prot · GH09104 · 1994-05-16 00:00:00 — Men hur kan sättasig till doms över någon och göra en korrektarebedömning än man gör ute på sjukhusen? Tvärtomkommer det ju signaler om att fler människor bordefå stanna på sjukhusen. Människor kommernämligen hem för . Dessutom finns detrapporter, t.ex. från Forsknings- ochutvecklingsbyrån i , om att äldre harkommit hem för . Dessutom har ett betydandeantal äldre avlidit efterhemkomsten från sjukhus. De borde kanske hastannat på sjukhuset.Anf. 95 Statsrådet ():Herr talman! Bland de frågor som närmast behövertas upp finns väl, återigen, frågan om husläkarnaoch också några frågor om de 195 miljonerna ochom förekomsten av överbeläggningar.Sylvia säger sig i mångt och mycket varaför det som andra, exempelvis vi i ,kallar för husläkare. Det som hon inte är för ärtydligen det här med att man skall kunna välja ävenhusläkare som inte har anställt. Detfinns säkert också andra inslag som emot. Jag uppfattar att hon tycker att man i vissafall inte skall kunna ha flera läkartjänster och någotfärre underskötersketjänster. Den uppfattningenkan man förstås ha.Jag bara noterar att den försöksverksamhet sombedrevs i länslandsting -- , ochjag har ju varit verksamma där -- sattes i gånggenom att och partivar överens om att prova andra former än de somman tidigare hade arbetat med inom vården. Jag ärmycket glad över det stöd för husläkartanken somvi den gången fick från Socialdemokraternas sida.Jag har dock inte under de här årens debatt kunnatutläsa vad som hänt under resans gång och vad detär som gör att man nu är så negativ. Men det kanskedyker upp ett besked -- även om det inte blir såblir det kanske före september månad.På alla punkter utom när det gälleretableringsfriheten, där det finns en klar gränsmellan oss och de socialistiska partierna, ärtankarna exakt desamma som de som alla partier iLandstingsförbundet kunde vara överens om,möjligen med undantag av . Men nugår Socialdemokraterna av någon anledning emot.Eva undrar vart de 195 miljonerkronorna skall gå. Först och främst är jag tacksamför att , till skillnad frånSocialdemokraterna, tyckt att vården behövdemera resurser och därför ställt upp på detta. De 200miljoner kronor som har utgått har delats ut,enligt önskemål, på en per-capita-basis. Man har inte haft någon speciell avräkningmot speciella kostnader. Utan att vi har dragitfrågan i regeringen föreställer jag mig att det får blinågot liknande även för . Då fårväl varje parti i varje enskilt landsting bevaka attpengarna, förstås, går till vårdverksamhet och intetill någonting annat. Vi har ju valt att i mångt ochmycket lita på när det gäller sådana härsaker.Sedan skulle jag något vilja beröra frågan omresurserna inom vården. säger nuatt det tydligen inte handlar om att Riksbankenskall trycka sedlar. I stället skall skatterna höjas.Det är ju alltid ett framsteg i fråga omVänsterpartiets ekonomiska reformförslag --jämfört med vad som genomgående gällt underårens lopp.Problemet är dock att det som vi i underkommande år behöver är möjligheter att skapamånga nya jobb. För att vi skall bli av medarbetslösheten måste det skapas många nya jobb.Större delen av dem -- ja, nästan alla -- tror jagbehöver tillkomma i enskilt bedriven verksamhetför att vi skall få ordning på svensk ekonomi. I vissaspeciella fall är det säkert nödvändigt medkommunalskattehöjningar.Jag har fullt förtroende för mina partivänner iGöteborg och tror att de gör en korrektbedömning. Men problemet och det som skiljer ossfrån på den här punkten -- förutomalla andra skillnader -- är att ochhennes partivänner är för skattehöjningar överalltdär det finns möjligheter att rösta för sådana. Vidäremot är för skattehöjningar på de ställen där vibedömer dem som nödvändiga för att klaraverksamheten. För övrigt tror jag inte attskattehöjningar är det bästa sättet att ordna månganya jobb i vårt land. Där skiljer vi oss väl åt.Frågan om överbeläggningar inom sjukvården ärden sista frågan som jag