prot · GH09101 · 1994-05-03 00:00:00 — Jag tackar inte minst för det sistasvaret. Det är ett initiativ som jag skall följa medstort intresse. Jag hoppas att det skall fåkonsekvenser när det gäller situationen i föralla dem som far oerhört illa under tortyr ochandra övergrepp.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på frågorna 1993/94:477 och 480 omSvenska UnicefkommitténAnf. 53 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser vidta för att inte verksamhet skall komma tillskada i samband med att kommitténsassociationsrättsliga ställning förändras.Stina har frågat mig om jag är beredd attta initiativ till sådana åtgärder att den verksamhetsom kommittén utför inte blir lidande på grund avden korta tid som står till förfogande fram till dessen eventuell omorganisation blir verklighet.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Fru talman! Låt mig inledningsvis kort redovisabakgrunden. Dess uppgift är attutgöra en länk mellan det svenska samhället ochFN:s barnfond (). Kommittén är i sitt arbeteen viktig opinionsbildare i frågor om barn ochbarnets rättigheter.I kommitténs nuvarande associationsform ligger ettprincipiellt dilemma. Den svenska staten, i dettasammanhang företrädd av regeringen, står somensam stiftare av ochfinansierar huvuddelen av kommitténs årligaverksamhetskostnader. Samma regering ärdessutom ansvarig för de relationer till FN-organetUnicef som följer av vårt medlemskap iorganisationen.Unicef har föreslagit samtliganationella kommittéer ett nytt avtal, kallatCooperation Agreement. I förslag, som försvensk del är vilande i avvaktan på att frågan omkommitténs rättsliga status lösts, anges att ennationell är en icke-statlig (non-governmental) organisation upprättad i enlighetmed lagstiftningen i det berörda landet.Att ge en i förhållandetill regeringen mer oberoende ställning skulle,enligt min mening, gagna både kommittén, dessverksamhet och det svenska medlemskapet iUnicef. En sådan förändring är också i linje medregeringens generella långsiktiga strävan atttydliggöra statens roll och formerna för de statligaåtagandena.Detta är i korthet bakgrunden till den utredning omkommitténs framtida ställning som nyligenpresenterats av f.d. regeringsrådet har remitterats till ett antal myndigheteroch organisationer. Av bl.a. detta skäl är dengenomförandetidpunkt () som BengtHamdahl föreslagit inte realistisk. Min bedömning är att förändringen kan genomföras först underhösten 1994.Självfallet skall förändringen av Unicefkommitténsverksamhetsform genomföras på ett sådant sätt attverksamheten kan fungera ostört.Anf. 54 ():Fru talman! Låt mig tacka för svaret. Det låter braatt verksamheten inte skall störas, men det finnsändå några frågor jag skulle vilja fortsätta med.Att rapporten har lämnats ut på remiss var inte käntvid det tillfälle då jag lämnade in min fråga. Jagskulle därför vilja veta när remissvaren skall varainne. Det har faktiskt sin betydelse.En annan fråga kring remissen är följande. Vi frånSvenska , där jag sitter med istyrelsen, har uppgivit till statssekreteraren att ettflertal ekonomiska felaktigheter tyvärr har smugitsig in i den utredning som är gjord av BengtHamdahl. Dessa ekonomiska förändringar kan habetydelse för vilken inställning en delremissinstanser tar till frågeställningarna. Därförvill jag veta om felaktigheterna särskilt kommer attpåtalas för remissinstanserna.För Svenska Unicefkommittén är det väldigtbetydelsefullt att få behålla det namn vi har i dagför att kunna fortsätta verksamheten. Låt mig sägaatt kommittén inte bara är en länk mellan iNew -- om jag får uttrycka det så -- ochSverige, utan faktiskt också står för en mycket stordel av bidragen. står kommittérna för enfjärdedel av den budget som har.Jag har i min fråga pekat på att snabba förändringarkan påverka möjligheterna för oss att fåverksamheten att fungera. Därför är det av vissbetydelse att få veta om det ändå kommer att bli såatt vi skall snabba på med årsredovisning ochbudget, och om det skall tillsättas eninterimsstyrelse mitt i