prot · GH09110 · 1994-05-25 00:00:00 — Detfinns en generös inställning oavsett partifärg tillstatsrådens rätt att uttala sig, vidare en mer snålinställning.Jag anser att i dessa gränsfallskall handla i den anda somyttrandefrihetslagstiftningen är skapad, nämligenatt man skall lägga tyngre vikt vid rätten att uttalasig om olika fakta och att argument skall vägassamman.Jag har den inställningen främst av det skälet i en demokrati speciellt skall värna omyttrandefriheten, även för statsråden som ju hör tillvår demokratis främsta utövare. Det får inteutvecklas en praxis där statsråden inte vågar säganågonting som kan misstänkas eventuellt få kritikav konstitutionsutskottet.Våra politiska partier gör säkert sitt bästa för att tillstatsråd utnämna omdömesgilla personer som medgott omdöme utövar sitt ämbete, personer som kanavgöra vad som håller sig inom gränsen för det somär möjligt för ett statsråd att uttala. Därför är detpositivt att vi i dessa frågor har ett enigtbetänkande. Visserligen uttalas det synpunkter,men ändå sätts inte för snäva gränser. Jag ville göraden principiella markeringen.Regeringens handläggning av vissa asylärenden(avsnitt 12)Anf. 27 ():Herr talman! Jag yrkar bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1 och 3 fogadetill detta avsnitt.Regeringens handläggning av asylärenden är ettåterkommande granskningsärende. Vi -- här talarjag för socialdemokraterna och för en majoritet avriksdagsledamöterna -- är angelägna om att Sverigelever upp till sitt goda anseende som ett land därhumanitet och omtanke är ledstjärnor förflyktingpolitiken.Som , professor i invandrarfrågoruttryckt saken: Politikerna måste ta sitt ansvar ochklart redogöra för vad vår demokrati står för. Ochatt vi genom olika konventioner faktiskt har åtagitoss att ge skydd åt förföljda och förtrycktamänniskor.Herr talman! Utskottet har tillgång till detaljeradeoch kontinuerliga rapporter från US StateDepartment, och AmericasWatch. Vi bedömer dessa källor vara säkra.Vi tar också del av vad FN:s flyktingkommissarieanför. Det har framkommit att förhållandena i Peruavsevärt försämrats. kan inte längre betraktassom en rättsstat. Dödsstraff har återinförts.Människor försvinner spårlöst. Människor avrättasutan rättegång. Vi har uppgifter om att militärrutinmässigt torterar misstänkta. Bruket av tortyrär således utbrett. Organisationerna SanderoLuminosa och MRTA tillgriper egnasanktionsmetoder utanför lagens råmärken motmotståndare, utan att staten i dessa fallskyddar sina medborgare. Det finns uppgifter om70 försvinnanden och 30 avrättningar.Vilka utsätts då i första hand för myndigheternaseller terroristorganisationernas behandling? Ettlovligt byte för denna brutalitet är naturligtvis desom av politiska skäl flytt landet, men som trotsdetta tvingats att återvända.Regeringen har i sin praxisbedömning inte tillmättdessa omständigheter den betydelse som krävs.Detta slår vi socialdemokrater fast i reservation 1.UNHCR har i ett dokument, daterat den 18 mars1994, riktat allvarlig kritik mot de avvisningsbeslutsom och Utlänningsnämndenfattat -- naturligtvis med ledning av praxisbeslut avregeringen. Invandrarministern ansåg vid denutfrågning utskottet hade med henne att ''manlägger stor vikt vid UNHCR:s arbete''. Hon går tilloch med så långt att hon säger att hon i huvudsakdelar UNHCR:s uppfattning och därmed kritik avden 18 mars 1994.Återrapportering av vad som händer med till Peruavvisade personer har varit knapphändig. Menmisshandel och en skottskada finns detdokumenterat.Regeringen har att göra avvägningar mellan att i endel fall avvisa människor eller att låta dem stannaav humanitära skäl. Vi har förståelse förregeringens synsätt, som också delades av densocialdemokratiska regeringen. skall intebli centrum för cellverksamhet avsedd att stödjaterrorism i . Men låt mig säga, utan att vi riktarformell kritik, att vi i en del fall tycker i likhet medFN:s flyktingkommissarie att anknytningen tillSandero Luminosa och MRTA varit alltför lösligför att vara relevant