prot · GH09106 · 1994-05-18 00:00:00 — Hanriktade kritik mot socialdemokratiska företrädare.Jag skulle vilja rikta frågan tillbaka: Hur tänker nifinansiera det? Rykten går att det pågår ett arbetehär. Det är ju inte bara medlemsavgiften utan ocksåannat som skall finansieras.Anf. 173 () replik:Herr talman! tog upp dengränsskyddsförändring som skedde några månaderefter det att beslutet trädde i kraft sommaren 1991.Vi hävdar att det var en olyckliggränsskyddssänkning, som inte bidrog till att skapaförtroende hos dem som är beroende av beslutet.Vi hade gemensamt målsättningen att vi skulle fåbort överskottet, och om näringen bidrog till att fåbort överskottet genom att skapa balans skulle denfå tillgodoräkna sig de vinster som detta skulle gegenom att exportförlusterna då sjönk. Men i ställetgjorde den förändringen att det blev lättare förlivsmedel utifrån att komma in över gränsskyddetsom var sänkt.Det bidrog självfallet inte till att skapa mer avbalans. Det innebar i stället påfrestningar när detgällde jordbruksproduktionen. Man fick nyaöverskott i och med att det flöt in mer, ochjordbruket fick självt stå för de exportförlusterna,eftersom exportstödet på den svenska sidan varborttaget. Det var av det skälet som vi menade attden gränsskyddssänkningen var olycklig och --hävdade vi också -- stod i strid med intentionerna iriksdagsbeslutet.Åke Selberg påstod att vi vill gå över tillregleringspolitiken igen. Vi har inte velat gå övertill regleringspolitiken, men vi har medvetet försöktanpassa oss till den politik som gäller inom EU.Åke Selberg har själv sagt att kommer vi med i EUär det den jordbrukspolitiken som får gälla.Vi menar att jordbrukarna i stort sett i förvägmåste ha reda på vad som gäller förvegetabilieproduktionen för att kunna planera sinproduktion. Det får de inte om man, somsocialdemokraterna här, inte vill ge några sådanabesked . Det gäller att stegvis anpassa sig till detsystem som EU har när det gällervegetabilieproduktionen, och det är det regeringenhar gått in för. Det gäller alltså att skapa bästamöjliga förutsättningar för att klara detta på ettvettigt sätt med så liten reglering som möjligt.Anf. 174 () replik:Herr talman! kunde inte svara påmina frågor om kvoterna och det som hör till denproblematiken, och inte heller om finansieringen.Vi får en del uppgifter om att det finns förslag somligger färdiga, och det vore intressant att få klarheti det, så att vi slipper få olika signaler som sedanskapar missförstånd, osv. Jag hoppas attjordbruksministern kan gå in och skapa klarhet påde punkterna.Så några ord om vad jag menar med att man såsnabbt gick över från den uppgörelse vi hade. Manfår vara litet försiktig med att först träffauppgörelser och sedan hoppa av dem och börjaskapa nästintill nya förutsättningar. När vi satt iregeringsställning fick vi mycket kritik för att viförde en ryckig politik och för att vi genomfördeförändringar med kort varsel. Därför såg jagverkligen med stor tillfredsställse på 1990 årsbeslut, som vi kunde fatta gemensamt och sominnebar kompromisser; jag anser att alla bjöd tillför att göra det absolut bästa av den reformen.Därför tycker vi socialdemokrater att vi borde hatagit litet tid på oss för att få resonera om hur viskulle förändra och hur vi tillsammans skulle fasa inmot ett eventuellt EU-medlemskap.Anf. 175 () replik:Herr talman! När det gäller resonemanget kringkvoterna har jag svarat vad jag kan säga. Jag villinte föregripa den debatten. Det är ett mycketgrannlaga arbete som just nu pågår litet grandbakom kulisserna när det gäller både kvoterna ochfinansieringen.Det gäller här att på rätt sätt utnyttja demöjligheter som det avtal som vi har fått med EUskapar för att bidra till att svenskt jordbruk ochsvensk livsmedelsindustri skall kunna hävda sig väl iframtiden. Därför vill jag inte föregripa detta -- detkommer i sinom tid.Det är märkligt att har så bråttom närdet gäller detta, när han inte alls har bråttom närdet gäller att anpassa det vi vet att vi måste anpassainför