handläggningen. Vi står mitti en flytt.Anf. 55 ():Fru talman! Jag ber också att få tacka för svaret.Utöver det har framfört villjag ta upp en del andra saker som nämns ifrågesvaret. Där finns t.ex. en förklaring till att mannu vill ändra organisationsformen för den svenskaUnicefkommittén.För min del tycker jag att den svenska modellen harvarit alldeles utmärkt. Att nu har föreslagitsamtliga nationella kommittéer ett nytt avtalinnebär inte att man säger att det skall vara så. Denannorlunda organisationsform vi haft kan inte havarit särskilt besvärlig eller dum för regeringen irelationerna till FN-organet. Enligt minuppfattning har det hela fungerat väldigt bra.Det är som framförde bra attrapporten skickas på remiss. Den innehåller väldigtmånga bra saker, inte minst den historiskabeskrivningen i början. Vilka är remissorganen?Det står att den remitterats till ett antalmyndigheter och organisationer.Jag vill gärna skicka med statsrådet min uppfattningom namnet. Det har faktiskt betydelse att man kankänna igen sig också när det gäller namnet. Jaganser att man skall ha respekt för det inarbetadenamnet. Man får inte bortse från den känsla manfår när man är ute efter att ändra ett namn som ärså väl känt. Den svenska modellen är väl inarbetad.Den har varit och är utsatt för internationellexponering. Där har den befunnits väl och bara fåttpluspoäng.Anf. 56 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig allra först säga -- där är visäkert rörande överens -- att sett med svenska ögonär kanske det allra viktigaste FN-organet.Vi vet alla att det svenska engagemanget i Unicefär mycket långvarigt och ekonomiskt starkt, om jagfår uttrycka det så. var störstabidragsgivare /93. Då var bidragetfrån vårt håll . Jag tycker att detgott kan nämnas i sammanhanget.Jag skall försöka svara på de tidsfrågor som togsupp. Det är sagt att remisstiden skall gälla fram tillden . Sedan räknar vi förstås med att föradiskussioner med berörda organisationer.Remissvaren skall naturligtvis utvärderas.Regeringsbeslut om stiftelsebildning, stadgar ochutnämning av styrelse hoppas vi klara av i augusti.Proposition till om statens tillskjutandeav eventuellt stiftelsekapital kan behandlas förstnär samlas , liksom förståssammansättningen av den nya styrelsen. Jag vetinte om det var fler frågor jag skulle svara på.Jag har faktiskt inte med mig någon lista påremissinstanserna. Vi är måna om att de som ärberörda får uttala sig. Vi skall så att säga intekomma i delo med varandra om någon tidtabell.Den här förändringen skall naturligtvis göras därföratt vi tror att den är till gagn för arbetet.Innan min taletid är ute vill jag försöka hinna sägaatt det finns nationellaUnicefkommitteér i ett trettiotal länder. Det är barai två av dessa, och , som man haren direkt statlig anknytning.Anf. 57 ():Fru talman! Jag är medveten om att jag ger statsrådet en mängd frågor. Jag hoppasatt statsrådet förstår att det är ett tecken på vårtengagemang i frågan.Jag vill gärna återknyta till de ekonomiskaoklarheterna. Det är viktigt att vi av statsrådet fårreda på att det inte går ut en remiss som låser fastoklarheter hos remissinstanserna.Jag vill också hänga på en annan sak. Om jag hartolkat svaret rätt skulle man först fastställastyrelsens sammansättning. Om det nu blir den härtypen av stiftelsebildning undrar jag om det intevore bra om båda stiftarna, både kommittén ochstaten i detta fall, hade synpunkter på styrelsenssammansättning. Jag tror nämligen, vilket ocksåframkom när vi diskuterade frågan i kommittén, attdet kan finnas skäl för en viss kontinuitet för attverksamheten inte skall bli lidande. Dessutom trorjag att det kan finnas erfarenheter som är väl värdaatt ta till vara.Anf. 58 ():Fru talman! I frågesvaret stryker statsrådet underatt kommittén i sitt arbete är en viktigopinionsbildare i frågor om barn och barnensrättigheter. I det sammanhanget vill jagunderstryka och exemplifiera med den senastetidens heta debatter om barnpornografi.