prot · GH0977 · 1994-03-22 00:00:00 — Parternas samtyckeger ökade möjligheter för mer traditionelltfredsbevarande FN-insatser och därmedmöjligheter för ökat internationellt deltagande.Som ett led i mina bilaterala kontakter medparterna träffade jag den kroatiskeutrikesministern och betonade dåvikten av uppslutning bakom säkerhetsrådetsmandat för de fredsbevarande insatserna.Säkerhetsrådet inledde i går diskussionerna om ettnytt mandat för Unprofor efter , då detnuvarande löper ut. Först då säkerhetsrådets beslutföreligger vet vi mera exakt vilken omfattning ochtyp av FN-insatser som behövs i Bosnien.Mot bakgrund av det nya och positiva lägetundersöker regeringen redan nu i nära samråd medövriga nordiska länder olika alternativ för atttillmötesgå ökade krav på FN-trupp i Bosnien. Förvår del är det i första hand en flyttning av hela ellerdelar av skyttekompaniet i Makdeonien somutreds. Detta har möjliggjorts efter om ytterligare 200 personer tillUnprofor i . En rad praktiska frågormåste lösas innan vi kan avgöra om en sådanöverflyttning kan ske. Det är självklart att enöverföring av svenskar måste vara frivillig för demdet berör.Det är också tänkbart att de allmänt förbättradefredsutsikterna i f.d. kan komma att gemöjligheter för en omfattande militär insats inomramen för en allmän fredsplan.Jag vill också peka på vikten av att nu planera förinsatser för återuppbyggnaden av f.d. Jugoslavien.I mitt samtal med den brittske FN-befälhavaren iBosnien, general , framhöll han att etthuvudmål för Unprofor nu var att civiliserasamhället och därmed säkra övergången från krigtill fred. I detta läge är det viktigt att bedöma vilkentyp av insatser som krävs och var dessa skall sättasin. har hög beredskap att delta i dessaåteruppbyggnadsinsatser.Anf. 45 ():Fru talman! Jag vill först tacka utrikesministern försvaret. Det innehöll en hel del intressantauppgifter. I den meningen var det ett positivt svar.Utvecklingen i Bosnien är djupt tragisk. Det tyckernaturligtvis alla av oss. Något annat går inte attsäga. Otaliga människor har fått sätta livet till, oftapå ett mycket grymt sätt. Obeskrivliga scener avolika slag skulle kunna återges, t.ex. våldtäkter avkvinnor och våldförande av barn. kan jagkonstatera att viljan till fred har varit mycket svag.Våldet har varit problemens lösning, men efterNATO:s hot om flygattacker mot för attfå stopp på granatattackerna skedde en vändning.Det har gett effekt, inte bara i Sarajevo.Det är naturligtvis att beklaga att åtgärden att hotamed våld var nödvändig. Men vi kan konstaterafaktum; det har svängt efter denna åtgärd. Vi kanse litet mer ljus.I detta läge går FN:s sändebud ut och begärytterligare truppinsatser. Som framgår av svarethänder det inte så mycket, även om det har hänt endel. Det är beklagligt.Min uppfattning är att i FN har varit väldigtpassivt när det gäller att få olika länder att verkligenställa upp. har självt gjort en insats. Det ärotvivelaktigt sant, men det handlar just om att fåandra länder att engagera sig.Det talas i svaret om nordiska initiativ. Jag vet inteom jag skall tolka det som att det gäller initiativ tillsvenska insatser. Jag vill fråga: Menarutrikesministern med den delen av svaret attSverige nu är berett att i FN ta ett särskilt nordisktinitiativ för att trycka på de andra länderna attverkligen ställa upp? finns det ju en chans attgöra en insats utan att man behöver använda våld.Anf. 46 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tycker trots allt att det denna gånghar lossnat något. Vi kan ändå notera de utfästelsersom jag talade om. En del av trupperna hardessutom anlänt på platsen, vilket är mycketbetydelsefullt.Det handlar om en utveckling i Bosnien som kanändras från till en annan. Det är oerhörtväsentligt att t.ex. genomuppbyggnaden av sina egna nationella styrkor harhaft en möjlighet att nästintill landsätta900 man i och att de sedan kan komma tillomedelbar användning. Det finns andra länder somockså har den möjligheten.I bilaterala