prot · GH09102 · 1994-05-04 00:00:00 — finns det inte någon skyldighet förkommunerna att utge de här bidragen, men flerakommuner beviljar trots dettabostadsanpassningsbidrag för elsanering.Utskottet är mot bakgrund av de kunskapsbristersom ännu råder om orsaker och sambandbeträffande elöverkänslighet inte berett att föreslåbifall till motionskraven. I dessa liksom i alla andrafrågor är det nödvändigt att ha tillförlitligt underlagoch entydiga fakta när skall fatta viktigabeslut. Dessa underlag saknas i den här frågan. Jagär övertygad om att när beslutsunderlaget fyllerdessa krav kommer åtgärder utan dröjsmål attvidtas.De problem och den oro som allt fler kännerbeträffande elöverkänslighet har utskottet tagit påallvar. Fakta har inhämtats och uppvaktningar harskett inför utskottet. Hela frågan omelöverkänslighet har genom detta betänkande lyftsfram på ett sätt som jag tror är både riktigt ochviktigt. Det är säkert inte sista gången den härfrågan kommer att behandlas i riksdag.Jag ser med tillförsikt fram emot att man efter handfår en bättre struktur på både forskning ochåtgärdsprogram.Herr talman! Med detta vill jag avslutningsvis yrkabifall till hemställan i detta enhälliga betänkande.Anf. 193 ():Herr talman! Det finns många exempel på att närstora miljöproblem första gången upptäcks tar maninte dem som slår larm på allvar. Särskilt gäller detom problemen är omfattande, svåra att komma tillrätta med och om de bara kan angripas om manutmanar starka ekonomiska intressen. Detta gälldenär asbestens farlighet första gången upptäcktes.Det gällde lösningsmedel i färger och det gäller nuelöverkänslighet och bildskärmsskador.Det är också regel att den akademiska världen ärtämligen konservativ i sådana här frågor. Deforskare som först lyssnar på dem som drabbats ochslår larm blir ofta betraktade som alarmister,populister och kanske rent av ibland linslöss.Det är först när bevisen blir helt överväldigande föratt något är fel på de vedertagna teorierna som detakademiska etablissemanget vågar slå fast en nysanning.Jag tillhörde själv dem som var skeptiska mot kunde bli skadad av elektricitet, särskilt av attarbeta vid bildskärm. Jag påverkades förmodligenav en stark tro på den nya informationsteknologinoch ett eget starkt beroende. Hela min tillvaroskulle mer eller mindre slås i spillror om jag tvangsåtervända till pennan eller skrivmaskinen.Åtminstone inbillade jag mig det.Det som gjort att jag nu har fått en annanuppfattning har att göra med att jag själv ficksymtom där ett samband med arbete framförbildskärm inte kunde uteslutas. visade det sigatt det troligen var något annat, men det hela leddetill att jag lärde känna människor som redovisatsina problem på ett så oerhört tydligt sätt att detgjorde mig övertygad om att elöverkänsligheten ärett reellt fysiologiskt problem, även om detnaturligtvis är ganska svårt att dra en absolut gränsmellan kropp och själ.Vi i som har motionerat nöjer ossmed utskottets förslag och uppfattar det som att allapartier nu tar detta problem på allvar och att vi villatt regeringen skall komma tillbaka med konkretaförslag. Och det skall gå fort. Det står också ''utandröjsmål'' i utskottets betänkande.Jag noterar särskilt att utskottet säger att depraktiska erfarenheterna måste tas till vara. Detuppfattar jag som ett stöd för vår motion, där vihävdat att forskningen kring elöverkänslighet skallske i nära samarbete med drabbade personer.Låt mig avsluta med ett exempel på vad samarbetetskulle kunna betyda. I Arbetsmiljöfonden pågår nubehandlingen av ett antal ansökningar omforskningsanslag. Beslut skall fattas senare dennamånad. på eget initiativ begärt att få läsa handlingarna.I ett remissvar hävdar de att forskningen omelöverkänslighet i befinner sig i enförtroendekris, eftersom den domineras avforskare som med stor frenesi förfäktat attelöverkäsnlighet och skador från bildskärmar skallbetraktas som en omöjlighet till dess motsatsen ärfullständigt bevisad. Föreningen har ocksåsynpunkter på de enskilda forskningsprojekten.Det är klart att inte skall lägga sig iforskningspolitikens detaljer eller enskildaforskningsprojekt. Men vi kan som representanterför allmänheten hävda kravet på att forskarnalyssnar på dem som drabbats.Jag tycker att det är naturligt att de instanser sombeviljar forskningsanslag -- det gäller bådeSocialstyrelsen och Arbetsmiljöfonden -- självaaktivt försöker ta in synpunkter från de drabbadeoch deras intresseorganisationer och också beaktarde synpunkter som kommer fram.Det skulle vara intressant att höra någon av minameddebattörer och företrädare förregeringspartierna uttala sin mening i den härfrågan.