prot · GH0982 · 1994-03-29 00:00:00 — Vi anser attövervägande delen av anslaget skall nyttjas förinsatser i Central- och Östeuropa.Herr talman! Vi i Ny demokrati anser att merpartenav det av oss föreslagna G-anslaget på 2 miljarderskall utnyttjas för insatser i och i de baltiskastaterna. Insatserna i bör främst avseolika miljöåtgärder, medan insatserna i böravse såväl vägbyggen som miljöinsatser.Vi föreslår ett utvidgat tekniskt samarbete i avsiktatt överföra kunnande till länderna på andra sidanÖstersjön. Kompetensutveckling ochkunskapsöverföring är viktiga element för att få igång ekonomisk utveckling. Genom den strateginvill vi skapa större möjligheter för svenska företagatt få statliga investeringsgarantier ochexportkreditgarantier. Svenskt näringsliv skulledärmed våga satsa rejält i , ochS:t Petersburgområdet.Bristen på energi i de baltiska staterna är mycketstor. Man är nästan helt beroende av import för attklara sin energiförsörjning. På grund av attRyssland ställer krav på betalning i hårdvalutatvingas man införa hårda sparkrav på energin. Manransonerar inte bara hushållens eneregikonsumtionutan även industrins. Bristerna i distributionsnätetär också stora.Det krävs investeringar såväl i materiel som ikompetensutveckling och i kunskapsöverföring.Sverige kan spela en stor roll om vi verkligen vill.Vi har kunskaper och teknik. Låt oss visa att viockså har ambitioner!Vid sidan av högteknologiprojekt inomenergisektorn bör vi också försöka utveckla projektmed en produktionsteknik som fungerar i ländermed svagt utvecklad infrastruktur och med litentillgång till service och underhållstjänster.Vi anser att inte minst mot bakgrund av denaccelererande svenska arbetslösheten bör avsättarejäla belopp för bundet bistånd. Det är inte rimligtatt bistånd till främmande länder används för köpav utländska produkter när den svenskahemmamarknadsindustrin går på tomgång.Obundet bistånd innebär att mottagarländernasjälva väljer var de vill göra sin upphandling.Sverige lämnar jämfört med andra givarländer del av sitt bistånd obundet. Det innebär attsvenska industrier missgynnas i förhållande tillutländska.Vi anser att det är viktigt att man i samarbete medde baltiska staterna utnyttjar svensktsmåföretagarkunnande och svensk kompetens.Vi har kunskaper och stor erfarenhet av vatten- ochavloppsrening. I släpps det utoffantliga mängder miljöavfall utan någon somhelst rening. I den nuvarande lågkonjunkturen ärdet sannolikt att de kunskaper och erfarenhetersom finns i svenska företag försvinner i brist påarbetsuppgifter.Genom svenska biståndspengar, öronmärkta förreningsanläggningar, skulle svenska konsulter ochtekniker kunna fortsätta med det angelägna arbetetatt göra rent i vårt närområde. Det är också viktigtatt Östersjöstaterna samverkar och samordnar sinaresurser för att rädda Östersjön.Av det svenska biståndet är en mycket liten delbundet till leveranser från svensk industri. Vi anseratt den andelen skall öka.Regeringen skriver i sin miljöbudgetproposition attstöd till avloppsreningsanläggningar är ettkostnadseffektivt sätt att förbättra miljön iÖstersjön. Vi har uppgifter från Världsnaturfondensom säger att floden -- en flod som rinner uppi och mynnar ut i -- stårför över hälften av föroreningar i . Eninvestering i en reningsanläggning för en stad medcirka 100 000 invånare lär enligt uppgifter frånindustriföreträdare kosta omkring 75 miljonerkronor.Ny demokrati föreslår att BITS tar initiativ till atten sådan investering kommer till stånd och att manfrån BITS:s sida tar kontakt med organisationer,företag och myndigheter för att genomföra ettreningsanläggningsprojekt i vid floden skulle ge order till ett hundratal olikaleverantörer i . Om ett projekt kommer tillstånd får det effekter också för vår inhemskasysselsättning.I detta sammanhang vill vi påminna om denräddningsplan för rening somutarbetats av länderna kring . Man pekari sin plan bl.a. på våtmarkernas betydelse för attminska kväve- och fosfor utsläpp i . Detkväve som