samtal har jag själv tagit upp frågan omtruppbidrag med många länder. De nordiskaländerna var några av de få länder som verkligenställde upp när det gällde att försöka implementerasäkerhetsrådets resolution om fredade områden.Det var de nordiska länderna och somställde upp när denna vädjan kom och detta beslutfattades i säkerhetsrådet.Vi för fram dessa synpunkter i alla sammanhang.När det gäller FN framförde jag i mitt tal igeneralförsamlingen krav på atttruppbidragarna skulle kallas till särskilda möten.Nu har så också börjat ske. Särskildatruppbidragarmöten äger alltså rum i New York.Där diskuterar både länder som bidrar med trupperoch länder som har möjlighet att bidra med trupperkollektivt. Jag tror att det är mycket bra att dettahar skett. Därmed ökar också informationen tilltruppbidragarna och samordningen mellan dem.Anf. 47 ():Fru talman! De åtgärder som utrikesministern härredogör för är i och för sig positiva. Men vad jag harvarit kritisk mot är att det inte har märkts attSverige har känt att denna fråga verkligen är ensvensk fråga, som vi måste hålla aktuelloch driva på.När jag var i FN -- det var i och för sigföre den nuvarande utvecklingen som har öppnatnya möjligheter -- märkte i alla fall jag inte något avatt tog särskilda initiativ. Hela diskussionenhar förts inom ramen för de gängse samtal som först.ex. i säkerhetsrådet regi. Min fråga blir: Är inteläget så allvarligt när inte andra länder ställer uppatt bör ta ett eget initiativ och i samtal inomFN-maskineriet driva kravet att de andra ländernamåste ställa upp och ta sitt ansvar, de länder somhar betydligt större resurser än har? Finnsdet inte anledning att ta särskilda initiativ i FN pånordisk bas?Anf. 48 Utrikesminister ():Fru talman! De särskilda initiativ som vi har tagitbåde enskilt och i nordiskt samråd är de initiativsom har lett fram till att det nu kallas till särskildatruppbidragarmöten. Den natt när tidsfristen förNATO:s ultimatum gick ut kalladestruppbidragarna till möte före säkerhetsrådet föratt få information. Detta är alltså ett svensktinitiativ som har tagits i nordiskt samråd.Truppbidragarmötena innebär ett mycket bestämtframsteg, som jag ser det, också för informationoch samråd.Naturligtvis för vi också fram våra synpunkter idirekta samtal med länderna. Jag för gärna framhär i kammare att det självklart hadevarit en enorm styrka för Unprofor omamerikanerna hade varit beredda att förse ävenUnprofor i Bosnien med marktrupper. Vi vet dockatt det finns ett oerhört motstånd i den amerikanskakongressen mot detta. Men jag såsom Sverigesutrikesminister framför gärna detta krav.Anf. 49 ():Fru talman! Här får vi inte ut mer information änpå truppbidragarmötet. Det är i och för sig positivt.Jag vill avsluta med att ställa en fråga beträffandede svenska insatserna. Av svaret framgår att vi gören hel del. Det vet alla som har följt debatten. Nupågår en diskussion om att flytta trupper frånMakedonien. Är berett att därutöver göraytterligare insatser i form av fredsbevarande trupp,eller är det där gränsen går för vad orkarmed?Anf. 50 Utrikesminister ():Fru talman! En eventuell förflyttning av hela ellerdelar av den svenska insatsen tillsammans medövriga nordiska länder kommer att både kräva ochinnebära ytterligare insatser. Vi förutser i en sådansituation -- eftersom vi inte tror att alla frivilligtkommer att välja tjänst i Bosnien -- att det kommeratt krävas kompletteringsrekrytering. Det innebärett ökat svenskt bidrag till Unprofor.Anf. 51 ():Fru talman! Det låter väldigt positivt i så fall. Jaghar nämligen läst i tidningarna att försvarsministernhar sagt att det inte kan bli tal om några ytterligareinsatser utöver att flytta de makedoniskatrupperna. Jag tackar för denna upplysning. Detfinns tydligen ett utrymme iregeringsdiskussionerna för att anstränga sigytterligare. Jag inser dock att detta innebär väldigapåfrestningar på oss, men jag tycker att vi måstegöra vår insats, när det nu finns en chans till fred iMakedonien. Det är en utmaning mot , ochdärför skall vi begagna alla möjligheter.Anf. 52 Utrikesminister ():Fru talman! Verkligheten är sådan att en eventuellförflyttning -- jag vill understryka ordet''eventuell'', eftersom förflyttningen fortfarandebefinner sig på diskussionsstadiet och vi dessutommåste veta vad FN önskar -- kommer att krävaökade insatser och sammantaget en ökad insats iUnprofor. Men vi skall komma ihåg att detta ocksåförutsätter att det finns villiga svenskar som ärberedda att ta på sig detta mycket tuffa och ävenriskfyllda uppdrag.