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag.Anf. 194 ():Herr talman! Vi närmar oss den del av året dåmånga gärna vill börja dra i väg till sommarstugan,med en kanske litet enklare stil på sitt liv. Man villleva litet primitivare. Visst låter det mysigt när mantalar om surrande spritkök och levande ljus.När jag senast upplevde detta var det i enstämning av spöklikhet. Det var vid ett av de mötenjag har haft med dem som har drabbats av det somvi kallar för elöverkänslighet. Man kom fram tilldörren i ett vanligt bostadsområde. Dörrklockanvar urkopplad, man fick knacka på dörren. När vihade suttit där ringer telefonen, och denvar kopplad på ett sådant sätt att det inte var direkti närheten av själva telefonen som abonnentensvarade, utan det var en lång och krångliganordning från telefonen. När mantittade upp närmast taket såg man hur vissa avkopplingsdosorna var helt tomma. På andra ställenhade man kopplat ur det elektriska.Där vid sitt bord med levande ljus satt den ungecivilingenjör som förut vid dataskärmen arbetatmed det högteknologiska . Hanskulle bjuda på te. Det var då det surrandespritköket hördes. Visst kunde han använda sittskafferi. Bra skafferi i all ära, men hur många villvara utan kyl och frys, eller vem vill vara utan TV,video, diskmaskin, elspis, mikrovågsugn, skiv- ellerCD-spelare, rakapparat, hårtork, eller ännu värresom i hans fall utan sitt jobb?Bertil påpekade förut att vi inte vet såmycket kring detta. Just det är ganska oroande. Detär så mycket i vår miljö som vi inte har något greppom, där vi kanske redan har passerat en gräns somvi alltför sent kommer underfund med att vi harpasserat.Vi vet inte om olika påverkansfaktorer gemensamtlöser ut allergier. Vi vet inte med säkerhet om desamband som tycks finnas mellankvicksilverförgiftades och elöverkänsligas allergieroch vad de kan bero på. Vi kan konstatera att en avlandets stora tidningar har ägnat en hel bilagaåt allergier. Även om man inte tar upp just fråganom elöverkänslighet, påpekar man att ungefär varfjärde svensk är överkänslig för något ämneeller någon miljö.Vi kan som motionärer vara ganska nöjda.Många har alltför länge inte tagit de drabbade påallvar. Jag hade en frågedebatt i ärendet i höstasoch kunde konstatera med det svar jag fick att manpå berört departement ännu inte hade insett djupetav dessa problem. Det var med en viss besvikelsesom jag den gången lämnade talarstolen.Nu kan jag konstatera att utskottet har, med bl.a.utskottsförhör kring problemen, insett allvaret ochkommit fram till ett bra förslag och, som JohanLönnroth påpekade förut, markerat att de åtgärdersom kan vidtas skall vidtas utan dröjsmål.Herr talman! Jag tillstyrker varmt hemställan ibetänkandet.Anf. 195 ():Herr talman! Ute i våra kommunala församlingarär det vanligt att man när man motionerat går uppoch tackar. Den kan vara olika behandlad, iblandavstyrkt, ibland tillstyrkt. Här i är detnästan undantagslöst så att motioner avslås. Deflesta motionärer vet aldrig om när motionenbehandlas. Det står en liten rad inne i ett stortbetänkande som inte har en titel som har medmotionen att göra. Den bara försvinner.I det här fallet är det inte så, herr talman. Vi harfått ett betänkande med rubriken är företrädare för sex av partier sommotionerat, 23 motionärer. Det visar med vilketallvar som frågan har tagits. Det hedrarbostadsutskottet -- det vill jag säga till BertilDanielsson som är utskottets talesman -- attdet är bra att man har behandlat den här frågan pådet här viset. Som mina meddebattörer tidigre sagthar denna fråga väckt stor uppmärksamhet imassmedierna. Elöverkänslighet är ett stortbekymmer för de människor som har drabbats.Jag har i likhet med tidigare talare besökt bl.a.elöverkänsliga människor. Det är problem för demi bostaden, problem på arbetsplatsen.Utskottet har haft en hearing. Man har haft folk hossig som redovisat sina synpunkter vilka jag själv hartagit dela av, liksom av de förslag som utskottetenhälligt kommit fram till. Jag har egentligen ingenfråga till utan mera en önskan nu noga följer upp frågan. Det har sagtstidigare att vi inte har ett särskilt statsråd medansvar för sådana här frågor. Det är viktigt attfrågan följs upp så att regeringen tar itu med fråganoch återkommer till . För de människorsom är