfortsätta med det tvingas lämna den platsen och istället ansöka om vårdnadsbidrag? I så fall är det enså stor andel som som känner sig tvingade.Nej, ; trots vissa brister, som ocksåjag kan se, har systemet med vårdnadsbidrag påmycket lett till att fler och fler föräldrarkunnat anpassa sin arbetstid och utforma sinbarnomsorg på ett sätt som passar dem själva. Vilketsätt det är vet varken jag eller mellan oss är att jag accepterar det, medanAnna vill gå tillbaka till ett system där alltsker i endast en, lätt kontrollerad form.Fru talman! är ju inte vårdnadsbidraget denenda reform som beslutats på familjepolitikensområde under den förra mandatperioden. Den 1januari 1995 träder barnomsorgslagen i kraft. Deninnebär att barn har rätt till kommunalbarnomsorg om föräldrarna arbetar eller studerar.I en intervju som genomfört svarar45 % av kommunerna att de inte klarar att leva upptill den lagen. beräkningar visaratt det innebär en merkostnad för kommunerna påminst . Men inga nya pengar haraviserats till de redan hårt pressade kommunerna.Den enda möjligheten att få ekvationen att gå ihopnågorlunda är faktiskt kombinationenbarnomsorgslag-vårdnadsbidrag. Omvårdnadsbidraget skrotas drabbas alltså inte bara allade föräldrar som valt det och inrättat sig efter det,utan också alla de föräldrar som inte kan få dendagisplats de efterfrågar och har rätt till, eftersomkommunernas dåliga ekonomi gör det omöjligt.Vårdnadsbidraget lättar på trycket, inte bara förarbetstyngda småbarnsföräldrar utan också förbudgettyngda kommunpolitiker. Det sambandet bordeåtminstone finansministern fundera över, om AnnaHedborg väljer att inte göra det.Anf. 7 Statsrådet ():Fru talman! Det känns högtidligt att för förstagången få tala i riksdag. Det känns extrahögtidligt att frågan gäller den svenska välfärds- ochsocialpolitiken.Tre grundpelare bär upp den svenskavälfärdspolitiken. Den första av dem är arbete.Det finns åtminstone tre klassiska argument för attarbete är så viktigt för välfärden.För det första: Arbete är grundläggande förindividens välfärd. Arbete är inte bara en källa tillförsörjning - den kan ordnas på annat sätt - utanarbete ger också delaktighet och gemenskap.Att det är så märks inte minst om arbetet gårförlorat. Forskning visar på samband mellanarbetslöshet och sjukdom, för att inte tala om känslorav otillräcklighet och sviktande självkänsla för så gottsom alla som drabbas.Ett innehållsrikt och stimulerande arbete germening och utvecklingsmöjligheter. Ja, t.o.m.förlusten av ett okvalificerat arbete ger upphov tillsvåra välfärdsförluster. Att ha ett arbete ärgrundläggande för individens välfärd.För det andra: Ingen fråga är viktigare förjämlikheten än arbetet.Samhällets inkomster fördelas till heltövervägande del genom ersättningen för arbete.Ingenting utjämnar inkomster mera än en hög ochjämn sysselsättning. Också jämställdheten avgörs avrätten och möjligheten till förvärvsarbete. Högkvinnlig förvärvsfrekvens ökar den andel avsamhällets inkomster som disponeras av kvinnor.För det tredje: Arbete är källan till allt välstånd.Även små arbetslöshetstal ger upphov till enormaproduktionsförluster och därmed förlust av resurseratt använda i samhället. I ett samhälle med storaoffentliga åtaganden och höga skatter kommer en stordel av förlusterna av resurser att drabba det offentligavälfärdssystemet. Arbetslöshet leder till att utgifternaökar men också till att inkomsterna minskar. Dennakniptång är välfärdssamhällets akilleshäl. Därför är enminskning av arbetslösheten nu välfärdspolitikensabsolut viktigaste fråga.Arbetets dubbla betydelse för välfärden - förindividen och för vad vi kollektivt har råd med -speglar också ett förhållningssätt inom välfärds- ochsocialpolitik. Det leder till arbetslinjen isocialförsäkringen. Aktiva insatser är alltid att föredraframför att passivt betala ut stöd. Rehabilitering bådeökar välfärd och minskar kostnader. Förebyggandearbete är alltid att föredra framför att tvingas ingripanär något redan har