prot · GH0977 · 1994-03-22 00:00:00 — Jag kommeratt föreslå regeringen att föreskriva att barnfamiljersom har varit i och rotatsig här skall få uppehållstillstånd.Avslutningsvis vill jag kommentera Hans GöranFrancks påståenden att inte tillräckligtaktivt agerar mot en alltmer restriktivflyktingpolitik i . Av naturliga skäl är detsvårare för att påverka i dessa frågor sålänge vi står utanför den europeiska unionen.Sverige kommer förhoppningsvis att varamedlem, och då kommer vi att verka för att störstamöjliga öppenhet skall råda även vid EU:s yttregränser. EU får inte bli en gemenskap som sluter sigmot omvärlden. Det är viktigt att värna asylrätteninom ramen för en gemensam europeiskflyktingpolitik på grund, därkonventionen tillämpas med en generös tolkning.Därutöver behövs gemensammaöverenskommelser för att också ge skydd åt bl.a.krigsflyktingar. Som väl vet harSverige arbetat intensivt isåväl , ESK som UNHCR med frågorrörande vikten av att ta gemensamt ansvar förflyktingar mellan de europeiska länderna.Anf. 65 HANS ():Fru talman! Jag tackar för det utförliga svaret. Jaguppskattar att statsrådet i svaret har framfört en heldel självkritiska anmärkningar och ävensynpunkter på vilka förändringar som skall kunnakomma till stånd.Jag vill för egen del tala om vilka åtgärder som jagnu tycker är de viktigaste. Det gäller attupprätthålla en generös tillämpning av gällandeasylregler. De får inte begränsas. ''The benefit of the doubt'' måste upprätthållas.Det är angeläget att regeringen verkligen iakttar attdet har syndats alltför mycket motdenna regel. Jag anser att de erfarenheter som vi nuhar klarlägger att det är nödvändigt att regeringentar ett betydligt större ansvar för praxisbildningenoch att den genomförs . Det rör sig om attha en strikt tillämpning av konventionsgrundanderättsregler om att inte utvisa någon som riskerar attbli utsatt för tortyr eller annan brutal behandling,oavsett om det rör sig om , , Kosovoeller något annat land. På denna punkt har det,enligt många rapporter, syndats i betänklig grad.När det gäller viseringsinstrumentet vill jag intediskutera det förflutna. Men jag anser att enomprövning av användandet avviseringsinstrumentet, som otvivelaktigt fåreffekter på asylrätten, bör ske möjligt.Anf. 66 Kulturminister ():Fru talman! gick delvis igenomde besked som har lämnats i svaret. De innehålleren rad olika åtgärder för att uppnå det som vi äröverens om, nämligen att asylrätten skall kunnavärnas. En av delarna är frågan om hur praxis skallbildas. finns den nya ,varifrån vi inte riktigt har fått fulla erfarenheter avhur det har fungerat. Ett av syftena medUtlänningsnämnden var ju att få en enhetlig praxis.Det är mycket möjligt att sådan har uppnåtts, menenhetligheten som sådan kan i något eller några fallockså ha inneburit att några har fått avslag som iliknande situationer tidigare hade fått bifall avregeringen. Det är självklart att det finns anledningatt se efter hur praxisbildningen skall gå till, närUtlänningsnämnden nu har varit i kraft . Jagredovisar också i svaret att vi redan har påbörjat ettsådant arbete.Jag delar inte uppfattning i många fall har återsänt personer som riskerartortyr. Jag är helt övertygad om att myndigheternaär mycket vaksamma på det området.Anf. 67 HANS ():Fru talman! När det gäller praxisbildningen voredet av intresse att veta hur och när statsrådet tänkerhandlägga frågan.Jag nämnde ett antal länder där det föreliggerpåtagliga risker för tortyr och annan brutalbehandling. Jag skall inte gå in på någraindividuella fall, även om jag skulle kunna göra detmed hänsyn till många brev och annan informationsom jag har. På den här punkten är det mycketangeläget att iaktta betydligt större restriktivitetoch att i tvivelsmål hellre fria än fälla.Vad sedan gäller hur man skall kunna agera på detinternationella planet, syftar jag på att Sverigeframför allt skall föregå med gott exempel. Det ärden viktigaste insatsen vi kan göra. Jag tror ocksåatt det är särskilt viktigt att få alleuropeiska