prot · GH0994 · 1994-04-22 00:00:00 — Jag tycker att det måste varalitet genant för ett parti att stå för denbiståndspolitik som står för.Att skära ner biståndet eller att halvera det skullegivetvis innebära katastrof för mångamedmänniskor som bor långt borta. Men LarsMoquists världsbild innebär att gränserna för hurlångt vi skall bry oss går på andra sidan Baltikumsöstgräns. , som ligger längre bort, behöver vitydligen inte alls tänka på.Jag har mycket svårt att tro att nydemokraternaegentligen menar allvar med den här typen avförslag. Jag kan tänka mig att det, utifrån diversestatistiska beräkningar, kanske tilltalar en delväljargrupper att säga att man skall dra in ett antalmiljarder och satsa dem på något annat. Det äraldrig svårt att gå egoismens ärenden. Jag tycker attLars Moquist gör det.Sedan pläderar starkt för globalfrihandel. Det är bra. Där är vi överens. Men vi fårinte tro att det inte kommer att kosta västvärldenoch i-världen någonting. har jag en känsla avatt man talar om frihandel för att slippa gemultilateralt och bilateralt bistånd. Då förvirrarman lätt begreppen och får kanske folk att tro attdet inte medför några uppoffringar för oss, om mannu skall se det så.Fru talman! Jag måste få säga en sak till. Vi hördetidigare att vi lånar till allt. Vi lånar alltid när viskall hjälpa de arma och fattiga. Vi kan likaväl sägaatt vi lånar till vår konsumtion av godis, chips ochläsk. Den kostar ungefär lika mycket sombiståndet. Vi kan också säga att vi lånar till det speloch dobbel vi sysslar med. Där omsätter vi svenskardubbelt så mycket jämfört medbiståndsbudgeten. Den omsättningen ligger på 24--25 miljarder. Men när vi spelar på tips eller trisslånar vi inte. Det är alltid när vi skall hjälpa deriktigt fattiga och eländiga som vi lånar.Tycker inte att det är något märkligtatt presentera hjälpen till de medmänniskor somverkligen befinner sig på livets skuggsida på dettasätt?Anf. 27 (nyd) replik:Fru talman! Biståndsministern undrar om det intekänns genant att föra fram våra åsikter beträffandebiståndet. Jag anser inte att det är genant att talaom att Ny demokrati står för vissa uppfattningar.Jag tycker att det är ärligt att här i kammaren talaom att vi står för de här uppfattningarna eller i allafall var jag står i de här frågorna, om jag skall varalitet försiktig i dessa dagar.Alf nämnde inte ordet valfläsk, menegentligen gick väl resonemanget ut på det.Resonemanget handlade om att vi skulle ha haftnågra taktiska funderingar på att det skulle varapopulärt hos svenska folket att säga att vi skallhalvera biståndet. Detta har inte med det att göra.Det är möjligt att det är populärt, men vad jag vethar vi inte undersökt det.Det hör mera samman med något annat som jagförstår att också ogillar, nämligen denmera egoistiska synen. Vi i har inte råd meddetta. Jag har hävdat att det är lätt attvara givare när man inte själv skall vara med ochbetala tillbaka. Vi skjuter över den här skulden påvåra barn och barnbarn. Jag tycker också att det ärtrevligt att vara generös och kunna hjälpa mångaandra länder. Men har vi verkligen våra barns ochbarnbarns mandat att tycka på det sättet.Anf. 28 Statsrådet ():Fru talman! Det är klart att det är mest tilltalandeatt vi vill hjälpa våra medmänniskor därför att vikänner ansvar för varandra och vill bry oss omvarandra så mycket vi mäktar. Men även om detinte är av solidaritet som vi engagerar oss för denmiljard medmänniskor som inte har något tyckerjag att vi måste inse att det handlar om vår egenöverlevnad, som var inne på förut.Det handlar om vilken värld våra barn ochbarnbarn skall leva i.Det stora problemet för våra barn och barnbarnkommer utan tvekan att vara just de enormaskillnader som råder mellan norra och södrahalvklotet och vad fattigdomen på södra halvklotetkommer att leda till. Det gällerbefolkningsomflyttningar och miljöslitage. T.o.m.utifrån rent egoistiska bevekelsegrunder -- även omdet egentligen inte borde vara motivet -- ochomtanken om barn och barnbarn borde