prot · GH09116 · 1994-06-02 00:00:00 — Det är också alldeles rätt att kanslernfår göra bedömningar av kvalitetsutveckling ochkvalitetsarbete.Men kvalitetsfrågor är inte alltid så lätt gripbara.Att koppla ett premiesystem till dem gör dem intelättare. Det är närmast orimligt att kanslern skallkoppla en prislapp till sin kvalitetsbedöming vid enviss högskola.Kanslern behöver kunna föra vettiga ochförtroendefulla samtal med högskolorna om olikainslag i utbildningen. Sådant tror jag inte befrämjasav en påse pengar. Men förslaget är förståskonsekvent. Utbildningsministern tycks inte tro attmänniskor gör någonting av ideella skäl, utan detär bestraffning och belöning som gäller.Om brister i kvaliteten i en högskola observerasbehöver man väl närmast få stöd för att åtgärdadessa brister, inte bestraffning i form av minskadeanslag.Sverige som nation har betydande behov av atthögskolorna är litet våghalsiga, vågar satsa på nyautbildningar och djärva forskningsområden.Nyordningar leder inte alltid till omedelbar succé.Däremot kan de leda till beydande framgångar pålitet sikt.Vi känner rädsla för att bestraffningssystemet ellerpremiesystemet, hur man nu vill se det, kan leda tillängslighet hos högskolorna.Jag yrkar bifall till reservation 22.Så, herr talman, några ord om resultatbaseradefakultetsanslag. Det är så långa ord att man blirtrött.Ju mer jag tänker på detta desto fånigare verkarförslaget. När jag läste det först tyckte jag inte attdet var så upphetsande. Jag vet inte om det ärupphetsande nu heller, men ivern att hittabestraffnings- och belöningssystem har fått gå förealla andra bedömningar. Efter diverseöverväganden har den enda bedömningsgrundenför kvalitet, effektivitet eller vad det är man villmäta hos fakulteten, blivit antalet avlagdadoktorsexamina. Förmodligen visar det att det ärsvårt att komma fram till något vettigt. Då valdeman något enkelt, trots att man borde veta att dettar tid att bygga upp forskningsområden, att nyareenheter av olika skäl har etthandikapp i produktionen i förhållande till äldrenär det gäller doktorsexamina, och trots att manborde veta att olika ämnen inom sammafakultetsområde kan ha betydande skillnader igenomströmningstid.Sådana här tilltag kan leda till att fakulteternaöverger vissa ämnesområden och satsar på andraoavsett hur samhällsbehovet ser ut. Det kan verkaallmänt hämmande på de yngre universiteten ochhögskolorna.Vi är rakt inte motståndare till att fakulteternalägger på ett kol för att examinera fler doktorer,men ställer oss litet undrande inför om den härmatematiken ger den effekten. Vi tycker att dethade varit bra om regeringen funderat litet till pådet och försökt klargöra för sig själv hur systemet irealiteten verkar.Till slut, herr talman, är det en fröjd att lyssna påMargitta när hon talar om jämställdhet.Man skulle önska att man kunde säga det så brasjälv. Om det inte hade varit för hennes inledningså hade jag känt för att resa mig och instämma.Anf. 154 ()replik:Herr talman! Jag vill återigen komma tillbaka tillsocialdemokraternas tro och tanke att det härskulle gälla en kategoriklyvning, en uppdelning i ettA- och ett B-lag, att det inte handlar om likvärdigavillkor.Jag sade från talarstolen och jag säger det nu: Detfinns inte hos majoriteten i utskottet någon annanåsikt eller tanke än att det skall gälla samma villkorför de mindre och medelstora högskolorna som förhögskolor och universitet i övrigt.Jag tycker att socialdemokraterna slår in öppnadörrar och tolkar in sådant som inte står ibetänkandet. Det är ju betänkandet vi behandlar.På s. 48 sista stycket, , står det tydligtoch jag ber att få citera:''Regeringens förslag kan enligt utskottets meninginte tolkas så att de mindre och medelstorahögskolornas roll skulle inskränkas tillatt tjäna den närmast omgivande regionensnäringsliv och arbetsmarknad, eller att de enbartskulle få ägna sig åt kortare utbildningar. ''Vidare säger man -- och jag ber, herr talman, att fåfortsätta för det är här knäckpunkten