Återigen undrar jag om det har varit särskiltbesvärligt för regeringen att i samarbete med ha denna knytning till staten. Ärerfarenheterna i desamma? Jag vill ha ettsvar på frågan om det har varit fel att arbeta på detsätt som vi har gjort. Jag tycker nämligen inte det,utan att vi har lyckats väl. Dessutom har den gettden svenska kommittén högre status än om denhade varit en ideell förening.Anf. 59 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill inte påstå att det har varit fel.Men jag vill heller inte påstå att förändringen skullevara fel, eftersom den dessutom är föreslagen ocheftersom det är en relation som är den gängse,vilket jag nämnde, och som är självklar i övriganordiska länder. Det är väl allom bekant att det harfunnits en del bekymmersamma relationer. Men jagvill inte alls påstå att detta på något sätt skulle varaorsaken till att utredningsförslaget nu föreligger.Jag höll på att säga: i vilka relationer finns det intenu och då bekymmer?Som tog upp är det naturligtvishelt riktigt att om det finns ekonomiskafelaktigheter -- eller om det nu var oklarheter -- såmåste ju de som skall svara på remissen få beskedom detta. Det skall jag ta upp när jagkommer tillbaka till departementet, för det är klartatt man måste få ge sina remissvar utifrån enkorrekt bild.Anf. 60 ():Fru talman! Jag tackar speciellt för statsrådetssenaste inlägg, vilket jag tror kommer att mötasmed glädje på kommittén.Stina nämnde barnfrågorna som togs uppi statsrådets svar om barnfrågorna. I det materialsom nu är ute på remiss finns också en passus därdet står att det krävs mycket kunskaper hos densom skall sitta med i en sådan här kommitté mendäremot inte barnkunskap. Det står specifiktnämnt som en kunskap som man inte behöver haför att sitta med i . är detta,som sagt var, ute på remiss. Vi får väl hoppas attremissinstanserna uttalar att detta har sinbetydelse. Det skulle dock vara till stor glädje föross om statsrådet ville uttrycka detta som en viktigfråga för FN:s barnfond.Anf. 61 ():Fru talman! Under det arbete som pågår handlardet om att verkamheten som sådan inte får störas.Men för mig känns det ändå som att detta skullekunna bli resultatet, om det inte står klart vem detär som skall leda verksamhten efter , dåmandatperioden utgår för nuvarande styrelse. Detvore bra att också få en synpunkt på detta.Anf. 62 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först till att enligt mitt synsätt står inte kompetens ombarn och barns villkor på något sätt imotsatsställning till annan kompetens. Det ärnaturligtvis angeläget att vi får en djupstyrelsekompetens i barnfrågor, om man så fåruttrycka det, men jag kan själv inte se någotmotsatsförhållande.Hur den nya styrelsen skall se ut vet jag naturligtvisinte . Men det är klart att det är viktigt med enviss kontinuitet. Det håller jag med om. Jag kaninte se det rimliga i att byta styrelse, utan man fårnaturligtvis använda den styrelse som finns tills dennya styrelsen väljs. Det vore mycket märkligt omman försökte sig på någonting annat.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på frågorna 1993/94:489 och 495 omfackföreningsrörelsen i IndonesienAnf. 63 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omu-krediter kan komma i fråga för efterbeslutet att förbjuda SBSI, Indonesiens friafackföreningsrörelse.Pär har frågat mig hur förbudet nyligenav största oberoende fackförbund ochfängslandet av ett stort antal av dess ledarepåverkar regeringens syn på frågan om u-kreditertill Indonesien.Jag besvarar de två frågorna i ett sammanhang.Den ser självfallet allvarligt pådet ökande förtrycket av den oberoendefackföreningsrörelsen från de indonesiskamyndigheternas sida. Att endast ett fackförbund ärgodkänt i och att SBSI förvägratsregistrering som fackförbund kan vi heller inteacceptera. De aktuella händelserna motiverar enökad bevakning av utvecklingen på detarbetsrättsliga området i Indonesien.Regeringens generella syn på MR-läget iIndonesien har jag redogjort för vid ett antalfrågestunder i kammaren . Vid ett avdessa tillfällen besvarade jag just en fråga om defackliga fri- och