organatt ta itu med de här frågorna, t.ex. Europarådetoch ESK.Anf. 68 Kulturminister ():Fru talman! Jag tror också att det goda exemplethar stor betydelse. Om man uppträder bra själv,kan man naturligtvis också försöka att få andra medsig. Jag är helt övertygad om att de mycketkraftfulla aktiviteter som har ägnat sig åt --där jag själv har deltagit i stor utsträckning underde -- har uppmärksammats bland depersoner som sysslar med de här frågorna.Vi kan med ganska gott samvete hänvisa till alla deinsatser som vi gör, dels för flyktingarna här iSverige, t.ex. att bosnierna har fått stanna härpermanent, dels genom att delta i internationellaoperationer, t.ex. i Jugoslavien.En del länder säger att de är närvarande militärtoch satsar mycket på humanitär hjälp, och de troratt de därmed är befriade från att ta detgemensamma ansvaret för flyktingarna. Då kan vifrån sida säga att vi är aktiva på allaområden, inklusive att ta ansvar för flyktingarna.Anf. 69 HANS ():Fru talman! De svenska insatserna skall alls inteunderskattas, men gäller det hur man på ettbättre sätt skall kunna få till stånd större insatser ihela och en bättre ansvarsfördelning.I måndags lade jag fram en rapport i Europarådet,bl.a. med ett förslag om en , i nära samverkan medUNHCR och med en hög kommissionär för justEuropa. Jag tror att är det bästaorganet, med hänsyn till den tradition som finnsdär, de konventioner som finns där, men också attdet är det mest omfattande organet mederfarenhet.I det här läget gäller det naturligtvis också attbeakta de problem som finns. Vi bör ordentligtutöka informationen, här och utomlands, om attSverige inte tar emot ekonomiska invandrare annatän i undantagsfall. Jag tror att den informationen ärför dålig och för svag.Anf. 70 Kulturminister ():Fru talman! Det är bra att vi på olika fronter, bådesom parlamentariker och som regeringsledamöter,drar åt samma håll i internationella sammanhang.Även regeringen har varit aktiv i . Detledde fram till ett moraliskt ochpolitiskt åtagande från de västeuropeiska ländernaatt ha en beredskap att också ta emot flyktingar.Visserligen kan man säga att den resolution somantogs var något urvattnad, men den var en brabörjan.Vi har också, som väl vet, lagtfram ett mer framåtsyftande förslag inom ramen förESK. Där har frågan om en gemensamöverenskommelse i för ansvarstagande förflyktingar vid massflyktssituationer kommit upp pådagordningen, och det har i sin tur lett till att EUhar börjat behandla de frågorna.Anf.71 HANS ():Fru talman! Jag tar fasta på statsrådets ord. Jag vetatt hon är engagerad och intresserad av attmedverka till bra internationella och europeiskauppgörelser.Jag vill i mitt avslutande inlägg säga att jag ocksåtror att det är nödvändigt att förstärka vår egenapparat. Det har riktats mycket kritik motInvandrarverket. Det är inte fråga om att göranågon stor och genomgripande utredning, men detbehövs förstärkningar, också i ledningen. Jag troratt det både i ledningen och i arbetet ute på fältetär nödvändigt att dra in de humanitäraorganisationerna i långt större utsträckning.Till slut vill jag fråga statsrådet : Är inteuppgifterna nu så stora och så omfattande att vi böragera för att få en minister som uteslutande ägnarsig åt invandrarfrågor och flyktingpolitik?Anf. 72 Kulturminister ():Fru talman! Flyktingmottagandet och våramyndigheter har utsatts för mycket storapåfrestningar . Det finns ingastatliga myndigheter som har genomgått sådanaförändringar . Jag tycker har klarat det bra. Dessutom pågår det ju enupprustning och en decentralisering inomInvandrarverket, som jag tror är bra. Det hindrarinte att saker och ting kan göras bättre.Hans Göran önskade att de humanitäraorganisationerna skulle få mer inflytande. Det ärprecis det som sker, genom det beslut somfattades här i . Ideellaorganisationer skall kunna drivaförläggningsverksamhet på entreprenad. Ett annatexempel är mycket fina avtal med88 olika organisationer runt om i landet, som skallhjälpa till med kontaktverksamhet och fungera somguider in i det svenska samhället, för de flyktingarsom nu flyttar ut i kommunerna, bl.a. bosnier. Detvisar på en väldigt stor öppenhet frånInvandrarverkets sida.