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1993/94:387 om de fackligafri- och rättigheterna i IndonesienAnf. 53 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen ämnar vidta, som stöd förde fackliga fri- och rättigheterna i , medanledning av arresteringar av fackliga ledare iIndonesien.Bakgrunden till fråga är attledaren för det oberoende fackförbundet -- påengelska heter organisationen -- Mochtar Pakpahan,arresterades tillsammans med tvåkolleger. Gripandena skedde före en avSBSI utlyst generalstrejk. De tre gripna har, enligtvad jag erfarit, frisläppts. Huruvida de kommer attställas inför rätta synes oklart. Mot bakgrundav det ålderdomliga lagrum från kolonial tid som deanklagas för att ha brutit mot skulle en rättegångenligt mitt förmenande te sig märklig. Lagrummetförbjuder, som jag har förstått saken, offentligkritik mot regeringen.Läget på det arbetsrättsliga området i Indonesienhar uppmärksammats alltmer i deninternationella bevakningen av . är godkänt i , nämligenSPSI, eller , somstår regeringen nära. Det oberoende SBSI harhittills förvägrats registrering som fackförbund.Fru talman! Såsom har framgått upprepade gångeri mina svar här i kammaren, på frågor om justmänskliga rättigheter i , anser jag attvåra möjligheter ökar att påverka dessa frågor,allteftersom vår dialog med fördjupasoch breddas. Detta gäller även förhållanden inomarbetsrättens område. Förutom vid bilateralasamtal med indonesiska företrädare, där frågor ommänskliga rättigheter är ett återkommande inslag,agerar vi tillsammans med andra länder imultilaterala forum. Vid det avslutade MR-kommissionsmötet tog upp bl.a. denfortsatta förekomsten just av godtyckligafrihetsberövanden i . Självfallet skall viäven fortsättningsvis utnyttja dessa kanaler för attsöka påverka utvecklingen i positiv riktning för demänskliga inklusive de fackliga fri- ochrättigheterna i Indonesien.Jag vill i detta sammanhang erinra om vårt MR- ochdemokratibistånd såsom medel att främja dessa fri-och rättigheter. Ett sådant exempel är vårtpågående samarbete med det indonesiskarättshjälpsinstitutet , som i sin verksamhetbl.a. ägnar sig åt arbetsrättsliga frågor. För övrigterbjuder också vårt stöd via svenska enskildaorganisationer möjligheter till påverkan påområdet. Jag vill här särskilt nämna LO/, som genomByggnadsinternationalen ger ett välkommetutbildningsstöd till det från den indonesiska statenoberoende indonesiska byggnads- ochträindustriförbundet. Det är min förhoppning attdessa typer av insatser skall komma att spela enväxande roll inom ramen för vårtbiståndssamarbete.Fru talman! Låt mig även begagna detta tillfälle tillatt notera några visserligen små menuppmuntransvärda steg i positiv riktning som denindonesiska regeringen vidtagit . Detgäller t.ex. vissa lättnader i bestämmelserna för attsluta kollektivavtal liksom en höjning av delagstadgade minimilönerna. Man skall inteunderskatta den ekonomiska tillväxtens betydelseför att förbättra rättsläget på den indonesiskaarbetsmarknaden. Tvärtom ger ju bl.a. denekonomiska dynamiken hopp om en fortsattdemokratiutveckling samt bättre förhållanden förden indonesiska arbetskraften och dess fackliga fri-och rättigheter.Anf. 54 HANS ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Det är åtskilligtid sedan jag ställde frågan, men kommer ettutförligt svar.Av särskild betydelse är att SBSI:s ledare hararresterats. Han har enligt uppgift frigetts, menen rättegång synes vara