EU-inträdet, t.ex. arealstöd och annat.Selberg sade i sitt förra inlägg attsocialdemokraterna visst inte vill ta bortarealstödet. Men man hade ju en motion där mandirekt ville ta bort det nuvarande arealstödet ochersätta det med ett inkomststöd, och hur detinkomststödet skulle fördelas vet vi ingenting om.Det har man inte direkt sagt, men mycket tydde påatt det i hög grad skulle få sin tyngdpunkt iNorrland. Det är därför jag har framhållit att manhar bidragit till att det kan komma att skapasmotsättningar mellan norr och söder.Det är uppenbart att mycket var bra med 1990 årsjordbrukspolitiska beslut. Men vi måste konstateraatt verkligheten i grunden har förändrats mycketsnabbt sedan vi fattade det. Det enda regeringenhar gjort är att försöka korrigera de besluten, så attvi kan göra en infasning som stämmer bättre medden verklighet som vi nu lever i. Jag har tidigarelämnat en ganska omfattande redogörelse för vadförändringarna berodde på.Mycket av det som sker i EU är intressant.Det kommer antagligen också att ske förändringari jordbrukspolitiken framöver. Vi är beredda attarbeta för den förändringen. Men som jag sade imin förra replik är det viktigt att jordbruket ochlivsmedelsindustrin i så snabbt som möjligtfår arbeta på samma villkor som denäringsgrenarna inom EU, detta för att kunnahävda näringen och även fullfölja sin uppgiftgentemot konsumenterna i Sverige.Anf. 176 () replik:Herr talman! Jag kan instämma helt i en del avIngvar huvudanförande, och det gällerde vänliga orden till uppmanade mig att ändra åsikt vadgäller medlemskapet i EU. ''Då löser viproblemen'', sade . Det är nog attövervärdera min betydelse. Det är svenska folketsom -- tror jag -- kommer att rösta nej till EU. Detjag är bekymrad över är frånvaron avhandlingsberedskap i det läget. Jag anser att vi skallstå utanför EU av många skäl, och det är inte iförsta hand förhållanden som har med jordbruketatt göra, även om de naturligtvis också kommermed i bilden.Det slår mig att tydligen också ärbekymrad över att vi inte tillräckligt har förberettoss för ett nej till EU. Men då kan ju inte medicinenvara att framhärda i den politik som förutsätter ettja till EU. Det råder en brist på alternativahandlingsvägar -- svenskt jordbruk behöver såvälen förutsägbarhet som ett agerande frånstatsmakterna som innebär att man faktiskt ocksåtar alternativa utfall av folkomröstningen med iberäkningen.Anf. 177 () replik:Herr talman! Många bäckar små gör onekligen å, . Därför tror jag att varje röstkan ha betydelse när det gäller dennafolkomröstning. Jag delar naturligtvisuppfattningen att det är människorna ifolkomröstningen som avgör vilket resultat det blir.Om det skulle bli ett nej är jag bekymrad. Deterkänner jag gärna. Det är alldeles uppenbart attJan Jennehag talar om alternativa handlingsvägar.Jag nämnde i mitt huvudanförande litet grand omhur jag ser på detta. Men har intebidragit till att skapa någon större klarhet i vadjordbrukspolitiken skulle innebära omdet skulle bli ett nej. Han har ett stort ansvar atttala om hur det då skall se ut. Det ligger närmast påhans ansvarssida och inte på min.Anf. 178 () replik:Herr talman! Det är alldeles riktigt att mångabäckar små gör en stor å. Vi har fått höra avregeringens företrädare att det, om det blir en röstsövervikt åt ena eller andra sidan, kommer att gällasom ett resultat. I den meningen kan jag inte bortsefrån att även min åsikt har en betydelse. Jag hävdardock att man övervärderar mig om man säger attproblemen blir lösta om jag ändrar åsikt.Självfallet har vi som företräder ett nej tillmedlemskap i den europeiska unionen -- och inteja-anhängarna -- i första hand ett ansvar attformulera en politik. Det bekymrar mig att vihamnar i ett läge då det är svårt att undvika enfortsatt regleringspolitik av det svenska jordbruket.Detta är något som vi måste lösa, inte bara påvarsin sida av skiljelinjen mellan detta ja eller nej.Det är ett gemensamt ansvar för oss alla attbetrakta olika utfall, vare sig vi gillar dem