prot · GH0989 · 1994-04-15 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:89Fredagen den 15 aprilKl. 9.001 § Svar på interpellation 1993/94:110 om stödetoch servicen till vissa funktionshindradeAnf. 1 Socialminister ():Fru talman! har i en interpellationsom gäller införandet av lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade, LSS, ställt följandefrågor till mig:För det första: Kommer regeringen att ta någrainitiativ för att lösa problemen som avser ensärskild gemensam assistans på arbetsplatsen?För det andra: Kommer regeringen att vidtaåtgärder så att ingen funktionshindrad personkommer i kläm mellan olika bestämmelser närdessa uttolkas av ochkommunerna?För det tredje: Kommer regeringen att vidtaåtgärder så att ansvaret för LSS åter kan fördelasmellan kommuner?Låt mig inledningsvis instämma i vad EvaZetterberg framhåller om betydelsen av denhandikappreform som trädde i kraft den 1 januari1994. Reformen innebär som bekant bl.a. att enrättighetslag har införts, lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade, LSS.Genom LSS har personer med utvecklingsstörningoch personer med andra stora och varaktigafunktionshinder fått en lagstadgad rätt till olikaformer av insatser för stöd och service. Insatsernakan gälla t.ex. rådgivning och annat personligt stöd,personlig assistans, ledsagarservice, avlösarservice,boende i familjehem eller i bostad med särskildservice för barn och ungdomar samt bostad medsärskild service för vuxna.En annan viktig del av handikappreformen är dennya stödformen assistansersättning. Ersättningenär ett statligt stöd som avser att täcka de kostnadersom en funktionshindrad person har för personligassistans. Assistansersättningen kan lämnas till densom är , som har ett behov av assistansunder i genomsnitt mer än ochsom bor i eget boende, eller hos familjeller anhörig.Som bakgrund till den första frågan påpekar att det finns ett flertal arbetsplatser somanvänt sig av gemensamma assistenter, vilkabekostats av kommuner. anger attkommunerna nu säger upp avtalen om sådanaassistenter, och hon befarar atthandikappreformens intention om brukarnas rättatt själva bestämma vilken hjälp de behöver och näroch av vem de vill ha assistansen kan komma attunderställas kommunernas organisation.Jag har inte stött på det problem som EvaZetterberg beskriver. Men regeringen haruppdragit åt att ingående följa uppoch utvärdera effekterna av handikappreformen.Resultatet av uppdraget skall redovisas tillregeringen. Jag förutsätter att i sittuppföljningsarbete uppmärksammar denna fråga,om styrelsen bedömer att det finns anledning tilldet.I likhet med anser jag att denfunktionshindrade personen själv måste ges ettavgörande inflytande över vem som skall geassistansen och hur detta skall ske. Jag anser att denutformning som assistansreformen har fått ger godaförutsättningar för detta. Den funktionshindradepersonen kan alltid begära att få assistansen viakommunen, men han eller hon kan också välja attfå insatsen genom att anlita ett kooperativ ellergenom att själv anställa och vara arbetsgivare förassistenten.Med anledning av den andra frågan vill jag påpekaatt statlig assistansersättning enligt lagen omassistentersättning inte kan utges till den somvårdas på en institution eller som bor i engruppbostad. Skälet för detta är att det på eninstitution eller i en gruppbostad skall finnasanställd personal som i princip kan tillgodose deboendes hela stödbehov.Däremot finns det inget hinder för att personligassistans skall kunna ges som en insats för stöd ochservice enligt LSS till den som bor i en gruppbostadeller på en institution om han eller hon bedöms habehov av insatsen.Jag vill på denna punkt och som direkt svar på EvaZetterbergs andra fråga påpeka att en viktig del avregeringens uppdrag till är att följaupp effekterna av det delade ansvaret för personligassistans.Bakgrunden till tredje fråga är attdet i vissa kommuner, inom ramen föromsorgsverksamheten för personer medutvecklingsstörning, finns