prot · GI0946 · 1994-12-20 00:00:00 — det nya bostadsfinanseringssystemet, de minska-de statsbidragen till kommunsektorn och den sänktaersättningsnivån i a-kassan.Den politik som regeringen nu presenterar saknarhelt enkelt en genomtänkt strategi för att komma tillrätta med ekonomins grundläggande problem och kandärför inte heller lägga grunden för en långsiktigt godtillväxt och välfärd. Tvärtom föreslår man ett antalåtgärder som försämrar de förutsättningar som fyr-partiregeringen hade lagt fast för en långsiktigt godekonomisk utveckling. Det gäller t.ex. möjligheternaatt starta nya företag, möjligheterna för små och me-delstora företag att expandera och tillväxten i tjänste-sektorn. Kort sagt: genom en mängd av dessa förslagförsvåras möjligheterna att få fram nya långsiktigajobb.Jag vill nämna några av de förslag som kommeratt innebära en ytterligare bromsning när det gäller denya jobben.Möjligheterna att kvitta underskott i en nystartadverksamhet mot inkomst av tjänst slopas.Utbytet av varor och tjänster - själva grunden förförekomsten av jobb - försvåras definitionsmässigtgenom en skärpt beskattning av arbete. Inom loppetav en månad från regeringstillträdet har förslag omskattehöjningar på inte mindre än 50 miljarder kronorlagts fram - varav 30 miljarder gäller just skatt påarbete. Det är ganska anmärkningsvärt.Skattekilarna drivs upp på olika områden. Det blirhöjda egenavgifter, en höjd statlig inkomstskatt, höjdaarbetsgivaravgifter och en slopad indexering av skat-teskalan. Till detta skall också läggas de skattehöj-ningar som planeras i många av landets kommunersedan socialdemokraterna fick majoritet.I propositionen skriver , med an-ledning av de kommunala skattehöjningarna, någotsom är mycket intressant. Han skriver: "en enskildkommuns beslut att höja kommunalskatten bidrar tillatt skärpa den samlade beskattningen av arbete, vilketinnebär betydande nackdelar ur samhällsekonomisksynvinkel". Den samlade beskattningen är ju högredan som den är.Fru talman! Med tanke på detta är det ganska an-märkningsvärt att själv förbehållslöstformligen vältrar sig i denna historiska rad av skatte-och avgiftshöjningar just när det gäller arbete. Dettagår dessutom stick i stäv med EU:s program för attfler jobb skall skapas genom en sänkt skatt på arbete.Denna politik kan tyckas outgrundlig, men jag troratt något var inne på förklaringen tillden. Den har uppenbarligen utformats utifrån de ideo-logiska handböcker som även harpå nattduksbordet. Men det vetenskapliga stödetmåste anses mycket starkt, eftersom utformningen avden ekonomiska strategi som presenteras i propositio-nen kommer att försämra svensk ekonomis funktions-sätt och kan permanenta sysselsättningskrisenoch budgetproblemen. kan alltså deföreslagna skattehöjningarna visa sig kontraprodukti-va även i budgetsaneringssyfte.Fru talman! Flera av de budgetförstärkningar somföreslås i propositionen visar, som jag tidigare nämn-de, att regeringen inte heller lever upp till de vackraorden om en rättvis fördelning av bördorna, som manhade då man satt i opposition.Regeringen föreslår nämligen mycket kraftiga be-sparingar när det gäller pensionsutbetalningarna. Detgör även vi kristdemokrater i vårt alternativ, men vihar en annan och mer rättvis profil. Vi har tidigareframfört kritik mot den modell med avindexering somnu används. Det har vi bl.a. gjort därför att konstruk-tionen innebär att besparingarna blir större ju högreinflationen är. riskerar pensionerna attkraftigt urholkas också vid en hyfsad reallönetillväxt.Inom familjepolitikens område förnekar sig inteden socialdemokratiska regeringen. Utan föregåendeutredning riktas två dråpslag mot de familjer sombevisligen har de lägsta disponibla inkomsterna. Mantänker framöver dra in hela 8 miljarder från familje-politiken. Avskaffandet av vårdnadsbidraget är en rentideologisk åtgärd. De första stegen mot en ökad val-frihet för småbarnsföräldrar när det gäller valet avbarnomsorgsform kommer att raderas ut. Det härkan visserligen tyckas vara