eller inte.Detta ansvar finns naturligtvis hos regeringen. Detär fel att påstå någonting annat. Jag menar attregeringen har försummat att analyserasituationen. konstaterar att detinte finns underlag för att göra något ytterligare.Det är ett bekymmer. Om det vore så enkelt attVänsterpartiet kunde ställa upp med en politik somIngvar kunde ansluta sig till tror jag att viskulle kunna lösa den detaljen. Det gällerframtiden för en näring som naturligtvis kommeratt betyda mycket, inte minst för Norrlandsmöjligheter att överleva. Det tas också upp i dettabetänkande.Anf. 179 () replik:Herr talman! säger att vi, om det blirett nej, hamnar i ett läge då det blir svårt attundvika nya regleringar. Jag har den uppfattningenatt det inte blir exakt samma politik som vi fattadebeslut om 1990 om vi skulle hamna i densituationen, men självfallet går det att fatta snabbabeslut om det värsta -- sett från min utgångspunkt --skulle hända. Det innebär av allt att döma att vi fåranpassa oss, så att vi kommer närmare våragrannländer.När vi fattade beslut utgick vi från attutvecklingen mot avreglering ochmarknadsanpassning skulle gå snabbare än vad deti praktiken gjorde. Vi ser nu att GATT-förhandlingarna på detta område först har avslutats. Vi beräknade attdet skulle vara avklarat före . Detvisar att det tar innan beslut i den storavärlden verkligen leder fram till något konkret.Vi upplever också att EU försöker förändra sinjordbrukspolitik, men det kommer att gå betydligtlångsammare än i . Detta måste vi dra vissaslutsatser av. Om vi skulle hamna utanför EU måstevi fatta beslut som är någorlunda samstämmiga medden inriktning som man i EU och i vår närmasteomvärld planerar för.Vi har givetvis alla ett gemensamt ansvar för attgöra det som är nödvändigt i olika situationer. Men,, jag är optimist. Jag är ganskaövertygad om att det blir ett positivt ja ifolkomröstningen när svenska folket får klart försig vad ett ja-alternativ innebär i jämförelse med ettnej-alternativ. Då behöver vi inte bekymra oss omdetta. Vi skall givetvis ta i de problem som dåuppstår.Jag vill inte säga att detta är problemfritt, men detär betydligt färre problem om vi kommer med i deneuropeiska gemenskapen än om vi hamnar utanför.Anf. 180 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag hade inte tänkt lägga mig idebatten. Låt mig möjligen säga till alla andra norrlänningar att det säkert ocksåfinns centerpartistiska norrlänningar som vill ha etthögre Norrlandsstöd. I den rådande ekonomiskasituationen har vi gjort bedömningen att det som ärföreslaget i propositionen är det rimliga.Låt mig också säga att det från min utgångspunkt ärvälmotiverat med en regionalisering avmjölkkvoterna. Hur det kommer att utformas skallvi se när de arbeten som vi nu hållerpå med blir färdiga.Jag begärde ordet för att säga någonting medanledning av inlägg. Hantillkännagav det för mig okända att hankommer att lämna i och med dennamandatperiods slut. Det gjorde att det kändesangeläget för mig att säga någonting.Ledamöter som -- som har kunskap,förståelse och känsla för de frågor som han arbetarmed -- har vi behov av i . Vi är glada sålänge de är med men har också förståelse för om devill göra någonting annat.Åke Selberg och jag har samarbetat ijordbruksutskottet . Det är en stor förmånatt ha fått de åren tillsammans med honom.Jag skulle också vilja säga att vi behöverökade internationella kontakter, en ökadinternationell samverkan. Därför har vi förhandlatmed den europeiska unionen. Därför står vi iberedskap att gå in i den europeiska unionen fulltut också med jordbrukspolitiken från den 1 januari1995. Jag tror att det i det perspektivet blir möjligtatt t.o.m. ge Norrlandsjordbruket en bättreställning än i dagsläget.Vi behöver också en nationell sammanhållning. Vibehöver vänner över partigränserna. Det kanskeblir ännu mer utmärkande . Därför villjag utnyttja detta tillfälle till att säga tack tillvännen . 