drabbade är ett bekymmer.Därför är det bråttom.Jag skall i likhet med många andra riksdagsmännästa vecka ut och tala om demokrati och rösträtt.Jag tycker faktiskt att detta ärende är ett gottskolexempel på när demokratin fungerar och närdet verkligen kan hända någonting i parlamentet.Jag ber slutligen, herr talman, att få yrka bifall tillutskottets hemställan.Anf. 196 ():Herr talman! Det är något ovanligt att begära repliknär betänkandet är enigt och utskottet har fåttberöm av de i debatten deltagande ledamöterna.Men det var några synpunkter som jag kanske ändåvill kommentera.Det är givetvis så, , att riksdagensom lagstiftande och beslutande församling måstevara väldigt försiktig när det gäller frågor som harmed forskning och liknande att göra. Vi får interåka i den situationen att sliter tvisterinom forskningsvärlden genom att fatta beslut i eneller annan riktning. Vi måste ha så gott underlagför våra ställningstaganden att det inte komma ifråga att vi har tagit ställning för en eller annanpart.När det gäller de elöverkänsliga människornassituation delar jag självfallet den uppfattningen attde måste få komma till tals, liksom alla andra somhar något att tillföra i dessa frågor. Vi hadeuppvaktning i utskottet från de elöverkänsligasförening. Vi lyssnade med uppmärksamhet på vadman hade att framföra. Jag är övertygad om också kommer att ta hänsyn till vadsom framkommer.Rune sade i sitt inlägg att det ärotillfredsställande och t.o.m. skrämmande att vi vetså litet. Ja visst, det är därför som utskottet harägnat ett så stort intresse åt den här frågan. Den harfått ett eget betänkande och en ordentliggenomlysning, och man har gjort en kraftfullskrivning som är uppfordrande och krävandegentemot regeringen, som har ett påtagligt ökatansvar för dessa frågor.Till vill jag också säga att självfalletkommer uppmärksamheten att vara stor ochomfattande även framöver. Frågan omelöverkänslighet är inte löst eller avförd fråndagordningen genom beslutet i , utandetta är början till en process. Jag utgår ifrån attinte minst ledamöterna i riksdag kommeratt bevaka hur denna fråga framöver behandlas.Anf. 197 ():Herr talman! Jag håller naturligtvis med BertilDanielsson om att vi här i inte kan slitatvister mellan forskare. Men i och med att utskottetnu har uttalat att de praktiska erfarenheterna måstetas till vara, tolkar jag det så, att det i första handär de elskadade själva som har praktiskaerfarenheter att tillföra. har utskottet tagitderas erfarenheter på allvar och lyssnat på dem. Dåtillåter jag mig att tolka utskottet och BertilDanielsson på det viset att vi också anser att det ärrimligt att de instanser som beviljarforskningsanslag -- i det här fallet Socialstyrelsenoch Arbetsmiljöfonden -- lyssnar lika noga på dedrabbade och själva tar initiativ till att ta insynpunkter från dessa och också tar hänsyn till depraktiska erfarenheterna när de beviljarforskningsanslag.Anf. 198 ():Herr talman! I den här delen tror jag inte att detfinns någon annan uppfattning än vad som här harframkommit. Självfallet kommer man att vidta deåtgärder som man har möjligheter att vidta mednuvarande kunskapsnivå. Man vet ju en hel del.Man vet att människor far illa, och man vet attsituationen förbättras för de allra flesta om de inteutsätts för elektromagnetisk strålning.Åtskilligt kan redan göras. Men det återstår ändåen hel del. Vi gör nu en beställning om det samladegreppet. Men det utesluter inte att man går snabbtfram på de områden som är möjliga. är det interiksdagens uppgift att i detalj tala om för olikamyndigheter att de skall göra si eller så. Man är nogtillräckligt lyhörd för den anda och intention somfinns i betänkandet, så att man gör ändå på detsättet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )18 § BordläggningAnmäldes och bordladesMotionernamed anledning av prop. 1993/94:234 Vissa inkomst-och företagsskattefrågor, m.m.1993/94:Sk45 av ()1993/94:Sk46 av m.fl. (v)1993/94:Sk47 av ()1993/94:Sk48 av ()1993/94:Sk49 av ()1993/94:Sk50 av och ()1993/94:Sk51 av m.fl. (s)1993/94:Sk52 av ()19 § Kammaren åtskildes kl. 21.53.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början t.o.m. 6§ anf. 22 (delvis),av förste vice talmannen därefter t.o.m. anf. 53(delvis),av andre vice talmannen därefter t.o.m. 10 § anf. 87(delvis),av tredje vice talmannen därefter t.o.m. anf. 120,av förste vice talmannen därefter t.o.m. 16 § anf.179 (delvis) ochav tredje vice talmannen därefter tillsammanträdets slut.