är:''Liksom motionärerna anser utskottet att demindre och medelstora högskolorna -- i likhet meduniversiteten, fackhögskolorna och de konstnärligahögskolorna -- även i fortsättningen skall ha ennationell roll. ''Så återkommer jag till detta medkvalitetsprövningen av magisterexamen, som ärdensamma för universitet som för de mindre ochmedelstora högskolorna. Det är för mig ettutomordentligt exempel på just detta att det intehar varit avsikten hos regeringen eller majoriteteni utskottet annat än att likvärdiga villkor skall rådamellan mindre och medelstora högskolor ochuniversitet och högskolor i övrigt.Anf. 155 () replik:Herr talman! Det står så här i propositionen,, att man skall ha delvis olikaroller, att universiteten och fackhögskolorna skallkoncentrera sig på de längre utbildningarna ochforskning, medan de mindre högskolorna skallsyssla med kortare utbildningar.Det står så! Det är vad jag bygger på. Sedan spelardet ingen roll att med emfas villunderstryka att det skall vara likvärdigt. Hon får väli stället ta avstånd från det som står i propositionen.Klara ut vad det är som gäller! Tycker ni också iCentern, , att de mindre ochmedelstora högskolorna skall ha vidgademöjligheter att ägna sig åt längregrundutbildningar? Tycker ni det? Eller vad är detni tycker?Anf. 156 ()replik:Herr talman! Jag bara refererar till s. 48 ibetänkandet, och det är betänkandet vi diskuterarnu. Det står faktiskt ingenting i propositionenheller om att de mindre och medelstorahögskolorna skall inrikta sig på kortaregrundutbildningar som ni påstår. Ni kan faktisktinte, som jag ser det, läsa innantill.Regeringen säger tvärtom att att man vill fortsättautvecklingen mot förstärkta forskningsresurser ochstor frihet för högskolorna att utvecklas efter egenvilja. Lokal frihet och kvalitet skall fortsatt varavägledande.Kan jag då som tillskyndare av mindre ochmedelstora högskolor annat än instämma i detta?Anf. 157 () replik:Herr talman! En tyngdpunktsförskjutning torde påsikt ske så att universitet och fackhögskolorkoncentrerar sig på längre akademiska utbildningaroch på forskarutbildning. Så står det ipropositionen, . 158 Utbildningsminister ():Herr talman! Efter återstår inte så mycket av BeritLöfstedts kommentarer om de mindre ochmedelstora högskolorna. Jag hoppas att kammarennoterade att det har sagt,att propositionen hävdade att de mindre ochmedelstora högskolorna skulle koncentrera sig påde kortare utbildningarna, återfanns icke i detavsnitt som just citerade införkammaren.Jag har egentligen, herr talman, bara en enda frågakvar till : På vilket sätt anser hon attavslaget på regeringens förslag om 1,2 miljarderkronor i forskningsresurser till de mindre ochmedelstora högskolorna skulle gagna denutveckling hon själv förespråkar?Anf. 159 () replik:Herr talman! I sitt tidigare inlägg sadeutbildningsministern ungefär så -- han riktade sig dåtill en av mina kolleger -- ''Men var skall ni ta't? ''Utbildningsministern sitter i en regering som har sådär 200 miljarder i budgetunderskott. har hanfått en slant därutöver att dona med själv.Vi har hävdat, och hade med i vårgrundläggande forskningsproposition, attforskning och utbildning skulle finansieras överbudgeten. Det är vårt grundläggande förslag, herrutbildningsminister.Anf. 160 Utbildningsminister ():Herr talman! Det var en lång resa mot inget svaralls! återstår frågan: På vad sätt anserBerit att de mindre och medelstorahögskolorna gagnas av att de inte får de 1,2miljarder kronor som regeringen vill tilldela dem?Får jag därutöver, herr talman, understryka attSocialdemokraterna ju, utifall att det skulle råkavara så att deras första yrkande inte vinnerkammarens bifall, anser att de pengar, som de iförsta yrkandet går emot, likväl skall delas ut. Dåvill man, som jag påpekade tidigare här ,plötsligt vara med!Hur är det, : Är det så att ni nu villlägga dessa pengar till att täckabudgetunderskottet? Vore det då inte anständigt attsäga att ni står för den åsikten?Men ni vill ha två åsikter. villvara både för och emot regeringen, beroende påvilken tid det är och vilken debatt han ärinblandad i.