prot · GH0989 · 1994-04-15 00:00:00 — Där skallnaturligtvis också, förutom datatjänster ochfinansiella tjänster, kunna rymmas hushållstjänsterav olika slag.Egentligen tycker jag att det är ganska upprörandeatt höra tala om för dåligarbetsproduktivitet, att racka ned på de människor,både män och kvinnor, som arbetar med tunga ochbesvärliga uppgifter inom sjukvården. Jag förstodinte att tänker förbjudastädarbete på sjukhussidan eller för den delen här iriksdagen. rum på riksdagenstädas väl också av människor. Jag kan inte se attdet skulle vara fel att städa hemma hos MargaretaWinberg, om hon betalade bra för det ochförmådde uppskatta människan som utfördearbetet, vilket jag skulle göra. Även den typen avtjänster finns med. De utförs ju redan. Det äregentligen ett förakt för de människor som utför dehär tjänsterna. Jag uppskattar dem som människorav lika värde som utför ett produktivt och viktigtarbete som måste utföras. Vi skall alltså skapa enbra ram för att kunna få fram nya riktiga jobb.Egentligen är förslaget om U-skattsedel ingetförslag om en U-skattsedel, och det kanske ärbättre för den diskussion vi skall föra de kommandemånaderna om vad vi skall kunna göra. Det är ettförslag som handlar om att sänka momsen ocharbetsgivaravgifterna . Man kan välja attgöra det på vissa tjänster eller för vissa kategorier.Varje gång man snävar in och gör något tillfälligteller gör något i avvaktan på att en större åtgärdskall komma till stånd innebär detavgränsningsproblem och en mängd praktiskaproblem.I Vinells utredning har det generella diskuterats.Han har visat att vi behöver sänka de här skatternaför att få ned skattekilarna. Frågan han inte gått inpå är: Skall vi nu tillfälligt göra något speciellt förungdomar? Jag vill inte utesluta att vi skall göradet. Men det behövs egentligen ingen U-skattsedelför det. Jag tycker att det är en diskussion somRose-Marie Frebran och jag skall föra tillsammansmed andra under hela den remissomgång somkommer att pågå när vi får ett bra underlag. Sedankan vi fatta vettiga beslut långsiktigt och tillfälligt.Anf. 39 ():Herr talman! Jo, statsrådet och jag äröverens om mycket, men vi är inte helt överens omallt. Jag tror mycket på U-skattsedeln. Jag tror attvi behöver göra något mer, utöver de åtgärder somi dag riktas till ungdomar, och att vi behöver göradet snabbt. Det är ett mycket bra förslag sompresenterats, och många ungdomar är beredda attgå in i detta. Det finns en SKOP-undersökning frånoktober 1993 bland 1 000 ungdomar som visar attmånga tror på den här möjligheten. Det skulle varaen nyttig erfarenhet inför att starta eget ''påriktigt'', och man skulle vara beredd att gå in.Opinionsundersökningen ger mycket positivasiffror, så jag tror på detta.Vi måste ändå känna oss mycket oroade avungdomsarbetslösheten, med så mångaungdomar arbetslösa som andra kategorier inomarbetskraften. Jag kan inte se annat. Det är inte som i den kritik som kommerfrån oppositionshåll, från den socialdemokratiskasidan, där man ibland talar om A- och B-lag i dehär sammanhangen. Det är inte fråga om det. I daghåller vi på att få A- och C-lag, ungdomar somaldrig kommer in på arbetsmarknaden, i varje fallinte . Vad innebär detta? Det kanverkligen inte vara något man vill ha, utan härgäller det att skapa riktiga och meningsfulla jobb,även om det blir inom ett s.k.arbetsmarknadspolitiskt åtgärdsprogram.Jag skulle kunna debattera detta medarbetsmarknadsministern, naturligtvis. Men det ärså omfattande skattefrågor förknippade med dettaatt det är rimligt att debattera frågan medskatteministern. Om vi, i det svåra läge som vi har,vill bestämma oss för att göra något specielltinriktat på ungdomar, vilket dessutom skulle gedem initiativ, ge utbildning och varaentreprenörskola, kan jag inte se att vi skall behövainvänta hela diskussionen om vad vi generellt skallgöra på det här området. Jag kan inte ta till mig det.Jag delar inte den uppfattningen.När det gäller socialdemokraternas kritik av vårtförslag vill jag säga: Det är