vårdhem eller andrainstitutioner till vilka personer medfunktionshinder har flyttat från olika delar avlandet. Vårdhemmen bedrivs antingen av ettlandsting eller i enskild regi, men verksamhetenfinansieras i huvudsak med landstingsmedel.Eva fråga handlar om hurkostnadsansvaret vid sådana placeringar skallfördelas mellan den placerande kommunen ellerlandstinget och den kommun eller det landsting därinstitutionen är belägen.Låt mig först framhålla att reglerna i LSS på dennapunkt inte skiljer sig från de gamla bestämmelsernai den nu upphävda lagen om särskilda omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda.Således innebär bestämmelserna i 16 § LSS att enkommuns ansvar enligt den lagen gäller den som ärbosatt i kommunen. Om behov av insatser enligtLSS uppkommer under en tillfällig vistelse i enkommun skall kommunen ge det stöd och den hjälpsom behövs. En likalydandebestämmelse fanns i 7 § omsorgslagen.Frågor om kostnadsfördelningen mellan olikalandsting för särskilda omsorger enligtomsorgslagen har emellertid behandlats i enrekommendation från från år1991. Huvudregeln enligt rekommendationen är,när det gäller utvecklingsstörda personer somavslutat särkolan, att kostnadsansvaret för stöd-och serviceinsatser åvilar vistelselandstinget.Undantag från huvudregeln bör enligtrekommendationen göras i fråga om boende påvårdhem och specialsjukhus samt för verksamhetsom bedrivs i enskild regi. Med enskild regi avsesenligt rekommendationen privat driveninstitutionsvård samt därtill hörande boende igruppbostad. Enligt rekommendationen åvilarkostnadsansvaret i dessa fall det ''ursprungligahemlandstinget''.Införandet av LSS innebär således ingen förändringi förhållande till den tidigare omsorgslagen när detgäller bestämmelser om fördelning avkostnadsansvar för olika stöd- och serviceinsatser.Däremot påverkas situationen av denkommunalisering av omsorgerna som förutses skegenom införandet av LSS och som för närvarandegenomförs. Huvudmannaskapsförändringen skallvara slutförd senast den 31 december 1995.Huvudmannaskapsförändringen kan innebära atten liten kommun i vilken en större institution ärlokaliserad kan åsamkas höga kostnader förverksamhet enligt LSS. Jag har erfarit att frågan omkostnadsansvaret på en del håll i landet utgör ettreellt problem i de pågående förhandlingarna omkommunaliseringen av omsorgerna. har också aktualiserat frågan iSocialdepartementet, och den är för närvarandeföremål för beredning.Det är enligt min uppfattning viktigt att denna frågafår en tillfredsställande lösning, så atthuvudmannaskapsförändringen kan genomföras pådet sätt som planerats. Om detta fordrarlagändringar av teknisk natur har regeringen föravsikt att återkomma till tidigt medsådana förslag.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill först tacka svaret på min interpellation. Men innan jag gårin på de svar som jag har fått på mina frågor vill jagkonstatera att det var ett välkommet beslut somregeringen fattade i går om de kosovoalbaner somhar barn. De har fått beskedet att de fårstanna om de har vistats tillräckligt iSverige.Det var ett välkommet beslut, och det är minförhoppning att regeringen och tänker följa upp beslutet genom attfördjupa analysen när det gäller andraflyktinggrupper, även kosovoalbaner, på detpolitiska planet och inte enbart ta hänsyn tillhumanitära skäl.Anf. 3 TALMANNEN:Frågan gäller vissa funktionshindrade.Anf. 4 ():Fru talman! Jag tänkte bara kommentera frågan omflyktingarna, eftersom den är mycket aktuell.Bengt och jag är helt överens ombetydelsen av att LSS har kommit till. Jag förståratt vi båda också är övertygade om att lagen är ettresultat av handikapporganisationernas egenmångåriga kamp, liksom allmänhetens växandeinsikt om allas rätt till ett värdigt liv, oavsettfunktionshinder.När beslutet om LSS fattades av våren1993 var och Socialdemokraterna pådet klara med att det fanns vissa brister. Det gälldeexempelvis rätten till personlig assistans förpersoner , behovet avrättighetslagstiftning