hänt.Fru talman! Välfärdspolitikens andra grundpelarehandlar om individuella och lika rättigheter. Låt miganvända mödra- och barnavården som en bild av hurdet är tänkt att fungera.Alla svenska barn ges en så lika start i livet somdet är möjligt genom mödra- och barnavården. Allasvenska blivande mödrar fångas upp av en mödravårddär ingen möda sparas om man bedömer att detföreligger några risker för det kommande barnet ellerför modern. Den allmänna offentliga mödra- ochbarnavården håller absolut högsta klass. Bara detbästa är gott nog för våra ännu inte födda och alldelesnyfödda barn.Och så skall det fortsätta; bra dagis till alla barnoch en bra skola för alla barn som tar hänsyn tillbarnens särskilda behov.De som är på väg in i vuxenlivet drömmer nästanalla om samma sak; ett bra arbete som man trivs medoch den lyckliga familjen, kärleken till en partner,friska och trygga barn, ett gemensamtåldrande. Men för många blir det inte riktigt så, ochför nästan ingen blir det så under hela livet. Kärlekenär inte alltid så lätt att finna eller att behålla.Skilsmässor finns, liksom också sjukdom, arbetslöshetoch död.Samhällets välfärdspolitik kan inte förhindraatt livet drabbar oss på alla dessa sätt, som för deflesta blir en verklighet. Men när det skerkan samhällets välfärdspolitik, om den fungerar väl,ändå förhindra att människor blir dubbelt drabbade -både av den sorg och smärta som följer av livetspåfrestningar och av de sociala och ekonomiskaföljder som i värsta fall dessutom inträffar.Medmänsklighet, vänner, familjens och släktensstöd kan alltid lindra och aldrig ersättas, men rättentill sjukvård och sjukförsäkring,arbetslöshetsunderstöd, bidragsförskott, pension,äldreomsorg eller vad det nu kan vara som är behoveti det enskilda fallet ger också en trygghet som ändåför de allra flesta är långt större än den man skullekunna uppnå om man bara var utlämnad åt sig självoch den egna familjen.Den svenska välfärdspolitikens tredje grundpelareär det gemensamma ansvarstagandet förvälfärdspolitiken. Man kan argumentera för våraoffentliga allmänna system utifrån allmänna,ideologiska demokratisynpunkter, men man kanfaktiskt också göra det utifrån effektivitetssynpunkter.Här finns en intressant diskussion i en nyligenutkommen bok från om socialförsäkringarna avJan Bröms m.fl.Socialförsäkringen har i grunden två syften.Det ena är att ge ekonomisk trygghet så att fåtvingas anlita det yttersta skyddsnät somsocialtjänsten utgör. Socialförsäkringen handlar på detsättet om att bevara den personliga integriteten ochslippa den närgångna granskning som socialtjänstensprövning ändå måste bygga på.Det andra syftet med socialförsäkringen är just attvara en försäkring, dvs. ett system som germedborgaren ett skydd mot att drastiskt behöva sänkasin levnadsstandard när omständigheterna i livetförändras.Det här kan bara hanteras med en offentligsocialförsäkring.Beräkningar i visar tydligt att derisker som socialförsäkringen hanterar är systematiskaoch förutsägbara. En liten grupp står för en stor del avförsäkringsfallen. Exempelvis visar beräkningarna att10 % av försäkringstagarna står för hälften avutbetalningarna från sjukförsäkring,arbetslöshetsförsäkring och förtidspension.Den som får stora bidrag, t.ex. sjukpenning ellerarbetslöshetsstöd, löper stor risk attuppbära bidrag också kommande år. Det går medandra ord att göra ganska säkra prognoser för hur storrisken är för varje individ att hamna i situationen atthan eller hon behöver stöd frånsocialförsäkringen.Med ett försäkringstänkande på det sätt som ettprivat försäkringsbolag skulle anlägga - som det förövrigt skulle vara tvingat att anlägga för att klara sigpå marknaden - skulle premierna variera mycketkraftigt. Stora grupper skulle i praktiken ställas utanförsäkringsskydd. För att kartlägga och fördela riskeroch differentiera skulle det privataförsäkringsbolaget få lov att satsa stora administrativaresurser. Den extra administrationsinsatsen har ettenda syfte: att utestänga dem