hinner med i denna replik.Vi vet väl avsevärt mera om detta om . Pådet sättet är det synd att vi har debatten ochinte t.ex. Jag tror dock inte attutredningen i fråga kommer att visa att detgenomgående skulle vara så att patienter skrivs utför tidigt o.d. eller ens att det kanske går att senågra skillnader om man jämför med hur det var förett eller . Det tema som delvis också försöker driva ärju annars att sjukvården i stor skala skulle haförsämrats så fort Socialdemokraterna lämnadekanslihuset. Jag tror inte att den bilden kommer attbesannas. Snarare är det så att vi, som jag sade imitt förra inlägg, numera får ut mera per satsadkrona i form av vård av olika slag. Men samtidigtfinns det förstås fortfarande en mängd brister sombehöver åtgärdas.ANf. 96 ():Herr talman! Tänk om kunde lyssna!Jag sade nämligen att fritt val av läkare ochvårdcentral och garanterad tillgång i närheten avbostaden är vad vi socialdemokrater vill ha. Det ärdefinitivt inget negativt. Naturligtvis är detpatienterna, invånarna, som själva skall väljavårdcentral och läkare.Undersökningar som har gjorts, inte minst iStockholms läns landsting, påvisar att man imycket, mycket stor utsträckning är nöjd medvårdcentralerna. Varför skall vi då inte eftersträvaoch se till att det blir ännu bättre när det gäller justdet som folk vill ha?I sammanfattningen i skriftLandstingens ekonomi kan vi läsa, att landstingenhittills har minskat sina kostnader i fasta priser med3 % . Detta har sannolikt kunnatkompenseras med produktivitetsökningar. ökaremellertid takten i neddragningarna. harde produktivitetsvinster, som kan göras genom attöka kapacitetsutnyttjandet sannolikt till stora delartagits hem. Fortsatta produktivitetsförbättringarkan därför förutsättas gå långsammare.Resurserna har inte minskat något, som BoKönberg sade här -- de har minskatmarkant, inte minst beroende på minskadeskatteintäkter och de två och en halv miljard frånstaten som dragits in. Man har också kämpatotroligt ute på sjukhusen och inom verksamhetenför att hålla kostnaderna nere. Det skall man geinte minst personalen en stor eloge för.När det gäller mycket av det och tagit upp i olika artiklar är tendensen ''spara och håll tyst!'' Det är rubriker som vialltför ofta kan läsa i pressen, och det mår vi intebra av. Det är en otäck stämning som sprider sig påvåra sjukhus, bland personal och patienter. Sompolitiker är det vår skyldighet att lyssna och göranågonting åt det som händer och verkligen tamänniskor på allvar.Häromdagen ringde en kvinna till mig som nyligenfått diagnosen cancer. Det tog två månader innanman kunde påbörja hennes behandling. Hontillhörde inte den prioriterade gruppen somomfattas av vårdgarantin. Det måste varabedrövligt för en människa att få vänta två månaderpå att få behandling. Sådana signaler måste vi ta påallvar och göra någonting åt.Det största hotet mot primärvården utgörs enligtBo Könbergs mening av bristande resurser, står deti interpellationssvaret. Det håller jag med om. Detär resurser, förändringar, vilja som måste till ochinte husläkare och etableringar som enbart tarresurser ifrån sjukvården.Anf. 97 ():Herr talman! Beträffande husläkarpengarna, BoKönberg, så handlar det om 195 miljoner. Allapartier har varit överens om 5 miljoner tilldistriktssköterskorna. Därför är det 195 miljonerkvar. Jag kräver att regeringen skall göra enredovisning där man ser vart dessa pengar går. Defår inte bara pytsas ut i allmänhet till landsting.Man kunde exempelvis ha särskilda projekt inomhemsjukvård eller geriatrik eller andra eftersattaområden. Det skulle vara mycket välkommet.Herr talman! Vi är inte som parti för generellaskattehöjningar. På vissa områden och i vissakommuner är det angeläget. Lyssnar aldrig BoKönberg till signaler utifrån landet? Har inte BoKönberg tagit del av protester från anställda ochpolitiker runt om i vårt land som anser attnedskärningarna har gått för långt, att man inteklarar att bibehålla kapaciteten och nivån påvården? Hur reagerar på det? Finnsdet inte anledning att bli oroad?Till slut vad gäller äldreomsorgen ochäldresjukvården. Det finns motstridiga besked, ochjag ser också fram emot rapporten frånSocialstyrelsen.