prot · GI0946 · 1994-12-20 00:00:00 — Jag skall härendast beröra ytterligare en fråga som vi inom fi-nansutskottet ansvarar för. Det gäller det krav somställs på att i egenskap av ny EU-medlemsätta upp och sända in ett konvergensprogram i börjanav . Där skall redovisas vilka åtgärder somplaneras i syfte att få ordning på inflationstakt ochräntenivå, på budgetunderskott och statsskuld införden tredje fasen i den ekonomiska och monetära unio-nen, EMU.Jag har tidigare frågat socialdemokratiska företrä-dare hur regeringen tänker sig roll i dettaarbete. I den moderata reservationen 98 förutsätts attett förslag till sådant program skall underställas riks-dagen, men då är det bråttom.Jag skulle gärna vilja höra hur finansministerntänker sig att lägga upp arbetet på detta program ochockså hur han tänker sig att konvergenskriteriernaskall kunna uppfyllas på den knappt utmätta tiden,egentligen till 1997.Fru talman! betänkande nr 1 in-nehåller 99 reservationer, varav 41 med moderatinblandning. Det är inte på grund av någon lägre vär-dering av övriga reservationers betydelse, utan endastmed hänsyn till riksdagsledmöternas tid och julefrid,som jag nöjer mig med att yrka bifall till reservatio-nerna 1 och 93.Anf. 2 ():Fru talman! Det har rått många oklarheter kringregeringens ekonomiska politik i varje fall vad avserproposition 25, som vi nu behandlar. Innehållet i denär på flera punkter motsägelsefullt. Det ena rättelse-bladet efter det andra har inkommit till utskottet ochpartierna för att korrigera siffror i propositionen sominte stämmer. I propositionen saknas, som sade, uppgifter och information om statens upp-låningsbehov och utvecklingen av statsskulden. Enrad ytterligare uppgifter som bör finnas med i ensådan här proposition saknas. Propositionen är i fleraavseenden att beteckna som ett hastverk.En sak har i alla fall varit tydlig eller övertydlig.Det svenska folket har fått den politik som det röstadefram. har vi sett hur socialdemokraterna nusent omsider insett behovet av att statsfinansernasaneras. Det sade de som bekant väldigt litet om un-der tiden i opposition.Den socialdemokratiska regeringens s.k. öppnamandat har fyllts med stöd av tidigare kom-munistparti, . Den ekonomiska politikenbygger helt på den vänstermajoritet som finns i Sveri-ges riksdag. En logisk följd av detta borde, efter deförhandlingar som varit mellan finansministern ochVänsterpartiet, vara att övriga socialistiska statsråd fårsällskap av i kanslihuset.Dess värre för besannas alla farhågor närdet gäller de skador som en socialistisk majoritet kanåstadkomma inom det ekonomisk-politiska området.Det gäller exempelvis förkärleken för skattehöjningartill varje pris, okänsligheten gällande konsekvensernaför de grupper som lever med smala ekonomiskamarginaler, föraktet för "Hela skall leva" ochoförmågan att se miljön som annat än som en restpost.Fru talman! De två största utmaningarna i denekonomiska politiken är att pressa ner räntan och attbekämpa arbetslösheten. Ett högt ränteläge och en högrealränta bromsar investeringarna och hotar därmedockså de nya jobben.Arbetslösheten kostar stora summor pengar i kon-tantstöd och är ett slöseri med mänskliga och ekono-miska resurser. Tyvärr tycks den socialdemokratiskaregeringen sakna insikt om vilka åtgärder som krävsför att hantera problemen. Höjda skatter på företagan-de och investeringar, indragning och minskning avregionalpolitiska anslag eller traditionell socialdemo-kratisk arbetsmarknadspolitik är otillräckliga ochfelaktiga åtgärder.I förra veckan kom ,och den är delvis en larmsignal. Även om det till vissdel finns tekniska förklaringar bakom lägre tillväxt-prognos är det uppenbart att det som fram-kommit av regeringens ekonomiska politik inte ledertill att tillväxttakten beräknas öka eller ens bli de 3 %som regeringen bedömer i propositionen. Om det iFinansdepartementet nu blåses "faran över" vad avserden svenska ekonomin, är det på tok för tidigt.Från sida lade vi före valet framett konkret förslag till