fel, fel, fel. Det ärverkligen inte att ta skattepengar och stoppa in iprivata hushåll. Det är inte fråga om att ta pengarfrån någonting annat för att föra över här. Det ärfråga om att tillföra statskassan. Det blir plus.Anf. 40 ():Herr talman! Jag tycker att det är fantastiskt atthöra en moderat stå upp här och tala om deteländiga 80-talet och att allt det som vi nu ser somett stort problem i var Socialdemokraternasfel. Det eländiga 80-talet var 1982 då vi fick ta överefter av borgerligt styre, då vi vände ettbudgetunderskott till sunda statsfinanser och då vivände arbetslöshet till att få människor i arbete.1991, då vi förlorade valet, hade vi en arbetslöshetsom var . Vi såg med ganska stor bävanframför oss att den kanske skulle stiga till 3--3,,och vi funderade då på hur vi skulle kunnaförebygga detta.Ingen i det här landet hade kunnat drömma om attvi bara skulle ha 600 000människor utan jobb. Kom inte och säg att det ärtill följd av 80-talets politik! Det är till följd av denekonomiska politik som ni har drivit. Ni har intehaft full sysselsättning som den övergripandemålsättningen utan haft helt andra mål för ögonen.Jag tycker också att det är fantastiskt att höra enmoderat tala om självrespekt och frihet. Det kanman bara få genom ett jobb. Varför driver ni då ensådan politik som gör att människor inte kan fåsjälvrespekt och frihet? Varför driver ni en politikdär människor drivs ut i arbetslöshet?Bo Lundgren talar om att det inte bara handlar omtjänstesektorn, utan det handlar också om sådantsom att reparera bilar och annat. Ja visst, de jobbenutförs . Är det detta som ni vill stimulerafram genom subventioner av olika slag? Detbetyder att det inte blir fler jobb. Det betyder baraatt jobben flyttas från en sektor till en annan.Jag fick inget svar på frågan om det här var attbetrakta som en kortsiktig lösning, eller om det ären långsiktig lösning. Man kan möjligen haförståelse för det som en kortsiktig lösning när vihar många i arbetslöshet. Men som långsiktigmetod skulle jag vilja diskutera det jag tog upp imitt första inlägg, nämligen sambandet mellanproduktivitet, tillväxt och sysselsättning. Dethoppas jag att också statsrådet tycker är en seriösdebatt.Jag är rädd för att vi, om vi långsiktigt väljer denhär metoden, går mot ett samhälle där det blir ettAoch ett B-lag -- jag drar mig inte för att säga det --och där man har gett upp tron på den fullasysselsättningen med riktiga jobb som inte behöverskattesubventioneras. Det får förödande effekterpå statsbudgeten på sikt.Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! Den seriösa delen av debatten om vadvi egentligen konkret skall göra för att lösa deproblem som har åstadkommits kommer jagtillbaka till senare.Det är viktigt att vi får ett bra underlag fördiskussionen. hänvisade tilldet underlag som man fått fram genom detutredningsarbete som vi satt i gång höstas. Detär väl bra att vi har det.Jag sade att jag inte tycker att man skall fokuserafrågan huruvida vi skall ha en särskild U-skattsedeleller F-skattsedel. Det är inte det viktiga, utan detviktiga för oss bägge är att diskutera hur vi skallbära oss åt för att unga människor skall ha en chansatt få ett jobb -- naturligtvis i första handlångsiktigt. Men i avvaktan skall vi se vad vi kangöra för insatser som hjälper till. Jag utesluter intealls att man skall göra insatser av det här slaget,men varje gång man diskuterar skatterna och sägeratt de är så höga att vi måste sänka dem -- ochkanske vissa skatter före andra -- kommer vi tillteknikfrågan. Den kommer vi inte ifrån. Det rörnaturligtvis mig. Självklart skall jag ta dendebatten, men den rör också arbetsmarknads- ochfinansministern. Vi måste diskutera finansiering.Måhända kommer vi fram till att det är en åtgärdsom ger så positiva effekter att den innebär enganska liten belastning. Det måste då diskuteras.Jag sade inte alls att vi skall avvakta till dess vi harfått in remissvaren innan man skall kunna diskuteraden här typen av åtgärder. Jag tycker att vi skallföra