för rätt till hjälpmedel,sysselsättningsgarantin och framför alltavvecklingen av små vårdhem.Jag vill fråga om inte regeringenoch personligen har funderatöver vad som har hänt sedan lagen trädde i kraft.Har man inte haft anledning att fundera över debrister som vi i påtalade och funnitanledning att åtgärda dem?Orsaken till att jag tar upp frågan om små vårdhemigen, är det förord som själv harskrivit till bok, bok. I denbeskriver det negativa i att bo påinstitution, och han inkluderar även småinstitutioner.Jag skulle gärna vilja få en kommentar till fråganom inte har funderat vidare påden punkten och andra punkter där vi kritiseradeLSS för att kunna göra den bättre.Fru talman! Sedan LSS trädde i kraft har det dyktupp nya konkreta frågor och andra problem, ochjag skall villigt tillstå att varken jag själv frånVänsterpartiets sida eller någon annan hade kunnatförutse dessa.Jag är överraskad över att intehar stött på de problem som jag har fått påtaladeför mig. Det gäller bl.a. arbetsplatser där man i daghar en gemensam assistentgrupp. Jag har stött påexempel på detta hos Refugen här iStockholmsområdet. Det är en mycket förtjänstfullverksamhet som bedriver. Detgäller också Furuboda nere i , där manbedriver en liknande verksamhet för gravtrörelsehindrade -- en arbetsplats med meningsfulltarbete. Där har man stora problem och undrarhur det skall fungera eftersom vissakommuner har sagt upp avtalet och säger att dettamåste bygga på att varje assistent är anställd av enviss person.Samma grundproblem finns inom deboendeserviceenheter som finns på vissa håll iStockholmsområdet, och även på annat håll. Deboende i handikapplägenheter på Söder har påtalatde svårigheter som finns när man har en gemensamarbetsgrupp som ger service utifrån individens egetönskemål. Dessa problem har också påtalats i ettbrev från DHR. De boende känner sig överkörda.Jag tycker att regeringen borde titta närmare på dethär om den inte har uppmärksammat det tidigare.Den andra frågan gäller assistans . Det ärett problem eftersom LSS inte omfattar de personersom bor på elevhem eller har gruppbostad. Mångaav de elever som jag träffade påriksgymnasiet i påtalade det härproblemet. Det är svårt att inte få den hjälpen påsin fritid.Till sist gällde det kostnaden för de kommuner somtagit ett stort ansvar för att ställa upp medspecialresurser och där det finns institutioner ellervårdhem. Jag är glad över det svar som BengtWesterberg ger. Efter vad jag förstår avser BengtWesterberg att se närmare på den här frågan omden inte löser sig. Det finns ju ett flertal exempelpå hur detta fungerar ute i landet. Om man intekommer till en lösning i förhandlingarna kommerdet att uppstå problem vid kommunaliseringen avomsorgerna. Det finns för övrigt en politisk enighetkring detta. Därför vore det bra om man snartkommer fram till en lösning av de här frågorna.Det är naturligtvis mycket bra att Socialstyrelsenhar i uppdrag att se över hur LSS fungerar, vilkaproblem som dyker upp och hur man skall kunnaåtgärda dem, . Men jag menar attvi redan nu kan se att det finns vissa problem sominte löser sig i det direkta samarbetet. Därför måsteregeringen uppmärksamma dem och bidra till atthitta lösningar.Anf. 5 Socialminister ():Fru talman! Om fru talmannen tillåter skulle jagvilja undanröja ett missförstånd, nämligen att detbeslut regeringen fattade i går bara skulle gällakosovoalbaner. Det gör det inte, utan det gällergenerellt för alla grupper, dvs. familjer som varithär och längre.Låt mig sedan gå över till frågoroch kommentarer i anslutning till interpellationen.Jag är naturligtvis medveten om att det fortfarandefinns många brister i handikappolitiken. Det är intenågon insikt som bara finns hos ochSocialdemokraterna. Den finns också hos allaandra politiska partier. Vi har inte på något sätttrott att den stora handikappreformen som vibeslutade om förra året är den sistahandikappreformen. Den är ett stort steg framåt,men det är väldigt mycket som återstår.Avvecklingen av