förestående. Här fordrasett kraftfullt agerande från det internationellasamfundets och från regeringarnas sida för att få ettstopp på dessa arresteringar. Det sker ständigaarresteringar av fackliga aktivister runt om iIndonesien. Det har förekommit mycket allvarligafall, där t.o.m. en facklig aktivist blev torterad tilldöds. Man måste med kraftfördöma dessa allvarliga övergrepp.Vidare måste det klart uttalas att det inte ärtolerabelt att en fri fackföreningsrörelse inte tillåts.Därför måste det svenska kravet bli att dettaoberoende fackförbund genast får möjlighet attfritt verka i Indonesien.I övrigt vill jag fästa statsrådets uppmärksamhet pådet faktum att gav ensexmånadersfrist när det gäller att iaktta fackligafri- ochrättigheter och arbetsrättsliga regler. Dettaamerikanska agerande borde stödja.Anf. 55 Statsrådet ():Fru talman! Jag är naturligtvis helt överens medHans Göran när han med kraftunderstryker att en fri fackföreningsrörelse måstetillåtas. Jag är helt säker på att till att det pågår samarbeteexempelvis mellan Svenska ochdet indonesiska rättshjälpsinstitutet -- känt under förkortningenYLBHI. Vi är naturligtvis engagerade i att försökabygga ut detta MR-samarbete.Om det till äventyrs inte är bekant kan jag ocksåupplysa om att det planeras en ny insats. SIDAöverväger stöd till ett indonesiskt centrum för justMR-studier som inrättades 1992 i och varsverksamhet avser forskning och informationrörande MR-frågor med huvudsaklig fokusering påförhållandena i . Grundare är advokatMuluya Lubis, som varit verksam inomrättshjälpsverksamheten.Jag vill alltså göra gällande att verkar ochkommer att verka just för att främja mänskliga fri-och rättigheter i olika sektorer inom ramen försvenskt bistånd. Biståndet till är inte såstort. Det är alldeles uppenbart att det behövs.Anf. 56 HANS ():Fru talman! Jag är mycket väl medveten om vilkenroll juristorganisationer spelar i . Jagsammanträffade själv med företrädare för dessaunder besök i . Jag vet ocksåatt de arbetar under mycket svåra förhållanden. Debehöver allt tänkbart materiel och moraliskt ochpolitiskt stöd.Det avgörande är att deras arbete är så begränsatpå grund av en hel del lagar och förordningar somgör det så svårt för dem att uppnå resultat. Därförär det politiska agerandet särskilt viktigt. Det ärmycket bra om utökar sitt stöd till rättshjälpi . I stora delar av kan maninte täcka behovet av rättshjälp -- inte minst ifackliga tvister.Anf. 57 Statsrådet ():Fru talman! De politiska signalerna från svenskthåll är mycket entydiga. Vi vill med det bistånd viger verkligen understödja arbetet för mänskliga fri-och rättigheter. Av de 6,7 miljoner svenska kronorsom utgjorde biståndet /93 är näranog hela summan inriktad just på verksamhet föratt stödja respekten för fri- och rättigheter. Detexisterar helt riktigt mycket begränsade kunskaperom dessa, och förståelsen för dem är liten.Fru talman! Det är vår avsikt att, i den mån vi hittaröppna kanaler, utöka och stärka just den typen avbistånd.Anf. 58 HANS ():Fru talman! Jag nämnde i tidigare inlägg . Jag hade under mitt besök i tillfälle att hålla flerfaldiga överläggningarmed företrädare för USA.Jag undrar därför om regeringen stöder detamerikanska agerandet. avser att dra inhandelsförmåner om det inte sker förbättringar närdet gäller fackliga fri- och rättigheter och denarbetsrättsliga lagstiftningen.Anf. 59 Statsrådet ():Fru talman! Min uppfattning är att det är klokt atthålla öppet fönster mot den indonesiskaregeringen. Jag tror att jag har meddelat minuppfattning tidigare i resonemang med Hans GöranFranck. Vi skall komma ihåg -- vi som förresonemanget känner till det väl -- att det rör sig omen stormakt. Det är inte så enkelt för ett litet landsom att tala med väldig makt ochmyndighet visavi . Jag tror däremot attvi kan påverka i den verksamhet vi nu ärinvolverade i. Jag tycker att det är det vi skallfortsätta med.Anf. 60 HANS ():Fru talman! Jag har själv tillsammans med svenskariksdagsledamöter från