och för att motivera enutvisning.Vad händer i Kosovo? Tiden medger ingen längreutläggning. tog kontrollöver Kosovos parlament, rättsväsen och polis. De70 000 albaner som arbetat i statlig tjänst haravskedats. Över 50 000 modernt utrustade serbiskapoliser och soldater har skickats till Kosovo som endemonstration att landet i själva verket ärockuperat. Övergreppen mot de mänskligarättigheterna är legio. Risken att kriget sprider sigfrån Bosnien är också överhängande.I oktober 1992 beslutade regeringen att upphävaden s.k. treterminsregeln. Denna regel sominfördes av den socialdemokratiska regeringeninnebar att barnfamiljer som rotat sig i landet fickstanna av humanitära skäl. Man hade barnens bästaför ögonen. påpekade vidupprepade tillfällen i att endastskyddsbehovet skulle vara avgörande för ommänniskor fick stanna eller inte. Följden av dettablev att barnfamiljer sändes tillbaka till Kosovo,där skolorna var stängda. De återvändande fick imånga fall lita till hjälporganisationer för sinöverlevnad. Eller också valde de att gå underjorden för att stanna illegalt i eller att fly tillannat land, företrädesvis . Under allaförhållanden fick barnen utstå lidande.Den 14 april 1994 återinförs denna möjlighet förbarnfamiljer att stanna. Denna ryckighet inormgivningen har skadat tilltron till derättstillämpande myndigheterna. Det har skadatSveriges anseende.Den andra punkten i vår kritik i reservation 3 gälleratt regeringen brustit i ansvar när det gälleruppföljningen av avvisade kosovoalbaner.Amnesty har avvisats från Kosovo, och ESK fårinte ha undersökningskommissioner där. Så mycketmer vilar då ansvaret på att regeringen följer upp,åtminstone med stickprovskontroller, vad somhänder de återvändande.Sveriges Radio gjorde ett reportage om enhjärtsjuk man som avvisats, och som misshandlatsoch torterats svårt när han återvänt. Han torteradesvid två tillfällen. Därefter blev han sängliggande,och har han avlidit. FN:s flyktingkommissariehar bekräftat att mannen bar spår av misshandel.Att poliser våldtar, trakasserar och misshandlarfinns styrkt. Och att unga flickor begår självmordför att de inte står ut med sexuella övergrepp finnsockså styrkt.För övrigt har jag behov av att säga att jag står sålångt ifrån Ny demokratis reservation iflyktingfrågan som tänkas kan. uttalat att hon skall göra svensk flyktingpolitiktill Ny demokratis huvudfråga i valet. Jag beklagardet ställningstagandet.Anf. 28 (nyd):Herr talman! Frågan om de permanentauppehållstillstånden för bosnier är en stor fråga,som berör många människor och som också handlarom mycket pengar. Jag anser att regeringen skulleha underställt frågan innan man fattadebeslutet. Eftersom landet också befinner sig i ettsvårt ekonomiskt läge finns det all anledning att gåtill och höra om anser attytterligare några miljarder kan beviljas förflyktingpolitiken. Jag vet att det här är praxisbeslut,förvaltningsbeslut, som regeringen har rätt attfatta.Vid utskottets utfrågning frågade jaginvandrarministern vilket utredningsunderlagregeringen hade när man fattade beslutet och omman hade gjort någon konsekvensanalys. Vadskulle beslutet att ge 42 000 bosnier, och såsmåningom också deras åtföljande anhöriga,permanent uppehållstillstånd innebära för statenoch för skattebetalarna?Birgit ansåg att det inte fanns någonanledning att förse sig med något sådantunderlagsmaterial, därför att det här var ettpraxisbeslut, som regeringen hade rätt att fatta.Jag frågade: Har invandrarministern hörtkommunerna? Bosnierna skall ju placeras ut där.Det hade man inte gjort. Kommunerna reageradeinte heller så som invandrarministern hade tänktsig, eftersom man fick locka kommunerna medstimulansbidrag för att de skulle ta emot bosnierna.Jag anser att regeringen har skött den här fråganmycket illa. Men jag konstaterar att problemet meduppehållstillstånden var olöst under ett års tid.Under sommaren 1992 fanns det många bosnierhär, och det var ett akut problem. Sedan gickhösten 1992, och arbetade. Så komhösten 1993, och arbetade då