en kortsiktig besparing istatens budget, men för den samlade offentliga sek-torn innebär det ingen besparing. I stället kommersjälvfallet ytterligare kostnader för barnomsorg attfalla på kommunsektorn, som redan är hårt belastad.Summan av dessa nedskärningar kan för en vanligfamilj, enligt beräkningar som publi-cerade , innebära en minskad köpkraftmed . ökar kom-munens barnomsorgskostnader med något hundratu-sental kronor.Nedskärningar på biståndet, fru talman, är ocksåen skamfläck i propositionen. Vi kristdemokrateranser att det är helt oacceptabelt.Fru talman! ekonomiska poli-tik har sin utgångspunkt i en marknadsekonomi medsociala och ekonomiska ramar. Ett gynnsamt klimatför små- och nyföretagandet är helt avgörande för1990-talets kamp mot den höga arbetslösheten och försaneringen av statsfinanserna. En av de centrala upp-gifterna för politiken blir att skapaförutsättningar för framväxten av hundratusentals nyaarbetstillfällen inom denna sektor. Det som jag skullevilja kalla för kvasiideologiska skäl får inte förhindratillkomsten av jobb i den privata tjänstesektorn - ochockså inom hushållssektorn.Fyrpartiregeringens saneringsprogram, som ur-sprungligen omfattade 81 miljarder, är utgångspunk-ten för vårt förslag när det gäller statens finanser. Tilldetta kommer att regeringen aviseradeen tidigareläggning av delar av detta program. Sam-tidigt aviserade man en förlängning och en utökningmed 20 miljarder. Utöver den ursprungliga Nathalie-planen redovisar vi kristdemokrater ytterligare bud-getförstärkningar på ca , varavmerparten utgörs av besparingar. En jämförelse medförslagen i regeringens proposition visar att kristde-mokraternas saneringsprogram överstiger regeringensmed ca 43 miljarder kronor.Det är möjligt att vi i ett senare skede tvingas attåterkomma med ytterligare budgetförstärkningar omså erfordras.Fru talman! Med detta vill jag för tids vinnandeendast yrka bifall till reservationerna 1, 84 och 97,men jag står självfallet bakom alla de reservationersom vi kristdemokrater har lagt fram.Anf. 11 () replik:Fru talman! När gjorde sina halsbrytandeliknelser kunde jag inte låta bli att begära replik.Han säger att och jag är GöranPerssons vasaller och att jag är biträdande finansmi-nister. Sedan säger han att har målat in sig iett hörn med dessa båda vasaller. Ändå kan vasallernabryta sig ur och gå i demonstrationståg mot GöranPersson. säger också att formas av böckerna på . Det är ganska häftigt.Jag undrar om inte har läst för mycket i Bi-beln, med tanke på alla motsägelsefulla liknelser somförekommer där.Anf. 12 () replik:Fru talman! Det är onekligen en intressant pro-blematik som berör.Vad jag menar är att den första delen, den del vihar att ta ställning till här , den har och ställt upp på. Där har deideologiska handböcker som finns på såväl GöranPerssons som och använts.Sedan kommer fas två, då de ytterligare 20 miljar-derna, som smugglades likt en trojansk häst genomvalrörelsen, skall laddas med skarpa besparingar. Detär då som och lång-samt börjar dra sig tillbaka och inte längre vill varamed på triumfvagnen.Jag tror nog, fru talman, att harsvårt att ställa upp på detta, men han har också an-ledning att byta några ord med finansministern omhur han har tänkt sig fortsättningen. Tror att han och finansministern först skall göra uppom alla återställare och förödmjuka de tidigare rege-ringspartierna, för att de tidigare regeringspartiernadärefter, när och avomsorg om sina opinionssiffror drar sig tillbaka, skallträda in på arenan och stå på barrikaderna med GöranPersson och göra de nödvändiga nedskärningarna?Nej, , så lätt går det inte.Anf. 13 ():Fru talman! ägnade sig åt högljutt mo-raliserande av ett slag som vi sällan tvingas lyssna tilli . Det är desto märkligare som kds står för den fräckaste dragning som jag harsett i riksdagen.Finansutskottet tillstyrker enhälligt ett förslag frånregeringen om att dra in i formav en reducering av en skattemedelsfordran. Allapartier var med på detta. Efter det att finansutskottethade