från försäkringen somhar det största behovet av den.Vad visar är att socialförsäkringenverkligen är omfördelande mellan grupper med olikarisk. Den visar att frivilliga försäkringar aldrig kanvara ett alternativ om alla skall få del avförsäkringsskyddet.Därför är det också viktigt att värna om enförsäkring baserad på inkomstbortfall. Grundtrygghetskulle innebära att stora grupper ställs utanför denförsäkring av levnadsstandarden somsocialförsäkringen ger och som socialförsäkringen ärtill för. Bara en offentlig allmän försäkring motinkomstbortfall klarar alltså att ge inkomsttrygghet åtalla.Fru talman! Det brukar vara så med grundpelareatt de alla behövs för ett stabilt bygge. Så är det medvälfärdspolitiken också. Det finns ett starkt sambandmellan de tre områden som jag har tagit upp.Vi lever med en ekonomisk kris som kommer atttvinga oss att göra ingrepp av olika slag som vi helstskulle vilja slippa. Det är viktigt att göra ingreppen ivälfärdssystemen mot bakgrund av att principernaligger fast. Synen på välfärdspolitiken och dessuppgift i vårt samhälle förblir densamma. Denvälfärdspolitik vi har i har skapat ett ovanligtciviliserat och jämlikt samhället. Välfärdssamhället ärockså i grunden ett effektivt samhälle som kan ta tillvara alla människors resurser och få både dem ochsamhället att utvecklas vidare.Fru talman! Jag har fått ett nästan oändligt antalfrågor. Om jag hade haft tid och om jag hade vetat idetalj vad frågorna skulle handla om skulle jag här kunna föra så gott som hela valperiodenssocialpolitiska debatt - inte bara i de frågor som jagsjälv har ansvaret för utan också dem som IngelaThalén handlägger. Vi lovar att återkomma om deallra flesta av de frågor som har ställts.Jag skulle bara vilja göra en liten reflexionmed anledning av de många frågor jag fick omregeringens vilja till samförstånd.Det förefaller mig som om det för var och en avtalarna är regeringens vilja till samförstånd i talarensegen hjärtefråga som skall bevisa vi verkligen har envilja till samverkan. Bara om socialdemokratin ger sigför den frågandes egen ståndpunkt i hjärtefrågan kanvi bevisa att vi vill samverka.Men kan inte också ni visa litet respekt för vårahjärtefrågor och för valutslaget? Vi vill samverka ochkommer att söka samtala om de flesta frågor, men vikommer också att genomföra det program som vi hargått till val på och som vi har fått ett stort stöd för,som vi har upplevt det. Vi kommer att avskaffavårdnadsbidraget. Vi kommer att avskaffahusläkarlagen i den del som inte handlar ompatientens väl - patientens valfrihet kommer nog attbestå. Vi kommer att avskaffa husläkarlagen i den delsom handlar om producenternas rätt, den ovillkorligarätt som gör att kommunerna förlorar sitt inflytandeoch möjligheten att ta ansvar.Över huvud taget kan man säga om de frågor somhar ställts om monopol eller inte att det inte är detsom är vårt huvudalternativ. Vårt huvudalternativ äratt lita på den lokala demokratin, som också utgör enså väsentlig och stark del i det svenskavälfärdssystemet. Vi har politiska församlingar somhar såväl makt som möjligheter och vilja att ta ansvarför att bygga det lokala samhället. Många av frågornaom på vilket sätt man skall åstadkomma valfrihetkommer att kunna lösas i den lokala demokratin.Också den är en mycket viktig del av det svenskavälfärdssystemet.Anf. 8 ():Fru talman! Jag skall använda mitt anförande delstill att något kommentera vad de övriga talarna harsagt, dels till att säga några ord med anledning avstatsrådet anförande.Jag vill anknyta till vad sade. Jagtycker att det är viktigt att lägga ansvaret lågt - att detläggs på kommunerna när det gäller t.ex.socialtjänstlagen och socialbidragsnormer. Det ärfaktiskt inte vi i riksdag som skall bestämmasocialbidragsnormen i och - detär de lokala politikerna. Det är lika fel att sätta enriksnorm som det är att domstolarna avgör hurhjälpen skall utformas. Lägg det ansvaret lågt! Därhänvisar jag till den kommunalasjälvbestämmanderätten.Jag tycker