finns i vattnet binds effektivt i våtmarkernär vattnet sipprar fram långsamt. Den utdikningsom utrotat de naturliga våtmarkerna har gjort storskada i naturen.Ny demokrati vill också föreslå att svenskabiståndsmyndigheter -- BITS och -- tarinitiativ till samverkan med Världsnaturfonden,som på olika sätt driver på arbetet för att räddaÖstersjön. Man har från Världsnaturfonden pekatpå behovet av att bevara våtmarken iMatsaluområdet i västra , liksom att skyddakustlagunerna i södra och sydöstra har också initierat enomfattande kartläggning av viktiganaturskyddsområden i Baltikum.Men det råder brist på kapital. behövsmycket små belopp för organisationsstöd. Det kanröra sig om kontors- och lagerlokaler, men detbehövs också pengar för expertutbyte ochforskningsutrustning.Vi föreslår att svenska biståndsmyndigheterinitierar kontakter mellan svenska och polskamyndigheter och företag så att de projekt vi harskissat kan komma i gång. Stöd till de åtgärder viföreslår bör utgå från G-anslaget -- samarbete medländer i -- eller eventuelltC 5-anslaget -- utvecklingssamarbete genom BITS.Ett övergripande samarbete har inletts mellan de 4nordiska länderna och , , ,, , och . Manhar bildat en samordningsgrupp, ''Group of FocalPoints'', och man har ett samordningskontor iKarlskrona -- det s.k. Östersjöinstitutet.Man arbetar nu med ett projekt som heter ''Vision & Strategies around the Baltic Sea 2010''. beräknas av Sverigesutrikeshandel ske med och , varsutrikeshandel med ökar perår.Österuropas export till EU ökar med ca 20 %per år. Dessa siffror pekar på ett framtida behov avgoda kommunikationer -- inte minst av förbättradegodstransporter.Herr talman! Ett av storaprogram är ett planerat motorvägssystem frånStockholm//viaKarlshamn/ut i viaGdynia/--------. Sidolänkar går dels utmed baltiska kusten -- Via Baltica -- till ochS:t , dels till i väst och iÖst, dels till i väst och i öst. FrånBratislava går en länk vidare till , och frånBelgrad går en sista länk till och Ankara.Elva länder är med i projektet. är endastmed som observatör. Internationell finansieringsker främst genom , dvs. ofReconstruction and Development. Man har konstaterat delsatt nuvarande vägnät i väst för nord--sydgåendetransporter är överbelastat, dels att utvecklingen iöst med växande ekonomier kommer att krävagoda vägförbindelser. Kommunikationerna mellanPolen och har fyrdubblats sedanBerlinmurens fall.Viktigast för , och är attmedverka i byggandet av en motorväg mellanGdynia/och . Söder omWarszawa finns det vägar med fyrfiligmotorvägsstandard. När avsnittetGdynia/--är klart har viutomordentliga möjligheter att konkurrera på denösteuropeiska marknaden.Ytterligare ett stort vägprojekt är på gång. Det ärVia Baltica, vars huvudstråk går mellan ochWarszawa -- . Ett kuststråk går frånRiga till . Ryssarna är i full färd medatt bygga motorväg mellan och denpolska gränsen, men mycket återstår tyvärr förvägavsnittet från rysk-polska gränsen till stadenElblag i nordöstra är en uppgradering avden fyrfiliga väg som arbetade med underåren 1932--1938. Dåtida intentioner var att vägenskulle vara fyrfilig, men av skilda anledningargjordes den bara tvåfilig. De flesta av de 83 broarnabyggdes för fyrfilig trafik.Svenska har gjort en omfattande studie avvägnätet vad gäller Via Baltica i allmänhet ochvägavsnittet --i synnerhet. Manhar pekat på vikten av att bistå med attiordningställa vägavsnittet --,eftersom de nordiska länderna då skulle få godamöjligheter till snabba och bra godstransporter iBaltikum. För är det viktigt att såväl TemScandinavia som Via Baltica kommer i gång iPolen.Polen behöver dock ekonomiskt stöd för sinavägprojekt. Svenska biståndsmyndigheter bördärför initiera kontakter mellan svenska och polskamyndigheter och företag så att vägprojektenkommer i gång och får svenskt stöd antingen viaG 1-anslaget eller via det tidigare nämnda C 5-anslaget.En biståndssatsning på vägprojekten Baltica måste naturligtvissamordnas med en uppgradering av det svenskavägnätet mot /Karlskrona.Svensk trähusindustri befinner sig i en svår kris.Många människor riskerar att mista sin anställning.Många trähustillverkare har fått slå igenfabriksportarna för gott. Produktionskapacitet ochkunnande som kan komma att efterfrågas i senareskede slås ut. Svackan för trähusindustrin är avövergående natur, men i avvaktan på en ökadinhemsk efterfrågan bör kapaciteten nyttjas förbundet bistånd -- främst till de baltiska staterna. Vihar både råvara och kunnande. Marknaden liggerrunt knuten.Genom att utnyttja ledig industrikapacitet i Sverigeför att producera hus, främst i , skulle vitill en låg samhällsekonomisk kostnad kunna hjälpavåra grannar på andra sidan Östersjön.Ekonomiska beräkningar från företrädare försvensk trähusindustri har visat att skullekunna leverera byggsatser till 1 000 enklasmåhuslägenheter för enkostnad av ca . Det skulle gearbete för 50 personer i den svenskasmåhusindustrin , samt för två eller tregånger så många i samhället i övrigt. Man skulleskapa jobb för 150--200 arbetslösa svenskar,som montering, grundläggning m.m.skulle ge välbehövliga jobb i . Självfalletskulle våra samarbetspartner också få inblick isvensk produktionsteknik.Så småningom lär sig balterna vårproduktionsteknik och kan starta egen tillverkningoch då också nyttja egen skogsråvara.Biståndsbehovet är stort inom många sektorer iBaltikum. Det kalla klimatet och energibristen görbehovet av bra bostäder stort. I utvecklingen moten hållbar demokrati är primära behov som tillgångtill mat, kläder och bostäder av största vikt.Vi föreslår att svenska biståndsmyndigheterinitierar kontakter mellan svenska och polskamyndigheter och företag så att skisseradeträhusbyggnadsprojekt kan komma i gång.Svenska företag står nu i kö för att investera iBaltikum och . I fokuserasintresset främst till av exportkreditgarantier är enligtvälinitierade ekonomer mycket stort.Vi föreslår att exportkreditgarantiramen höjs från1 till 4 miljarder. En höjning till 4 miljarder är ettförsta realistiskt steg för att möta behoven frånsvensk industri. Den aktuella tidsperioden, som ibudgeten är , kan medföra svårigheter attutnyttja en större ram än nämnda 4 miljarder.Herr talman! Vad gäller delposterna i samarbetetmed länderna i harregeringen föreslagit ett anslag om 756 499 000kronor. Vi i Ny demokrati föreslår att det anslagethöjs till 1 . Förutom ettsymboliskt belopp om för täckande aveventuella förluster inom Central- ochÖsteuropabiståndet föreslår vi att avsättning förförlustrisker vad avser garantiåtagandet sker enligtregeringens modell, dvs. med 15 %.Vi noterar dock att många bedömare anser att enavsättning om är alldeles för stor, varför vivarit mycket tveksamma när vi följt regeringensbedömning. Anslaget skulle behöva höjas med 450miljoner till , om vi följerregeringens linje.Herr talman! Avslutningsvis vill jag yrka bifall tillvåra reservationer nr 5, 7, 8 och 9. Vid bifall tillreservation nr 7 yrkar jag också bifall tillreservation nr 11. Jag yrkar slutligen bifall tillreservation nr 10.Anf. 79 ():Herr talman! ''Tomma tunnor skramla bäst.'' Det ärett talesätt som man kommer att tänka på när manlyssnar på litania överöstsamarbetet. I de socialdemokratiskareservationerna anvisas inte ett öre mer än iregeringens förslag. I de socialdemokratiskareservationerna finns det egentligen ingen annanländerfördelning än i regeringens förslag. Möjligenföreslås i de socialdemokratiska reservationernaförändrade administrativa indelningar ocharbetssätt för östsamarbetet, men det är inte såmycket att använda så stora ord om i så mångareservationer. Det händer kanske emellanåt iriksdagen att man reserverar sig mer förreserverandets egen skull, men sällan så mycketsom i det här fallet.Det är kanske för att lägga dimridåer omkring detegna förflutna i denna fråga som man gör detta. Jaglade märke till att sade att riksdagennu för tredje gången diskuterar östsamarbetet. Migveterligt diskuterades det redan under den förrariksdagsperioden, men då var regeringsförslagen