prot · GH09110 · 1994-05-25 00:00:00 — Det är viktigt att så sakligt och så litetkänslomässigt som möjligt försöka diskutera dennafråga.Det framgår klart och tydligt av vad Bo Lundgrenhar sagt under den utredning som vi har gjort attregeringen, om hade sagt nej till attförflyttas och till att upphöra att upprätthålla sintjänst som generaldirektör, skulle ha godtagit det.Det är ett faktum, den omständigheten gör att all den kritik somYlva nu anser vara av så stor vikt igrund och botten faller. Man måste ju bestämmasig. Antingen är Sahlén olämplig, omdömeslös ochkan inte sköta utvecklingen av Finansinspektioneneller så kan han vara där.Det är på något sätt som om både regeringen sitter på två stolar. Den hållningsom man har intagit blir både kluven och felaktig.Det är tydligt att det har gjorts anmärkningar. Detär viktigt att också klargöra att JK sedermera hargjort ett antal anmärkningar. Men de är trots allt avmindre beskaffenhet. Det handlar om kritik av detslag som åtskilliga myndighetschefer har fått utanatt det har lett till något misstroende eller till att dehar lämnat sina poster.Anf. 71 () replik:Herr talman! kan inte varaomedveten om att hade enoerhört känslig uppgift i det läge som vi då befannoss i på den svenska finansmarknaden.I det läget blev det en lång rad diskussioner omtveksamheter i handläggningav olika frågor. Dessa tveksamheter har naturligtvisvarit av den arten att man har kunnat diskuteraomdömet. Det gjorde också närAnders Sahlén frågade honom.Hans Göran tog också upp frågan om denuppskjutna förflyttningen. Han menade att manskulle ha flyttat bort direkt om detinte hade funnits något som helst förtroende förhonom. Så är det. har klart sagt ifrånatt det inte var fråga om något avskedande av engeneraldirektör. Det var ett erbjudande om en nybefattning av det skälet att statsrådet hade ställtupp vissa frågetecken när det gällde på just posten som Finansinspektionensgeneraldirektör.Om det inte hade funnits något som helstförtroende för hade statsrådetnaturligtvis inte bifallit egenbegäran om att skjuta upp offentliggörandet omhans omflyttning. Vi fick ett klart besked om att detvar som begärde en period av fyramånaders tystnad. Av personliga skäl ville han inteatt det skulle offentliggöras. Här har vi ytterligareett argument för att det inte var fråga om att brysktflytta bort . Han hade faktiskt ett val.Jag tycker inte heller att man skall bortse från viljanhos statsrådet att faktiskt behandlaAnders Sahlén mänskligt. Han hade, som sagt, ettval. Det fanns ingen anledning för statsrådet att gåut med några offentliga uttalanden eller att göraAnders Sahléns omflyttning till svårareän den behövde vara. Därför finns det faktisktingen anledning att underkänna de skäl som vi harför vår reservation.Jag noterar att inte har svaratpå mina frågor. Vilka skäl tycker Hans GöranFranck och Socialdemokraterna är de endagodtagbara för att diskutera en förflyttning av engeneraldirektör?Anf. 72 HANS ()replik:Herr talman! föredrar att tala omatt offentliggörandet uppsköts ,något som i sig är märkligt och naturligtvis skadadearbetet inom . Men YlvaAnnerstedt undviker att tala om den fråga som ärmycket viktigare, nämligen att det inte var värremed den kritik som regeringen hade mot AndersSahlén än att han, om han hade sagt att han ville ståkvar, hade kunnat fortsätta att varageneraldirektör.På frågor är mitt svar att detfordras betydligt mera än den kritik som framförtshär från JK:s sida för att man skall vidta åtgärderav det slag som regeringen vidtog i det här fallet.Om man har mindre allvarlig kritik att komma medmen ändå vill att en person skall förflyttas, skallman -- och bör man -- iaktta en viss försiktighet.Man bör se till att det hela verkligen sker heltfrivilligt.Till slut: säger att de borgerligasreservation här innehåller allt. Nej, det gör deninte. Där sägs ju ingenting om kritiken,misstroendet osv., utan den innehåller bara det härmed att erbjudits en tjänst iWashington och att han till slut har antagit den.Anf. 