rättigheterna i . Dåbeskrev jag också det stöd på MR-området somSverige ger, inkl. stöd till landetsfria fackföreningsrörelse.Vad beträffar regeringens förslag att låta BITSbereda u-krediter för , som bifallitsav , framgår klart av propositionensskrivningar att regeringen ämnar gå varsamt fram.Sålunda kommer beslut i varje enskilt fall attunderställas regeringens prövning. Härvidkommer, vilket jag tidigare påpekat här ikammaren, självfallet utvecklingen på MR-området att väga tungt.Anf. 64 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret. Det ärklargörande, men jag anser inte att det ärtillfredsställande.Vi får ju dagliga rapporter om hur mänskligarättigheter och friheten för människor inskränks.Militärregeringen i har ju stått i fokusmånga gånger i denna kammare på grund avockupationen av . Vi har kritiseratIndonesiens regering för detta.Vi diskuterade frågan om ibiståndsdebatten. hade faktisktskärpt kraven på möjligheten att ge bistånd, u-krediter, till . Vi sade att vi förutsätteratt regeringen kommer att verka för att demokratioch mänskliga rättigheter skall respekteras.Vid tiden mellan debatten och beslutet somfattades veckan efter slog den indonesiskaregeringen till och förbjöd den oberoende fackligarörelsen. De vill också förbjuda arbetare attdemonstrera för höjda löner. Det började den 14april i Medan, som är Sumatras största stad. 25 000industriarbetare demonstrerade för höjda löner,från ca per dag till per dag. Men dessademonstrationer hindras och slås ner, och såkommer förbudet mot hela denna oberoendefackliga rörelse.Då ställer jag frågan: Är inte ett så flagrant brottmot mänskliga rättigheter orsak nog för att stoppaberedningen av u-krediter?Anf. 65 ():Fru talman! Jag vill också tacka så mycket för svaretpå min fråga.Utvecklingen i är mycket oroväckande.Det är i och för sig inte en ny utveckling, men detallvarliga är att den fortsätter i samma negativariktning.Precis som sade, har vårtintresse när det gäller MR-frågor i mestvarit riktat mot situationen på , mendet som har hänt, med aktionerna mot denfackliga rörelsen, är en påminnelse om att MR-läget också i övriga är mycket allvarligt.Utrikesutskottet markerade med extra skärpa detsom i och för sig redan nämndes ibudgetpropositionen, nämligen att frågan ombiståndskrediter till måste prövas medsärskild noggrannhet. Vi anbefallde en särskildrestriktivitet och betonade att utvecklingen på MR-området måste vara avgörande.Jag drar samma slutsats som , dvs. att dessa händelser representeraren utveckling som knappast kan vara förenlig medsvensk biståndspolitik. Det har varit enhjärteangelägenhet, inte minst för den nuvaranderegeringen, att betona MR-frågorna, och detkanske inte är en slump att biståndsministern ocksåär MR-minister -- jag har sett det som en tydligmarkering. Vi har velat framhålla att MR-frågornamåste tillmätas en större betydelse än tidigare ibiståndspolitiken.Därför ligger slutsatsen nära till hands, att det somjust nu händer i blir ett hinder förbistånd i varje form från , inklusivebiståndskrediter. Det vore bra att få detta bekräftatav biståndsministern.Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! Jag hoppas verkligen att inte någontror att det är av en slump som jag nu är MR-minister, eller människorättsminister. Jag ser,precis som herrar Svartberg och , dettasom utomordentligt angeläget. Men det ärsamtidigt gränslöst svårt, inte minst när vi har medAsien att göra.Jag blir litet bekymrad när försökergöra gällande -- om jag förstår honom rätt -- att viskulle bryta alla biståndskontakter. Debiståndskontakter som vi har med ärjust inriktade på att backa upp och stärka deorganisationer som de facto finns där och somarbetar för större respekt för mänskliga fri- ochrättigheter. Det är alltså de områdena som ärprioriterade, nämligen respekten för mänskligarättigheter, politiska processer ochfackföreningsfrågor. Det är just det som vi harinriktat oss på.Sedan har den skrivningen kommit in som vi harinriktat oss mera på i den här frågestunden,nämligen rätten till