vårdhemmen pågår. Det ärSocialstyrelsen som har att bedöma vad som skallbetraktas som vårdhem och vad som skall betraktassom acceptabla bostäder. Som jag sade när vidiskuterade handikappreformen inför beslutet häri kammaren, är det naturligtvis avgörande vad deboende själva tycker.Jag håller med om att den formulering somsocialutskottet gjorde när lagen behandlades ärnågot oklar. Det är inte alldeles lätt att veta vad deninnebär. Jag har själv inte besökt något sådant litetväl fungerande vårdhem som man talar om iriksdagsbeslutet. Men jag utgår i från att detkommer att uppdagas när man görupp avvecklingsplanerna om det finns någragränsdragningsproblem eller inte. Det ligger alltsåpå att klara ut detta.Eva ställde en fråga omarbetsplatsassistans. Det är möjligt att det finnsnågra problem här som jag inte riktigt kunde förstånär jag läste frågan. Jag har varit i kontakt medSocialstyrelsen, och minamedarbetare på departementet, och ingen har fåttnågra påstötningar om detta problem. Detförefaller inte vara något riktigt stort problem ute iverkligheten. Men det är möjligt att frågan varformulerad så att det kan ha uppstått någotmissförstånd. De tillfrågade har kanske inte fåtträtt associationer. Jag skall naturligtvisvidarebefordra den här frågan igen med de exempelsom gav. Då får jag se om jag fårnågra andra svar.På den sista punkten som tar upphar det nog blivit ett missförstånd. Det är inte så attLSS inte omfattar personer som bor på elevhem.Det är den statliga assistansersättningen som intekan utgå i de fallen. En person som bor på elevhemoch som behöver personlig assistans på sin fritidkan mycket väl söka sådan hos kommunen och fådet enligt LSS. Om man inte får det är det beslutetockså möjligt att överklaga till länsrätten, liksomnär det gäller de övriga rättigheterna i LSS.Fru talman! Jag tror att det var de frågor jag kundekommentera.Anf. 6 ():Fru talman! Jag har helt klart för mig att LSS inteär, och inte kan vara, den sista reformen påhandikappområdet, . Vi har ju enannan reform som vi diskuterar för fullt just ,nämligen den om en handikappombudsman.Förhoppningsvis kommer det att fattas beslut omden . Men den kommer då att få enbetydlig uppstramning i jämförelse medregeringens förslag. Det finns förvisso en rad andraområden som också behöver åtgärdas.Fru talman! Låt mig sedan gå över till frågan om''små väl fungerande vårdhem''. Där sade BengtWesterberg själv att han inte riktigt förstod vadsocialutskottet avsåg vid debatten i den 5maj. Jag förstår det. Jag tycker själv att det är ettdåligt beslut. Både de boende och anhöriga på olikaplatser har i förväg talat om en stor oro för att flyttaut från ett vårdhem. De sade att det var så mycketbättre service där och undrade vad som skullehända när de flyttade ut. Men erfarenheten harvisat att man inte i något fall har ångrat sig efteråt.Jag har personlig erfarenhet från på Ekeröhär i . Där uttryckte mångadessa farhågor, men inte en enda person skulle iefterhand vilja flytta tillbaka. Den härgränsdragningen mot ''små väl fungerandevårdhem'' håller inte. Jag tycker att det var svagt attdet här beslutet fattades i . Jag hoppas attdet kommer att ändras.Det är möjligt att jag hade formulerat frågan omgemensam assistans på ett oklart sätt. Men de härproblemen har dykt upp hosRiksförsäkringsverket. Det har tagits kontakterfrån de arbetsplatser där man har råkat ut för det,. Där har man hävdat att mangärna vill bidra till en lösning, men att lagen i sig ärutformad så att det inte går alldeles av sig självt.Det går att få personlig assistans på elevhem genomkommunen. Men problemet är att man då inte fårtillgång till det statliga bidraget. Det gör ju attkommunerna inte alls är villiga att ge det på sammasätt som annars.Fru talman! Jag tycker att det är mycket bra att manhar gjort bedömningen att det behövs åtgärder föratt rätta till problemen för de kommuner som harett stort och tungt ansvar för institutioner ochriksangelägenheter.