faktisktLars Moquist kunna skaffa sig en annanbiståndspolitisk inställning.Anf. 29 ():Fru talman! har som vanligt gjortett gott arbete. Ledamöterna i utskottet kan ocksåvara nöjda med sina insatser. Betänkandet ombiståndspolitiken är inte riktigt så digert somtidigare. Antalet reservationer är 35. För några årsedan var det 152.Jag vill ge en extra blomma. Honmeddelade att det bara blir knapptryckningar på trereservationer. meddelade också atthan bara skulle begära knapptryckningar på tremeningsyttringar efter vad jag förstod. Men så harvi då denna som har 25 reservationeroch tänker begära 13 rösträkningar. Och även ominte själva rösträkningen begärs tar det onödig tidnär talmannen måste läsa upp att det yrkas bifall hiteller dit. Om jag kommer ihåg rätt var det väl Nydemokrati som i valrörelsen pläderade för attgöra riksdagsarbetet effektivare. Gör det då !Det är glädjande och tillfredsställande att vi är såsams om biståndspolitiken. Den stora och mycketbreda majoriteten när det t.ex. gäller debiståndspolitiska målen och sättet att samarbetamed våra samarbetsländer ger styrka och tilltro. Jagtycker att vi särskilt skall poängtera att alla fyraregeringspartierna tillsammans med densocialdemokratiska riksdagsgruppen står förmedelsramen på 12,4 miljarder.Vänstern vill anslå 750 miljoner mer. De hartydligen gott om pengar i sin budget. Ny demokrativill anslå 5,3 miljarder. Det är mindre än hälften.Detta är alltså dessa nydemokratiska riksdagsmänssvar till en miljard människor som lever i djupastefattigdom, som svälter och som dör isvältsjukdomar.35 000--40 000 barn dör . 200 000 kvinnordör efter abort. Hundratusentals kvinnorfår men för livet. Nästan 1 miljard människor äranalfabeter. Två av tre analfabeter är kvinnor.Väpnade konflikter skakar mer än 50 länder. 35miljoner människor är på flykt.Jag har tidigare i debatter lyft fram några av minakäpphästar i biståndspolitiken. Det har t.ex. varitdemokrati och mänskliga rättigheter, bl.a. kravetpå att skall ompröva samarbetet med ettland som vägrar införa demokrati ochflerpartisystem eller som obekymrat fortsätter attha politiska fångar -- t.ex. Vietnam.Vår ordförande i utrikesutskottet, ,uttryckte detta med villkorat bistånd på ett alldelesutmärkt sätt. Jag instämmer i det han sade.Samtidigt bör man också säga att vi kan vara nöjdamed utvecklingen i stort. Det går i rätt riktning.Nästa punkt är befolkningsfrågan. är ett avde fattigaste länderna. är befolkningen 52miljoner; har den fördubblats. Detär lätt att förstå vad detta innebär förlivsmedelsförsörjningen, miljön eller vadexempelvis en ny torkkatastrof skulle innebära.Allt fler biståndspolitiker är medvetna ombefolkningsfrågans betydelse. Inte minst harbefolkningskonferensen i tvingatpolitikerna att sätta sig in i nutidens ödesfråga ochkomma med förslag till lösningar. Vår jord klarar 5miljarder människor, men klarar den 10 miljarder,som det kan bli om 25--?Alf markerade detta väldigt bra i sittinlägg. Jag tycker också att saken uttrycks på ettalldeles utomordentligt sätt i propositionen pås. 51: ''som det tar att läsa dettastycke'' -- det är väl fråga --''föds det hundra barn, 96 i och fyra i i-länder''. Den lilla meningen säger mycket.Det finns en annan fråga som jag också länge harfått tjata om i och på andra håll,men som jag nu har fått gehör för. I den senastepetitan från SIDA till regeringen för budgetåret1994/95 finns det kravet med. Vad jag avser ärkravet på koncentration i biståndet.I dag har vi samarbete med 19 programländer, ochvi har ett ganska omfattande samarbete medytterligare ett tiotal länder. Men sammanlagtopererar vi i nära hundra länder. Detta innebär enofantlig splittring. Lägg sedan till att vi inom varjeland, framför allt i programländerna, arbetar i olikasektorer och med olika projekt.Visst är det lovvärt att vi knogar medtrafiksäkerhetsprojekt i ett par länder, men vad ärviktigast? Att analfabeterna lär sig att läsa ochskriva? Eller att kvinnoproblemen lyfts fram ännumer?Fru talman! kan inte