också. Omjag förstod det rätt, fick regeringen de här ärendenafrån . I mitten avjuni hemförlovades , och den 21 junifattade regeringen principbeslutet, som hade tillkonsekvens att dessa slussar öppnades, dvs.permanenta uppehållstillstånd för 60 000--100 000människor.Jag menar att regeringen skulle ha gått tillriksdagen. Regeringen har ju en initiativrätt, ochriksdagen hade kunnat ta upp frågan om vilkariktlinjer som skulle tillämpas för flyktingpolitikennär det gällde uppehållstillstånd för bosnierna.Regeringen hade då kunnat få ett beslut om enändrad flyktingpolitik, som hade kunnattillkännages , som då hade vetathur man skulle hantera de här ärendena.Jag sade att regeringen har en initiativrätt. Jagmenar också att regeringen har en skyldighet att tainitiativ i sådana här stora frågor som berör helalandet. Regeringen hade genom ett förslag ikompletteringspropositionen kunnat få riksdagenatt besluta att ställa pengar till förfogande. Nupålade man ett konstitutionellt tvång.Först beslutar man om åtgärder, som kommer attinnebära kanske miljarder , och sedan gårman till och begär pengar. ärdå tvungen att besluta om pengarna. Jag frågar migvad som hade hänt om hadefått en annan majoritet, som inte hade beslutat somregeringen hade tänkt. Det är det jag menar meddet konstitutionella tvånget.I regeringsformen står det också att det ärregeringen som styr riket och att regeringen haransvar för landet. Regeringen har också ansvar föratt hushålla med pengarna, och då borde man hagått till för att ta reda på hur riksdagensåg på saken.Jag menar också att man borde ha samordnatflyktingpolitiken med de nordiska länderna. IDanmark har man löst frågan om uppehållstillståndför bosnierna annorlunda. Där startar man med etttemporärt uppehållstillstånd i stället för med ettpermanent.När det gäller kosovoalbanerna, där barnfamiljersom hade kommit till före den 1 januari1993 fick uppehållstillstånd, riktar vi kritik motregeringen. Vi anser att regeringen har skött helaKosovoärendet alldeles felaktigt från början.Man släppte in tusentals kosovoalbaner i ,trots att man visste att de inte skulle fåuppehållstillstånd här. De får sitta påflyktingförläggningar, och sedan skickas detillbaka. När allt är klart räknar man med att 95--har skickats tillbaka till Kosovo.Sedan finns det människor som har hållit sig undanoch som inte har velat anpassa sig tillmyndigheternas krav. ger man demuppehållstillstånd, därför att man egentligen intehar någonting annat att göra.Jag riktar alltså kritik mot regeringen för att denhar handlagt detta helt och hållet fel från början.Människor skall inte sitta påflyktingförläggningar och bli prövade, utan enasylprövning skall ske -- vi menar att denskall ske . Då hamnar man inte i denhär situationen.Vi kritiserar också regeringens hantering avflyktingpolitiken som sådan.Herr talman! Jag vill nu yrka bifall till vårareservationer nr 2 och nr 4.Anf. 29 ():Herr talman! Sedan förra årets granskning avflyktingpolitiken har det framkommit oroanderapporter om situationen i . de förhållandena i sitt anförande. Detförekommer bl.a. uppgifter om att återvändandefrån och från andra länder har arresteratsvid återkomsten till sitt land när de har utvisats dit.Regeringsbesluten i har lett till attasylsökande har tvingats söka sig till andra länder,där de åtminstone i ett fall har fåttuppehållstillstånd. Vidare har besluten lett till atten rad av de asylsökande har hållit sig gömda iSverige under svåra förhållanden.Till det här kommer att UNHCR, underåberopande av konventionsreglerna, kritiskt harkommenterat de grunder som åberopats iregeringens beslut och som därefter använts i beslutav och Utlänningsnämnden.UNHCR har dessutom vädjat för en av de berördaasylsökandena.Kritiken har baserats på UNHCR:s bedömning avbetydelsen av att de asylsökande har erhållit passpå legal väg, av att asylsökande harkunnat hålla sig undan i och av att de harsympatiserat med eller varit medlem i enorganisation som förespråkar eller använder våld.Det har visat sig att