Återstår emellertid, , dengrundläggande frågan. På vilket sättgagnas de mindre och medelstora högskolorna avatt mista ?Anf. 161 () replik:Herr talman! Utbildningsministern gör en stor affärav att han har fått i det härsammanhanget.Självfallet tycker vi också att man skall satsa på dehär forskningsområdena, precis som vi har talat omhär tidigare. Precis som harsagt finns det ett alternativt förslag. Det är intemärkvärdigt att om det ena faller så tar man detandra.Förlåt mig, herr talman, men jag tappade tråden.Anf. 162 BO ():Herr talman! Jag skall i mitt anförande koncentreramig till frågan om utbyggnad av eftergymnasialutbildning som utbildningsministern så engagerattidigare berörde.Regeringens förslag innebär att ''Insatser skallgöras för att öka utbildningskapaciteten så att denmotsvarar 20 000 fler helårsstuderande påeftergymnasial nivå. Huvuddelen skall avsekvalificerad yrkesutbildning.'' Den kvalificeradeeftergymnasiala yrkesutbildningen bör enligtpropositionen ges nya former där teoretiskutbildning tillsammans med yrkespraktikstimuleras och en särskild statsbidragsform införs.Enligt beslut med anledningav den dåvarande regeringens proposition1990/91:85 Växa med kunskaper skullegymnasieskolans specialkurser avvecklas ochmotsvarande utbildning anordnas antingen inomprogrammen, inom vuxenutbildningeller inom högskolan. Specialkurser får anordnasenligt nu gällande regler t.o.m. /95.Under hela har jag funnitanledning att engagera mig i denna fråga.Riksdagens beslut innebar att dentidigare så kallade ''lilla ramen'' försvann och attelevernas hemkommuner skulle lämna ersättningtill landsting och andra kommuner som bedriverdessa utbildningar. Detta har inte fungerat särskiltväl, i synnerhet inte . Detstora antalet ärenden till visar även på detta.Jag har haft ett otal kontakter under dessa tre årmed elever som nekats utbildning av sinhemkommun, med utbildningsanordnare av olikaslag, som har haft ett mycket tidsödande och bökigtsystem att hantera, och med yrkesråd ochyrkesnämnder som har oroats för att deras olikanäringsområden inte skulle få tillgång tillvälutbildad arbetskraft i framtiden.Regeringens förordning om vissaspecialkurser, liksom skolministerns klara svar påmin interpellation , bidrog till attstrama upp hanteringen ute i kommunerna.Riksdagen beslöt också att bifallaregeringens förslag om ett bemyndigande attutfärda föreskrifter om interkommunal ersättniginom komvux. Regeringen utnyttjade dettabemyndigande i fråga om teknikerutbildningen.Jag anser att regeringen vidtagit de åtgärder somvarit möjliga med hänsyn till riksdagsbeslutet våren1991. Skolministerns engagemang i denna fråga harvarit värdefull.Men jag har haft den uppfattningen attnågot mera radikalt måste göras för att förändrabeslutet . Jag anser därför att regeringensproposition är mycket glädjande och jag välkomnarutbildningsministerns förslag på detta område.Det finns ett mycket stort antal specialkurser,högre specialkurser och påbyggnadsutbildningar.Propositionen kan bidra till att skapa en bättreordning och rättvisa dels mellan elever från olikakommuner, dels mellan elever som vill ha enpåbyggnadsutbildning och de elever som väljer attsöka till universitet och högskolor. Den särskildastatsbidragsformen och frågan om studiestöd ärviktig i detta sammanhang.Det är även viktigt att de som valt ettstudieförberedande program men som senarebehöver en yrkesinriktad specialkurs får möjlighettill detta. I vissa fall krävs även en sådan kurs förinträde till utbildning på högskolenivå. Somexempel krävs minst 20 veckors grundläggandejordbruksutbildning för inträde påLantbruksuniversitets lantmästarlinje om 80 poängom den sökande inte har genomgåttnaturbruksprogrammet.Ett beredningsarbete pågår inomUtbildningsdepartementet och avfrågan om utbyggnad av den eftergymnasialautbildningen. Avsikten är att nya elleraktualiserade kursplaner