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1993/94:388 om skatteavdragför sponsring av kulturAnf. 73 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att sponsring avkultur skall bedömas på samma sätt som sponsringav idrott.Birgitta gör gällande att sponsring avkultur i avdragshänseende bedöms hårdare änsponsring av idrott. Enligt stårdetta inte i överensstämmelse med att regeringen iskilda sammanhang uppmuntrar kulturinstitutioneratt -- om möjligt -- samverka med sponsorer för attfinansiera sin verksamhet.Det finns inga särskilda bestämmelser omavdragsrätt för sponsring i skattelagstiftningen.Däremot finns ett uttryckligt avdragsförbud förgåvor. Utgifter för sponsring kan dock, med hänsyntill goodwill- och reklamvärde, betraktas somavdragsgill driftkostnad enligt allmänna principer.En förutsättning för avdragsrätt torde vara attsponsorn, bidragsgivaren, får -- och utnyttjar -- enmotprestation som står i rimlig proportion tillinsatsen. Värdet av eventuell uppmärksamhet imassmedierna torde beaktas vid den bedömningen.Huruvida sponsringen avser idrott eller kultur haralltså i och för sig ingen som helst betydelse. Detavgörande för avdragsrätten är värdet avmotprestationen. Utan motprestation blir bidragetatt anse som en gåva och alltså inte avdragsgillt.Det är inte aktuellt att införa avdragsrätt för gåvor.Sponsorverksamhet har ettbetydande goodwill- och reklamvärde. Detta ärsjälvfallet förklaringen till att -- som BirgittaWistrand också framhåller -- en så stor del avkulturinstitutionernas disponibla medel kommerfrån andra källor än myndighetsanslag.Avslutningsvis kan jag konstatera att det inte finnsanledning för mig att vidta några åtgärder påområdet.Anf. 74 ():Fru talman! Först får jag väl tacka för svaret, ävenom det gjorde mig mycket besviken.Skatteministern sade att det saknar betydelse omdet är fråga om idrott eller om kultur, men jag vetju att det har stor betydelse. Jag undrar omskatteministern verkligen känner till hur läget är för åtminstone några av de storakulturinstitutionerna. De har fått storasponsoranslag, och visar det sig att anslagen inteär avdragsgilla för sponsringsföretagen. Man kan juse vad det kommer att betyda för framtiden.Jag vet ju att det har varit få, om ens något avslag,när det gäller sponsring av idrott. För mig somtycker att kultur är åtminstone lika värdefullt somidrott är detta väldigt oroande.Det är några saker som jag skulle vilja fråga om.Den första frågan gäller det som nämns flera gångeri svaret, nämligen motprestation. Vem är det somfäller avgörandet när det gäller motprestation? Hurstor skall denna vara för att inte bidraget skall ansessom en gåva? Jag tror att skatteministern säkertkänner till att företag inte ger några gåvor, utan deger bara till sådant där de kan räkna med att fånågonting tillbaka. Den gamla tidens mecenaterfinns inte. Därför är det väldigt synd att det intefinns någonting om sponsring i skattelagstiftningen.Det vore kanske värt att infoga en liten rad om vadmotprestationen skall bestå av och vem som fälleravgörandet. Är det bara en skönsmässigbedömning? Hur kommer det sig att de storasponsringsaktiviteterna plötsligt inte äravdragsgilla? Jag är alltså oroad för mångainstitutioners framtid, eftersom vi frånregeringshåll räknar med att de skall få anslag frånandra källor än från staten.Anf. 75 Statsrådet ():Fru talman! skall inte alls varabesviken över svaret. Svaret innebär ju att likaregler gäller och kommer att gälla för både kulturoch idrott. Såvitt jag kan förstå finns det lika storamöjligheter för kulturområdets olika institutioneroch verksamheter att utnyttja avdragsrätten påsamma sätt som den som köper sig en prestationkan göra. Det gäller bara att se till att det av dettecknade avtalet framgår att det företag sombetalar ersättning för en prestation också får denprestationen. Detta kräver