det inte är någon märkligomständighet att de har haft tillgång till pass, då detär relativt lätt att få tag i pass i . Det är ocksånaturligt att de har kunnat hålla sig undan underlång tid i och därmed vistats där somde varit förföljda.När det gäller användningen avGenèvekonventionens artikel 1 F, anser vi att denhar använts på ett sätt som egentligen inte var tänktfrån början. Regeringen har utan stöd iutlänningslagens förarbeten åberopat regler omsärskilda skäl mot asyl i 3 kap. 4 § andra stycket.I ett av de granskade ärendena anför regeringensålunda att en asylsökande har verkat för enorganisation vars metoder får anses omfatta sådanaförhållanden som faller inom ramen för artikel 1 Fi Genèvekonvention angående flyktingarsrättsliga ställning. Enligt den principen skulle dåkonventionens skydd uteslutas. Oavsett om denneasylsökande har anfört sådana skäl mot attåtervända till sitt hemland som avses i 3 kap. 1 § 3utlänningslagen, skulle därför enligt regeringensärskilda skäl kunna föreligga att inte beviljahonom asyl i Sverige.Några särskilda skäl av den här arten anges inte iförarbetena till utlänningslagen. Där handlar detom brist på bostäder, på möjligheter att ta emotflyktingar och att bereda dem arbete, om att de harbegått brott, att det är brister i vandel osv.Det framgår av granskningen av besluten attregeringen inte har tillmätt omständigheterna fördessa flyktingar en betydelse som står i proportiontill de uttalanden som gjorts av bl.a. UNHCR ochtill de rekommendationer som vi har fåttdärifrån.Man tycks också ha underskattat det förtryck ochden rättslöshet som enligt samstämmiga rapporterråder i . Härigenom har regeringen kommit attmeddela flera beslut som enligt vår uppfattning intestår i överensstämmelse vare sig med artikel 33 iGenèvekonventionen eller med 3 kap. 1 §utlänningslagen.Birgit anförde vid utskottets utfrågningatt hon inte ändrat uppfattning. Tvärtom visarmotiven i förordningen 1994:1 omuppehållstillstånd i utlänningsärenden att honvidhåller den kritiserade inställningen. I motivenstår nämligen att ett särskilt skäl att inte beviljauppehållstillstånd enligt de nya bestämmelserna äratt någon familjemedlem har verkat i enorganisation som gjort sig skyldig till grovtövergrepp av olika slag.Mot bakgrund av de oerhört omfattande och svårakränkningar av mänskliga rättigheter som harpågått i och som fortsätterunder nästan fullständig straffsrättslig immunitetför förövarna, anser vi att regeringens tillämpningav och utlänningslagen harvarit felaktig och att statrådet inte bordeha undgått kritik för handläggningen av dessaasylärenden.Anf. 30 ():Herr talman! Jag tror att få frågor som vi diskuterari denna kammare är så betjänta av en saklig,nyanserad diskussion som just flyktingpolitiken.Utgångspunkten för diskussionen måste varainsikten att asylpolitik i grunden är restriktiv. Allafår inte stanna, och några signaler som gör att ingenkommer hit i onödan finns inte.En självklar utgångspunkt måste vara att alla somsöker skydd i får sin sak prövad, likaså attavvisningsbeslutet verkställs när det har vunnit lagakraft.Det är säkert ingen överdrift att påstå att detdepartement som har att handha dessa frågor haren av regeringens mest utsatta positioner.Flyktingpolitiken tar en mycket stor plats imassmedierna, och vi politiker möts av frågor ochpåståenden på det här området på snart sagt varjesammankomst som vi är närvarande vid, tror jag.För precis , , stod vi häroch diskuterade flyktingpolitik. Att ärendetkommer upp igen är inte förvånande, motbakgrund av vad jag sade tidigare. är det alltsåtre ärenden på agendan: praxis i fråga omperuanska medborgare, avvisning av asylsökandefrån Kosovo och regeringens beslut att medgeuppehållstillstånd för asylsökande från Bosnien.Också granskade KU regeringensagerande i frågan om praxis vad gäller peruanskamedborgare. Granskningen föranledde inte någotyttrande eller någon som helst kritik.Bengt har i sin anmälan tagit upp beslutetfrån om 19 ärenden rörandeasylsökande peruanska