förpåbyggnadsutbildningar inom komvux skallföreligga före /95. Direktiv särskild utredare har utfärdats, och en utredaretillsätts har jag erfarit. Utredaren skallredovisa sina förslag senast den 1 november 1994.Utbildningsutskottet utgår från att regeringendärefter återkommer till i ärendet.Uppgiften är att skyndsamt utarbeta detaljerna fören struktur och organisation för att mötaarbetsmarknadens behov av eftergymnasialyrkesutbildning. I uppdraget kommer också attingå att bedöma villkoren för de nuvarandepåbyggnadsutbildningarna så att de ävenfortsättningsvis kan anordnas inom kommunen.Uppdraget omfattar vidare att värderaerfarenheterna från den försöksverksamhet medkunskapscentra som Utbildningsdepartementetföljt genom en särskild arbetsgrupp.Uppdraget vad gäller kunskapscentra bordedärmed tillgodose syftet i den socialdemokratiskamotionen om regionala kunskaps- ochkompetenscentra, liksom vad utskottet i övrigtanfört om det uppdrag som regeringen gettNUTEK om fördelning av avsatta 150 miljonerkronor för regionalpolitiskt prioriterade områdenav kunskapsprogram.Syftet med en ny struktur för den kvalificeradeyrkesutbildningen är att höja arbetskraftenskompetens. understryker attdetta är angeläget. För att möta morgondagensbehov av yrkeskunnande behövs utbildning sominte är akademisk i traditionell mening men som ärmera kvalificerad än yrkesutbildningen igymnasieskolan, skriver utbildningsministern ipropositionen. Jag delar till fullo dennauppfattning. Jag beklagar att Socialdemokraternavill ha ytterligare utredningar utöver dem vidiskuterar i dag.I utbildningsutskottets betänkande behandlas ävenmotionsförslag om en större översyn avvuxenutbildningen. Utskottet har därvid noteratdet uppdrag som regeringen redan givit till densärskilde utredaren samt de aktiviteter sominitierats i Agenda om en ny politik förkompetens och framåtskridande.Utskottet delar uppfattningen attvuxenutbildningen inte kan begränsas till det snävayrkesperspektivet, varför utskottet tillstyrker enstörre översyn av hela vuxenutbildningsområdet,vilket utskottet föreslår att gerregeringen till känna.Låt mig, herr talman, uttrycka den förhoppningenatt det ena goda inte skall utesluta det andra. Jagser det som utomordentligt angeläget att denföreslagna utbyggnaden av den kvalificeradeeftergymnasiala yrkesutbildningen verkligenkommer till stånd och att den särskilde utredarenkan skapa klarhet kring vad som skall hända meddagens specialkurser och påbyggnadsutbildningarsom annars upphör efter nästa läsår.För såväl elever som utbildningsanordnare är detangeläget med ett snabbt besked. Men jag vill ocksåhävda att det är mycket angeläget med enutbyggnad av den kvalificerade eftergymnasialayrkesutbildningen för att vårt näringsliv skall fåtillgång till den kvalificerade arbetskraft som ärnödvändig för att skapa tillväxt och välfärd förframtiden.Herr talman! Jag yrkar bifall tillutbildningsutskottets hemställan i betänkande 12och avslag på reservationerna.Anf. 163 ():Herr talman! har det vänt, säger regeringen.Man menar då för ekonomin och sysselsättningen.Det har det nog. Frågan är bara hur mycket och förhur länge.Sveriges ekonomiska probelm är av den arten attdet krävs så mycket mer än hurtiga tillrop ochfromma förhoppningar. Det krävs en långsiktig ochsammanhållen strategi för hur 600 000 människorsom ställts utanför arbetsmarknaden skall kunna fåjobb och löner som de kan leva på.Ett av de allra viktigaste inslagen i en sådan strategiär just utbildningspolitiken. Det var därför som vi iden socialdemokratiska gruppen med besvikelsetog del av regeringens förslag om hur 8 miljarderkronor från löntagarfonderna skulle användas:Ännu mera skulle ges till forskning, med risk förövergödning av redan prioriteradeforskningsområden, och ingenting tillgrundläggande kompetensutveckling av vuxna iarbetslivet.Den borgerliga majoriteten verkar tro att deträcker med kunskap som når en elit -- högskolanoch forskningen. Men ekonomiskaproblem är sådana att en strategi