vara överallt. Vi kantyvärr inte hjälpa alla. Vi måste koncentrera oss. Vimåste satsa på en bättre kvalitet, än bättreeffektivitet.Jag vill gärna ge biståndsministern och hansmedarbetare en blomma för gott arbete under dengångna mandatperioden. Men när det gällerkoncentration i biståndet har verkligen inte myckethänt. Jag vet att det är mycket svårt att prioritera --för mig, för biståndsministern, för oss alla. Vi ärväldigt duktiga på att hitta nya programländer ochnya projekt, men vi måste koncentrera arbetet.Om detta står det i SIDA:s petita på s. 8 att SIDAanser att antalet sektorområden i varjemottagarland måste minskas väsentligt under denärmaste åren. Även för mottagarlandetsförvaltning betyder en koncentration av biståndeten arbetsbesparing. På nästa sida står det attbiståndsmyndigheten förordar att regeringen pålämpligt sätt låter analysera denna situation medsikte på att minska antalet samarbetsländer.Den 12 oktober hade jag en frågedebattmed biståndsministern, då jag frågade vilkaåtgärder han skulle vidta för att koncentrerabiståndet. Hur tror ni att svarade?Mycket positivt. har helt rätt, sadehan. kan inte vara överallt. Vi måstekoncentrera biståndet.Jag vet att SIDA till vill ha enkoncentration; det vill jag understryka. Jag tror attAlf också vet att varje biståndsarbetareinser att vi måste koncentrera biståndet.Nå, hur gick det då med denna stora tanke ipropositionen? frågar jagbiståndsministern: ?Många kanske inte vet att biståndsministern ocksåär en mycket trevlig historieberättare. För någradagar sedan hörde jag honom berätta om tvågubbar som satt på en bänk och tittade ut iuniversum. Den ene säger: Bäste broder, hur ser dupå utvecklingen i världen? Den andre petade sig iögat och sade: Det är väldigt svårt, för jag har fåttnågot smolk i ögat!Har biståndsministern möjligen fått något smolk iögat, så att han inte riktigt kan se den stora fråganhär? Vi båda är överens om att det är bra attdiskutera detaljer, men de större frågorna är nogockså väldigt viktiga.Om nu får förnyat förtroende i valetoch kanske får fortsätta att arbeta med dessa frågor,vad tänker han då göra åt detta? Jag vet att det ärsvårt, men jag tror att vi måste göra något, inteminst med tanke på samarbetslandet.Tjänstemän på departement och myndigheter somvi samarbetar med har mycket låga löner. Det talasom att de har 200--om manräknar i svenska pengar. Det betyder att de inte kanvara på sin arbetsplats utan måste syssla medextraknäck av olika slag för att få ihop pengar tillsin familj. Detta rör sig ofta om nyckelpersoner ochchefer. De driver boskapsskötsel eller jordbruk,åker på konferenser och får traktamenten ellerskriver artiklar som de får en slant för. Detta ärnaturligtvis inte bra.På regeringens begäran fick SIDA i uppdrag attundersöka om man skulle kunna inrätta något slagslönefond i . SIDA avfattade också enskrivelse där det föreslogs hur detta skulle kunnautformas, men regeringen sade blankt nej.Regeringen skrev i sitt svar t.o.m. att starka skältalar för att det inte skall gå till på detta sätt. Jagkan ha förståelse för vissa farhågor som regeringenhar, men problemet kvarstår. liggerlångt framme och likaså och andra länder. Påvarje i diskuteras detta problem. Vikan inte blunda för detta.Fru talman! Jag ber till slut att få yrka bifall tillutskottets hemställan.Anf. 30 (nyd) replik:Fru talman! Jag skall ta upp två saker som AlfWennerfors berörde, nämligen effektiviteten ikammarens arbete och Ny demokratis svar tillmänniskor i fattiga länder.När det gäller effektiviteten nämnde AlfWennerfors att vi har avgivit 25 reservationer. Vihar t.o.m. 26 reservationer, vilket gör förtretenännu större för . Jag har yrkat bifalltill 13 av dessa, men det innebär kanske inte att vikommer att begära omröstning om alla 13.Jag tycker inte att jag har ett uppdrag av väljarnaatt främja att riksdagsledamöterna skall fåhelgledigt genom att jag inteställer yrkanden i kammaren. Vi har ett uppdrag avväljarna, men jag anser inte att jag har väljarnasmandat