kanske litet kreativitetoch annat, vilket jag ser som en förutsättning. Detskulle nog se litet illa ut med t.ex. tröjreklam påOperan, men det finns säkert andra möjligheter atthantera sponsringens kommersiella värde ochdärmed kunna utnyttja den generella avdragsrättsom gäller. Detta är vad som framgår av mitt svar.Jag delar uppfattningen att idrott och kultur hörsamman. Jag anser att kultur är livsnödvändigt, ochatt idrotten är en del av kulturen i ett land somSverige.Jag ser alltså inte de problem som . Jag utgår ifrån att det finns möjligheter atthantera detta så, att det blir ett ömsesidigtsamarbete där bägge parter drar fördel av dettasamarbete. Därmed uppkommer denmotprestation som krävs för att avdragsgillhet skallgälla.Jag vill också påpeka att den effektivabeskattningen när det gäller bolagssektorn är ca23 %. Det innebär att det bolag som har bestämt sigför att utbetala i sponsringsanslagunder under förutsättning att detta äravdragsgillt redan har utfäst sig att ge 7,7 miljoner,om sponsringen nu inte skulle vara avdragsgill. Detfinns en tendens att man tror att det som äravdragsgillt gäller hela beloppet. Så är det alltsåinte.Anf. 76 ():Fru talman! Det är inte utan skäl som jag är oroad,utan det finns ju skäl till min oro. Skatteministernsade att det inte finns någon anledning att vidtanågra åtgärder. Det fungerar tydligen inte med deavtal som är slutna och de pengar som man troddeskulle bli skattebefriade. Då frågar jag återigen:Vem är det som avgör vad som är en rimligmotprestation? Det måste ju göras i ett senareskede. När avtalet slöts ansåg man att det var frågaom en rimlig motprestation. Efteråt kommerskattemyndigheterna in och säger att det inte varnågon skälig motprestation. Det är så dags då. Jagåterkommer till frågan: Vem avgör vad som är enskälig motprestation? Är det skattemyndigheteneller företagen och kulturinstitutioner som avgördetta?Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Jag har tagit emot en deluppvaktningar i detta ärende. Speciellt när detrörde sig om en institution gällde beloppet 10miljoner. Redan vid uppvaktningen kunde vikonstatera att debatten handlade om de resterande2,3 miljonerna som utgör avdragsbeloppet, inte de7,7 miljonerna som ligger i botten och somföretaget uppenbarligen är berett att betala ut utanatt få någon avdragsrätt.Det är självklart att det är skattemyndigheterna --liksom senare de olika skattedomstolarna -- somhar att pröva frågan om motprestationen är att ansesom rimlig för det belopp som man lägger ut. Dettagäller såväl idrott som kultur. få ersättning och sedan inte i någotavseende använda företagsnamnet i reklam ellermarknadsföring, är ersättningen inte helleravdragsgill. I varje omfattande eller mindreomfattande samarbete av det här slaget går detnaturligtvis att hitta en teknik för att se till att bäggeparter får ut någonting av samarbetet. Därmeduppkommer också en motprestation.Anf. 78 ():Fru talman! Då återkommer jag till min fråga. Detär alltså inte de två parterna som avgör vad som ären skälig motprestation, utan det är någon annansom står utanför och som kommer in flera årsenare. Det är detta som har blivit problemet.Om man ser till historien,som har levt på sponsorpengar, och bedömerefteråt att motprestationen inte var tillräcklig,försvinner också dessa pengar. Men då är de 11miljonerna redan slut. Vem skall då stå för de 2,3miljonerna?Anf. 79 Statsrådet ():Fru talman! och jag är säkertöverens om att vi inte kan överlåta bedömningen aven skattefråga till två parter som träffar ett avtal.Det skulle innebära att och jagskulle kunna göra en mängd trevliga transaktionersom vi upplevde som avdragsgilla. skulle viinte betala någon skatt alls. Det måste naturligtvisgöras en bedömning av skattemyndigheterna, somgörs när deklarationerna granskas. Det kan ocksåbli fråga om en senare kontroll.När det gäller Den svenska historien och de 11miljonerna förutsätter jag att man har funderatkring vad skattelagstiftningen kräver för attavdragsrätt skall föreligga. Då