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellation 1993/94:96 om turismoch Invest in SwedenAnf. 7 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig om hurjag följer upp verksamheten vid Styrelsen förSverigebilden och det inom denna verksamhetspeciella projektet . Vidare harhon frågat om jag ämnar ta några initiativ för att fåfart på det nämnda projektet.Interpellationen är ställd mot bakgrund av denstora allmänna betydelse som turisnäringen har förSverige. I interpellationen framhålls attbesöksnäringen , enligt många bedömare, ärden bransch som har bäst utvecklingsmöjligheter avalla.Låt mig först säga att jag är helt överens med SylviaLindgren om vikten av turistnäringen, men jag villdärvid också framhålla att det främst är deallmänna ekonomiska förutsättningarna sompåverkar konkurrenskraften i denna näring liksomi andra delar av näringslivet.Vi är på god väg att vända den negativaekonomiska utvecklingen i landet och ökatillväxten. Även inom turistnäringen ser vi nueffekterna av detta. Det totala antaletövernattningar ökade med drygt 3 %jämfört med . Det är första gången sedan år1989 som vi har haft en ökning. De utländskaövernattningarna i ökade med drygt 4 %jämfört med år 1992.Även på resevalutanettot ser vi effekterna. Från attha haft ett årligt negativt netto på ca 20 miljarderkronor åren 1990--1992 blev underskottet år 1993drygt , en förbättring med 40 %jämfört med föregående år.Styrelsen för Sverigebilden har självfallet, utifrånde riktlinjer som ges av riksdag och regering, enviktig uppgift att på olika sätt främjaturistnäringen. I syfte att få underlag för enresultatbedömning av verksamheten harmyndigheten erhållit direktiv för en s.k. fördjupadanslagsframställning för budgetåren 1995/96--1997/98. En sådan framställning inlämnades tillNäringsdepartementet den 31 mars.Invest in är en verksamhet somstartades inom dåvarande Industridepartementetår 1984 med uppgift att främja utländskainvesteringar i Sverige.Riksdagen beslöt att Styrelsen förSverigebilden fr.o.m. skall ha etthuvudansvar för presentationen utomlands avSverige som investeringsland och därvid drivaprojektet . Projektet berör förnärvarande , ,och . Det drivs med ettinvesteringskontor i och i övriga länder isamverkan med ambassader, handelskammarem.fl. Styrelsen har, i form av en bilaga till nämndaanslagsframställning, till Näringsdepartementetingett en rapport om arbetet med projektet.Styrelsen föreslår att en självständig organisationbildas, eftersom marknadsföringen av somturistland enligt styrelsens mening är en annanverksamhet än att marknadsföra sominvesteringsland. Styrelsen menar att de tvåverksamheterna inte passar i sammaorganisationsform och att därför ett aktiebolag börbildas med staten som helägare i form av Styrelsenför Sverigebilden.Vi har således erhållit två rapporter ominriktningen av hela verksamheten vid Styrelsen förSverigebilden. Därutöver har vissa frågor rörandeSverigeinformationen utomlands utrettsoch redovisats i betänkandet Svenska Bilder --Översyn av Sverige-informationen (Ds 1993:72). Ibetänkandet, som huvudsakligen berörUtrikesdepartementets ansvarsområden, redovisasäven förslag beträffande verksamheten vidStyrelsen.Nämnda rapporter och förslag bereds förnärvarande inom regeringskansliet.Anf. 8 ():Fru talman! Jag vill först tacka näringsministern försvaret på min interpellation. Det är ett svar, ävenom jag naturligtvis hade hoppats på ett betydligtstörre engagemang i denna så viktiga fråga.Per har själv med en läpparnasbekännelse sagt och i pressen uttalat bl.a. attbesöksnäringen skall jämföras med andra näringar,som stål- eller skogsnäringen. Det är därför minstsagt anmärkningsvärt att denna näring inte rönerstörre intresse från näringsministern.Att försöka attrahera utländska investeringar ärnågot som alla ekonomiskt väl utvecklade länderägnar sig åt. Konkurrensen om investerarnaspengar är enorm. Därför krävs såväl insikt somengagemang och insatser. Jag är därför minst sagthäpen över det lapptäcke av myndigheter sombesöksnäringen