också - vilket vår representant iutredningen har framfört - att det bör finnas ett vissteget ansvar även i . Jag tycker att det ärbra att ni utformar det klarare än det har varit.Socialtjänstlagen är en ramlag, och den är delvisganska flummig, så det är bra om ni ger den ett merkonkret innehåll. Ett visst eget ansvar, rätt att ställakrav på dem som tar emot bidrag, är också viktigt.Det är bra för den enskilde; ställer man krav bryr mansig verkligen om.Till och vill jag säga attjag tycker att det är fint att ni vill sätta individen icentrum. Det är precis vad också moderat politik gårut på. Men då gäller det också att vi ger möjlighet förindividen att forma sitt liv så fritt som möjligt och attinte vi lagstiftare totalt binder de enskildamänniskorna genom lagar som helt och hållet styrderas liv. Vi har på den punkten haft alltför mycketklåfingrighet.Vänstern har en rad krav och önskemål. Manpåtalar brister och framhåller hur viktigt det är medfördelningspolitik. Naturligtvis tycker också vimoderater att det är oerhört viktigt att vi verkligenförbättrar samhällets insatser där det finns eftersattabehov och att kanske framför allt äldrevården får enbättre utformning än . Jag tycker att de äldresvillkor i samhället ofta förbises till förmån för friskabarn till friska föräldrar. Jag står för denuppfattningen.Det finns eftersatta behov. Men, mina vänner,skall vi då inte tänka tanken litet längre? Är det interimligt att vi börjar ställa frågan: Kan vi inte bättrehjälpa dem som verkligen har stora behov, om visockrar litet mindre över oss andra? Systemen börkanske trots allt bli litet mer selektiva, så att hjälpenkan ges där den bäst behövs. Jag anser att det ärnödvändigt att vi ställer oss den frågan när resursernaär begränsade.Sedan verkar det som om Vänstern inte inser att -som sade - pengarna är slut. Nuhandlar det om att skapa resurser innan vi kan göra enfördelning.Jag vill här anknyta till vad redan för50 år sedan sade i sin bok eller socialism,nämligen att om vi verkligen skall utvidgasocialpolitiken, så förutsätter detta en ökadproduktivitet och sådana ekonomiska samhällsformersom kan bevara och understödja framåtskridandet;förutsättningarna måste skapas innan man kanåstadkomma önskvärda sociala förändringar.Jag blev ledsen när jag i går när jag lyssnade tillden ekonomiska debatten, för där sades det faktisktingenting om att vi behöver ökade resurser. Mantalade om höjda skatter, fördelningspolitik ochbesparingar, men det sades inte ett ord om att vi måsteha tillväxt i ekonomin för att verkligen åstadkommaallt detta goda.Fru talman! Jag återkommer i mitt nästa anförandetill vad sade.Anf. 9 ():Fru talman! Jag behöver hjälp med en sak avstatsrådet. Jag behöver hjälp med att få förklarat vaddet är i den socialdemokratiska ideologin som gör attdet sociala välfärdssystem som vi har till stora delarskall fungera så, att de som redan har en stor trygghetskall få en ännu större trygghet genom samhälletsvälfärdssystem, medan de som inte har någontrygghet också fortsättningsvis skall stå utanförsystemet.Jag är en människa, och jag vet att det ståri att den som har skall det varda givet och attdet från den som intet har skall tagas allt. Men dettahar jag uppfattat mer som en upplysning och ettkonstaterande än som ett mål. Vad är det som gör attsocialdemokraterna krampaktigt håller fastvid den här principen?Jag känner många unga människor vilkas endamisstag är att de råkat stå beredda att gå ut påarbetsmarknaden precis när vi har stått inför en djuplågkonjunktur. Det är fråga om unga män ochkvinnor. Männen har ofta just gjort sin värnplikt, ochtjejerna har avslutat sin utbildning. Flera av dem harråkat bli , varför de inte heller omfattas avden garanti för ungdomsplatser och liknande somfunnits inom arbetsmarknadspolitiken.Dessa unga människor har inte kunnat kvalificerasig för arbetslöshetsförsäkring. De får ingen KAS,eftersom de inte heller har kunnat kvalificera sig försådan. De får ingen sjukpenning om de