fattat detta beslut fogade kds ingen reservationtill betänkandet, men däremot ett särskilt yttrande, därman kan läsa: "motsätter sig för-slaget att dra in från kyrkokom-munernas skatteinkomster." Och detta skriver Krist-demokraterna efter det att man har varit med om atttillstyrka motioner och att avstyrka den motion somyrkar avslag på propositionen. Varför vågar ni inte taansvar för er egen uppfattning? Ni lägger er och kry-per under utskottets breda filt, och vi hjälper er att få300 miljoner till ert budgetalternativ. "motsätter sig förslaget att drainte från kyrkokommunernasskatteinkomster." Det gör ni väl inte, om trojanska hästar!Fru talman! Är det inte litet förvånande att debat-ten har handlat så litet om det som är allraviktigast, nämligen att skärpa kampen mot arbetslös-heten? Vad kan vara viktigare för den ekonomiskapolitiken än att få i arbete? Välfärden skapasav ett folk i arbete. Utan arbete ingen välfärd, utanarbete ingen rättvisa.Jag vet att den som ofrivilligt stängs ute från ar-betslivet aldrig kan känna sig riktigt trygg, aldrigriktigt fri. Att avskaffa massarbetslösheten är en ödes-fråga för . Om vi inte gör det kommer vårtland att slitas ner av misstro, motsättningar, social nödoch social oro.Men kommer det svåra: Vi måste avskaffa ar-betslösheten på ett sådant sätt att den inte kommertillbaka längre fram, ännu värre, i nästa lågkonjunk-tur. Därför kommer vi inte undan uppgiften att sparapå områden som vi brukar uppfatta som självklaradelar av välfärden. Det är detta som gör det så svårt,så förtärande smärtsamt.Men alternativet är värre, för om vi ängsligt skju-ter problemen framför oss, om vi inte vågar gripanässlan , då sviker vi de arbetslösa, och då sätter viverkligen välfärden på spel. Skall vi få rätsida påSveriges ekonomi, sociala problem, måste viha en stark ekonomi.Valet är inte mellan att sanera statsfinanserna ochatt pressa tillbaka arbetslösheten. Båda uppgifternamåste och . Stärker vi statsfi-nanserna, skapar vi förutsättningar för att klara job-ben. Bekämpar vi arbetslösheten, skapar vi förutsätt-ningar för att fylla igen det stora, svarta hålet i budge-ten.Med vårt ekonomiska program skall vi rädda job-ben och värna välfärden, stärka jämställdheten ochhålla på rättvisan. Vi skall skydda miljön, krympaunderskotten och bygga för framtiden.Skall vi klara detta måste vi föra ihop ett stort an-tal åtgärder till en helhet. Det är helheten som be-stämmer resultatet. Visst skall vi gå igenom varjeenskild detalj, visst skall vi värdera alla fördelar ochalla nackdelar, men vi får aldrig blunda för att delarnaingår i ett större sammanhang.I ett slag kan vi inte avskaffa massarbetslösheten, iett slag kan vi inte skapa ett rättvist samhälle. Men detvet vi, att skall vi uthålligt slå tillbaka massarbetslös-heten måste vi också strama åt och skära ner.Därför kan vi aldrig kräva att varje enskild åtgärdtagen för sig skall skapa fler jobb, aldrig att varjeenskild åtgärd i sig skall innehålla en inkomstutjäm-ning.Låt mig ge några exempel:Att spara miljardbelopp på försvaret kan innebäraatt vi tar bort jobb i det militära. Ändå måste vi göradet, för hur skall vi kunna komponera ett balanserat,trovärdigt och fungerande sparprogram om inte ocksåförsvaret får lämna sitt bidrag?Den höjda avkastningsskatten på avtalspensioner-na har mött våldsamma protester. Man har talat omkonfiskation, övergrepp och jag vet inte vad. Men ärdet inte så att detta pensionskapital har fått extra högavkastning just därför att staten ständigt måste lånamer och mer pengar?Statens stöd till avbytarverksamhet inom jordbru-ket har varit mycket värdefullt. Men är det orimligt attnäringen själv tar ett ökat ansvar för den här verksam-heten, när statens ekonomi har försvagats så drama-tiskt?Går vi igenom område efter område ser vi att alltmåste vara med om helheten skall bli rättvis och rim-lig.Här finns också svaret på den fråga som AnneWibble ställde, nämligen hur höjda avgifter och skat-ter kan bidra till fler jobb. sade i sittanförande