medborgare. Vidgranskningen föranledde detta alltsåinget uttalande.Hans Göran anmälan är mer allmän, såväli tid som i omfattning. Den handlar om att man börgranska om statsrådet har iakttagit gällanderättsregler och konventioner, så att ingen utsatts förtortyr efter avvisning.Det är naturligtvis dess värre riktigt att mänskligarättigheter kränks i . På goda grunder tvingasman konstatera att är vad man skulle kunnakalla för ett våldssamhälle.Bengt tog upp pass- och dokumentlöshet,eller snarare att det motsatta gäller för peruanskamedborgare. UNHCR har också kritiserat Sverigeför att i bedömningar av asylansökningar har tagitmed om den asylsökande på legalt sätt har kunnatlämna landet. Självfallet är inte legal utvandringmed ett pass det enda skälet för avvisning frånSverige, vilket också framhöll vidutskottets utfrågning av henne. Det är endast enmycket liten pusselbit i den stora bedömningen.UNHCR granskade också de flestaakterna i de ärenden som prövades av regeringen.UNHCR sade att man skulle höra av sig om manhade invändningar mot regeringens bedömningar,men man återkom aldrig. Det måste betyda att maninga invändningar hade.Att värdera situationen i ett land är en grannlagauppgift. Det fick om inte annat vi i KU klart för ossnär vi besökte . I vårahandlingar finns en redogörelse för erfarenhetersom advokat gjort under ettbesök den 3--. Naturligtvis kan dessaredovisningar utgöra underlag för regeringens,och beslut.Det ligger i sakens natur att inte ens den svenskaambassaden kan redovisa de källor man användersom underlag för sina bedömningar på liknandesätt.Regeringen använder dessutom andra rapportersom grund för sitt ställningstagande, t.ex. rapporterfrån Watch, Amnesty och US StateDepartment. Alla rapporter sammanvägs.Peru är ett våldssamhälle. Men regeringensbedömning utgår ifrån om det i det enskilda falletfinns risk för omänsklig behandling, och denbedömningen har man alltså inte gjort.Därför finner utskottet att varje enskilt fall harprövats med den omsorg som erfordras och att detinte finns anledning att göra någon annanbedömning än den som förra årets granskning leddetill.Jag yrkar alltså bifall till utskottets hemställan pådenna punkt och avslag på reservation 1 ochmeningsyttring 1.När det gäller asylansökningar från kosovoalbanerföreligger en anmälan som gör gällande attkosovoalbanerna utsätts för allvarliga kränkningarav de mänskliga rättigheterna efter avvisning tillKosovo.Regeringen har bara att pröva asylärenden somöverlämnas av . Dessa myndigheter haröverlämnat sju ärenden till regeringen, och inget avdessa rör asylfrågan utan har gällt bedömning avmedborgarskap eller den asylsökandes vårdbehov.Regeringen har fattat beslut i fem fall och beviljattillfälligt uppehållstillstånd av medicinska skäl.Ca 60 000 personer har kommit från Kosovo, ochungefär 30 000 har lämnat . Isammanhanget är det kanske viktigt att påpeka har lämnat landet frivilligt och att man ocksåhar lämnat landet med ''utökade familjer''. Det ärinte ovanligt att pojkar från Kosovo har hittat sig enhustru i som sedan naturligtvis följer medtillbaka.Situationen i Kosovo är allvarlig. Alla europeiskaländer gör i grunden samma bedömning. Menregeringen har inte haft skäl att bedömaskyddsbehovet för asylsökande kosovoalbaner,eftersom den typen av ärenden inte haröverlämnats från Invandrarverket ellerUtlänningsnämnden.Man kan ha synpunkter på den ordningen; kanskeborde regeringen ha större inflytande överpraxissättningen. Därför pågår nu inomKulturdepartementet ett arbete för att snabbtåstadkomma en översyn av praxisfrågan.