73 () replik:Herr talman! Den kritik, , somstatsrådet hade när det gällde omdömet om AndersSahléns agerande i finnsredovisad i bakgrundsmaterialet -- det här finnsmed i reciten. Dessutom är vi eniga omformuleringarna där. Det behövs alltså inte någonytterligare redovisning av det i reservationen.Sedan må jag säga att ärganska lättsinnig när han säger att den kritik som iolika sammanhang har riktats motFinansinspektionens arbete skulle vara lättviktig.Jag skall återge vad JK faktiskt har sagt i sittyttrande. Först och främst sade man att det kundeingå inom ramen för Finansinspektionensbefogenheter att gå in i ett rekonstruktionsarbete.Men JK varnade för de integritetsproblem somkunde uppkomma och framhöll att inspektionendessutom borde ha initierat ett formellttillsynsärende med vad därtill hör. JK riktade ocksåkritik mot brister i Finansinspektionensdiarieföring när det gäller sekretesskyddadehandlingar. Vidare riktade han kritik mot att maninte hade dokumenterat samtalsuppgifter ivederbörlig ordning. Han riktade dessutom kritikmot handläggningstiderna, mot brister ikommunikationsskyldigheter med part osv.Jag tycker faktiskt att detta är en viktig grund förden helhetsbedömning som statsrådet gjorde. Attdet här inte skulle kunna tas till intäkt för att vidiskuterar huruvida var denlämpligaste chefen eller inte har jag mycket svårtatt förstå.Återigen återkommer till detuppskjutna offentliggörandet. Men själv -- det var alltså hans egen begäran -- atthan av personliga skäl inte ville ha någonoffentlighet förrän . Detfaktum att först erbjöds en tjänstsom minister i innan man börjadediskutera något annat kan också, tycker jag, tas tillintäkt för att det här faktiskt var ett erbjudandesom kunde tacka nej till.Anf. 74 (nyd):Herr talman! Jag vill först kommentera det somYlva sade. Hon sade att hon var gladöver att jag flitigt hade varit närvarande vidutfrågningarna -- eller något liknande. Jag var mednär det gällde de fyra souscheferna ochstatssekreterare , men jag tyckteinte att de utfrågningarna gav så mycket. Jag vardock inte med när utfrågades. Denaktuella dagen kröp jag omkring med ryggskott ochhade inte möjlighet att vara med. Det beklagar jagmycket. Jag tycker nämligen att utfrågningarna gerväldigt mycket. Man kan ju själv ställa frågor ikontroversiella spörsmål.Nu gäller det byte av chef för är huruvida regeringen har använt sinutnämningsmakt i avsikt att påverkaFinansinspektionens myndighetsutövning.I det intressanta bakgrundsmaterialet diskuterasingående hur regeringen skall hanterachefsförsörjningen i enlighet med riktlinjerna i dens.k. verkschefspropositionen 1986/87:99. Därdiskuteras frågeställningar när det gäller rörlighetmellan olika befattningar och vikten av att enlinjetjänstgöring interfolieras med perioder avutbildning. Propositionen pekar slutligen på kan visa järnhanden genom att peka påmöjligheterna att mot en verkschefs vilja förflyttahonom under löpande förordnandetid. Dettaalternativ synes ha varit aktuellt då herrarLundgren och av olika skäl önskadeflytta på , som utnämndes till chef förFinansinspektionen den 1 mars 1990.Mitt parti, Ny demokrati -- och icke minst jagsjälv -- har vid olika tillfällen under de gångna årenhaft synpunkter på chefstillsättningar inom denoffentliga sektorn. Vi anser t.ex. att det är fel atttillsätta verkschefer på så som . Mentursamt nog ger den s.k. verkschefsordningenregeringen möjligheter att mot en verkschefs viljaförflytta honom. På så sätt är det möjligt att bli avmed inkompetenta och politiskt besvärliga chefer.Det gäller emellertid att avdramatiseraomplaceringen av verkschefer, så att det intenödvändigtvis betyder en prickning.Vi har i pressen bl.a. kunnat läsa om regeringensproblem med omplaceringen av SIDA-chefen, somi sin tur spelar en aktiv roll i ett annat av våragranskningsärenden, nämligen när det gäller attutse biståndskontorschef i i Nicaragua.I ett börsnoterat företag väljs VD i taget,och dagen före bolagsstämmman har VD bara endags anställningstrygghet. Samma