u-krediter. Men jag repeterarvad jag har sagt, att det icke har givits någrau-krediter -- och jag är långtifrån säker på att detkommer att ges några. Om det skall ges u-krediter,skall detta i varje enskilt fall beslutas av regeringen.Det finns alltså ingen öppen dörr för u-krediter. Jagkänner inte till att några sådana är under beredningeller på gång.Jag upplever, precis som herrar Svartberg ochGranstedt, att det som händer är förfärande ochförskräckande. Jag är överens med dem om attutvecklingen på detta område är oroväckande. Detfinns en annan utveckling, som är mindreoroväckande -- om vi kan se den separat -- och detär den ekonomiska tillväxten. Jag tror alltså att manmed den ekonomiska tillväxten i det långa loppetinte kommer att kunna bedriva den typ av anti-MR-politik som dess värre nu bedrivs.Anf. 67 ():Fru talman! Det här var faktiskt ett bra ochklargörande besked. Om jag skall försöka tolka detbesked som biståndsministern, , gavi det senaste inlägget, betyder det att u-krediter tillIndonesien inte kan komma i fråga undernuvarande förhållanden och självfallet inte hellerbör beredas. Det är ju viktigt att vi tydligt markerardet som regeringen sade i budgetpropositionen ochdet som uttalade genom att ansluta sig tillden skrivning som utrikesutskottet gjorde,nämligen att u-krediter kräver att man visar respektför demokrati och mänskliga rättigheter. Det äralltså sak att bevisa detta.Därför skulle jag vilja fråga: Tänker regeringenvidta några åtgärder när det gäller kränkningen avfackföreningsrörelsen?Anf. 68 ():Fru talman! Jag skall till att börja med bekräfta attjag givetvis inte är emot bistånd som riktas direkttill organisationer som vill förbättra situationen förmänskliga rättigheter och demokratin och till stödför demokratirörelsen i . Däremot ärdet helt uppenbart att man måste se mycketrestriktivt på insatser som skulle kunna stärka dennuvarande regimens position. Det är klart att u-krediter lätt kan få den karaktären.Jag tycker också att de markeringar sombiståndsministern nu gjorde var väldigt bra. Tillåtmig också göra den tolkningen att u-krediter tillIndonesien inte är tänkbara under nuvarandeomständigheter. Det är värt att notera. Då är detnaturligtvis inte heller meningsfullt att beredasådana krediter, utan vi får avvakta tills lägetförhoppningsvis förbättras. Det kanske skulle varaen idé, innan regeringen tar ställning tillnya u-krediter, att ta upp frågan till prövning ochdiskussion i Utrikesnämnden.Anf. 69 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan dock inte låta bli att någotvidga det asiatiska perspektivet, så att det inte ärenbart som lyfts fram vid varje tillfällenär vi talar om u-krediter och relationen tillfackföreningsrörelsen. De länder för vilka vi förnärvarande har öppet för u-krediter och där mankan påstå att en fri fackföreningsrörelse inteexisterar, eller där verksamheten på olika sätt ärkraftigt begränsad, är , -- där vi ännuinte har några krediter, men där möjligheten stårtill buds --, , , ochMarocko. Jag kan fortsätta att räkna upp en långrad andra länder, där fackföreningsrörelsensannerligen inte, och tyvärr inte, har de rättighetersom den skulle ha. Jag kan också nämna ,, och . Jag gör dettaenbart för att stryka under hur svårt och komplextdetta är.Anf. 70 ():Fru talman! Ja, det är komplext. Om jag hörde rätti nyhetsrapporteringen , är läget för mänskligarättigheter i världen sämre nu än det var för en tidsedan. Jag tror att det är av jordensbefolkning som har en något så när hygglig nivå pådet som vi kallar mänskliga rättigheter.Statsrådet påpekade att det finns andra länder somkränker de mänskliga rättigheterna och de fackligafri- och rättigheterna.Fackföreningsinternationalen FFI lämnar årligarapporter om hur fackliga rättigheter kränks. Mendetta hindrar inte att vi får ta direkt tag i ett såflagrant exempel som detta. Beslutet om förbudmot fackföreningsrörelsen fattades efter det att vihär i kammaren diskuterade och innanvi fattade beslut veckan efter.Anf. 71 ():Fru talman! Det är naturligtvis riktigt