att det behövs en "balanserad mix" - det ärett sätt att uttrycka det. Ytterst handlar det om att maninte bara skall gödsla för en liten grupp av stora kapi-talägare och ständigt hålla dem på ett väldigt gott ochallt bättre humör. Skall vi klara av de stora uppgiftersom ligger framför oss, måste hela folket engageras,och då måste det finnas en framtidstro och en med-verkan som omfattar alla medborgare och inte barasmå grupper. I detta ligger svaret på bekymrade sig över att politiken varsned åt vänster, som hon sade. Detta med vänster ochhöger är ju känsligt för . Det har vi setttidigare när vi har följt ibland litet vingli-ga stråt. har partiet uppträtt som den trafikfar-liga bilisten som kom till vägkorsningen och blinkadeåt vänster men svängde åt höger. Jag vet inte om detär slut med det . Vi får väl se.Det är alltså med råge som finansutskottet nu till-styrker regeringens ekonomiska program. Vi läggertill en bestående budgetförstärkning på ett par hundramiljoner i ett program som redan är uppe i 57 rejälamiljarder. Det är bra att vi nu kan ta ett första avgö-rande steg för att lösa stora ekonomiska ochsociala problem.Men vad har hänt med den gamla regeringskoali-tionen? var inne på den frågan tidiga-re. Där det över huvud taget finns en reservation frånnågot borgerligt parti händer det oftare att de fyrapartierna går på olika linjer än att de samlas kring engemensam uppfattning. I själva verket är det bara vartredje gång som de borgerliga når en sådan samsyn attde skriver ihop sig i en gemensam reservation.Sönderfallet gäller bl.a. den helt centrala fråganom inriktningen och omfattningen av besparingar ochinkomstförstärkningar. Där splittras de forna rege-ringskamraterna upp på fyra olika reservationer. Jagvill i och för sig inte kritisera er för det på något sätt.Men det är intressant att se hur snabbt det politiskalandskapet har ändrat sig efter valet.Men jag har verkligen anledning att kritisera er förvad ni tillsammans har skrivit i reservation nr 1, somgäller inriktningen av den ekonomiska politiken.För det första är det som ni presenterar där tyvärrbara vaga sparplaner och suddiga riktlinjer. När niangriper den nuvarande regeringens proposition för attvara ofullständig och svårläst krossar ni tonvis medglas genom att kasta sten i ert eget glashus.För det andra försöker ni sopa igen spåret efter enregeringsperiod som inte var en framgång i allt. Nisäger att ni ärvde en ekonomi i fritt fall. Har ni allde-les förträngt era egna prognoser ochvåren 1992? Hur stämmer ett fritt fall i ekonomin medatt ni som nytillträdd regering presenterade prognosenatt budgetunderskottet skulle stanna vid behagliga 70miljarder kronor? sade ju själv att ettunderskott som var så stort som 90 miljarder var heltotänkbart.Har ni glömt att ni faktiskt räknade med att detskulle bli en, låt vara liten men dock, positiv tillväxt1992? Hur går det ihop med talet om ett fritt fall iekonomin ? Nej, så lätt kan ni inte krypaundan ert ansvar.Än värre blir det när ni påstår att de gångna treåren var en framgångsperiod där människornas frihetökade. Med sådana lättsinniga ord osynliggör ni alladem som fick ett sämre liv under den här perioden.Varför ser ni inte alla arbetslösa som fick sin frihethårt beskuren ? Varför glömmer nidem som fick en sämre standard? Varför glömmer nide tiotusentals seriösa småföretagare som gick i kon-kurs? Inte fick de en ökad frihet. Varför tänker ni intepå friheten för dem som fick sämre sjukvård, sämreundervisning, sämre barnomsorg och sämre äldre-vård?Jag skall gärna erkänna att det fanns en grupp somfick extra mycket frihet och ny luft under vingarna.Det var de stora kapitalägarna. Den borgerliga rege-ringen lät guldet regna över dem. De kunde ta signärmast perversa friheter när ni öppnade sammanlagtöver 100 olika kvittningsmöjligheter för värdepapper.Om något är befängd skattepolitik så är det att erbjudakapitalägarna över 100 olika kvittningsmöjligheter.Nog fick den gruppen ökad frihet. Men hur gick detmed friheten för