Å ena sidan har t.ex. pekat på att det påsjukhusen ligger kvar 1 500 patienter som ärfärdigbehandlade, men inte får plats ute iäldreomsorgen. Å andra sidan har kommunerna ettsparbeting på ungefär 3 200 per äldre som skallsparas inom . Det är naturligtvisproblem med att äldre flyttar ut. De kan inte få denvård de behöver.Det andra motstridiga beskedet kommer från denforskning jag nämnde tidigare, med personer över75 år som dog efter att ha skrivits ut.Den andelen har faktiskt ökat mellan1991 och 1992. Man har ännu inte sett resultaten av1993 och 1994.Till slut, herr talman, vill jag berätta för BoKönberg om en brevvän jag har. Det är en dam som skriver intressanta brev till mig omsjukvården. I sista brevet, när hon talar om att honinte får de operationer som lyftfram, så skickade hon med en hälsning som jag villframföra till . Jag citerar: Tänk omnågra tusen missnöjda kunde skriva till Könbergoch ge honom på nöten. Det skulle bli jobb åtmånga arbetslösa att sätta i gång och sprätta brev.Kan det vara en modell mot arbetslösheten?Anf. 98 Statsrådet ():Herr talman! Jag tyckte vad gäller att vi inte kom så mycket längre än i detidigare inläggen. Det finns en stor skillnad mellanå ena sidan de borgerliga partierna och å andrasidan Socialdemokraterna och , ochmöjligen numera Ny demokrati. Vi anser att det ärpatienterna som skall ha valfrihet, medan SylviaLindgren anser att det är landstingen som skall havalfrihet.Detta kan man förstås tycka. Det är en fullt legitimuppfattning, och den bör föras fram i den allmännadebatten ungefär som nu gjort.Sedan är det bra om och hennespartivänner tycker att vi från regeringens sidagjorde klokt när vi införde hälso- ochsjukvårdslagen. Vi föreslog den lagenoch att man enligt den skulle ha rätt till en egenläkare. Det är väl utmärkt. Men det var inte ni somlade fram förslaget. Det var vi som kom medförslaget och ni röstade för det. Vi får väl varatacksamma för att ni åtminstone är för någraförbättringar inom sjukvården vad gäller valfrihet.Sylvia var också inne på ekonomin. Detgjordes en indragning av den härmandatperioden av pengar från kommuner ochlandsting för att något få ned budgetunderskottet.Det gällde 7,5 miljarder på bägge sektorerna, istorleksordningen 2,5 miljarder på landstingen.Sedan har tillkommit att får dekommuner och landsting som inte höjer skattendela på ett belopp som är en bra bit över hälften avdetta. Det handlar, återigen, inte i första hand omindragning från statsmakten, utan det handlar omatt den egna ekonomin sviktar.Då kan man om man vill försöka hjälpa till att klaraden på det vis föreslår, nämligen atthöja skatten. Även jag nås, , avmängder av signaler från människor som tycker attvi borde satsa mera pengar påsjukvårdsverksamhet. Frågan är omdetta är den rätta medicinen, allmänt sett, för attklara svensk sjukvårds problem, i ett läge där vimåste få i gång ekonomin i landet och måste skapamånga nya jobb. Är skattehöjningar den bästavägen till detta? Jag ställer frågan nu retoriskt,eftersom detta är ett avslutande inlägg, men jag harnämnt den även i de tidigare omgångarna. Jag trorinte att detta är den rätta vägen.När det gäller de 195 miljonerna skall förståsredovisas på vilket sätt de kommer att användas.Men återigen, jag har uppfattat riksdagensbeställning som att man vill att de skall gå tillsjukvård ute i landstingen.När tar upp att 1 500 patienterligger kvar på sjukhusen så är detta en viktiginformation, och det är viktigt att göra någonting åtsaken. Men det hör också till bilden att före ÄDEL-reformen och betalningsansvaret så gällde det merän dubbelt så många människor. Detta är också ettexempel på att utvecklingen på den här punkten gåråt rätt håll.Till sist: Man kan ha brevvänner som EvaZetterberg, som ber att man skall ge andra pånöten. Min brevvän, som dök upp för bara någonmånad sedan är en gammal lärarinna som gick isamma skola som jag. Hon blev så oroad överryktena om att man skulle avskaffa husläkare, såhon bad mig gör allt vad jag kunde för att se till attde fick finnas kvar.