181 ():Herr talman! Jag får börja med att tacka för devänliga orden. Jag måste också få uttrycka att dethar varit mycket angenämt att få jobba tillsammansmed . Vi har funnitfina beröringspunkter i vårt arbete.Vi tycker att det är angeläget att man så snart sommöjligt får ett förslag till ett kvotsystem. Det gladdemig naturligtvis när jordbruksministern sade atthan gärna ser en regionalisering på det härområdet. Det är angeläget att vi bringar klarhet iden här frågan så att vi kan föra en så ren diskussionsom möjligt i dessa frågor. Det får inte bli någotkonstigt här.Jag tog upp frågan om finansieringen. Vi har fåttsignaler om att det lär finnas ett färdigt förslag hosfinansministern. Det vore välgörande om vi kundefå veta vad det innehåller. Jag vet inte om det ärmöjligt att få ett sådant besked , men jag villuttrycka en förhoppning att det sker så snabbt sommöjligt så att vi kan få en så bra debatt i dessa frågorsom det över huvud taget är möjligt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )17 § Bank- och försäkringsfrågorFöredrogsnäringsutskottets betänkande1993/94:NU18 Bank- och försäkringsfrågor (prop.1993/94:100 delvis och skr. 1993/94:238).Anf. 182 ():Herr talman! bestämde tidigare attregeringen fortlöpande skulle hålla riksdageninformerad om de åtgärder som vidtogs för attkomma till rätta med bankkrisen. Regeringen harnu återkommit med en skrivelse. I den redogör manför bakgrunden till och förloppet av självabankkrisen. Vidare beskriver man hur bankkrisenhar slagit för de olika banker som har varit berörda.I skrivelsen kan man också se att kreditförlusternaackumulerade uppgår till denofattbara summan av . Iskrivelsen kan man också se att kulmen är nådd,vilket är hugnesamt och glädjande. Den akutakrisen i det svenska banksystemet är över.Man konstaterar också i skrivelsen attintjäningsförmågan i bankerna nu har ökat ganskadrastiskt från att ha varitmycket låg. I de flesta fall har förmågan angettsmed röda siffror. Det finns naturligtvis olikaorsaker till att intjäningsförmågan nu har stärktskraftigt. I bankväsendet har man varit tvungen attgenomföra en mycket hårdhänt rationalisering avverksamheten. Man har infört nya rutiner förkreditgivning. Man har fått ägarna till vissa bankeratt gå in med nya pengar för att stötta det egnakapitalet i bankerna. Det stora stöd som staten hargått in med på olika sätt har naturligtvis ocksåbidragit till att bankerna visar ett bättre resultat äntidigare.Ett problem i detta sammanhang som vi hartagit upp i näringsutskottet och påtalat flera gångeräven här i kammaren, är den stora skillnadenmellan in- och utlåningsräntorna -- det man kallarför räntegapet. Räntegapet har varit och ärfortfarande för stort. Vi har uttalat att det verkligenankommer på bankerna att se till att det stora gapetminskar. I skrivelsen redovisas att hargjort en undersökning. Det konstateras atträntegapet minskade underår 1993. Det är glädjande. Det är också glädjandeatt gapet har fortsatt att minska under de två förstamånaderna av detta år. Det tycker vi pekar på attbankerna ändå har tagit fasta på den kritik som harriktats mot dem. Det kan naturligtvis också vara såatt bankerna själva upptäcker att om de skall kunnafungera bra måste de ha en bättre utlåning. Omutlåningsräntorna är för höga, så minskarutlåningen, och resultatet blir sämre.Socialdemokraterna har tagit upp den här frågan ien motion. Jag tycker att det är en stor styrka attSocialdemokraterna och de borgerliga partiernahar varit överens om de åtgärder som staten måstevidta för att komma till rätta med bankkrisen. Jagvill hävda att vi är överens om praktiskttaget alla de åtgärder som vidtas . På den härpunkten har dock Socialdemokraterna, somtidigare har stött vår uppfattning, kommit med enavvikande uppfattning i en motion. Motionen harföljts upp i utskottet. Man menar att räntegapetfortfarande är otillfredsställande, trots att detminskar. Man tycker att bör göraregeringen uppmärksam på detta. Man begär attregeringen skall återkomma med åtgärder för skall kunna komma till rätta med detta.De borgerliga partierna i