påen penganivå motsvarande en tredjedel av dennuvarande. Det är kanske litet genant för den f.d.kabinettssekreteraren att han inte då kom påtanken att det kunde ha varit nyttigt att öka ramen.Jag tror dessutom att socialdemokraternasreservationer i grunden inte har så mycket att göramed östsamarbetet. Jag tror att mycket avorsakerna till rallarsvingarna ligger i en besvikelseöver utvecklingen i . Många av oss minnshur socialdemokraterna sedanförklarade hur skulle slå in på enSverige-inspirerad tredje väg. Det var en starkövertygelse och förhoppning, och det blev en starkbesvikelse. Allteftersom vidden av denösteuropeiska katastrofen uppdagats -- jag menarnu inte det politiska förtrycket utan detplanekonomiska misslyckandet -- och blivit alltmeruppenbar för alla pulvriserades också resterna avdet socialistiska fundamentet till densocialdemokratiska förhoppningen om en tredjeväg.Under en kort tid fanns det onekligen förespråkareför en tredje väg i . Det var gamlakommunistpampar som insåg vad klockan varslagen och som ville rädda vad som räddas kundeav eget rykte och egen makt. De skulle reformerasocialismen till något bättre. Men deras tid blevkort. Den tredje vägen dansade en sommar i deflesta östeuropeiska länder. Det finns ocksåundantag, som jag skall återkomma till.Icke desto mindre samlas nu tredje-vägen-romantiker och kvardröjande socialister, däriblandtydligen socialdemokrater i denna kammare, till ettkorståg mot vad man kallar chockterapi. Men vadär chockterapi? Om man med chockterapi menarsnabba, genomgripande och konsekventareformer, är det egentligen överflödigt att fortsättaden teoretiska diskussionen i ämnet. Deösteuropeiska ländernas olika val avreformstrategier ger en tydlig verklighet attstudera.Länder som , , och Lettlandhar genomfört snabba och drastiska reformer ochäven nått snabba och drastiska resultat. Få påstår att chockterapin lett till elände i dessa länder.Däremot påstås den göra det i , ett landsom i jämförelse med eller Estlandreformerats påfallande litet. Om något måste slutsatsen att det är bristen på reformer iRyssland som är problemet. Det blir ännu tydligareom man jämför med länder som ,och , som reformerats ännumindre än . Trots fullständig avsaknad av''chockterapi'' framstår livet ännu eländigare i dessaländer än i Ryssland.Så kan man kanske också förklara stämningarna påt.ex. , där det tidigare fanns en majoritet förett självständigt men där man nu -- av alltatt döma av ekonomiska skäl -- söker sig i riktningmot . Likaledes kan man se Vitrysslandsorientering mot att komma tillbaka till rubelzonensom ett uttryck för att människor föredrar de vissareformernas framför dengammalkommunistiska stagnationen i det egnalandet.Vi kan se på ett näraliggande exempel. Bara 20 milfrån denna kammare finns ett av mesta --låt oss kalla det så -- chockterapiländer, Estland.Stick i stäv mot råden från en rad internationellaförsiktighetsivrare genomförde man där en drastisk valutareform. Sedan desshar haft den stabilaste valutan norr omTyskland. Man genomförde en närmast totalhandelsliberalisering. har man haftbalans, t.o.m. överskott, i utrikeshandeln,tillsammans med en drastisk omorientering frånSovjethandel till västhandel. Man har genomförtmycket liberala regler för bolagsbildande och förutländskt ägande.Nu har en av de högsta siffrorna per capitabeträffande utländska investeringar och en av delägsta arbetslöshetssiffrorna i Östeuropa.Penningmängden hålls regoröst i balans. Inga''mjuka krediter'' ges för att rädda sysselsättningeni gamla sovjetiska industrikolosser. I gengäldexpanderar en privat sektor av småföretagsnabbare än vad arbetslösheten ökar i de gamlaindustrierna. Man har hållit statsbudgeten i rigorösbalans. är ett av få länder i utanunderskott i statsbudgeten. Priset för detta äronekligen att t.ex. pensionerna hållits och hålls påen låg nivå. Men även om pensionärerna i Estlandalldeles uppenbart har det besvärligt, iblandmycket besvärligt, har de pensioner som är tregånger högre än