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1993/94:133 omflyktingpolitikenAnf. 99 Kulturminister ():Herr talman! i har medanledning av den förordning om uppehållstillståndi vissa asylärenden som regeringen antog den 14april frågat mig om vilken bild jag avser skapamed den förda asylpolitiken och vilka principer somskall gälla för polisens arbete med att avvisapersoner som fått avslag på sina asylansökningaroch som gömmer sig för att förhindraverkställigheten av avvisningsbeslutet.Jag vill börja med att påpeka att ställer uppför sina internationella förpliktelser när det gälleratt bereda människor skydd. Jag vill också peka påatt det i asylärenden är viktigt att låta humanitetenstyra. som dessa principer skall gälla förasylärenden skall också klarhet gälla. är ettland som verkställer lagakraftvunnaavlägsnandebeslut och på så vis ges klara signalerom vilka som bereds tillstånd i landet och vilka sominte får stanna. Regeringen anser att det är bäst förrättssäkerheten om man strikt kan tillämpautlänningslagens asylbestämmelser och låtaskyddsbehovet vara vägledande för omupphållstillstånd skall beviljas.Det faktum att inströmningen av asylsökande frånandra länder än staterna i det harminskat visar att den svenskaasylpolitiken ger de rätta signalerna.Inströmningen från det beror jupå läget där, med inbördeskrig och internaspänningar.Ett mycket stort antal människor har varit tvungnaatt lämna sina hem, och flera länder i hartagit emot ett stort antal flyende från det fornaJugoslavien. Jag anser inte att den svenskaasylpolitiken generellt skickar ut några signalersom tyder på något annat än att asylansökningar iSverige normalt prövas enligt utlänningslagensbestämmelser om rätten till asyl.Av humanitära skäl och beroende just på läget i detforna , som ju har medfört attmyndigheterna varit tvungnaatt tillämpa s.k. verkställighetsstopp, fannregeringen att man trots allt var tvungen att göranågot för alla de familjer som väntat mycket längei på svar på sina asylansökningar, i de flestafall helt utan att de själva medverkat tilltidsutdräkten.Jag är medveten om att metoden medtidsrelaterade schablonregler har nackdelar.Genom att fatta ett beslut som gäller dem som komföre ges dock ingen signal tillomvärlden om att det är värt att komma till Sverigeutan att ha asylskäl och hålla sig kvar här, utan manvisar att beslutet tar sikte på en speciell situation,orsakad av förhållanden utom vår kontroll.Till skillnad mot tidigare tidsrelaterade schablonerhar de långa väntetiderna inte orsakatsav att myndigheterna inte har resurser att fattabeslut. kan nu fatta beslut i de flestaärenden . Trots detta har alltsåen del familjer av helt andra skäl fått vänta länge.Jag vill också peka på att det i regeringensförordningsmotiv påpekats att vistelsetidensbetydelse för tillståndsfrågan minskar ellerbortfaller helt, t.ex. om asylansökan är ogrundadeller om den asylsökande uppvisat ett beteendesom gör att man kan ifrågasätta hans eller hennesberedvillighet att iaktta grundläggande normer isamhället. Alla ärenden skall prövas individuelltmed hänsyn till samtliga omständigheter, men dehumanitära aspekterna skall väga tungt.Förordningen omfattar endast personer som väntarpå beslut. Huvudregeln är naturligtvis attavvisningen av personer som fått ett slutligtavvisningsbeslut skall verkställas genom polisensförsorg, men i vissa fall kan det finnas anledning attbevilja tillstånd av humanitära skäl även tillpersoner som har fått ett slutligt beslut men somfinns kvar i landet. Även här får omständigheternai varje enskilt fall vägas noga.Eftersom utgångspunkten för förordningen ärhänsyn till barns situation, skulle det vara fel