utskottet anser att båderiksdagen och regeringen väl känner till problemet.Vi hävdar bestämt att nu börjar åtgärderna och vårtidigare kritik att ge resultat. Därför anser vi att vinu inte behöver begära att regeringen skall ta justdenna fråga under förnyat övervägande.Vi har fogat en reservation till betänkandet där viframför vår åsikt. Jag yrkar bifall till vår reservationnr 1.I betänkandet finns tre reservationer från Nydemokrati. De är kända . Vid varjetillfälle när vi har diskuterat bankstödet har Nydemokrati haft avvikande meningar i marginalen avdet komplexa problem som århundradets bankkrisutgör. Ny demokrati kommer med förslag när detgäller småsaker. Dessa förslag är ibland inte så välgenomtänkta. Jag har en känsla av att tankenbakom förslagen kanske mera är att man skallinhösta några partipolitiska poäng. I reservationnr 2 menar man att regeringen skall skicka ut folktill exepelvis och för att göra sigav med Nordbanken. Man undrar ju om dennareservation bygger på en allvarligt menadriksdagsmotion. Utskottet har naturligtvis avvisatdenna tanke som Ny demokrati har framfört.Nydemokraterna tycker att regeringen skulle ha enstriktare ordergivning till förhur garantiavgiften i de enskilda avtalen skallutformas. Det grundar man på en uppgift som finnsi skrivelsen från regeringen. Där står det att debanker som återbetalar snabbare får en lägre avgift.Detta är fullt naturligt. Man måste ge bankerna denmoroten, det incitamentet, genom att sänka denavgift som man tar ut så att staten snabbare fårtillbaka pengarna. Därför finns det ingen anledningför att lägga sig i den detaljen i avtaletmellan i första hand och enenskild bank.I sin sista reservation tar Ny demokrati uppmöjligheten att tillsätta ytterligare en utredning,som framför allt skulle inrikta sig påFinansinspektionens verksamhet och tillsyn.På den punkten hjälper det inte att vi i utskottetredovisar att haromorganiserats och blivit effektivare, att deenskilda bankerna har infört helt nyakontrollrutiner, att internrevisionen i bankerna harförbättrats, att kreditkontrollerna avgjort har blivitbättre eller att vi har två utredningar som ännu intehar avlämnat sina betänkanden. Där finns detmöjlighet att återkomma om man upptäcker att detfortfarande finns brister i Finansinspektionensarbete eller i bankernas interna kontrollsystem.Därför avstyrker utskottet Ny demokratisframställan, men de har alltså sin reservation 4.Den yrkar jag avslag på. I övrigt yrkar jag bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande nr 18.Anf. 183 ():Herr talman! Det är en del olika saker som har lagtssamman i betänkandet och som behandlas ihop.Det är motioner från allmänna motionstiden somrör bank- och försäkringsfrågor, det är frågor somhör samman med den s.k. bank- och finanskrisenoch det är den förhoppningsvis sista skrivelsen frånregeringen, en summering av finanskrisen.Jag tänkte börja med det lilla först och ta upp någraförsäkringsfrågor som har återkommit ett antal år.Vänsterpartister och enstaka kvinnliga ledamöterfrån andra partier har visat på missförhållanden iförsäkringsrörelselagen, nämligen att man när detgäller pensionsförsäkringar främst gör skillnad iavgifter mellan män och kvinnor, så att kvinnornadiskrimineras.Denna fråga behandlades så sent som i november1993, men återkommer som sagt var . Jag villgöra samma ställningstagande som jag gjorde inovember: Regeringen bör ge tilläggsdirektiv tillFörsäkringsutredningen, så att den kan lägga framett förslag som upphäver denna diskriminering,dvs. ett förslag till könsneutrala försäkringsvillkor.Den stora frågan är regeringens summering avbankkrisen. För det första kan jag glädja mig åt attvara på majoritetens sida när det gäller de viktigasynpunkterna på regeringens ansvar för attkreditsystemet fungerar. Kritiken av regeringenshittills otillräckliga åtgärder för att minskaräntegapet och främja konkurrensen inombanksektorn har återkommit i många olikasammanhang , i princip underhela bankkrisen.Jag ser med tillfredsställelse