de ryska pensionärer som bara låg på samma nivå.Många bedömare pekar på att såvitt mankan se haft en tillväxt som tillhör de allra högsta iEuropa och underdetta år.I UD:s pressklipp kom två artiklar --från de relativt välansedda publikationernaNewsweek och -- där manbeskrev, och berömde, snabba reformer.När man läser socialdemokraternas kritik mot detsvenska stödet till en sådan politik och hör PierreSchoris utfall mot chockterapi och systemskifte,måste man fråga: Vilken chockterapi skulle Estlandeller för den delen också , ellermöjligen ha avstått ifrån? Från den stramapenningpolitiken? Från nyföretagandet?Vilken s.k. chockterapi är det som har varitfelaktig?Förhoppningarna om att finna proselyter till dentredje vägen låg väl också till grund försocialdemokraternas ursprungliga intresse föröstsamarbete. Här skulle utbildas i den svenskablandekonomins, den svenska socialdemokratinsförträffliga mekanismer. Ingen Åmanlag, ingengeneralklausul i skattelagstiftningen skulle gåÖsteuropa förbi.Första insatsen under den socialdemokratiskaregeringens östbistånd var mycket riktigt utbildningav skatteadministratörer. Samma anda präglar deomdisponeringar som socialdemokraterna nu villgöra i östbiståndet. Det skall inte vara så mycketexportgarantier och investeringsgarantier, det skallinte vara så mycket stöd till uppbyggande av bank-och finansväsende i de baltiska staterna, det skallinte vara någon handelshögskola i . I ställetskall det vara mer till våra bidragsrika folkrörelser,det skall vara mer till branschstudier och godasvenska exportråd via BITS, och det skall vara mercentralplanering av biståndet -- en hederligplanekonomisk reflex.Jag tyckte mig höra kräva enstatssekreterare för östbiståndet. Vilket jubel detmåste leda till i brödköerna i eller blandsmåföretagarna i !Herr talman! Vad gäller socialism tror jag att det ärSverige som har mer att lära av änÖsteuropa av . Jag är därför glad att kunnakonstatera att regeringens program, det tredje i detutfästa treårsprogrammet som omfattar 1 miljardkronor , nu kan fullföljas genomutskottsmajoritetens förslag. Det är också värt attpåpeka att genom att insatser tillkommit utanförUD:s budget är programmet i realiteten uppe inärmare en och per år.Jag ser programmet som en symbol för det svenskafolkets stora intresse. Med respekt för desvårigheter och brister som onekligen finns i ettprogram som upprättats på och somäven har samband med den mycket snabbautvecklingen i de länder det gäller -- till länder ditman bara behövde skeppa överhjälpsändningar med mat åker folk frånvästvärlden för att shoppa -- kan vi konstateraatt bidrag varit såväl högst påtagligt sommycket uppskattat i våra samarbetsländer.Östsamarbetet är en del i en politik som börjar meddet politiska stödet till demokratisering ochreformer i och till de baltiska ländernasoch för all del också andra östeuropeiska statersoberoende.Det viktigaste inslaget i politiken för östsamarbetethar för mig varit den snabba utvecklingen avhandeln som och berörda länder kunnatuppvisa. har handeln mellan ochEstland tiodubblats och närmarehundradubblats. Liknande siffror gäller förLettland. Något mindre men också mycket kraftigaökningar ser vi också för , och en delandra länder. Detta om något är en politik som gerde östeuropeiska ekonomierna möjlighet attkomma ut ur det elände som Sovjetsystemetlämnade efter sig.Utan att på något vis acceptera den kritiska syn påöstsamarbetet som socialdemokraterna gör sig tilltalesmän för vill jag ändå konstatera att en översynav detta samarbete nu har kommit i gång som ettled i att förbereda nästa treårsprogram eller i varjefall ett östsamarbete efter treårsprogrammets slutom ett drygt år. Det finns många skäl för en sådanöversyn. Det finns inget program som inte harbrister. Program som har tillkommit under såhastiga omständigheter och i en så föränderligomvärld kommer naturligtvis att behöva förändrasoch förbättras, men det är förbättringar från enstark och bra nivå i ett bra program, som jag troratt vi har anledning att se positivt på.