attinte alls ta hänsyn till barnen i denna grupp. Detankommer på de asylsökande och deras juridiskaombud att göra nya ansökningar, om de anser attdet finns nya skäl för uppehållstillstånd, t.ex.genom förordningens tillkomst. Polisens uppgift attverkställa de avvisningsbeslut som vunnit laga kraftkvarstår naturligtvis oförändrad även framgent.Vad gäller allmänhetens förståelse för regeringensbeslut, är min uppfattning att allmänheten har storförståelse för att asylsökande från har fått upphållstillstånd i . Deflesta människor är medvetna om de hemskaövergrepp som pågår i ochkänner att de vill hjälpa dem som har flytt därifrån.Jag tror också att det finns en önskan att visahumanitet mot de barnfamiljer som fått vänta längepå beslut.Anf. 100 i (m):Fru talman! Jag tackar för svaret. Jag har ställtmånga frågor i den här kammaren till statsrådet justom vår asylpolitik, och jag märker att ingentinghjälper.Det finns alltså en överväldigande majoritet ikammaren för den nuvarande asylpolitiken, mendet finns en lika överväldigande majoritet utanförkammaren som är emot den. Detta är ett ämne därväljarna har en uppfattning som markant stridermot politikernas.För tio månader sedan: 40 000 bosnier. För enmånad sedan: några tusen somalier. I skallman snart hålla fria val under FN:s kontroll.Nyligen: 20 000 kosovoalbaner. Sammanlagt är detnärmare 100 000 personer, vilket motsvararSveriges fjärde eller femte största stad, om intemina geografikunskaper är helt felaktiga.Fru talman! Detta är i huvudsak inte politiskaflyktingar. De har har fått stanna i avhumanitära och sociala skäl.Detta kostar mycket pengar. Det skapar problem ivåra storstäder. Det har varit känt attsmå kommuner beredvilligt tar sin s.k. kvot. Sedanbetalar man t.o.m. resan för de asylbeviljade ifrånden lilla kommunen till en större kommun, som ärmer attraktiv. Men man behåller en liten slant försig själv, som man slipper betala tillbaka. Detta harvarit känt så länge att jag inte förväntar mig någonändring av detta.Asylpolitiken kostar mycket pengar. Det kan vi intekomma ifrån. måste vi , heltnödvändigtvis, acceptera kraftiga nedskärningarinom många områden. Men när det gällerasylpolitiken, i alla fall den svenska, verkar det somom brunnarna är outtömliga.En fråga som jag tog upp, men som inte berördes isvaret, är att människor nog tycker att det äregendomligt att vi här i kan ha hårdadebatter och besluta om belopp som ibland rör sigom enbart några få , medanregeringen -- och jag vill betona att regeringen intehandlar i strid mot lagen -- allstå kan fatta beslututan att fråga som handlar ommiljardbelopp. Det har man gjort i dessa fall. Jagförstår att väljarna blir förvånade över att man kanagera på det viset.Sedan är det ju så, att det i vår omvärld finnsmänniskor som lever under betydligt sämreförhållanden än de människor som vi harbeviljat asyl. Men dem hjälper vi inte, eller i varjefall ytterst litet.Jag förstår dem som har kommit hit. Vi har ju säntut sådana signaler. Människorna har i många fallsålt sina hus och alla sina ägodelar, och jag hadesäkert gjort likadant. Men det är inte rättvist omman ser till världens totala flyktingsituation.De som har fått ett beslut om avvisning men gömtsig, alltså brutit mot gällande svensk lag och hållitsig undan polisen, skall få sitt fall omprövat ännuen gång. Jag kan bara konstatera -- det måste juvara logik i allting -- att de som har följt gällandesvensk lag, lämnat och kanske åkt tillbakatill Kosovo kan komma hit och söka igen, precissom de som bröt mot lagen, och få lov att stanna.Om de inte kan det finns det ingen konsekvens iregeringens handlande.Fru talman! Jag noterar att -- tillskillnad från övriga och trots vårutomordentligt besvärliga ekonomiska situation --kan tillåta sig en politik som inget annat land iEuropa kan . Det är inte egendomligt attväljarnas förtroende för politikerna inte äröverdrivet stort.Anf. 101 (m):Fru talman! Jag avser inte att föra någon stor ochomfattande