den diskussionen kontinuerligt och se till attgärna plocka fram förslag tidigare. Det härförslaget finns naturligtvis med. Egentligen innebärdet att man för anställning av vissa kategorier ungamänniskor och för vissa sysselsättningar skallkunna tänka sig momsfrihet och en lägrearbetsgivaravgift. Det är vad frågan egentligengäller. Jag har ingenting emot att diskutera det,tvärtom.Det skulle vara fantastiskt intressant ifallMargareta ville interpellera mig i dengrundläggande frågan. Då skulle vi kunna ha enriktigt intressant debatt. Alla skulle veta vad detskulle röra sig om. Den praktiska debatt som vi förinom regeringspartierna för att komma framåt harman kanske mera sett som en teknisk debatt.Den principiella debatten är väldigt intressant. Detär inte alls fantastiskt att höra vare sig mig ellerandra moderater tala om 80-talets politik och vadden har skapat för problem. Det har vi gjort länge.Vi gjorde det också , då vi påvisadevilka effekter er politik skulle få. Det är alltså intealls konstigt.Jag vet att det är väldigt känsligt för MargaretaWinberg att erkänna att arbetslösheten i vissasektorer började öka i . Byggsektorn,som ju var överhettad, hade en uppgång och en högsysselsättning en bra bit ytterligare. Denkontinuerliga minskningen av den privata sektornssysselsättning i hadedolts av en kraftig uppgång inom offentlig sektor.Den offentliga sektorns utökning, tillsammans medde skattebetalningar som erfordrats för att klaradet, har bidragit till att accentuera de problem somvi står inför. Det har dolts genom att vi i slutet av80-talet hade en låneledd konsumtion med negativthushållssparande.Ser man på vilken siffra som helst, MargaretaWinberg, kan man se att arbetslösheten börjadesvälla och industriproduktionen falla 1989 ochframåt. Vi visste i valrörelsen att arbetslöshetenskulle bli extremt stor. Ni ville inte erkänna detdärför att ni ville bli omvalda. , BengtWesterberg och andra varnade för det. Vi hade enmycket besvärlig situation framför oss. Inte ens omvi hade inlett med ett antal felaktiga åtgärder,, hade vi lyckats åstadkommaett så kraftigt fall som er långsiktiga politik och deakuta problemen genom spekulationsekonomi ochfinanskris åstadkom.Vi har sett till att klara problemen, att få enutveckling som pekar uppåt och där bådeindustriproduktion och annan produktion är på väguppåt. Då måste vi också diskutera sådana sakersom hur den privata tjänstesektorn skall utvecklas.Jag tror inte att jag behöver lära mig så mycket omdet här. sade ungefär så här:Den här debatten skall inte handla bara omtjänstesektorn utan också om att reparera bilar.Det är just vad sade. Tjänstesektorn är stor, deninnehåller nämligen reparation av bilar. Det är entjänst. Det är också en tjänst att måla ett hus elleratt göra en datatjänst, en finansiell tjänst.Tjänstesektorn är väldigt stor. Det är därför vi inteför någon pigdebatt utan en debatt om hur tusentalsoch åter tusentals människor i famtiden skall fåjobb. Den privata tjänstesektorn har trängts ut avde höga skatterna. Det måste vi göra någonting åt.Ni är inte beredda att delta i den debatten. De endasom gör det är de som har lämnat det förraregeringsarbetet och blivit fritänkare, som KlasEklund, chefsekonom på , tidigareplaneringschef på . Hanskriver i Postens senaste finansbrev att förutom denkapitalintensiva tillväxten -- slopaddubbelbeskattning är ett led i att skapaförutsättningar för den -- krävs också att vi tittar påden arbetsintensiva tillväxten. Då måste vi skapabättre förutsättningar för den.Vi skall naturligtvis sträva efter att så många sommöjligt får så kvalificerade arbeten som möjligt.Jag, Per Westerbeg och många andra har sagt att viinte accepterar den politik som ni förespråkar ochsom leder till att vi slår ut fler och fler kvalificeradejobb så att det egentligen bara återstår enlåglönesituation i . Det är inte så som vilöser problemen. Vi skall utveckla kompetensen.Vi skall satsa på högre utbildning och forskning.Två frågor till : Varför inteinterpellera