förhållandegäller politiskt tillsatta topptjänstemän, vilkasanställningstrygghet avtar ju närmare valdagenman kommer. Mot denna bakgrund kan det kanskefinnas en viss förståelse för att man diskuterat ävens.k. politiska fallskärmar.Det är kanske bättre att man soulagerar ministrarmed moderat fallskärm då ämbetet lämnas i ställetför att tvingas ge dem nyckelbefattningar somverkschefer eller ge dem andra jobb som de inte harförutsättningar att klara.I många fall torde det vara fel att utnämna den somhar varit politiker under större delen av sitt liv tillchef för ett större affärsdrivande verk. Det är storskillnad mellan att vara politiker och att varaföretagsledare. Det är inte minst viktigt att tänkapå detta i det aktuella fallet, där det rör sig omomplaceringar.Efter att noga ha gått igenomgranskningsprotokollen är jag benägen att tro attdet fanns visst fog för att utnyttja denrätt som han enligt verksledningspropositionenhade att förflytta en tjänstemän till annan statligtjänst, om man då kunde visa att det var påkallat avorganisatoriska eller andra skäl.Bo Lundgren erbjöd vid ett möte AndersSahlén befattningen som minister vid ambassaden iWashington. Först i andra hand uttryckte han sittmissnöje med sätt att sköta sittjobb. Hade sagt nej till befattningeni , skulle han, enligt ett uttalande av BoLundgren vid granskningsförhöret, ha fått stannakvar på sitt jobb som chef för tycker jag är ganska märkligt. varju alltsedan utnämningen till skatteminister hösten1991 enligt förhörsprotokollet kritisk till AndersSahléns sätt att sköta sitt jobb.Utskottsmajoriteten, representerad avSocialdemokraterna och , har riktatkritik mot för att han överskridit sinabefogenheter genom att något hårdhänt omplaceraAnders Sahlén. Men jag tror att han snarare skulleha gjort omplaceringen , då han jusedan länge varit missnöjd med sättatt sköta jobbet -- det hade ju varit litet äventyrligtatt ha kvar denne så länge innan han slog till.Med tanke på komplexiteten i det här ärendet,vilket jag efter genomläsningen avgranskningsprotokollen har fått stor respekt för, villjag även i detta fall hellre fria än fälla. Jag hardärför rekommenderat min riksdagsgrupp att röstaför regeringspartiernas reservation.Anf. 75 HANS ():Herr talman! Jag tycker, liksom ,att det är anmärkningsvärt att om tackat nej till erbjudandet hade han enligtstatsrådet fått stanna kvar på sin posti . Jag har gång på gång hävdatatt även hade uppfattningen att kritikeninte var mer allvarlig än att Sahlén hade kunnatstanna om han hade velat. Jag tycker inte att detfinns tillräcklig saklig grund för den ståndpunktsom intar, även om jag respekteraratt han tycker att frågan är svårbedömd. Menuttrycket att hellre fria än fälla har inte riktigttillämpning på området.Det viktigaste att konstatera är inte den nyanseradehållning som har intagit utan det äratt i dagens debatt har det inte kommit någon somhelst förklaring till varför att varberedd att låta stanna kvar om hanhade tackat nej. Därmed faller de borgerligasövriga argument i frågan. Därför kan jag draslutsatsen att frågan inte är sakligt objektivthandlagd.Utseende av biståndskontorschef(avsnitt 16 c)Anf. 76 ():Herr talman! har efteranmälan tagit upp till granskning agerandet inomUtrikesdepartementet, UD, i samband med attStyrelsen för internationell utveckling, SIDA, ijanuari tillsatte en tjänst som biståndsråd vidsvenska ambassaden i Managua.Enligt gällande förordning tillsätts tjänster somchef vid biståndskontoren av SIDA efter samrådmed UD. Om chefen är chef för enutrikesmyndighet, tillsätts tjänsten dock avregeringen efter anmälan av generaldirektören.I en skrivelse till generaldirektören vid SIDA, CarlTham, daterad , togstatssekreterare upp frågan omtillsättning av på en tjänst som chefför biståndskontoret i . I skrivelsenunderströks vikten av samråd när det gällertillsättning av biståndsråd, och att den beslutsprocess som varöverenskommen inte hade tillämpats.Samuelsson anförde följande: ''I de fall som enanställd vid SIDA