flyktingpolitisk debatt. Jag konstaterarbara att det återställningsbeslut, eller vad vi skallkalla det för, som regeringen fattade förra månadenvar förståeligt från många synpunkter, eftersomhumanitära aspekter fanns med, liksom långavistelsetider, framför allt för barnfamiljer. Kanskekommer man till en brytpunkt därman måste väga in humanitära aspekter i högregrad.Men ad hoc-beslut av den här typen är ändåolyckliga. Vi måste försöka ha en långsiktigkonsistens på vår flyktingpolitik, därskyddsaspekten och återvändandeaspekten ärsärskilt viktiga att betona. I vårt parti har vi alltmerkommit att omfatta tankegångarna om att i förstahand ge tillfälliga uppehållstillstånd till de grupperav människor som det har gällt här, både bosnieroch kosovoalbaner.Även UNHCR:s nya representant i , ochUNHCR över huvud taget, tycks dela åsikten attdet är tillfälliga uppehållstillstånd som kan ges -- låtvara att man därmed inte kan säga att det går attåtervända. Det får man konstatera senare, och dåkanske permanenta uppehållstillstånd kan bliaktuella.Etnisk rensning, som förekommer i fornaJugoslavien, får egentligen aldrig löna sig. Vi fåralltså inte medverka med signaler så att detuppfattas som att den etniska rensningen lönar sig.Men beslutet är fattat, och vi skall göra allt för attleva upp till beslutet så att dessa människor frånKosovo och Bosnien får en bra framtid i Sverige.Det måste vi alla försöka hjälpas åt med attåstadkomma.Men beslutet omfattar ju inte riktigt allakosovoalbaner. Om man nu skall fatta beslut av denhär karaktären kommer man in pågränsdragningsfrågor. Det finns ett antalensamstående män som inte omfattas av beslutetmen som faktiskt tror att de, om de nu håller ut ochförsöker bita sig kvar, kan få ett sådant beslut somockså omfattar dem.Många av dem skall förnya sina pass, och det tar ettantal månader. Polisen som skall avvisa dem måstei så fall ta dem i förvar på något sätt, där de skallvistas i fyra eller kanske ännu mer.Dessutom vet vi heller inte om dessa kosovoalbanerfaktiskt kan återföras till Kosovo, eftersomgränsproblematiken har ökat och serberna sägernej. Då får de komma tillbaka till och väntapå nytt.Det är alltså en lång och svår procedur. Jag vetockså av olika rapporter att polisen egentligenligger ganska lågt med avvisningar ,eftersom det är så många problem förknippade meddetta.Det skulle vara intressant att få statsrådetsbedömning av om de kvarvarande kosovoalbanersom inte omfattades av beslutet har någonting atthoppas på i . Har också de en chans att fåstanna kvar, eller skall de utvisas? Det tror jag attvi måste klarlägga på något sätt. Det finns ett hoppsom grundas på viss erfarenhet, eftersomregeringen gång på gång har fattat beslut som germöjlighet till uppehållstillstånd av humanitära skäl.Den andra frågan gäller de kosovoalbaner sområkade vara i just när beslutet fattades. Fårockså de en chans att omfattas av denna nyabedömning som gör att de kan få stanna om deåtervänder till och lämnar in en ny ansökan,eller skall de anses vara utrikes och därför intekunna utnyttja förordningen? Kan de hoppas på attfå sin ansökan prövad i och få stanna där?Finns det något samarbete med för attåterföra dem hit och låta dem komma in med en nyansökan?Anf. 102 Kulturminister ():Fru talman! Det är riktigt att iMalmö och jag har fört ett antal debatter under degångna åren på just det tema som har tagit upp igen i denna interpellationsdebatt.Han har helt rätt i att flyktingpolitiken i sinahuvuddrag är väl förankrad här i riksdagen.Sten för en diskussion om rättvisa ochställer alla de människor runt om i världen somlever under förtryck och fattigdom emot dem somvi kan hjälpa här i . Det faktum att det är såmånga som vi inte kan hjälpa tycks för honom varaett skäl att inte hjälpa någon. Jag tycker att det ären konstig form av rättvisa.Vi är i inriktade på att göra så gott vi kan.Om människor kommer hit och söker skydd skall vigöra det bästa för att ge dem det skyddet.