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 80 ():Herr talman! Jag vill ge några kommentarer när detgäller hanteringen av vårt bistånd till Öst- ochCentraleuropa.Som har nämnts tidigare är det fleradepartement som fattar beslut om östbiståndet.Det betyder att fler än 15 olika myndigheter direkthar i uppdrag att ansvara för biståndsprogram. Detär möjligt att alla har en viktig roll att spela, mendet är också helt klart att ingen har en tillräckligöverblick.För våra samarbetsparter i österled kan det intevara lätt att möta denna oordning och självaförsöka styra utformningen av det bistånd som slut skall svara mot deras behov. Allbiståndserfarenhet visar nämligen att det bara ärinsatser för vilka mottagaren själv tar ansvar ochsom man känner som sina egna som blir lyckadebiståndsprojekt. Då måste vi naturligtvis ha enordning som möjliggör detta.Det som är helt avgörande är alltså att få till stånden klar arbetsrelation mellan myndigheter ochregering. Det kan vara motiverat med några fall avspecialuppdrag som handhas direkt av regeringen,men för de många olika långsiktiga insatserna är detnödvändigt med en tydlig beredningsgång och etttydligt myndighetsansvar för att man skall kunnagöra bedömningar av olika förslag om insatser,kostnadseffektivitet, uppföljning och liknande. Detgäller hela den proffesionalism som krävs för attorganisera ett samarbete mellan svenska parter ochett mottagarland i utveckling.Den myndighet som har denna roll är BITS. BITShar nu arbetat med att hanteraden centrala delen av vårt samarbete med Central-och . Det bistånd som förmedlas av BITSär störst, och det har växt . erkännsockså BITS roll i regeringens proposition. Detlångsiktiga uppdraget vill regeringen emellertidinte uttala sig om. I stället talar man fortfarande ombildandet av en ny myndighet. Den här attityden äronekligen märklig.Den översyn av östsamarbetet som gjordes påuppdrag av Statsrådsberedningen har gett upphovtill ett förslag om bildandet av en ny beredning föröstsamarbetet, en beredning som kallas BÖS. Detvisar sig att det råder mycket delade meningar omdetta. Vi socialdemokrater har bestämt vänt ossemot en sådan ordning. Förslaget innebär ipraktiken att man skulle tillsätta enstatssekreterargrupp med beredningsansvar -- alltoch inget, på tvärs mot svenskförvaltningstradition. Det skulle ofelbart leda tillstörre oklarheter.Vi menar i stället att regeringen äntligen bör göraklart att BITS är den centrala myndigheten när detgäller vårt östbistånd. Därutöver har naturligtvis enrad andra myndigheter ansvar, men BITS börtillerkännas det mandat som man i praktikenförsöker arbeta efter.Programmen måste givetvis hållas samman inomregeringskansliet. Det kan lösas på olika sätt, menuppenbart är att en integrering av östsamarbetetetmed UD:s avdelning för internationelltutvecklingssamarbete är det mest rationella. Viförordar en sådan ordning. måste givetvisden kompetens som finns i varje del avregeringskansliet tas till vara och utnyttjas i olikaformer.Det är inte bara vi socialdemokrater som riktardenna starka kritik mot regeringenshanteringsordning. När vi behandladeöstbiståndet kunde jag i mitt inlägg hänvisa till ettpar ledande folkpartisters hårda kritik avhanteringsordningen. Jag kunde också hänvisa tillden s.k. Engblomska utredningens synpunkter,som de framfördes.I år har vi fått höra företrädare förIndustriförbundet uttala stark kritik i detta ärende,och man föreslår att BITS blir den myndighet somhar att handlägga östbiståndet för att samla ihoptrådarna och få effektivitet och ordning.I en motion av och andracenterpartister med anknytning till utrikesutskottetskriver man: Vi anser att nuvarande organisation,med den mängd olika institutioner ochmyndigheter som handhar samarbetsinsatserna förÖsteuropa, är otillfredsställande. Ävensamordningen inom måsteförbättras. Man fortsätter: En förbättradsamordning är av betydelse för att även tydliggöraregeringens mål för östsamarbetet.