vet de företag somär involverade och som har sin kompetens påskatteområdet att det krävs en motprestation avungefär motsvarande omfattning. Man har dåsäkert sett till att få den motprestationen. Det får ialla fall jag förutsätta. Om man inte har gjort det,vilket jag inte har den ringaste aning om, får dessaföretag naturligtvis inte göra de avdrag som ärvärda 2,5 miljoner. Det är ju det beloppet som detrör sig om, inte om de 11 miljonerna.Men återigen: Samma regler gäller, och de ärprincipiellt riktiga. Det finns ingen anledning attändra dessa.Anf. 80 ():Fru talman! Jag talade tidigare om att man kanskekunde tänka sig någon liten mening om sponsring iskattelagstiftningen för att uppmärksamma den härfrågan. Det rör sig ju om en verksamhet som är nyoch starkt växande. Vill vi att företag skall göratransaktioner av det här slaget, är det viktigt har klara spelregler. Min erfarenhet är attspelreglerna är mycket oklara beroende på var ilandet företaget är beläget och vilket slags företagdet rör sig om. Som det är nu uppmuntrar man intetill den här typen av verksamhet. spelregleroch långsiktighet är vad företagen behöver för attde skall ställa upp för våra kulturinstitutioner.Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! Jag är övertygad om att BirgittaWistrand inte menar att vi skall införa en paragrafom att det som kallas för sponsring alltid skall varaavdragsgillt. Det måste också finnas med enprestation någonstans.Då har vi redan kommit i det läget att någon skallavgöra prestationen. Det kan inte vara parternasjälva utan skattemyndigheterna som gör det.Klarare regler än dem som existerar kan manknappast åstadkomma. Det kan naturligtvisinträffa vid taxering av olika slag att manursprungligen kommer fram till olika slutsatser iolika delar av landet. Det är därför som vi har enenhetlighet så att man via kan fåen lika bedömning. Varje gång man anser att ensrätt är trätt för när har man möjlighet att gå vidaretill skattedomstolarna för att få frågan prövad. Detfinns ett antal rättsfall som man kan utgå ifrån i detsammanhanget.Jag menar att de regler som vi nu har är till fyllest --vi är ju överens om att en prestation skall göras --och innebär att sponsring kan utnyttjas i ettsamarbetsavtal, med den avdragsrätt som följer avatt man har gjort en tillräcklig prestation.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1993/94:396 2002Anf. 82 Statsrådet ():Fru talman! påstår i sin fråga till migatt uppmaningar har riktats till representanter förÖstersund och Åre kommuner att dra tillbakakommunernas ansökan om statlig garanti och frågar om dettainnebär att regeringen avser att avslå ansökan omstatlig garanti.Berit Andnors påstående är felaktigt. Varkenregeringen eller tjänstemän i haruppmanat och Åre kommuner att dratillbaka sin ansökan om statlig garanti för år 2002.Ansökan från kommunerna om statlig garantibereds i regeringskansliet.Regeringens beslut kommer att meddelas vid ettsenare tillfälle.Anf. 83 ():Fru talman! Jag får tacka statsrådet försvaret på min fråga. Jag tycker att det varföredömligt klarläggande när det gällerbakgrunden, som jag tagit upp i min fråga.Bakgrunden är den oro som företrädare förÖstersunds och Åre kommuner och representanterför har känt sedan de, enligt vad desjälva uppfattade, uppmanades att ta tillbakaansökan om statlig garanti för att arrangera . Det är bra att kunnakonstatera att det tydligen rör sig om ettmissförstånd. Det kan dock te sig märkligt att flerapersoner säger sig vara utsatta för exaktsamma sorts -- som det nu visar sig -- missförstånd.Det kan vi i och för sig lämna därhän. Det viktigaär framtiden, vad som gäller framöver.Den ansökan om statlig garanti för de olympiskavinterspelen som har lämnats in är ett resultat av ettmycket långsiktigt och seriöst arbete frånJämtlands län och de berörda kommunerna. Detfinns ett stort engagemang för vinterspelen.