sanering av statens finanser -ett förslag som vida översteg det som regeringenhittills förmått presentera.Vi betonade att enbart inkomstförstärkningar ellerenbart besparingar är uteslutet. Det krävs en balanse-rad mix för att inte hindra tillväxten, inte hota de nyajobben, gröpa ur välfärden eller åsidosätta den regio-nala utvecklingen och miljöansvaret. Regeringen görtvärtom och har lagt fram eller signalerat förslag somriskerar att leda just till dessa negativa konsekvenserinom företagandet, inom miljöområdet, för regionalutveckling osv.För del gäller följande utgångspunkterför den ekonomiska politiken:För det första: En hållbar ekonomisk utvecklingförutsätter att samhället formas i samklang med natu-ren - ett kretsloppssamhälle. Vi tog det första stegetunder den förra mandatperioden. En sådan utvecklingpåbörjades under ledning av fyrklöverregeringen. Jagkan bara konstatera att den socialdemokratiska rege-ringens politik i detta avseende är innehållslös.För det andra: Den ekonomiska politiken måste ut-formas så att även fortsättningsvis är en väl-färdsstat. Detta kommer att förutsätta systemföränd-ringar, med mer av grundtrygghet, där principen är attvälfärden skall delas av alla och betalas av alla.För det tredje: Den ekonomiska politiken måstefrämja, inte bestraffa, företagande och investeringar.Sveriges medlemskap i den ekonomiska unionenhar skapat bättre förutsättningar för att , ge-mensamt med andra suveräna stater, kan driva enpolitik för ekonomisk utveckling och ökad sysselsätt-ning. Det som oroar i det här fallet är att regeringenpå väsentliga områden inte fullt ut vill utnyttja EU-medlemskapets möjligheter. Vi har voterat om sådanasaker . Jag tycker att det är allvarligt.Betecknande för regeringens politik är att densaknar förmåga att erkänna att de ekonomiska svårig-heter som råder i i allt väsentligt är en följdav den misslyckade socialdemokratiska politikenunder . Då tändes inflationsbrasan. Då vardet inne att tjäna pengar på pengar. Då spekuleradesdet hej vilt i fastigheter. Då skrevs fallskärmsavtalen.Då prissatte sig ur världsmarknaden. Då vän-de kurvorna åt fel håll.Det var när svensk ekonomi var i en brant utförs-backe som väljarna krävde en ny rege-ring. Fyrpartiregeringen inledde ett nödvändigt ochmödosamt arbete för att sanera svensk ekonomi. Vibörjar se resultat av det arbetet. Efter ett långsiktigt,metodiskt och tålmodigt arbete hejdade fyrklöverre-geringen den ekonomiska nedgången. Djupet i ned-gången gjorde det omöjligt att under en mandatperiodklara saneringen av statens finanser. Det har sketten återhämtning, och sysselsättningen ökar.Men jag vill utfärda en varning. Med den social-demokratiska politik som vi nu ser tona fram finns detstor risk att konjunkturuppgången skjuts på framtiden.Den återhämtning i ekonomin som vi så väl skullebehöva begränsas.Grunden för den utveckling som jag pekat på ut-görs av de omfattande beslut som fyrklöverregeringenfattade, bl.a. genom permanenta budgetförstärkningarpå ca , varav drygt 90 miljarderkronor redan omfattats av olika beslut.I opposition visade Socialdemokraterna föga in-tresse av att medverka till saneringen av statsfinanser-na. I kör kunde vi höra ylandet från rörelsens vargar,vare sig de hade sin lya på eller vid . De ylade mot nödvändiga ingrepp i sjuk-och arbetslöshetsförsäkringen, mot förnyelsen avarbetsrätten, mot valfrihetsrevolutionen i välfärden,mot den förstärkta regionala satsningen, mot arbetetför en bättre miljö osv.Faktum är att om Socialdemokraternas förslag iopposition vunnit gehör hade det statsfinansiella lägetvarit 40 miljarder sämre i dag.Men, , varför höjer ni nu inte er-sättningen i försäkringssystemen? Det var ju denpolitiken ni pläderade för under förra mandatperioden.Det var ju så enkelt i opposition, menade den nuva-rande finansministern och andra socialdemokrater.Och var är de hundratusentals nya jobb som ni i valrö-relsen sade skulle trollas fram så fort det blev regim-skifte?Nej, i stället för att stimulera fram nya jobb