mig om detta så att vi får en riktiggenomgripande debatt? Vi kan ta en debatt utanförkammaren också. Jag tycker det vore intressant ochviktigt. Vi är överens om att människor skall ha såstor kompetens som möjligt för sina jobb. Är detnågot fel på de människor som städar?Anf. 42 ():Herr talman! Det är bra att jag fick ett klarläggandei statsrådets inlägg . Jag hade uppenbarligenmissuppfattat viljan till att diskutera förslaget i dethär läget. Vi kanske kan få göra det inom dennärmaste tiden utan att invänta förslag till vad vilångsiktigt och generellt skall göra -- det ärnaturligtvis också oerhört viktigt. Tänker vilångsiktigt, så är det självklart det viktigaste. Menjag upplever läget akut just nu när det gällerungdomsarbetslösheten, som vi vet ökar undersommarmånaderna. Det behöver vi diskutera, ochjag tycker att det är bra att vi får möjlighet attöverlägga om det.Bo Lundgren har gett ettalldeles ypperligt förslag att interpellera honom omde saker som hon vill diskutera medskatteministern, eftersom inte vill diskutera det sominterpellationen gällde, nämligen hinder för attinföra U-skattsedel. Jag konstaterar att det harkommit mycket negativ kritik frånsocialdemokratin av det här förslaget. När detframställdes tillhörde IngelaThalén enligt ett omfattande TT-meddelande demsom inte rakt upp och ner avfärdade förslaget. Honsade att hon närmare skulle titta på det.Jag konstaterar också att det finns människor på s-håll som menar att man måste se seriöst på denprivata tjänstesektorn. I en s-tidning skrev man ijanuari : Jag är inte man att avgöra vad som ären godtagbar lösning, men jag tror attsocialdemokraterna måste ta frågan om jobben iprivat tjänstesektor på allvar. Detta som ytterligareen idé för att minska den förödande arbetslösheten.Men det finns ett förakt för den här typen av jobb.Det finns en inställning att alla jobb inte ärvärdefulla, inte lika fina och inte behövs på sammasätt och att det är olika status. Tycker man attarbete är viktigt för identiteten är det naturligtvisförödande med den typen av inställning.Anf. 43 ():Herr talman! Nej, , det är inget fel pådem som städar. Det är inget fel på dem som jobbarinom hemtjänst eller som städar skolorna och vårasjukhus. Tvärtom gör de ett fantastiskt arbete.Vi har alltså inte någon moralisk invändning mot attstäda eller att städa i någon annans hem. Vad vivänder oss mot moraliskt är att den lågavlönadeensamstående mamman skall vara med och betalatill sådana som mig som tjänar bra och som kanskejobbar så mycket att det skulle vara skönt med ensubventionerad piga. Men vi tycker att det ärorättvist. Vi tycker att det är en fördelningspolitiksom inte är bra. Man måste ju ta pengarnanågonstans. Man måste urholka statsfinanserna.Det betyder att man inte har pengar till det som vitycker är viktigt, nämligen att den ensamståendelågavlönade mamman får en bra och tryggbarnomsorg. Det är den moraliska aspekten på dethela.Man måste också lägga en ekonomisk aspekt pådet. vill uppenbarligen inte diskuterasambandet mellan produktivitet, tillväxt ochsysselsättning. Vad har ett sådant här förslag föreffekt för statens finanser? Vad innebär det försysselsättningen på lång sikt? Vad händer medtillväxten på lång sikt? Det vill inte statsrådetdiskutera. Det tycker jag är synd, därför att det ären väldigt viktig utgångspunkt för oss när vi talarom hur vi vill bringa ordning i landets finansergenom att skapa sysselsättning.Avslutningsvis vill jag återge vad TCO säger omVinells förslag: Förslaget innebär enfördelningspolitisk förändring där det stoa flertaletfår sämre vård, barnomsorg eller skola, medan desom har betalningsförmåga kan göra pigavdrag ochfå det lättare hemma. I stället för jobb i offentligasektorn med kompetensutveckling ocharbetsgemenskap kommer det att skapas enklarejobb i hemmen. TCO anser att om det finns behovav dessa tjänster skall de betalas på marknadensvillkor och inte skattesubventioneras. En annaneffekt blir att de hushåll som skall betala för dessahushållstjänster