eller annan biståndsmyndighetutnämnts till ambassadör följer med naturlig logikatt UD ansvarar för andremannatjänsten.'' Medutgångspunkt i detta skriver statssekreteraren attdet inte är acceptabelt från UD:s synpunkt att utseAnders Hagwall, utan han anser att denne skallplaceras i i . Vidare framförAlf att Hagwalls fru skall få arbete påsamma ställe.Min första fråga till utskottsmajoritetensföreträdare är följande. Enligtuppgift är också ambassadören i Maputoursprungligen rekryterad från SIDA. Varför går detbra med två rekryterade från SIDA på den enaambassaden men ej på den andra? Minanästkommande frågor till ärföljande. Anser att vad densökandes fru skall syssla med skall ligga till grundvid tjänstetillsättningar? Anser inte IngvarSvensson att tillsättningar av statliga tjänster skallske endast på sakliga grunder såsom förtjänst ochskicklighet?Vidare anför i skrivelsen: ''Om intedenna tillsättning återkallas kan konsekvensen bliatt SIDA inte kan komma i fråga för flerambassadchefsposter av den enkla anledningen attUD inte kan riskera en upprepning med dessnegativa konsekvenser. ''Min nästa fråga till är: AnserIngvar att det är rätt att framföra sådanaförtäckta hot i samband med tjänstetillsättningar?Ytterligare ett citat ur skrivelsen: ''Vi,biståndsministern är informerad i ärendet, anserdetta anmärkningsvärt.'' Detta sista citat, herrtalman, visar på att skrivelsen skickats medstatsrådet goda minne.Herr talman! Samråd har skett i denna fråga, vilketgeneraldirektör också påpekar i sinsvarsskrivelse av tillstatssekreterare anser att skrivelsen från AlfSamuelsson till var ett led i dettasamrådsförfarande. Detta anser vi reservanter varaen mycket märklig slutsats frånutskottsmajoritetens sida.Min fråga till är: Är det brukligtatt i ett samrådsförfarande skicka skrivelser med ettsådant innehåll som framför? Helaskrivelsen och dess innehåll pekar ju på attstatssekreteraren trodde att tillsättningen var klar!Då är det inte fråga om något samråd, anser vireservanter.Vi socialdemokrater anser att statssekreterare skrivelse till generaldirektör skall ses som ett otillbörligt försök attpåverka ett beslut på ett sätt som står i strid medsyftet i 11 kap. 7 § regeringsformen. Jag uppreparskrivelsens formulering: ''Vi, biståndsministern ärinformerad i ärendet, anser dettaanmärkningsvärt.'' Det ger vid handen att detta harskett med goda minne. Därför kanstatsrådet inte undgå kritik.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 7.Anf. 77 ():Herr talman! Vi granskar inte generaldirektörerseller statssekreterares agerande ikonstitutionsutskottet. Vi granskar statsrådens ochregeringens hanterande av frågor. Men annars kandet vara ganska intressant att se på vad som harhänt i detta ärende som Socialdemokraternautnyttjar till max.Först går en generaldirektör ifrån en uppgörelsesom finns mellan UD och SIDA. Den 19 januariinformeras personalorganisationerna om attbeslutet skall fattas, vilket sedermera sker den 31januari. Statssekreteraren får veta detta. Hanringer generaldirektören, men lyckas inte få tag ihonom. Eftersom statssekreteraren skall göra enutlandsresa framför han synpunkterna i ett brev tillgeneraldirektören. Det är inget konstigt att detframförs protester när man går ifrån en uppgörelse.Men vad gör generaldirektören? Jo, han ser ettgyllene tillfälle att politisera det hela. Han är såivrig att han inte ens kontrollerar vilket datum detbrev hade som statssekreteraren skickat.Generaldirektören skriver att det är daterat den 26januari. skriver generaldirektörenett svar på brevet. Då kan han med glädje åberoparegeringsformens 11 kap. 6 § om att regeringen inteskall lägga sig i myndighetsutövning. Men det ärförst som beslutet fattas. Detta ärpatetiskt, och ser han till att han fårframträda i TV och politisera det hela.Detta har varit ett mycket billigt knep. Detmärkliga är att Socialdemokraterna har gått på detbilliga knepet och försöker utnyttja det till max ochkoka soppa på en spik.Lisbeth Staaf-Igelström ställde ett