blir sjuka,eftersom de inte vidkänns något inkomstbortfall.Det är bl.a. dessa grupper som detgrundtrygghetssystem som förordar skallhjälpa. grundtrygghetssystem omfattar alla.Det är fortfarande inkomstrelaterat, dvs. till en normalindustriarbetarinkomst. Det är över den nivån som detskall kunna finnas privata försäkringssystem. Syftet äratt ta från toppen för att lägga i grunden - det är pådet sättet vi skall få fram resurserna.Sedan kan man diskutera hur mellandelen skallfinansieras, men vi tror att en försäkringslösning kanvara bra under förutsättning att den är obligatorisk ochatt det finns en statsgaranti. Men vi har ju sett att detsystem för finansiering som vi har knappast harvarit vattentätt det heller. När lågkonjunkturenkommit har vi sett att systemet inte har fungeratsärskilt bra.Varför har Socialdemokraterna så svårt attacceptera dessa tankegångar? Varför harSocialdemokraterna så svårt att ens ta upp endiskussion om detta? Det borde ligga väl i linje medtankar som även Socialdemokraterna har - i varje fallom man skall tro på när hon redovisatde grundidéer som Socialdemokraterna står för.Vårdnadsbidraget är i första hand enrättvisereform, mina vänner. Det är precis vad det är,: en rättvisereform! 15 á 16 miljarderkronor går till barnomsorgen - det är engissning, och någon får rätta mig om jag har fel. Detfinns många människor som inte får någon som helstdel av dessa resurser. har det satsats 2,3 miljarderpå vårdnadsbidraget - pengar som till stora delarkommer tillbaka genom de kostnadsminskningar somkommunerna får. Jag förstår inte varför man skall haså svårt att acceptera vårdnadsbidraget. Även detta ären del av det system som är till för dem som inte fårnågon eller i varje fall bara en begränsad del av denvälfärdspolitik som gäller för barnfamiljerna.Anf. 10 ():Fru talman! Statsrådet kom här med enutvidgad regeringsförklaring. Den innehöll ganskamycket om de mål som jag har uppfattat att vi äröverens om här i . De anges iregeringsformen, i hälso- och sjukvårdslagen,socialtjänstlagen, osv. Alla garanteras lika behandling,och målen i socialtjänstlagen och hälso- ochsjukvårdslagen är mycket högt satta, och de preciserarvälfärdsmålen - välfärd och trygghet åt alla samträttvis behandling.Det är när det gäller medlen att nå målen och vårabedömningar av konsekvenserna för olika grupper isamhället av de olika medlen som vi skiljer oss åtpolitiskt. Jag tog i mitt första anförande som exempelavindexeringen av ersättningarna som kommer attdrabba en ganska liten grupp i samhället som har detväldigt knepigt, nämligen de handikappadefamiljerna.Det är därför som jag tycker att det är viktigt att vifår svar på en rad av de frågor som jag ställde ochsom kanske kan synas vara av detaljkaraktär. Jaguppfattade det ändå så att statsrådet dessa frågor i positiv anda. Det gäller bl.a.en rad frågor som var under behandling iregeringskansliet när vi lämnade detta efter valet.Vi är också överens om målen försocialförsäkringarna, men vi skiljer oss åt när detgäller utformningen av dessa.Vi i liberalerna ser det som attfinanseringen i ökad utsträckning bör ske genomförsäkringsmässigt utformade egenavgifter. Vi tyckeratt arbetsskadeförsäkringen bör utformas som enriskförsäkring för arbetsgivare och att det bör ske enfortsatt samordning för dem som mottar ersättning.Vi lägger ett tak på 7,5 basbelopp. Ersättningenför det som inte är pension tycker vi i princip skallsättas till . Vi värnar om inkomstbortfallet,medan andra partier vill ha en form av grundtrygghet.Här skiljer vi oss alltså åt.Vi vill pröva utformningen av självrisker ochandra incitament i ljuset av praktiska erfarenheter ochny forskning. Det gäller inte minstarbetslöshetsförsäkringen. Jag skulle gärna vilja attstatsrådet kommenterar detta.Det finns ett område som vi inte har belyst särskiltmycket. Det handlar om medel för att en tryggadålderdom skall uppnås. Ett sådant medel är att deäldre skall ha rätt till särskilt boende inom en fix tid.De skall inte