kommer att dra ner på annankonsumtion. Det blir en omfördelning från jobbinom handel, restauranger, industrier m.m. till densom klipper häcken, gräsmattan och stryker tvätteni hushållet.Anf. 44 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker, , att viskall ta en debatt, egentligen utanför kammarenutan tidsbegränsning. Det skulle jag verkligen viljaha. Ta det som en utmaning. Vi kan diskutera tidoch plats vid tillfälle. Jag tror att det skulle varaintressant.Margareta säger att det inte är något felpå dem som städar. Jag städar också . Jagtycker det är stökigt, ett tufft jobb, liksomgruvarbete kan vara. Det finns mycket man kansäga om det arbetet, men det är ett arbete sommåste göras och görs på ett bra sätt av människorsom jag har den största respekt för.Senare talar omsubventionerade pigor. Subventionerade pigor!Det är väl inget fel på de som städar. Vad vidiskuterade var om skatten skall vara så hög inte kan få privata städjobb eller om skattenskall vara lägre. Det kan man föra en seriösdiskussion om. Skall det kosta pengar eller skall detinte kosta pengar? Hur mycket pengar skall detkosta? Är kostnaden rimlig -- inte bara förstädarbete utan också för en del andra tjänster,t.ex. bilreparationer och målning av hus? Är detrimligt att skattekilarna är så höga att dessa jobbinte blir utförda? När det generellt gäller denvidgade tjästesektorn, som jag talar om, finnsalternativet att utföra arbetet själv, göra det svarteller att inte göra det alls. Problemet är alltså är känslig för skattekilar. Detta är en seriösdiskussion att föra, och vi bör kunna föra en sådan.Men tala inte om pigor! Det är att visa förakt fördessa människor. Jag inser att det visserligen ärpolitiskt taktiskt betingat, men det är faktiskt attvisa förakt för människor.Det är klart att vi skall föra en diskussion om hur viskall skapa nya riktiga jobb, och då ärtjänstesektorn en väldigt viktig och vital del. Detgläder mig att socialdemokraterna numera inser inte kan skapa de nya jobben i den offentligasektorn, utan det måste man göra i den privatasektorn. Men då får man glömma detta medUddevallapaket och Malmöpaket. Dessa fabriker,som kostade hundratals miljoner, står nu tomma.Man kan inte reglera fram jobb inom industrin ochsmåföretagsamheten. Man kan inte heller -- som nivill göra -- bromsa utvecklingen när det gäller jobbinom tjänstesektorn. Det är egentligen förvånandeatt socialdemokratin nu för en politik som förvägrarmänniskor chansen att få jobb.Jag tycker att den här debatten har varit ganskaintressant, . Vi har klarat ut ensak, nämligen att man också kan ta kortsiktigahänsyn i den mer långsiktiga debatten. Vi skallfortsätta debatten också utanför kammaren. Föregen del sitter jag och funderar över sådana härfrågor, oavsett var det hela landar på och vilkendiskussion som vi för i regeringen.Det har också varit intressant att ha fått upplevaMargareta fullkomligt negativainställning till att ge människor jobb.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1993/94:119 ombostadsrätterAnf. 45 Statsrådet ():Herr talman! har medhänvisning till ekonomiska problem förbostadsrättsföreningar och deras medlemmar ställtföljande frågor till mig:''Har regeringens studier av bostadsmarknaden nuökat insikten om problemen så att man är bereddatt vidta konkreta åtgärder för att lindra denekonomiska oron och problemen hos mångabostadsrättshavare? Är regeringen beredd attskjuta på den extra minskningen av räntebidragenpå 3,4 miljarder, och därmed låta även de som bor ihus med räntesubventioner få del av det sjunkanderänteläget? Är det så att kreditfrågorna har entillfredsställande lösning? ''hävdar att regeringensbostadspolitik ställer de som valt bostadsrätten somboendeform och därtill betalat insats för att få ensådan bostad i en oerhört svår belägenhet, där helaekonomin hotas. Den politik som skapat problemför de som valt bostadsrätten är den politik somtillät högre och högre produktionskostnader, ochdetta utan att bostadsrättsköparna upplystes omvilken