hotarden socialdemokratiska regeringen nu jobben genomen arbetsgivaravgiftshöjning som inte borde kommatill stånd. Vissa landsdelar och sektorer skall straffasför inträdet i Europeiska unionen. Nästa grupp tillrakning är barnfamiljerna - om man skall tro dendebatt som har varit. Eller är det kanske inte så? Vikanske kan få besked under dagen.Sedan har det också tänts en diskussion om viktenav att återkräva det stöd till bankerna som skattebeta-larna ställt upp med. Den debatten tändes som en följdav den socialdemokratiska trätan om barnbidragen.Det är ganska fantastiskt att det krävdes ett rosornaskrig för att även Socialdemokraterna skulle kunnaföra en debatt om att återföra en del av de pengar somskattebetalarna ställt upp med för att rädda bankernaur krisen. Sent skall syndaren vakna. Eller har maninte vaknat? Det återstår att se i dagens debatt.Socialdemokraternas och gemen-samma mix för att hantera statens finanser är ingenbra blandning. Skattehöjningarna är för dominerande.Förmågan till besparingar har varit för dålig. Det äroförklarligt att regeringen tror att de nya jobben skallskapas genom att företagandet försvåras. Det blir intelättare för egenföretagaren, för den lille företagaren,att skapa de nya jobben, om vi beskattar arbetet hår-dare. Man krånglar till arbetsrätten. Den fackligavetorätten återinförs. Dubbelbeskattningen av aktier,som de socialdemokratiska vännerna i glatt haravskaffat, skall nu återinföras. Kvittningsrätten vidnystartat företag skall tas bort. Uppräkningen kundefortsättas och bli lång.Jag tycker att regeringen och Socialdemokraternasaknar visioner och en strategi för hur den ekonomis-ka politiken långsiktigt skall hanteras. Det är utomor-dentligt allvarligt för landet.Vi i har lagt fram en balanserad plan försaneringen av statens finanser, där varken de nyajobben, välfärden och utvecklingen i hela Sverigeeller miljön hotas. Det är en plan som är vida överläg-sen den proposition som har växt fram ur Perssonpla-nens A 4-sida från valrörelsen.Det hade varit skönt att kunna ge regeringensekonomiska politik ett bra betyg. Tyvärr är det omöj-ligt att göra det när det gäller Perssonplanens A 4-sida. Visserligen har Perssonplanens A 4-sida blivit enproposition på flera hundra sidor. Men innehållet ärfelaktigt.Sedan vill jag, fru talman, konstatera en sak: Dethar funnits en tydlig iver från Socialdemokraterna attrikta snyting efter snyting mot centerpolitikens kärna.Det har gjort att det inom breda centerled nu nästanhelt saknas förtroende för den socialdemokratiskaregeringen. Med den ekonomiska propositionen för-sämras villkoren för företagen. Flyttlassen skall återbörja rulla med hjälp av särskilda stöd. Ordet miljö lyser i stort sett helt med sinfrånvaro. Konfrontation går före samarbete och dis-kussion.Det som i denna kammare marknadsfördes som"samarbetets regering" vid tillträdesdagen har blivitkonfrontationens regering på mindre än 75 dagar.Fru talman! : Jag har undertecknat ett stortantal reservationer som återfinns i detta betänkande.Jag står förvisso bakom samtliga reservationer somjag har undertecknat. Men jag avser att endastbegära votering avseende reservationerna 1, 18, 88, 94och 99.Anf. 3 ():Fru talman! Dagens betänkande från finansutskot-tet är på sitt sätt faktiskt historiskt. Tillsammans medde många återställare som riksdagsmajoriteten harröstat igenom här ger de en bild av enmycket kraftig vridning av politiken bakåt. Bakåt,snett åt vänster - det tror jag är en bra sammanfatt-ning av höstens arbete. Det är en politik som bär 60-och 70-talens prägel. Detta är inte vad behö-ver . behöver faktiskt motsatsen - en poli-tik som utgår från verkligheten som denna är nu på90-talet och som den kommer att vara framöver.Den politik som förespråkas av majori-tet av socialdemokrater och vänsterpartister har ocksåmånga grundläggande ideologiska nackdelar frånliberala utgångspunkter. Den förstör många viktigavalfrihetsreformer. Den sätter facket före individen iarbetslöshetsförsäkringen. Den slår