för tillväxt ochkonkurrenskraft måste rymma både--och -- bådesatsningar på bredden och på eliten.Sverige är faktiskt ett av de länder, bland deindustrialiserade länderna, som länge har satsatmest på teknisk forskning och utveckling. Men dethar inte löst våra ekonomiska problem. Det har inteskapat den tillväxt och sysselsättning som vibehöver. Jag säger inte att det är fel att göra så, menjag säger att det inte räcker. Insatserna måste nå enmajoritet bland löntagarna. Kompetensen måsteutvecklas i nära samarbete med arbetsmarknadensparter och väl spegla arbetslivets och näringslivetsbehov.Denna uppfattning har vi utvecklat i motionenUb75. Det är alltså vårt andrahandsyrkande, omvårt förstahandsyrkande avslås av kammaren. Viföreslår i vår motion vad vi skulle vilja göra om detfanns ekonomiska förutsättningar. Om det förstayrkandet avslås, och en majoritet av kammarenbeslutar att pengarna skall användas, kan man sägaatt det föreligger ekonomiska förutsättningar. Menmed ett budgetunderskott på nära 200 miljarderkronor och ett ännu större upplåningsbehov, är detmilt sagt förvånande att och övrigaregeringspartier anser att ekonomiskaförutsättningar föreligger nu.Många vuxna i arbetslivet är både felutbildade ochför litet utbildade. Den snabba förändringstaktengör dessutom att det är rimligt att utgå från att varjelöntagare måste genomgå omskolning ochvidareutbildning under sittyrkesverksamma liv.Behovet av kompetensutveckling kan delas in i tvåkategorier. Dels ett stort behov av grundläggandeutbildning motsvarande gymnasiekompetens isvenska, matematik, samhällskunskap ochengelska. Dels en mer yrkesrelaterad utbildning.År 1990 saknade 1,2 miljoner löntagare kunskapermotsvarande gymnasiekompetens. 800 000löntagare hade inte ens formella kunskapermotsvarande dagens grundskola. Det innebär attom uppdraget skall spridas ,skulle ca 100 000 löntagare behöva vara i utbildningårligen på heltid. Det skulle i sin tur innebärabetydande kostnader som man knappast kan räknamed att arbetsgivarna självmant kommer att viljastå för.Just nu har vi i svensk ekonomi ett idealiskt läge fören sådan omfattande satsning påkompetenshöjning, dvs. en mycket omfattandearbetslöshet samt stora vinster i näringslivet. Dessavinster borde investeras i kompetenshöjning för envaraktig och bestående värdehöjning avproduktionen i svensk ekonomi. Arbetslöshetengör att de statsfinansiella uppoffringarna intebehöver bli så stora.Även om vi socialdemokrater beklagar den profilsom och den borgerligamajoriteten har gett utbildningspolitiken undersenare år, är vi glada åt att vi i dagens betänkandehar kunnat enas om att kräva en större översyn avvuxenutbildningen. Det är en av våra störstauppgifter framöver. Vi måste samarbeta överpartigränserna och arbetsmarknadens parter för attlösa den.Den mer yrkesrelaterade utbildningen måste speglanäringslivets och den offentliga sektorns långsiktigabehov. Här krävs arbetsgivarnas synnerligen aktivamedverkan, både i organisation och i finansieringav utbildningen. Problemet är, som så ofta annars,att de som bäst behöver utbildning, ofta i de mindreföretagen, inte är de som har insikter eller resurseratt efterfråga utbildning. Därför krävs också här ettnära samarbete mellan samhällsintresset,arbetsgivarna och de fackliga organisationerna.Vi föreslår därför en regional organisation avkunskapsmäklare som kan få behoven av kunskapoch kompetens att möta det utbud som finns påmånga håll. Det gäller YTH, högskolekurser,yrkesinriktad komvux, studieförbund och deutbildningssatsningar som företagen självaanordnar.Dessa regionala kunskapscentra, som vi har kallatdem, bör var små, projektinriktade ochobyråkratiska. Deras uppgift skall vara att arbetauppsökande gentemot företagen, att skräddarsyutbildningspaket och att få olika aktörer attsamarbeta. Här finns det för övrigt godaerfarenheter gjorda av Arbetslivsfonden att byggapå.