antal frågor tillmig. Men dessa frågor berör inte det somkonstitutionsutskottet har att granska, utan de rörinnehållet i statssekreterarens brev om placering iMaputo, om hustruns tjänstgöring osv.Konstitutionsutskottet tar inte ställning i sak.Utskottet tar inte heller ställning till meriter i dethär sammanhanget, utan utskottet granskar omregeringen eller statsrådet har hanterat frågan påett felaktigt sätt. Såvitt jag kan se har det inteförekommit. Någon otillbörlig inblandning frånstatsrådets sida har det inte varit fråga om i dettasammanhang.Däremot riktar ett enigt utskott en kraftig kritikmot diarieföringen av breven, vilket kanske glömde. Denna kritik är heltbefogad.Herr talman! Jag yrkar kraftfullt avslag påreservation 7.Anf. 78 ()replik:Herr talman! Jag konstaterar att vill svara på de frågor som jag ställt. Jag tyckeratt dessa frågor är väsentliga i detta ärende.Självfallet är det statsråden och regeringen somgranskas. Och vi socialdemokrater anser attstatsrådet var informerad i dennafråga, därför kan han inte undgå kritik.I den utskottsbedömning som utskottsmajoritetenstår bakom säger man att man anser att skrivelsenär ett led i det föreskrivna samrådet. Det tycker jagär mycket märkligt. Och denna fråga sade IngvarSvensson inte någonting om. Alla de som läserdenna skrivelse inser ju att det inte är ett led isamrådsförfarandet. Jag vill ha en kommentar avIngvar på den punkten.Anf. 79 () replik:Herr talman! Om och jagträffar en överenskommelse och om sedan bryter den, tycker att det är så konstigt om jag påtalar atthon brutit vår överenskommelse?Vad gäller de frågor som till mig vill jag säga att de handlar om attrecensera innehållet i ett brev. Men det är faktisktinte uppgift.Anf. 80 ()replik:Herr talman! En av de frågor som jag ställde gälldebl.a. att statssekreterare sade att iden skrivelse som skickades till generaldirektörCarl Tamm -- vi skall då komma ihåg att ocksåstatsrådet var informerad i dennafråga -- påtalades det att en anledning till att flytta till ett annat ställe varatt ambassadören var rekryterad från SIDA. Menäven till det ställe som man ville flytta Hagwall varambassadören rekryterad från SIDA. Vari liggerskillnaden, ?Anf. 81 () replik:Herr talman! Det kan förekomma mångakonstigheter och inkonsekvenser i brev av dennatyp. Men det är faktiskt inte det vi i utskottetgranskar. Vi tar ställning till om regeringen ellerstatsrådet hanterat situationen på ett felaktigt sätteller inte. Det tar vi ställning till. Vi i utskottet göringa politiska avvägningar, och vi gör inte hellernågra bedömningar av människors meriter ochkompetens; det gör andra. Vi granskar huruvidastatsråd oh regering hanterat frågan på ett felaktigtsätt eller inte.Statsministerns anförande ''och de baltiskaländerna'' (avsnitt 17)Anf. 82 ():Herr talman! I sin inledning av dagensgranskningsdebatt sade tredje vice talman att vi socialdemokrater med ljus och lyktasökt efter ärenden för att få anledning att granskaden nu sittande borgerliga regeringen.Min kommentar till det påståendet är: Om det voreså väl! Om det vore så väl hade vi i intebehövt behandla de ärenden som vi nu har på vårtbord.För svensk säkerhetspolitik hade det varit bra omstatsministern inte gjort sitt uttalande. Därigenomhade ju utskottet inte behövt granskastatsministerns anförande ''och de baltiskaländerna'' hållet vidUtrikespolitiska institutet.Grunden för neutralitets- ochsäkerhetspolitik har varit''alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig''.Denna politik har varit ett ovärderligt bidrag tillden fred och stabilitet som fått leva under isnart två sekel.I utrikesutskottets betänkande 1992/93:UU19vidhöll utskottet denna uppfattning. Utskottet slogfast att målet för den svenska säkerhetspolitikenförblir detsamma som slagit fast vid fleratidigare tillfällen. militära alliansfrihetsyftande till att vårt land skall kunna vara neutralt ihändelse av krig i vårt närområde består. Detta var,sade utskottet, en precisering men i grunden ingenändring i huvudsak.Vi