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslagpå reservation 3.Till slut har vi att granska anmälan från Nydemokrati, gällande regeringens beslut att beviljapermanent uppehållstillstånd för bosnier. Nydemokrati menar att frågan är av så stor vikt attregeringen borde ha lämnat avgörandet tillriksdagen eller åtminstone hört . Omregeringen hade valt det tillvägagångssättet bordeden ha anmälts till granskning av KU. Dessutomborde regeringen inte ha kunnat undgå kritik.I 11 kap. 8 § i regeringsformen föreskrivs atträttskipnings- och förvaltningsuppgift inte fårfullgöras av i vidare mån än vad somföljer av grundlag eller riksdagsordning.Regeringens beslut rörande bosnier är ett sådantförvaltningsbeslut liksom beslutet beträffandeuppehållstillstånd för asylsökande barnfamiljerfrån Kosovo. Grundlagen förbjuder attlägga sig i förvaltningsärenden. Regeringen har intebara rätt utan också skyldighet att fatta dessabeslut. Därför föranleder granskningen ingetsärskilt uttalande från utskottet.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslagpå reservationerna 2 och 4.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag håller med om att prövningen avflyktingärendena skall vara saklig. Det kan vi nogvara överens om. Det är också på den grunden har riktat kritik mot Sverigenär det gäller tillämpningen av praxis.Om en flykting anmäler och hävdar att han ärde facto-flykting och riskerar att förföljas för sinapolitiska åsikters skull i sitt hemland, skall detnaturligtvis bedömas av de svenska myndigheterna,och det skall vara avgörande. Om man då finner attflyktingen löper en sådan risk för förföljelse i sitthemland men ändå bestämmer sig för att avvisahonom, måste beslutet grundas på några rimligaskäl. Ett sådant skäl kan t.ex. vara attvederbörande har begått brott i eller att dethelt enkelt inte finns plats att ta emot honom pånågon flyktingförläggning.Anser att den omständigheten att enflykting har en politisk uppfattning, att han skullesympatisera med en organisation som SenderoLuminoso eller MRTA, kan vara ett skäl för attavvisa en de facto-flykting enligt utlännningslagen?Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag tror att jag, även om jag kanskevar litet otydlig, sade att UNHCR har fått ta del avakterna när det gäller Perufallen, och man har intehaft några synpunkter på regeringens eller Sverigesagerande i de fallen.En politisk uppfattning är naturligtvis inte entillräcklig grund för avvisning. Men en misstankeom att vederbörande agerar politiskt genom att,som det står i våra handlingar, t.ex. upprättacellbildningar i för att ifrån ageragentemot , kan möjligen vara en avanledningarna till avvisning.Anf. 33 () replik:Herr talman! Den kritik som har kommit frånUNHCR är uppenbar och riktar sig mot dentillämpning som har skett utifrån de praxisbeslutsom regeringen har fattat. Det finns inget i stöd iförarbetena till utlänningslagen för tanken att enperson skall utvisas på grund av att denne sittermed i någon form av organisation i , somman kallar för celler. I en del av dessa ärendenbetraktas det som studiecirklar. Det är en svaggrund för regeringens beslut.Anf. 34 () replik:Herr talman! För det första är en politiskuppfattning återigen ingen grund för avvisning. Fördet andra har UNHCR kritiserat för att vivid bedömningen har tagit med eller lagt alltför storvikt vid en eventuell legal utvandring. Men det haralltså bara varit en av de faktorer som har påverkatställningstagandet när det gäller asyl eller icke asyl.Anf. 35 ()replik:Herr talman! riktade i sitt anförande enmycket bestämd kritik mot regeringen i ett viktigtavseende. Hon sade att det inte finns signaler omatt alla inte får stanna. Därför vill jag fråga IngerRené varför det inte på något sätt har kommit tilluttryck i betänkandet genom en reservation ellerett särskilt yttrande från . Man frågar sigom det är egen uppfattning eller omsamtliga moderater delar den uppfattningen.Det kanske inte heller är någon direkt hemlighet attinvandrarministerns flyktingpolitik har kritiseratsav hennes eget parti för ryckighet, nyckfullhet ochför att hon i vissa fall har haft en kylig inställning. allmänna debatten har det också framkommitkritik.Vi socialdemokrater kritiserar påen punkt, nämligen att hon har gett för litet ledningtill och . Depraxisbeslut som har fattats av regeringen har alltsåvarit för få.I den kritiken instämde nu också närhon sade att regeringen borde ha haft störreinflytande över dessa frågor.