Även storföretagen kan få nytta av sådana härregionala kunskaps- och kompetenscentra. Underalla omständigheter är det viktigt att arbetetbedrivs i ett nära samarbete med de störreföretagen för att få del av deras kompetens. Vi haren mycket obalanserad företagskultur i ,med många stora kompetensintensiva företag, somframför allt växer utomlands, och med en bas avmånga små företag som inte växer alls, och som inteheller efterfrågar kompetens.Så länge det finns företag som inte efterfrågarkunskap kommer sysselsättningen i attutvecklas svagt, och kommer att fortsättaatt halka nedåt i välfärdsligan. Därför behövs dessaarenor för kunskapsöverföring och stimlans mellanföretagen i . Att bidra till att sådana uppstårregionalt och lokalt är också en viktig uppgift förregionala kunskaps- och kompetenscentra.Såväl den grundläggande gymnasieutbildningensom den mer arbetslivsanknutnakompetensutvecklingen skulle i ett inledande skedekunna delfinansieras med de medel som vimisstänker att majoriteten kommer attbesluta om att ta i anspråk från löntagarfonderna.Arbetslivsfonden har arbetat med ettlikartat uppdrag och funnit att samhällets insatsergenererar en företagsinsats som uppgår till två tregånger så mycket som den ursprungligasamhällsinsatsen. Men krävs naturligtvis enmodell för en kontinuerlig finansiering avkompetensutvecklingen. Vi hoppas att fåmöjligheter att utveckla organisation och form fördetta.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 2, 17 och 19.Anf. 164 () replik:Herr talman! Jag vill till säga attvad gäller hennes resonemang om regionalakunskapscentra hänvisar jag till det som BoArvidson har sagt i sitt anförande.Men tog upp något som jag tyckeratt det finns all anledning att bemöta och utredalitet närmare. Hon talade om att de satsningar somhar skett på teknisk utveckling och forskning iSverige inte gett de resultat som man önskat. Dettycker jag är beklagligt. Om man tänker på vad densocialdemokratiska regeringen satsat under 80-taletskulle det alltså inte givit de resultat som manönskat. Men jag tycker att den svenska tekniskaindustrin har visat sig ganska framgångsrik ikompetensutveckling, i produktutveckling och påexportmarknaden, både och under90-talet. Jag tänker i det här fallet på exempelvisföretag som Ericsson.Kristina säger vidare att den långsiktiga,kraftfulla strategin saknas och att ochregeringen nu använder dessa 8 miljarder kronortill forskning, och att det leder till en övergödning.Hon säger att det skulle vara betydligt bättre attavsätta dessa medel till budgeten för att på så sättbidra till att lösa problemet medbudgetunderskottet. Men då glömmer KristinaPersson en sak, nämligen att dessa 8 miljarderkronor i så fall endast skulle utgöra enengångssatsning. Om man skall räkna det påbudgetunderskottet skall man räkna avkastningenpå . Det gör inte särskilt mycketpå det stora budgetunderskott som vi har i Sverige.Kristina talar i motsatsställning när honsäger att det bör satsas på forskning ochkompetensutveckling. För att skall kunnautvecklas är det viktigt med en kvalitativt braforskning på de områden där vi har en högkompetens och kan vidareutveckla. I har vialltför få högskoleutbildade människor inomnäringslivet. Vi har inom dessa områden också enför liten forskningssektor kontra vårakonkurrentländer i omvärlden. Därför behövsdessa satsningar. Att regeringen gjort dessasatsningar genom de fem stiftelserna -- samt tvåstiftelser för andra ändamål -- är en mycket bra vägför att öka kompetensen i och därmedkonkurrenskraften för Sverige.Anf. 165 () replik:Herr talman! och jag har sammauppfattning om behovet av kompetenshöjandeinsatser för ekonomis skull. Men jag trorinte att vi har riktigt samma uppfattning om hurdessa insatser skall balanseras.Vi socialdemokrater har velat understryka behovetav att också satsa på löntagarna ute i industrin ocharbetslivet över huvud taget. Vi har ett arbetslivsom i allt större utsträckning kräver löntagare medbred kompetens som själva kan lösa problem ochsom har kunskaper som vida överstiger dekunskaper som man för 20--krävde avde anställda.