sönder skattere-formens det skall löna sig att arbeta. Den har enorättvis fördelningsprofil. Den försämrar mycketkraftigt villkoren för enskilt och privat företagande.Därmed kan den inte lösa ekonomiska pro-blem - den höga arbetslösheten och underskotten i deoffentliga finanserna.Den tidigare borgerliga regeringen hade lagt engod grund för en återhämtning, så att de här obalan-serna kunde börja tas bort. Återhämtningen inleddes,och det framgår bl.a. av betänkandet och KI:s rapport,och tog rejäl fart i början av det häråret. Sysselsättningen har ökat med uppemot 80 000personer, och de offentliga underskotten har börjatreduceras. I senaste rapportberäknas underskottet i hela den offentliga sektorn för1994 vara nere i . Det är förvissomycket pengar, men det är väsentligt mindre än tidi-gare. Regeringens åtgärder har ju ännu inte trätt ikraft, så detta är effekten av den tidigare politiken.Därefter har regeringen föreslagit mycket kraftigaskatteökningar, främst för företagare men också förhushållen. huvudpoäng är att en sådanföretagarfientlig politik också är sysselsättningsfient-lig. Därmed blir den också välfärdsfientlig. Skatte-höjningarna och återställarna, framför allt på arbets-marknaden, motverkar uppkomsten av nya jobb - mennya jobb är vad vi behöver. Då blir det också svårareatt stabilisera den offentliga skulden, och det blirsvårare att skapa förtroende hos medborgarna för attvälfärdspolitiken fungerar som avsetts.Enligt ökarsysselsättningen och 1996 med ungefär likamycket som , alltså med ungefär 80 000 personerper år. Det innebär en ökning med160 000 personer. Denna ökning är naturligtvis bra,men den är på tok för liten - och dessutom under enkraftig konjunkturuppgång! Det är nu under några årsom behöver ca 500 000 nya jobb. Dettaillustrerar bara vad jag och många andra harsagt, nämligen att regeringens politik inte klarar job-ben.KI:s decemberprognos är också mera pessimistiskom tillväxten. Även bortsett från tekniska förändring-ar blir tillväxten enligt KI , och 1996 lägreän man trott. Detta sker trots att omvärldenstillväxt väntas bli högre. Förut låg ungefär inivå med omvärlden. Men ligger vi sämre tillenligt KI.Det som har skett här hemma är just att den soci-aldemokratiska regeringen har lagt fram sina förslag -en mängd skattehöjningar och återställare samt ettfåtal besparingar. Trots bättre konjunkturer i omvärl-den, trots ett godkänt och trots ettsvenskt ja till EU i folkomröstningen blir effekten attSverige har sackat efter. Slutsatsen att den socialde-mokratiska politiken är fel ligger naturligtvis mycketnära till hands!Jag vill fråga , ordföranden i fi-nansutskottet: Hur kan höjda arbetsgivaravgifter,höjda skatter på nya satsningar i företagandet, höjdmarginalskatt för enskilda näringsidkare och en åter-gång till den gamla stelbenta arbetsrätten skapa fram-tidstro och optimism hos företagare? I andra ländermenar man tvärtom - att höjda skatter av det härslaget och en krångligare arbetsrätt av det här slagetger färre jobb. I t.ex. uppmanar man tillsänkta arbetsgivaravgifter just för att få fler jobb.Varför, , tror ni socialdemokrater att detfungerar precis tvärtom i ?Regeringens företrädare brukar på denna frågasvara att det är så viktigt att få ned budgetunderskottoch räntor att vissa skattehöjningar måste accepteras.Jag tror också att vissa skattehöjningar kan godtas,men inte av den omfattning och inte med den inrikt-ning som föreslås. Det handlar om ungefär 50miljarder kronor, motsvarande av BNP. En bud-getsanering med så mycket av skatteökningar skaparhelt enkelt inte förtroende. Det finns många bevis fördetta.Att politiken är fel framgår faktiskt också av atträntorna inte har sjunkit. Valrörelsen var ju full avuttalanden om "de farligt höga räntorna". hävdade att bara det blev en socialdemokratiskregering och en socialdemokratisk politik, så skulleräntorna sjunka. har vi en socialdemokratisk rege-ring och en socialdemokratisk politik. Vi har fått bortosäkerheten om EU-medlemskapet genom vårt ja