andra partier än mitt egetvarit inblandad i diskussioner och dialog inte baramed den indonesiska regeringen utan också med enrad andra myndigheter. Självfallet skall dialogenfortsätta, men det viktiga i sammanhanget är inte når resultat utan att den indonesiskaregeringen sätts under starkare press. Det är detsom den amerikanska regeringen har insett. Det ärdärför de pressar på.Det vore märkligt om den intepolitiskt vill stödja det amerikanska agerandet. Jagtycker att det finns all anledning till det. Jag vill föregen del säga att det är värt allt tänkbart stöd.Anf. 61 Statsrådet ():Fru talman! Det är alldeles klart att intentionernabakom det amerikanska agerandetöverensstämmer med våra intentioner, nämligenatt vi vill ha en annan situation och en annanrespekt för mänskliga fri- och rättigheter.Jag tror att och jag är överensom att det också gäller att se till att man håller sigmed en någorlunda konsistent Asienpolitik.Mänskliga fri- och rättigheter kränks ju icke enbarti utan dess värre också runt om i Asien.Policyn från vårt håll -- det är förstås i synnerhetmin personliga uppfattning jag gör mig till tals för --är att det är klokare för ett land som atthålla fönstret öppet och försöka påverka än attattackera på ett sätt så att man måste vända landeteller länderna ryggen.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1993/94:405 om nordiskanärradiostationerAnf. 62 Kulturminister ():Fru talman! har frågat om jag ärberedd att ta initiativ till en lagändring somunderlättar samkörning mellan närradiostationer ide nordiska ländernas gränsområden.Bakgrunden till frågan är de planer som finns påsamarbete mellan närradion i ochnärradion i Lierne på den norska sidan av gränsen.Jag har tagit del av en skriftväxling i ämnet mellanNorsk Nærradioforbund och svenskaNärradionämnden. Enligt närradioförbundet äravsikten att sändningarna från en sändare på dennorska sidan skall vidaresändas från en slavsändarei . I sitt svar till förbundet skriverställföreträdande direktören för Närradionämndenatt närradioformen är utesluten om ettradiosamarbete över gränsen skall ske i form avprogramsamverkan. Orsaken är närradiolagensbestämmelse om att en sammanslutningsprogramutbud inte annat än i begränsad omfattningfår innehålla material som inte har framtällts enbartför den egna verksamheten. Denna bestämmelsebrukar kallas ''riksförbudet'' och spelar en viktigroll för att motverka en kommersialisering avnärradion. Om programmen från en norskradiostation skall återutsändas från en sändare iSverige är bedömningen att det krävs lagstiftningeller beslut av regeringen.Radiolagsutredningen, som har till uppgift attgenomföra en teknisk översyn avrundradiolagstiftningen, väntas lämna sittslutbetänkande i vår. När betänkandet föreliggerräknar jag med att vi kommer att kunna bedömabehovet av ytterligare ändringar iradiolagstiftningen. Jag utesluter inte att detproblem som har tagit upp kanbehandlas i det sammanhanget.Anf. 63 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret, som ärmycket positivt. Den skriftväxling som nämns harockså jag tagit del av, och jag har talat medmänniskor i som är särskilt involverade.Det finns en grupp människor som knogar på mednärradio på ett mycket beundransvärt sätt. De sernärradion som ett led i den byutveckling som folk iGäddede i arbetar med.Som jag har nämnt i min fråga är det bara 4kilometer till norska gränsen. Människorna påbåda sidor gränsen har mycket gemensamt. nämna läkare, veterinär och räddningstjänst.Man arbetspendlar över gränsen i bådariktningarna. Språket förenar, och det finns nu enstark önskan att få utveckla samarbetet i närradionför att helt enkelt åstadkomma en bygderadio somsträcker sig över landsgränserna. Enligt minmening är det självklart att man bör försökaundanröja hindren.Det handlar alltså om aktiva människor i tvåglesbygdskommuner. De anser, inte minst i sannnordisk anda, att det vore lämpligt att undersökamöjligheterna att ändra reglerna så att ettsamarbete över gränserna kan fungera.Det känns litet bakvänt att paragrafer skall hindraen praktisk och förnuftig samkörning mellannärradiostationerna i i på densvenska sidan och i Lierne, som ligger 4 kilometerdärifrån, på den norska sidan.Jag tycker att de avslutande meningarna i svaret ärmycket positiva -- kulturministern sade att hon inteutesluter att de problem som jag tagit upp kanbehandlas i sammanhanget. Jag hoppas att detligger mycket i ''inte utesluter'', så att jag kankomma hem med ett positivt besked.