behöva vänta. Vi har talat om sexmånader. Vi tycker att man skall ha rätt till rimligaavgifter på sjukhem. Maken eller sambon skall intebehöva flytta eller fara illa på grund av att det är fördyrt att bo på sjukhem. Man skall ha rätt tilltrygghetslarm, rätt till en egen husläkare och rätt attvälja olika boendeformer. Det skall finnas enmångfald. Ett boende som passar en person kanskeinte passar en annan.Daniel Tarschys brukar tala om sitt Beatlesro somen symbol för hans önskemål om hur han vill bo närhan blir gammal.Anf. 11 ():Fru talman! talade brett om densocialdemokratiska välfärdspolitiken. Det är bra atthon visar vad grunden är.Mycket av detta var naturligtvis redan känt av ossandra. Jag hade önskat få svar på några av de frågorsom jag och flera andra har ställt. Jag hoppas i ställetatt vi får konkreta förslag på bord inom ensnar framtid.Anna krävde respekt även försocialdemokratiska hjärtefrågor. Den har jag. Jag troratt vi delar många av dessa hjärtefrågor. Det var justdärför jag tog upp frågan om kommunernas ekonomi.Vi har ju i valrörelsen tillsammans varit ute ochkritiserat den kraftiga nedskärning som har skett ute ikommunerna. Man har skurit ned på barnomsorgen,äldreomsorgen och handikappområdet. Vi hargemensamt sagt att vi inte accepterar det. Därförförväntar jag mig att Socialdemokraterna har en plan,dels för hur man skall stoppa avskedandena ute ikommunerna, dels för hur man återigen skall kunnahöja nivån på insatserna. Jag hoppas attSocialdemokraterna återkommer med denhjärtefrågan snart.Fru talman! ägnade sig åtfamiljepolitiken. Det är ett område som är väl såviktigt att tala om, inte bara i den här debatten utan iflera debatter.Kds värnar om familjen och om barnens framtid.Därför förstår jag inte hur man kan hänga upp sig påvårdnadsbidraget, som om det skulle vara allenasaliggörande.Inger tog upp att många tvingas lämnasina barn på dagis och att det blir en lång arbetsdagför barnen. Varför har ni inte stött vårt förslag om sextimmars arbetsdag, om ni värnar om att man ifamiljerna skall ha möjlighet att få mer tidtillsammans? Då skulle man komma ifrån en del avdessa problem. Jag tror inte att det finns någonförälder till en ettåring som är intresserad av att ha sittbarn på daghem . Det är ennödlösning för dem som inte klarar ekonomin pånågot annat sätt.Roland tar upp frågan om rättvisa isystemet. Jag vill upprepa det som harsagt. Vi ser inte vårdnadsbidraget som en rättvisreform. Man utgår inte från om det finns behov ellerinte. Vårdnadsbidraget utgår till dem som i många fallhar det väldigt gott ställt. Andra ensamståendeföräldrar kan inte utnyttja det därför att de är tvungnaatt arbeta heltid. Jag kan alltså inte sevårdnadsbidraget som en rättvisereform.Jag undrar också hur ni ser på jämställdheten.Roland säger att det när det gällersjukförsäkringar bara skall finnas en grundtrygghet.Vi vet att många män inte skulle vara föräldralediga iså fall. Hur går det med sjukförsäkringen?Flera har tagit upp frågan om hur man skall kunnakapa toppen. Både och var innepå det. Vi tror att det är en farlig lösning. Det öppnarför privata försäkringar på ett brett fält. Man övergerden allmänna generella välfärdsmodellen. När detgäller exempelvis sjukförsäkringen har vi angett bör kunna sänka taket. Annars har man ingenchans att höja underifrån. Det ser vi som en möjlighet.Gullan säger att pengarna är slut och attvi har problem. har insett det för längesedan, . Just därför har vi inte krävten rad nya kostnadskrävande reformer. Jag sade det imitt första anförande. Jag pekade på några fåområden.Något som kostar är ersättningen förlångtidssjukskrivna, men det kostar inte så särskiltmycket jämfört med hur det ser ut på en rad andraområden. Det är extremt orättvist att man har sänktersättningen till . Det måste till en förändring,måste vi få i gång enproduktionsökning. Vi måste få en tillväxt. Det finnsnämligen en rad andra reformer som är väldigtangelägna.Till sist, , skall jag ta upp fråganom en riksnorm.