andra?Att kraftigt öka friheten för medborgareär en central politisk uppgift. Men det är något heltannat när ett privilegierat fåtal skaffar sig ökad frihetpå bekostnad av gamla, sjuka och arbetslösa. Därförmåste vi lägga om kapitalbeskattningen. Vi återgår tillden balans mellan skatt på arbete och skatt på kapitalsom fanns i skattereformen.Vi måste också lägga om arbetsmarknadspolitiken.I stället för passiva utbetalningar måste huvuddelenvara aktiva insatser för arbete, utbildning och kom-pentenshöjning.Fru talman! Det är hög tid att reda ut sto-ra ekonomiska problem. Vi kan klara av dem och viskall klara av dem. Därför yrkar jag bifall till fi-nansutskottets samtliga förslag.Anf. 14 () replik:Fru talman! Jag blir naturligtvis lindrigt sagt för-vånad när jag lyssnar på kraftfullautspel mot mig här . Jag tror dess bättre att detbygger på ett missförstånd. Jag kan förstå att JanBergqvist blir irriterad över att här i kammaren kon-fronteras med vad ni sade under valrörelsen och underregeringsbildningen, men det kan inte innebära får frångå grundläggande fakta.Fru talman! Grundläggande fakta i detta mål är attvi kristdemokrater har reducerat antalet yrkanden ivår motion till sex stycken, bl.a. av omtanken omvoteringsperioden här strax före juluppehållet.Det första yrkandet är ett avslag på hela proposi-tionen inklusive förslaget att dra in 300 miljoner kro-nor från kyrkan. Det kan inte vara någon nyhet för JanBergqvist att vi har det yrkandet. Det kan inte hellervara någon nyhet att vi inte får reservera oss.Jag har ju själv diskuterat detta i utskottet tillsam-mans med . Vi är förhindrade av riks-dagsordningen att reservera oss på några andra punk-ter än dem där vi har konkreta yrkanden. Det innebäralltså att det är fullt i enlighet med reglementet att iefterhand lägga ett särskilt yttrande om det man harskrivit i motionen. Både motståndet mot att dra indessa 300 miljoner och att vi yrkar avslag på helapropositionen framgår klart av vår motion.Anf. 15 () replik:Fru talman! Jag har mycket svårt att tro att en såförfaren politiker som kan ha råkat ut fördet missförstånd som han möjligen skulle kunna för-svara sig med.Det är riktigt som säger att vi har dis-kuterat detta i utskottet och konstaterat att det måstefinnas ett motionsyrkande som grund för en reserva-tion. I det här fallet föreligger ett motionsyrkande,nämligen i motion Fi12 av . Där yrkasdet att avslår den i propositionen föreslagnareduceringen av de kyrkliga kommunernas skatteme-delsfordran.Denna motion har enhälligt avslagits i finansutskottetsamtidigt som man har bifallit propositionen. Därmedfinns ett underlag för en reservation där man yrkarbifall till denna motion och avslag på propositionen.Men ni har inte reserverat er. Om det beror på ettfruktansvärt missförstånd från sida, ärhan inte riktigt så erfaren i politiska sammanhang somjag möjligen hade anledning att tro.Vi har tydliggjort detta för alla andra ledamöter iutskottet. Bland de andra ledamöterna i utskottet finnsinga som helst tveksamheter i detta fall. Här har alltsåMats begått ett fruktansvärt misstag. Jag ärförvånad över att han har gjort på detta sätt.Anf. 16 () replik:Fru talman! håller med om att vi hardiskuterat dessa frågor i utskottet. Eftersom det intefanns någon annan reservation på detta område har viskrivit ett särskilt yttrande. Detta är i enlighet medriksdagsordningen den väg vi har att gå. Det är deuppgifter jag har fått av utskottet när vi har diskuteratde olika reservationer som vi kristdemokrater harställt oss bakom när vi inte har haft egna yrkanden ivår motion. Det vi nu talar om finns dock klart uttalati texten i den kristdemokratiska motionen. Men efter-som det inte finns någon kläm som rör detta, var vitvungna att skriva ett särskilt yttrande. Det var deninformation jag fick av utskottskansliet när vi gjordejusteringen.Anf. 17 () replik:Fru talman! Jag är mycket förvånad över att MatsOdell tar munnen full och åberopar riksdagsordning-en. Verkligheten är att det föreligger ett