ifolkomröstningen. Men räntorna är lika höga som isomras. De svenska långräntorna är fortfarande nästan3,högre än de tyska. Jag anser attdetta visar att långivarna inte tror på politik.Jag förmodar att och Socialdemokra-terna har en annan förklaring - men vilken? Varför ärde svenska räntorna enligt Socialdemokraterna fortfa-rande högre än de tyska?Fru talman! Kommunernas ekonomi har diskute-rats mycket . Liksom många andra harkommunerna lidit av sjunkande inkomster. Rationali-seringar och effektiviseringar har blivit nödvändigaför att man skall kunna klara vård, omsorg och ut-bildning. Den borgerliga regeringen gav kommunernaviktiga instrument för att klara av detta, framför alltstatsbidrag i en påse och möjlighet till mer anbud ochkonkurrens. är påsens framtid oklar. De privataalternativen, som ger konkurrens och effektivitet,håller regeringen på att stoppa. Då blir det svårare förkommuner och landsting att klara viktiga väl-färdsuppgifter.Just nu pågår i stället skatteökningar i kommuner-na om sammanlagt mer än . Detlöser inga problem. Risken är snarare att det, om manväl har slagit in på den vägen, är alltför lätt att fortsät-ta.Dessutom håller Socialdemokraterna nu på att drain pengar från kommunerna - i smyg. Kommunför-bundet har dock upptäckt detta och räknat ut att detför handlar om ungefär 1,3 miljarder kronoroch för åren framöver om ytterligare 4,5 miljarderkronor i minskade kommunala inkomster på grund avstatliga beslut.Det där med att dra in pengar från kommunsektornvar väl knappast vad Socialdemokraterna gick till valpå. Tvärtom utlovades det från många prominenta s-talesmän att kommunerna minsann skulle slippa in-dragningar. De skulle få växa med både 1 och omSocialdemokraterna vann valet. Det kan man inte sägaatt man skall återkomma till fram på vårkanten, därföratt det är nu - - som kommunernablir av med pengarna. Jag vill faktiskt, ,veta varför ni sviker löftet till kommunerna. Och hurblir det med de utlovade pengarna till - 0,5miljarder kronor har utlovat. Såvitt jagvet har inga pengar utbetalats. Hur blir det med depengarna?Fru talman! Några av de få riktiga besparingarna idagens betänkande gäller barnfamiljerna. Det är gans-ka många besparingar. Vårdnadsbidraget avskaffas.Flerbarnstillägget reduceras, likaså bidragsförskottet.Dessutom aviseras en utredning som skall dra in yt-terligare från barnfamiljerna.Sammanlagt handlar det om ungefär 8 miljarder kro-nor som skall tas från barnfamiljerna, utöver de höjdaskatter och högre boendekostnader som ju drabbaralla hushåll.Socialdemokrater och vänsterpartister anser tydli-gen att detta är rättvist. anser inte det.Tvärtom visar de fördelningspolitiska studier som vigenomförde och de beräkningar som hargjorts av olika familjeekonomer att barnfamiljerna,särskilt de med många barn, har mindre marginaler ände flesta andra. En rättvis fördelningspolitik bordealltså belasta barnfamiljerna mindre än andra familjer.Det vore därför på sin plats om ellerGöran kunde tala om för oss om de minsk-ningar i barnbidragen som diskuteras ingår i de 3utredningsmiljarderna eller om det finns något utöverde förslag som finns i dagens proposition och betän-kande.Fru talman! Som framgår här tycker jag att rege-ringens politik både sviker löftet till de arbetslösa ochhar en orättvis fördelningsprofil. Det viktiga är natur-ligtvis att man så allvarligt sviker löftet till de arbets-lösa och dömer många av dem till fortsatt arbetslöshetgenom att försämra villkoren för företagande och nyajobb.En bättre politik finns beskriven i reservation 1,där de tidigare regeringspartierna redovisar sina rikt-linjer för den ekonomiska politiken. Det handlar fram-för allt om att skapa bra villkor för företagande ochnya jobb, om att ersätta vissa skatteökningar medbesparingar, om att skärpa finanspolitiken och få nedräntorna och om att uppmuntra konkurrens och valfri-het. Detta ger, enligt min uppfattning, en bra grundför en fortsatt ökning av sysselsättningen, en minskadarbetslöshet, lägre räntor, ett