att tillgodose behov av attfå helgfritt en kvart tidigare.När det gäller vårt svar till människor i fattigaländer vill jag säga att vi har föreslagit enneddragning av biståndsbudgeten med ungefärhälften, nämligen till ca 7 miljarder. Det är vårt svartill de svenska skattebetalarna. Jag har inte någotuppdrag från FN eller någon annanvärldsorganisation att tycka rent allmänt om detta,men jag sitter i utrikesutskottet och har naturligtvissynpunkter på hur vi skall bistå människor i andradelar av världen.Som vet säger vi inte blankt nej,men jag kan för att göra det enkelt säga att mingenerositet är bara hälften så stor som AlfWennerfors, eftersom vi vill ge bara hälften såmycket bistånd. En sådan beskrivning kan jagacceptera.Jag är vald för att ta till vara väljarnas intressen, ochjag tror att svenska skattebetalare tycker att det ären bra avvägning att det svenska biståndet tillfrämmande länder skall halveras till drygt 7miljarder kronor. Det är därför som jag framförden ståndpunkten här i riksdag.Anf. 31 () replik:Fru talman! Det är inte alls fråga om när vi fårhelgledigt. Det gäller en fråga som vi harbekymmer med varje gång som vi skall trycka påknapparna här i kammaren. kan ni inte varastödparti till Socialdemokraterna. Om ni är det iandra voteringar, kan jag förstå att ni begärknapptryckningar, och det står jag ut med. Menvarför skall ni yrka bifall till 13 av era 26reservationer? Det räcker väl med 3.Det är, som jag sagt, inte alls fråga om att vi vill fåhelgledigt, för det får vi inte. Både jag sitter säkert på någon konferens i morgoneller , för sådan är politikernas lott. Menjag tycker att det är viktigare att jag ringer till minaväljare eller klarar av alla papper på mitt skrivbordän att ständigt se på kammarens voteringstavla attdet finns 22 nydemokrater här.Anf. 32 (nyd) replik:Fru talman! Jag vill bara -- om det är det som AlfWennerfors är rädd för -- deklarera att jag intekommer att ge något stöd till någrasocialdemokrater. Våra reservationer och deyrkanden som jag har ställt här i kammaren är ettsätt för nydemokraterna att visa vad vi egentligentycker. När dessa frågor behandlas iutrikesutskottet får jag helt enkelt aldrig någotgehör för mina synpunkter. Det får jag acceptera,men jag har ytterligare en chans att föra fram tillsvenska folket vad Ny demokrati i allmänhet ochkanske i synnerhet tycker.Anf. 33 () replik:Fru talman! är en nydemokrat somjag uppskattar mycket. Han har en mängd godaegenskaper. Han är en god kamrat och en duktigriksdagsman i utrikesutskottet. Men här har hanfel. Tänk efter!Anf. 34 Statsrådet ():Fru talman! erinrar mig om eninterpellationsdebatt som vi förde omkoncentrationsfrågor, och jag vill gärna med någraord svara på det som han sade. Eftersom jag härutnämndes till något av en historieberättare, kanjag kanske också få föredra en kort historia.Det har från en socialdemokratisk grupp här iriksdagen berättats mig att det kom in en ungriksdagsman i gruppen och klagade på de gamlaärevördiga ministrarna och socialdemokraterna iövrigt. Jag är själv inte ärevördig, men jag talar härom socialdemokrater. Den unge entusiastenfrågade varför man inte hade gjort det och det. Dålär Per ha svarat: Vi har väntat på dig!Det är nästan så man känner det när man hör AlfWennerfors, en gammal ärevördig parlamentarikeroch ledamot av . Vi har väntat påAlf Wennerfors!Tala om vilka av de 19 programländerna som viskall ta bort eller vilka av de 30 som vi skall sorteraundan! Vi väntar på de förslagen. Det skulleförmodligen föranleda en mycket lång debatt om vibörjade gå in på sådant här . Vi vet hur känsligtdetta är.Det är vidare i och för sig sant att vi har relationertill 100 länder, men mycket av detta består avenskilda organisationers relationer ochverksamhet. Detta tycker jag inte att vi skall styra.Det är mycket länge sedan som vi införde ett nyttprogramland. Kanske skulle vi kunna aviseraEritrea som ett nytt sådant.Det är också viktigt att säga att koncentrationenkan åstadkommas inte bara i