slutlig kostnad de tagit på sig när de tecknadesig för bostadsrätten eller vad högaproduktionskostnader innebär i ökadeboendekostnader i kronor räknat när dengaranterade räntan i räntebidragssystemet trappasupp. De upplystes inte heller omvilken effekt en övergång från hög till låg inflationskulle få för deras kalkyler. Vi ser åtskilligaexempel på detta , inte minst när det gällerbostadsrättsföreningar anslutna till HSB ochRiksbyggen. Jag beklagar att vi har densituationen.Detta gjordes det inget åt, trots att utvecklingen varförutsebar. när problemet är ett faktum anserGöran att lösningen -- i varje fall till vissdel -- ligger i att skjuta på den extra minskningenav räntebidragen som har beslutats för åren 1994--1996.Det skulle inte vara någon bestående lösning på deproblem som skapades inombostadsområdet. För att lösa de problemen måstedet bedrivas en ekonomisk politik som skaparvaraktigt låga räntor och låg inflation. Enlångsammare minskning av räntebidragen nuhjälper inte, eftersom resultatet blir att de totalaräntekostnaderna och därmed boendekostnadernapå sikt blir ännu högre. Budgetsaneringsprocessensom regeringen genomför, vari även ingårbesparingar på statens räntebidragskostnader, är ennödvändig förutsättning för att vi inte skall riskeraatt få ännu högre kostnader för vårt boende.Det är mot denna bakgrund och inom ramen för enekonomisk politik som skapar låga räntor somregeringen lade fram förslag till ett antalåtgärder, som rätt använda skall ge även de som bori ''räntebidragshus'' möjlighet att få del av detsjunkande ränteläget. De ändringar somgenomförts innebär attfastighetsägare, inte minst bostadsrättsföreningar,och kreditgivare tillsammans får större möjligheteroch intresse att gemensamt lösa de ekonomiskaproblem som hänger samman med den numeraalltför höga belåningen av relativt nybyggdabostadshus. Enligt vad jag har erfarit pågår ocksåett intensivt arbete bland kreditgivarna för att påbästa sätt tillvarata de möjligheter till lösningar somdessa ändringar har öppnat. Vi följer fortlöpandeutvecklingen.Låt mig avslutningsvis slå fast att budgetsaneringenär nödvändig, om vi skall få låga räntor och låginflation även framöver. Alla uttalanden ellerönskemål från politiker som tyder på ett försvagatintresse av att komma till rätta medbudgetunderskottet riskerar att äventyraytterligare räntesänkningar som vi så väl behöver,inte minst med tanke på boendekostnaderna. Detkan även leda till ett höjt ränteläge på det sätt somvi ser just . Om inte budgetsaneringen fullföljs ärrisken således stor att problemen förbostadsrättsföreningar och generellt för de boendeförvärras ytterligare.Anf. 46 ():Herr talman! Jag vill först tacka statsrådet försvaret. Men jag måste också konstatera att det finnsmånga bostadsrättshavare runt om i somhar anledning att känna sig besvikna på både BoLundgren och regeringen och när det gällerföljderna av den bostadspolitik som regeringen hardrivit sedan mandatskiftet.Jag får ett starkt intryck av att i frågaom bostadsrättsföreningarnas särskilda probleminte vill se vilka svårigheter som slopandet avräntesubventioner och kostnadsstegringarnamedför just för bostadsrättsföreningarna. Det voremera konstruktivt om vi i en sådan här debattkunde diskutera vad som är möjligt att göra för atthjälpa de bostadsrättsföreningar som har råkat illaut -- jag använde uttrycket ''råkat illa ut'' medavsikt, därför att för åtskilliga bostadsrättshavarehar regeringens politik radikalt ändrat deförutsättningar under vilka de teckande sinabostadsrätter och iklädde sig sina skyldigheter.Regeringens politik i fråga om bostadsrätternaleder till att man slår sönder och riskerar attförsvåra och försämra ett i övrigt mycket braboende.En bärande tanke i svar är att HSBoch skulle ha lämnat felaktiga ochofullständiga upplysningar till dem som har tecknatbostadsrätterna. Han konstaterar att det finnsmånga bostadsrättsföreningar som har problem --vilket i och för sig är en bra insikt -- men att detsärskilt gäller HSB och .