att det nu finns enmajoritet för ett tillkännagivande till regeringen idessa frågor.Man kan också glädja sig åt det som är bra.En sak är regeringens sätt att rapportera vad somgörs och för redovisa den informationsom finns och har funnits om bank- ochfinanskrisens förlopp. Jag tycker att de skrivelsersom kommit har varit utomordentliga. De har varitinformativa och, såvitt jag har kunnat se,heltäckande. De har varit till mycket stor nytta, ochdet har funnits en mycket stor vilja att debatterafrågorna på ett konstruktivt och seriöst sätt. Dethar varit alldeles utmärkt.En annan sak att glädja sig åt är att bank- ochfinanskrisen inte föll så illa ut som vi hadeanledning att frukta . Det verkarnu som om det värsta är över. Även omkostnaderna är mycket höga och lärdomarna börsitta djupt, tycker jag att vi skall glädja oss åt att detinte blev så illa som det hotade att bli.Men jag undrar: Hur djupt sitter egentligenlärdomarna i bankvärlden?Jag minns en föredragning i näringsutskottet avAnders Sahlén, som då var chef förFinansinspektionen. Han sade att sådana här bank-och finanskriser uppkommer ungefär varttrettionde år. Det är inte samma kris somoåterkommer, utan det är någon ny kris, något nyttmisstag och något nytt fel som begås.Nu finns det signaler i affärs- och industripressen,både den svenska och den internationella, somtyder på att det kanske inte går mellankriserna. Kanske ser vi ett nytt ökat ansvarslöstrisktagande växa fram hos bankerna. Jag menar dådet som skrivs och sägs om den s.k.derivatmarknaden och olika typer av högtrisktagande där.Det är viktigt att påpeka att de fel, denspekulationslusta och vårdslöshet som ledde framtill finanskrisen inte får göra sig breda igen inombankerna. Det får inte bli en nyspekulationsbubbla.Att jag anser att det finns en ökad risk för detta nuberor på att staten ger bankerna ett skydd som deinte hade tidigare i och med att de kan agera underden statliga bankgarantins skugga. Deras affärer ärså att säga säkrade av staten, och det är olyckligt omdet leder till ökat risktagande, till nya spekulationeroch till att man ger sig in på områden som är okändabåde för ägare och dem som hanterar det. Det finnsvarningar, både i och internationellt, fördet som pågår nu.Med detta tänker jag nöja mig, och jag yrkar bifalltill meningsyttringen som gäller diskrimineringenpå försäkringssidan.Anf. 184 ():Herr talman! Låt mig först notera att mycket till freds med det sätt somFinansdepartementet och statsrådet dessa frågor och med den rapportering somkammaren kontinuerligt fått. Jag tror att jagframförde precis samma uppfattning förra gångenvi hade ärendet uppe. Det gläder mig att delar den uppfattningen. Det finns skäl i,även om man från oppositionens sida frånriksdagens talarstol ofta vill kritisera regeringen fördess handläggning, att verkligen ge positiv kritik ide fall där det är befogat; det uppskattar vi.Rolf L tar i sin senare del av sitt anförandeupp en viktig fråga, nämligen om det föreligger riskatt man inom bankvärlden relativt snabbt glömmerden läxa som man borde ha fått, en läxa som bordesitta väldigt hårt. För min del tror jag inte att riskenär så stor. Man har ju verkligen fått känna på hur ensådan här bankkris slår mot dem som arbetar inombanken.Rolf L pekar på bankgarantin som en formav fallskärm för en enskild banks agerande. Vi skallkomma ihåg att bankgarantin har använts dels avstatliga banker, dels av Sparbankerna ochFöreningsbanken. Efter förfrågan om stöd av S-E-Banken, och efter kontakterna medBankstödsnämnden, backade däremot S-E-Banken ur och gick till sina ägare, för att på detviset få in nytt eget kapital som hjälpte banken överkrisen. S-E-Banken avstod alltså från den statligabankgarantin. Det pekar på att man från banksidaninte kommer att utnyttja bankgarantin för att iframtiden på så sätt föra någon vårdslös utlåning.Anf. 185 ():Herr talman! Det stöd som staten ställde upp medinbegriper två delar. Det finns ett direktekonomiskt stöd till vissa behövande banker.