minskat upplåningsbe-hov och därmed också en stabil bas för viktiga väl-färdsuppgifter inom vård, omsorg och utbildning.Fru talman! Jag står givetvis bakom alla reserva-tioner som jag har undertecknat. För tids vinnandetänker jag dock bara yrka bifall till reservationerna 1,45 och 95.Anf. 4 ():Fru talman! kallar det som vi i dagskall besluta om för ett vänsterpaket. Det är klart attockså jag gärna skulle vilja se det som ett vänsterpa-ket. Men det är naturligtvis fråga om en socialdemo-kratisk proposition - det kommer vi inte från. För denskull är det inte så att kritiklöst haranslutit sig till den socialdemokratiska politiken.Stora delar av det som vi gick till val på - dethandlade inte bara om att sätta kampen mot arbetslös-heten främst utan också om nödvändigheten av attsanera de offentliga finanserna - är vänsterpolitik.Därför har den här propositionen i det stora hela tagetkunnat förankras hos Vänsterpartiet.Jag får ganska många brev och telefonsamtal omde förslag som vi skall besluta om. De flestauttrycker stor förståelse för att de offentliga finanser-na måste saneras, för att det krävs både skattehöjning-ar och besparingar. Men många skriver, och säger, attför att vara beredd att betala mer i skatt eller avståfrån vissa bidrag krävs det att jag kan bevisa att jaghar gjort allt för att ta mest från dem som har ställt tilleländet. Det handlar då t.ex. om bankerna och fall-skärmsavtalen. Ni vet säkert ungefär vad jag menar.I de här breven speglas mer av maktlöshet än avett materiellt elände. Man upplever kanske också idessa dagar, mitt uppe i julhandeln, att det inte är såstora grupper här i som lider materiell nöd.Det stora problemet är snarare den allmänna känslanav att samhället inte kan påverkas. Man känner sigockså lurad. Man känner att ett antal personer, visser-ligen ett ganska litet antal, har ställt till det för Sveri-ges ekonomi och att man nu skall vara med och redaupp det hela när det gäller detta konkursbo. Man kän-ner inte att man kan påverka de personer som ställt tilldet för oss.Jag fick besök av två herrar från före-taget i , ett företag somägnar sig åt att ge råd åt dem som överväger att kö-pa/sälja svenska statspapper. Jag sade till dem attVänsterpartiets mål också när det gäller deltagandet idagens beslut handlar om att se till att deras kunderfår så litet makt som möjligt över ekonomi.Om vi skall klara det här krävs detganska många smärtsamma och jobbiga beslut. Omdetta är vi i helt överens. Vi har barasagt att vi på fem områden inte kan acceptera bespa-ringar: skolan, sjukvården, omsorgen, kulturen ochden internationella solidariteten.Lars säger att Socialdemokraterna kanhöja skatter med hjälp av . Men bespa-ringarna, bortsett från militären och polisen, måsteklaras med hjälp av oss, menar han.Jag ägnade mig tidigare åt att läsa igenom reser-vationsförteckningen och kom då fram till att det ärett eller tre borgerliga partier som står bakom 57 av deborgerliga reservationerna. Flertalet reservationer ärenpartireservationer och då moderata sådana. Enbart16 reservationer är gemensamma för de fyra tidigareregeringspartierna. Men, , om olyckanskulle inträffa att vi av någon anledning fick tillbakaer borgerliga regering, hur skall ni då klara av sane-ringen av rikets finanser?Förmögenhetsskatten vill ni fortfarande ta bort.Men ni har inte något annat borgerligt parti med er.När det gäller jordbruksstödet bedriver ni ett populis-tiskt flirtande med centerväljarna. Ni försöker vinnaöver dem och övertrumfa dem i fråga om överbud.Vårdnadsbidraget, förmodar jag, skall återinföras. Detär litet oklart hur det är med den saken i Moderaternasreservationer. Jag uppfattar det ändå så att ni skallåterinföra vårdnadsbidraget med hjälp av kds.Hur är det med bankerna? Det skulle vara intres-sant att få veta hur ställer sig till dencenterpartistiska reservationen om att ta pengar frånbankerna.När det gäller familjepolitiken vill Moderaternaspara mer än regeringen. plussar på med 3miljarder. Hur skall ni klara ut detta?