motionsyr-kande som ger grund för reservation. Det har vi klaratut mycket tydligt på utskottets sammanträden. Om detfinns ett yrkande kan vilket parti som helst reserverasig. Finns det inget yrkande kan man råka i de pro-blem som talar om.Här föreligger ett yrkande. Ni har varit med om attavslå det. Därefter skriver ni att ni inte accepterar detni själva har varit med om.Jag vill inte i onödan ifrågasätta hedern hos MatsOdell. Jag accepterar det som ett misstag. Men jag ärmycket förvånad att , som ändå har varitmed i riksdagssammanhang och i regeringen, går påett sådant fruktansvärt misstag, som jag vill kalla det.Anf. 18 TALMANNEN:Mats anmäler att han inte har rätt till flerrepliker i detta replikskifte. Detta replikskifte är här-med avslutat.Anf. 19 () replik:Fru talman! valde att avsluta sitt an-förande med att blicka bakåt. Nästan löjeväckande varatt han kritiserade den då nya regeringen för felpro-gnoser 1991 och 1992. Det är löjeväckande därför trots allt kanske hade tagit något intryck av för-utvarande finansministern myckna talom vändpunkten, den vändpunkt som skulle leda tillstrålande tider. Det var den bedömning som JanBergqvist stödde med sin röst här i kammaren straxföre valet 1991.Vad beträffar talet om borgerlig splittring vill jagsäga att vi har visat att vi kan samla och hålla sammande borgerliga partierna kring en gemensam regerings-politik. är det tyvärr inte aktuellt för dagen. ärdet socialdemokraterna som regerar. Ert stora pro-blem är att kunna hålla samman ert eget parti kring enpolitik som kommer att kunna leda till vettiga resultat.För framtiden hade mest förmanan-de och moraliserande ord. Det är ju egendomligt attsätta i gång en stor skendebatt med kds om parlamen-tariskt förfarande i en ren bagatellfråga och kalla detför ett fruktansvärt misstag osv. Vi har faktiskt vikti-gare saker att diskutera i en ekonomidebatt som den-na.Jan hann i förbigående ge ett svar påfrågan hur man nu med höjda skatter skall kunna fåflera jobb. Det gick ut på att det på något sätt skullevara fördelningspolitiskt motiverat. Därmed var svaretgivet. Jag kan inte förstå på vad sätt det är fördel-ningspolitiskt motiverat mot de svaga, de arbetslösa,att bedriva en ekonomisk politik med skattehöjningarsom bromsar tillväxten och förstör jobb. Det har niännu inte lyckats förklara.Jag tog i mitt anförande upp det förhållandet attrealräntan ligger på . Har någotförsök till förklaring på detta? Vittnar det ändå inteom en misstro mot den politik som regeringen för, enmisstro mot dess förmåga att hålla en fortsatt låginflation? Vad kan det då bero på? Jo, återigen berordet naturligtvis på sambandet med den politik som gårut på att höja skatter men inte korrigera den myckethöga utgiftskvot som vi har i vårt land. Om man inteförstår detta kommer man att fortsätta att driva enpolitik som förstör jobb och bromsar tillväxten i Sve-rige. Den kan inte gärna anföra morali-serande försvar för.Anf. 20 () replik:Fru talman! Om man har ett utgångsläge där sta-tens utgifter utgör av vår samlade produktionmen statens inkomster i form av skatter ligger runt50 %, säger det sig självt att det är en jättelik uppgiftatt få bort underskottet och få ihop gapet. Moderater-na har en föreställning om att man skall klara detgenom att ensidigt skära ner alltmer. Alla andra parti-er har i varierande mån uppfattningen att det måstevara en blandning av både inkomstförstärkningar ochbesparingar. Ni driver ensidigt detta. I själva verketser vi att det var de ofinansierade skattesänkningarnaför kapitalägarna som började skapaproblemet. Det blev inga jobb av det, utan det blev ettstatsfinansiellt moras.Jag vill återknyta till den tidigare debatten om detjag kallade ett fruktansvärt misstag. Jag har i alla fallkonstaterat att det otvivelaktigt var ett misstag.Ni försöker komma ifrån ert ansvar för den eko-nomiska politiken genom att säga: När vi kom tillmakten hamnade vi i en hopplös situation därför attekonomin var i fritt fall. säger kanske inte upptäckte det riktigt.