socialdemokrater anser att statsministerns talden gör avsteg från rådandesvensk säkerhetspolitik. Talet har samfällt, bådehemma och utomlands, uppfattats som enpositionsförskjutning.I sitt tal sade bl.a.:''Men när jag har svårt att se neutraliteten som ettsannolikt val för i de konfliktfall i vårtnärområde som vi kan föreställa oss, så är detdärför att den sätter mycket snäva gränser för vadvi kan göra för att främst politiskt hjälpa grannarsom behöver vårt stöd. Och jag tror inte att vare sigvåra intressen, eller svenska folkets uppfattning omvad vanlig anständighet kräver, kommer att tala fören så snäv hållning. ''Vi anser också att det är anmärkningsvärt attstatsministern inte samrådde med övriga partieroch partiledare innan statsministern höll detta tal.Talet behandlade ett vitalt svensktsäkerhetsintresse. Statsministern hade t.ex. kunnatta upp frågan i . Det handlar intebara om en formfråga utan om att förankra enpolitik som, när det gäller, verkligen skall ha helafolkets stöd. Den statsminister som vill göra enförändring av svensk säkerhetspolitik måste sökasamråd. Denna fråga är av den art att den också börbli föremål för behandling i riksdag. Detblir den nu genom vår granskning.Utrikesnämnden inrättades som ett permanentorgan genom en grundlagsändring . Enligt10 kap. 6 § regeringsformen står det: ''Regeringenskall fortlöpande hålla utrikesnämnden underättadom de utrikespolitiska förhållanden, som kan fåbetydelse för riket, och överlägga med nämndenom dessa så ofta det erfordras. I alla utrikesärendenav större vikt skall regeringen före avgörandetöverlägga med nämnden, om det kan ske. ''Vi socialdemokrater anser att statsministernsavsteg från den svenska säkerhetspolitiken är avstörre vikt. Den tolkning som statsministern givit avSveriges möjliga agerande i händelse av en konflikti vårt närområde står inte i överensstämmelse medde uttalanden som gjort.Det är också anmärkningsvärt attStatsrådsberedningen i sin promemoria tillkonstitutionsutskottet ansett att frågan om huranförandet beretts inom är utanbetydelse. Det är inte mindre anmärkningsvärtmed tanke på reaktion påstatsministerns tal.Herr talman! Vi i har gjort helt klart varSverige står när det gäller , ochLitauen. Under de kritiska kuppdagarna i augusti1991 i kulminerade år av svenskt politisktoch praktiskt engagemang för de baltiska ländernassjälvständighet. Då behövde de verkligen vårt stöd.Vi beredde t.ex. då vägen för att företrädare förden övriga världen, som icke erkänt de baltiskaregeringarna, skulle kunna verka från Stockholm.Skulle de baltiska länderna utsättas för ryskaggression kommer givetvis att på olika sättstödja , och Litauenssjälvständighet och demokrati. Hur detta stödskulle se ut måste givetvis utformas medutgångspunkt från svenska säkerhetsintressen ochsvensk säkerhetspolitik. Alliansfriheten ger oss ettstort handlingsutrymme. Vi skall inte i dagbegränsa detta genom uttalanden som intediskuterats och förankrats i riksdag. Vikan inte föra en hypotetisk säkerhetspolitik.Carl Bildts uttalande om säkerhetspolitikär på väg att bli ett allvarligt problem för Sverige.Det har skapat osäkerhet både här hemma ochutomlands. Genom att öka osäkerheten om vårpolitik riskerar statsminister att skadaSveriges säkerhet.Utifrån vår säkerhetspolitik skall vi behålla vårtrovärdighet och vår handlingsfrihet. Därför får viinte skapa denna osäkerhet som har uppstått.Vår alliansfrihet kan ge ett viktigt bidrag för attförhindra att motsättningar i vår närhet växer till enallvarlig konflikt.Herr talman! Den dag då vår politik måste sättas påprov måste vi veta att den har ett brett stöd härhemma. Omvärlden måste veta var vi står, ochdärför kan vi inte bedriva en hypotetisksäkerhetspolitik. driver denna politikutan förankring i fastlagdasäkerhetspolitik. Det är ingenting annat än enpersonlig politik.Det är därför som vi socialdemokrater har begärtatt statsministerns tal skallgranskas.Nu är det inte bara vi socialdemokrater som harreagerat. I en artikel i har RolfH.