lyder under, där bl.a. Invest inSweden får 15 miljoner av de 88 miljoner kronorsom anvisats till Styrelsen för Sverigebilden.Man har egentligen inte klart för sig vad man skallgöra. Vad gör man i själva verket? Jag har studeraten del utredningar om detta. Jag tycker mig haförstått att även personalen är fundersam över vadman egentligen skall göra och över hur man jobbar.Det framkommer också i interpellationssvaret attrapporter och förslag bereds inomregeringskansliet.Men, Per , klockan är nu drygt 5 över12. Besöksnäringen är enligt många bedömare denbransch som har de bästautvecklingsmöjligheterna. Ett utökat antalbesökare kan givetvis förbättra intresset förSverige, med allt det positiva som det kan medförai form av investeringar och när det gäller att fåföretag till vårt land. Det ger effekter påsysselsättningen och indirekt på såväl statens somlandstingens och regionernas ekonomi. I rådandelågkonjunktur med hög arbetslöshet måste en ökadtillväxt inom besöksnäringen betraktas somsynnerligen angelägen.Samarbetet på nationell nivå mellan å ena sidan detprivata näringslivet och industrin, å andra sidandepartement och myndigheter iinvesteringsfrämjande syfte är obefintligt.Vilken är statens och Per roll i dettasammanhang? Vad skall de statliga resurserna iförsta hand användas till? Vad skall staten inte ägnasig åt? Hur skall man samarbeta i dessa frågor? Huranvänder man t.ex. de tekniska attachéer som vi hari dag? Detta fungerar inte alls.Frågorna är många, Per , men iniativoch kraft saknas.Hos Per och hans gäng är stämningensäkert god , men det handlar inte om skådespelför stunden utom om långsiktigt levebröd. Detkrävs därför eftertanke och strukturinsatser. Tyvärrsaknas de ingredienserna.Per avhänder sig näringspolitisktansvar till . Besöksnäringen röneringet större intresse. Det enda riktiga engagemangsom näringsministern har gäller privatiseringar ochförsäljningar av statliga företag. Att varanäringsminister, , borde varamycket mer. Just när det gäller investeringar tillvårt land borde det också göras betydligt mer änvad som görs i dag.Anf. 9 (nyd):Fru talman! Jag vet inte hur , herrnäringsminister, som jag och åtskilliga andraledamöter från kammarens talarstol har kritiseratsåväl kolleger som utskott och regering för denpolitiska underskattningen av turismens betydelseför vårt lands ekonomi. Vi har här hört en visa idenna frågan.Med en omsättning på över 100 miljarder genererarturismen många miljarder till statens budget. Manbrukar säga att fyra till fem utländska turister gersamma intäkt som en exporterad Volvo.Näringsministern konstaterade att 1993 gav oss enförbättring av det negativa turistnettot till 13miljarder att jämföras med tidigare 20 miljarder påårsbasis. Den främsta anledningen till detta är attutlandsturismen här kan dra fördel av den billigasvenska kronan och den motvilligt sänkta momsen.En ökad tillströmning av utländska turister ger ossökningar i statsintäkterna om hundratals miljoner,kanske med uppemot en miljard. Ändå villregeringen dra ner på anslaget för marknadsföringav utomlands från 100 miljoner till 88miljoner . Deprecieringen av kronaninnebär ytterligare en minskning av resultatet avdessa pengar utomlands. Med denna skenbarabesparing frånhänder sig faktiskt staten chansen tillhundratals miljoner i ökade statsintäkter ochmöjligheten till tusentals nya jobb. Den s.k.besöksnäringen skulle mycket lättare än industrinkunna åstadkomma dessa nya jobb.Hur ser näringsministern på en ökad satsning för attfå hit utländska turister? I t.ex. vårakonkurrentländer går staten in med mycket tyngreanslag, i med 200 miljoner och i Danmarkmed 180 miljoner mot i 88 miljoner kronor.Sveriges Turistråd lades som bekant ned häromåretpå förslag från regeringen och ersattes medbranschsammanslutningen Next Stop ochStyrelsen för Sverigebilden, vilket vi medverkadetill. Styrelsen för Sverigebilden skulle medbeviljade statsanslag upphandla komplettamarknadsföringsåtgärder från främst dennabranschorganisation.