Östersund har tidigare kandiderat till de olympiskaspelen 1994 och 1998. har i de fallenbeslutat om statlig garanti, så även tidigare när detgällde och Åre.Kampanjerna för har upplevts sommycket positiva i länet. Vi ser att de olympiskavinterspelen är ett medel för att tillgodose helalandets intresse för utveckling och internationellförankring. De är kanske de mestlönsamma och en av de största regionalpolitiskasatsningar som någonsin har diskuterats ochkommer att diskuteras för del.Betydelsen av i Åre får inteunderskattas.Min fråga till statsrådet är om statsrådet har föravsikt att lämna en proposition till idenna fråga och om den i så fall är positiv.Anf. 84 Statsrådet ():Fru talman! Min inställning till ansökan om att fåarrangera i -- det må gällavinter- eller sommarspel -- är i grunden positiv. Detvi måste göra vid varje sådant här tillfälle är att tahänsyn till de ekonomiska konsekvenserna. Det äralldeles uppenbart att man i ursprungligeninte räknade med ett underskott på drygt 4miljarder kronor, som belastar de norskaskattebetalarna. Det är viktigt att man från börjanär medveten om de ekonomiska konsekvensernaoch tar hänsyn till dem.De tidigare ansökningar som kommit in frånÖstersund och Åre har inte varit tillräckligt bra isina ekonomiska kalkyler. De underskott sombudgeterats har i realiteten inte varit framräknadepå ett sätt som jag tycker att man borde ha gjort.Nu har det lämnats in en ansökan som jag uppleversom rak, ärlig och bra. Jag har uppdragit åt entidigare tjänsteman på att,med utgångspunkt från de remissvar som vi har fåttin, göra en beräkning av hur mycket vinterspelenskulle kosta. Jag har noterat i ansökan att detförutsätts från kommunerna att staten,skattebetalarna i hela , skall täckaunderskottet. Ingenting täcks direkt avkommunerna där uppe. Det är en sak somnaturligtvis måste diskuteras med kommunerna.Man har kommit fram till en kostnad för spelen påknappt tre och en halv miljard. Det vi nu gör idepartementet är att fortsätta beredningsarbetetmed utgångspunkt i att klara ut hur mycket av dessa3,5 miljarder statsverket med automatik kommeratt få tillbaka, dvs. vilka investeringar skulle görasi och Åre som annars inte skulle kommatill stånd. Till den del dessa investeringar gerupphov till mervärdesskatt som annars inte skulleha betalats in och till den del det också gerinkomster och arbetsgivaravgifter som annars inteskulle ha betalats in bör man kunna räkna av detta.Det innebär att summan automatiskt blir lägre.Sedan får man göra en bedömning om det somåterstår är tillräckligt för att man skall lämnagarantin. Denna prövning håller vi på med förnärvarande.Anf. 85 ():Fru talman! Jag instämmer naturligtvis till fullomed statsrådet när han säger att det är viktigt attha riktiga kalkyler och att vi verkligen vet vad ettolympiskt vinterspel egentligen skulle kosta. Jagförutsätter också att de kraven ställs frånregeringens och sida.Den kalkyl som har lämnats från ochÅre uppfyller, som statsrådet mycket riktigt säger,dessa krav. Jag har också tagit del av KristerWadelius rapport i denna fråga. Man kankonstatera att han gör en i mina ögon positivbedömning av ansökan och menar att den ärrealistisk och uppfyller de krav som kan ställas påen redogörelse av kostnader och intäkter. I vissadelar finns det kanske olika uppfattningar. Vi kanvara överens om att det finns en del osäkerheter ikalkylerna.Det som är viktigt och som jag tar fasta på istatsrådets svar är den positiva grundinställningsom statsrådet nu visar. Jag hoppas verkligen att detkommer en positiv proposition från regeringen idenna fråga.Anf. 86 Statsrådet ():Fru talman! Min positiva grundsyn har jag haftunder både i oppositionsställning och nui regeringsställning. Men som jag sade är det frågaom en avvägning av hur mycket vi i dagens situationanser att vi från skattebetalarnas sida kan gå medpå att riskera att förlora.Om skulle föranleda kostnader på låtoss säga , tror jag att vi skullevara överens om att vi inte kan acceptera det. Omvi skulle komma fram till att de inte kostarnågonting alls, skulle vi med glädje säga ja. Nuligger beloppet någonstans där emellan, ett lägrebelopp.