ländervalet utan ocksåinom landet. Jag är i princip -- det kan man alltidsäga -- överens med om attkoncentration är av nöden, och vi hoppas att vi såsmåningom skall kunna åstadkomma en sådan.När det sedan gäller lönerna till statsanställda iMoçambique är det faktiskt så att Moçambiquefår ett betalningsbalansstöd. Detta må derasstyrande omvandla till höjda löner, om de såönskar, men vi tycker faktiskt inte att vi skall skrivadetta på näsan på dem. Jag tycker att de bör skötaden prioriteringen själva.Anf. 35 () replik:Fru talman! Om jag fattade biståndsministern rättvar det länge sedan som vi fick nytt programland.Jag tycker inte att det var länge sedan. är ettannat exempel. Men biståndsministern har intekommit med några förslag om att vi skulle avvecklanågot programland. Man skulle mycket väl kunnaavveckla . Det kan göras långsamt -- jagmenar inte att det skall ske snabbt -- men jag menarändå att vi kan fatta sådana beslut.Det finns också samarbetsprojekt som jag tyckeratt man kunde avveckla. Här finns mycket att göra.Samtidigt är jag mycket medveten om att det ärsvårt. Men vi måste prioritera.Anf. 36 Statsrådet ():Fru talman! Vi tackar för tipset om Botswana.Eritrea nämnde jag faktiskt. Där råder speciellaförhållanden, och jag kan tänka mig att det finns enmycket stark majoritet här i kammaren för att detskall göras särskilda insatser för den bräckligademokratin i . Jag nämner detta därför attjag vet hur svårt det är. Inget parti här i kammarenhade klarat att säga nej till Eritrea.Jag vill inte påstå att vi var på väg att avvecklabiståndet i , men det blev i varje fall merautvecklat än vad vi hade tänkt oss.Anf. 37 () replik:Fru talman! Biståndsministern sade att det fanns ettmycket starkt stöd här i kammaren. Ja, gubevars,politikerna är värst!Anf. 38 Statsrådet ():Fru talman! 39 ():Fru talman! Det ämne som vi diskuterar nu ärfaktiskt ett av våra viktigaste politikområden. Detkanske inte är det politikområde som är mest ägnatatt värva väljare, om man inte gör som Nydemokrati och använder människors egoism somett argument för att rösta på just dem. Men det ärett område som handlar om allas vår framtid. Omvi och våra efterkommande skall ha en möjlighet dräglig tillvaro på den här jorden, då måste viskapa en större rättvisa mellan människor och folk.Då måste vi kunna råda bot på de växandefattigdomsproblemen. Då måste vi kunna möta denmiljöförstörelse i tredje världen som innebär drar undan själva grundvalen för människorsförsörjning och överlevnad.Det är därför kortsiktigt och cyniskt när manhävdar att om man skall företräda svenska folketsintresse, då skall man dra ner biståndet. Det är allasvår nödvändighet att vi kan möta de stora problemsom man brottas med i tredje världen och få envärld med mindre klyftor än vi har . Annarshar ingen av oss någon framtid.Därför är det naturligtvis sorgligt att det svenskabiståndet inte har samma styrka, sammaköpkraft som det hade . Det ärsorgligt att vi kände oss tvingade att göranerskärningar och gå ifrån enprocentsmålet. Dethar naturligtvis förvärrats av den svenska kronansminskade styrka. Desto viktigare är det att vi så fortsom möjligt återgår till åtminstone den traditionellaenprocentsnivån.Jag noterar med tillfredsställelse densamstämmighet som jag upplever finns här ikammaren -- med undantag förstås av Nydemokrati -- om att detta verkligen skall ske snarastmöjligt.Jag vill gärna notera att vi nått en stor framgång ioch med att även Moderata samlingspartiet numerastår bakom den ambitionen. Så har det ju inte alltidvarit. Det var faktiskt en fröjd att höra AlfWennerfors läxa upp Ny demokrati för derasbristande internationella solidaritet. Då har dethänt något. Det kanske beror på det faktum attModeraterna numera regerar ihop med gamlapålitliga internationellt engagerade partier somFolkpartiet, och Centerpartietoch har varit tvungna att anpassa sig till dem. Detär en nyttig effekt av den koalitionsregering vi nuhar.Nu gäller det att också se till att det här får enmateriell