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1993/94:411 omflyktingpolitikenAnf. 64 Kulturminister ():Fru talman! har frågat migvilka konkreta åtgärder regeringen avser att vidtaför att säkra en generös och human flyktingpolitikoch rättstillämpning. nämnerett antal områden där han menar att politiken kankritiseras. Bl.a. anförs att viseringsinstrumentetanvänds för att begränsa asylrätten, att praxisskärpts i asylärenden, att barn behandlas inhumantoch att internationellt inte rillräckligt aktivtagerar mot en restriktivare flyktingpolitik.Jag håller inte med om attSverige bedriver en inhumanflyktingpolitik. Tvärtom förhåller det sig så attSverige gör betydande insatser för människor somär i behov av skydd. Däremot känner jag, liksommånga andra, en oro inför uppgifterna om enhårdnande rättstillämpning från myndigheternassida vid bedömningen av asylansökningar.När det gäller påståendet att viseringsinstrumentetanvänds så att asylrätten begränsas förmodar jag attHans Göran tänker på viseringsbeslutetfrån för bosnier. Jag anser detprincipiellt vara fel att användaviseringsinstrumentet för att försvåra förmänniskor att ansöka om asyl, men likväl anser jagatt nämnda viseringsbeslut var oundvikligt. Vibefann oss i ett exceptionellt läge. Situationen förde ca 40 000 asylsökande bosnierna påflyktingförläggningarna började att blialltmer ohållbar. Det var av humanitära skälnödvändigt att ge dessa människor besked itillståndsfrågan. För oss var den självklaraslutsatsen att ge dem permanentauppehållstillstånd.Om vi som enda land hade beslutat om detta ochsamtidigt fortsatt hålla gränsen helt öppen hade vimed stor säkerhet fått ta emot ytterligarekanske några hundra tusen flyktingar från ex-Jugoslavien. En sådan påfrestning skulle Sverigeinte på ett acceptabelt sätt ha klarat av.Man skall dessutom ha i åtanke att viseringsbeslutetinte innebar något tvärstopp för invandring frånBosnien. Sedan beslutet fattades har ca5 500 ex-jugoslaver, varav hälften från Bosnien,kommit till som asylsökande. Takten harökat , och det har igenomsnitt kommit ett par hundra per vecka.Därtill kommer kvotflyktingar och anhöriga.En annan fråga som tar upp äratt rättstillämpningen skulle ha blivit alltmerrestriktiv. Jag tar dessa signaler på allvar. Därförhar utredare tillsatts för attundersöka hur det verkligen förhåller sig. Derasbetänkande kommer att överlämnas . Ochom det bekräftar att praxis har skärpts kommer jagatt vidta åtgärder. I sammanhanget bör nämnas attdet normalt inte är regeringen som fattar beslut ienskilda asylärenden, utan . Myndigheterna kan när devill ha vägledning, överlämna ärenden tillregeringen. Regeringen har dock, enligtutlänningslagen, själv inte möjlighet att ta initiativtill ett sådant överlämnande. Jag kommer att verkaför att regeringen ges ökade möjligheteratt leda praxisbildningen i asylärenden.Jag vill dock poängtera att regeringen, i de ärendensom har överlämnats, haft en generös inställning.Som exempel kan nämnas beslutet att bosnier samtsomalier från södra får stanna permanent,att en mer generös praxis har införts för ryska judaroch för framför allt barn med starkt vårdbehov.När det gäller barn är det viktigt att alltid pröva omde har egna individuella asylskäl och inte enbartutgå från föräldrarnas situation. Det är ocksåväsentligt att alla de humanitära skäl som finns i ettärende beaktas. T.ex. kan hänsyn tas till långväntetid. Det kan finnas anledning att nu övervägaatt väntetiderna får större genomslag.