att det är illaställt både med mänskliga rättigheter och medfackliga rättigheter i väldigt många länder. När manbedömer frågan om olika typer av bistånd tillIndonesien måste man göra en helhetsbedömning.Detta är ju inte det enda problemet, utan det finnsen lång rad andra exempel på övergrepp motmänskliga rättigheter i , allra värstmanifesterat i . Det är totalbilden ochdet faktum att man kan se tecken på att situationeni förvärras som gör det hela såalarmerande.När det gäller en förstärkning av det svenskabiståndet genom en introducering av nyabiståndselement måste man ställa sig frågan: Är deträtt signal att trappa upp det svenska biståndetsamtidigt som respekten för mänskliga rättighetertrappas ner i ett land? Jag tror att biståndsministernoch jag är ense om att det är fel signal och om attvi inte skall ge den signalen.Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Signalerna från -- ochjag vågar säga från riksdag -- tillIndonesiens regering är mycket entydiga. Vi ställerde krav som vi har möjlighet att ställa på att manskall respektera mänskliga fri- och rättigheter. Jaghåller helt med om att det ärbeklämmande och dystert att vi inte kan få se merav dessa självklara rättigheter för individernavärlden över respekterade på ett helt annat sätt änvad som enligt rapporteringen är fallet.Jag håller också med om att fel begångna i andraländer inte rättfärdigar att fel skall begås iytterligare länder. Det tycker jag inte alls.Samtidigt kan vi nog vara överens om att regeringoch riksdag måste hålla sig med en någorlundakonsistent Asienpolitik. Det var därför som jaglyfte fram övriga länder och inte för att rättfärdigade kränkningar som sker i Indonesien.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1993/94:483 om kommunernaoch offentlighetsprincipenAnf. 73 Civilminister ():Fru talman! har frågat mig vadjag avser att göra för att offentlighetsprincipen ikommunernas verksamhet inte skall urholkas.De problem som tar upp i sinfråga är allvarliga. Jag har vid flera tidigare besök ikammaren, i samband med interpellationer ochfrågor som jag har fått, betonat att bådeoffentlighetsprincipen och yttrandefriheten ärgrundläggande förutsättningar för att kunna bevaramen också utveckla demokratin i kommunerna.När det gäller insatser för att öka insynen i denkommunala verksamheten vill jag peka på deinsatser som regeringen har gjort beträffandeinsynen i de kommunala företagen. Eftersom delagändringar på detta område som regeringeninitierat ännu inte har trätt i kraft har effekterna avdessa inte märkts ännu.Det är möjligt att dessa förändringar inte ärtillräckliga, och jag är därför beredd att göra vadjag kan för att ytterligare stärka bådeoffentlighetsprincipens och yttrandefrihetensställning. I första hand bör detta ske genom ökadeinformationsinsatser riktade till kommunalatjänstemän och politiker. Sådanainformationsinsatser förbereds påCivildepartementet.En annan fråga som har varit aktuell ärmöjligheten för medborgarna att ha insyn i deupphandlingar som sker i kommunerna. Här är detdock fråga om svåra avvägningar mellan mångaolika intressen, inte minst kommunernasmöjligheter att göra så förmånliga upphandlingarsom möjligt. Jag kommer att ge i uppdrag åt någonlämplig person att följa upp hur avvägningar mellaninsyn och sekretess har hanterats i praktiken isamband med anbudsupphandlingar ikommunerna. En sådan uppföljning får också gesvar på frågan om det finns ett behov av ökad insyni samband med kommunala upphandlingar.Anf. 74 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret.Anledningen till min fråga var en artikel iKommunaktuellt, men den kommenterar inteministern. På har man gjort ennoggrann undersökning när det gäller brott motoffentlighetsprincipen. Man presenterar en statistiksom visar att 1990 fällde JO kommuner i 14 fall pågrund av brott mot offentlighetsprincipen, 1991fälldes 19 kommuner, 1992 fälldes 24 kommuneroch 1993 var det 31 kommuner som fälldes. Mankan här se en ökande trend. Det var det som jagville att ministern skulle kommentera.