effekt, dvs. att vi verkligen inom några fåår kommer tillbaka till enprocentsmålet. Vi fårhoppas att en klok politik stärker densvenska kronan, så att vårt bistånd verkligen får ettinnehåll.Det är naturligtvis sant som ofta påpekas att detinte räcker med volym, med kvantitet. Det ärkvaliteten i vårt bistånd, det ändamål det har, deverksamheter vi stöder som är det viktiga.Det är väl värt att understryka det som jag trorDaniel Tarschys sade tidigare i debatten, nämligenatt det faktiskt är de utvecklingsansträngningarman har i själva som är det viktigaste.Men vi måste veta vad det är vi stöder, och vi måstese till att stödet går till rätt utveckling.Här är det naturligtvis inte alldeles säkert att vi träffar rätt. Bistånd är svårt och utrymmet förmisstag är stort.Det centrala måste naturligtvis varafattigdomskriteriet. Vi måste se till att vårt biståndverkligen når de fattigaste och att vi stöder enutveckling på basplanet.Jag ser en viss risk i den utveckling vi haft inom vårtbistånd mot att vi alltför mycket ägnar oss åt attstödja överbyggnader i . Det är klart vimåste göra det också. Vi måste också främja eneffektiv administration i biståndsländerna. Men detär vad som händer ute i byarna och istorstadsslummen och den möjlighet vi har attförändra verkligheten där som är avgörande ochmåttstocken på vårt bistånds effektivitet.En annan viktig prioritet är det ekologiska. Förnärvarande har vi en utveckling där själva grundenför försörjningsmöjligheterna successivt förstörs imånga fattiga länder. Vi ser ökenutbredning,skogsskövling, jordförstörelse, föroreningar avvattendrag, växande luftföroreningar, hygieniskmiljöförstörelse i storstadsslummen osv. Det måstevara en fråga av allra högsta prioritet för oss attstödja åtgärder för att rädda jorden, rädda naturen,rädda miljön och därmed också förutsättningarnaför framtida utveckling för människorna.Demokrati är också ett huvudområde för vårabiståndssträvanden. Inte därför att det i och för sigär så viktigt med parlament, flerpartisystem ochsådant, även om det är betydande förutsättningar.Men också där är vad som händer på basplanet detallra viktigaste. Det gäller att de vanligamänniskorna får möjligheter att påverka politikeni respektive länder. Det måste bli de vanliga, fattigamänniskornas behov som blir utgångspunkten förden politik som förs i u-länderna.Så är det inte alltid . Elitvälde finns i alla typerav länder, men det är inte minst vanligt i fattigaländer, där klyftan mellan eliten och de storamänniskogrupperna är desto större. Om man intekan få politiska system där de storamänniskogruppernas intressen har den störstagenomslagskraften, då kommer vi inte heller attkunna överbrygga de stora klyftorna.Det är därför demokratimålet är så viktigt i vårtbistånd. Inte därför att vi tycker att allanödvändigtvis exakt måste kopiera våra politiskasystem, utan därför att demokrati är det som gerförutsättningar för att de många människornasintressen skall kunna prägla den politik som förs.På det multilaterala planet är det i dagVärldsbanken och Internationella valutafondensom är tongivande. Detta präglar också vårt biståndganska mycket. Jag är inte alldeles övertygad omatt det alla gånger är bra. Det är naturligt attVärldsbanken har ett monetaristiskt synsätt påutveckling. Den är en bank, även om jag ocksåtycker att det har skett en positiv utveckling när detgäller benägenhet att ta sociala ochekologiska hänsyn. Vi har dock ett ansvar att drivade aspekterna ännu hårdare. Vi får inte alltid varabundna till världsbanksgruppens bedömningar ochprioriteringar. Vi måste göra också självständigabedömningar för att se till att vårt bistånd verkligennår de rätta målen.Sedan är det naturligtvis också så att vi inte klararatt skapa ekonomisk rättvisa i världen endast medvår biståndsbudget. Det krävs en totalsyn pårelationerna mellan rika och fattiga länder. Ännuviktigare än biståndsflödet är förmodligen deinternationella spelreglerna när det gäller handel,kapitalströmmar, tekniköverföring osv.