prot · GH0957 · 1994-02-09 00:00:00 — Landstingen tvingas då tillrationaliseringar.Anders G Högmark nämnde att det var enmikroskopisk sannolikhet att Socialdemokraternaskulle få makten efter valet. Om denmikroskopiska sannolikheten blir verklighet,kommer vi att få uppleva att besparingarnafortsätter. Det finns ingen annan väg att gå än den.Det är också ett sätt att bära varandras bördor. Detkan vara lika obehagligt som det är för ennyopererad på ett sjukhus att tvingas stiga uppmycket snabbt efter operationen, även om det göront. Men det är ändå för patientens bästa.Anf. 73 () replik:Herr talman! Det är ett mycket märkligtresonemang som för, virrigt,osammanhängande och reaktionärt. En sak kan jagförsäkra . Om vi kommertillbaka till makten, kommer vi att föra en politiksom är präglad av större rättvisa än vad nuvarandepolitik är. Den fullständiga rättvisan uppnår vi inte,men vi kommer att sträva mot rättvisa. Dennuvarande regeringen har släppt det målet ochsträvar i en helt annan riktning.Harald säger att man inte medvetet haröverfört till de rika. Jag vill uppmana HaraldBergström att besinna vad han säger, att försökaanalysera den politik som regeringen för. Deninnebär ju att rika gynnas genom skattelättnader.De som har kunnat placera pengar i aktier får sinutdelning skattefritt, och skatten på kapital sänks.Ni bryter upp skattereformen, som hade somgrundbult att skatt på arbete och kapital skullelikställas. frångår ni det, till förmån förkapitalet, som får skattelättnader, medan arbetetbelastas hårdare.Vi måste betala våra skulder, självklart, men viskall göra det solidariskt och bära varandras bördorsolidariskt.Harald säger till de sjuka: Ni måsteförstå att landet är fattigt och att ni därför får lovatt ligga i korridoren. Ni måste förstå att landet ärfattigt, så ni kan inte ligga här så länge som niegentligen behöver, utan ni får stiga upp tidigareoch gå hem.På detta sätt stimulerar man till en ökadarbetslöshet, som i sig medverkar till djup orättvisai samhället. Det är skandal, och det rimmar väldigtilla med det högstämda talet om etik.Anf. 74 () replik:Herr talman! får ursäkta om jagnu lämnar teologins höjder och kommer ner tillteorin och kanske rent av praktiken.Georg utfärdar här löften om attSocialdemokraterna i regeringsställning skalleftersträva större rättvisa, och det skulle då varaintressant att veta om det är en återgång politik som alldeles nyssberömde. Är det spekulationsekonomin vi i så fallfår tillbaka, eller är det den låneekonomi som blevhelt ohållbar? Blir det fråga om en situation dåinvesteringarna ånyo försvinner ur landet, eller kanni komma att ge er ut på valutaäventyrligheterliknande dem före skattereformen, som gjorde atthela ekonomin kom i olag? Sedan slutade det medatt och föreslogett stoppaket som gjorde att regeringen föll. Är detden politiken som förordas än en gång? Jag är iså fall direkt motståndare till den typen av rättvisa.Men om vi kan ena oss om en politik därföretagandets villkor ändå ges sådana sundadimensioner att det blir intressant att investera iSverige, att nya arbetsplatser skapas och att vi fåren tillväxt som gör att den sociala omsorgen, somjag tror att det finns en stark majoritet för i dennakammare, faktiskt går att upprätthålla -- ja, dåställer jag mig mer optimistisk till att vi med olikaregeringar framöver skall kunna hävda ettvälfärdssamhälle. Jag har i mina inlägg sagt attdetta är oerhört angeläget, och jag hoppas att båderegering och riksdag vill medverka till det.Anf. 75 () replik:Herr talman! Har svårt att förstå vadsom menas med rättvisa?Vi har väckt en omfattande motion om denekonomiska politiken. Den har diskuterats ganskaflitigt i massmedierna, och vi har presenteratviktiga delar av den här . Det blir också enekonomisk debatt . Jag rekommenderar eratt lyssna till den.Vi kräver en hårdare beskattning av kapital och enlägre beskattning av de sämst ställda. Det är en delav rättvisepaketet.Under 80-talet skedde stora investeringar. Antaletsysselsatta ökade med 450 000. Det var inget dåligtresultat. Men 80-talet medförde också vissabekymmer, stora bekymmer. Vi fick ingen hjälp avFolkpartiet att lösa de problemen. Vi fick hjälp attgenomföra en skattereform, men den har nisprungit ifrån på de viktiga punkter som gällerbalansen mellan beskattning av arbete och kapital.För detta är vi djupt besvikna på Folkpartiet.När det gäller spekulationen, som iscensattes avmarknaden, stod inte på barrikadernaoch försökte hindra den. När vi försökte kyla nedekonomin med momshöjning ochinvesteringsavgifter i storstadsområdena fick viingen hjälp av . Så inte vet jag varförElver tar upp den debatten. Det är ju renabumerangen för att aktualisera denfrågan.Ni ville ju gå snabbare fram medvalutaavregleringen och de friamarknadskrafterna. kör ni på det spåret, ochdet har visat sig vilka svårigheter ni skapar. Det bliringen tillväxt med den politiken. 90-talet har juhittills haft en ständig nedgång avbruttonationalprodukten. Därmed har vi allihopblivit fattigare, och arbetslösheten bidrar till attytterligare öka fattigdomen i samhället.Anf. 76 () replik:Herr talman! Det stämmer att 90-talet haft ennedgång, som sade. Den startademed den socialdemokratiska regeringen under 1990och större delen av 1991. Det var då arbetslöshetensköt fart. Det var då arbetsplatserna blev färre,varslen ökade och konkurserna mångfaldigades.Det har fortsatt in i . Detsade jag i mitt huvudanförande. Först har den trenden sett ut att kunnabrytas.Georg sade att en ökning avsysselsättningen skedde. Ja, men det varnaturligtvis inom den icke konkurrensutsattasektorn sedan investeringarna försvann, och detskedde i hög grad med lånade pengar och en hel delspekulation.Georg sade att de inte fick myckethjälp. Men visst fick de det! Utan hadedet inte blivit någon skattereform. Problemet varatt Socialdemokraterna genomförde envalutareform , och den ställde tilltrassel. Energiuppgörelsen blev möjlig tack vare attFolkpartiet tillsammans med gjorde uppmed Socialdemokraterna, och vi fick en näst intillenig riksdag i frågan om en ny jordbrukspolitik. Såsäg inte att inte var med ioppositionsställning!Nu vill göra gällande att det varmarknaden som åstadkom spekulationsekonomin.Vad gjorde då regeringen? Problemet var attSocialdemokraternas innersta krets hade att göramed den marknaden. Försäkringspengarskingrades, och denna låne- ochspekulationskarusell fick hålla på.Jag vill bara säga något kort om motionen och dessförslag till satsningar. Ett av problemen är att det ärsvårt att veta om det blir så många jobb. Villkoretär ju att andra aktörer också går in: kommuner,statliga verk, osv. Vi vet inte hur mycket det ger.Därför måste siffrorna starkt ifrågasättas.Men om vi på sunda premisser kan åstadkommainsatser som ger fler människor arbete är det viktigtatt ställer upp. På den punkten tycker jagatt alla som är verksamma i denna kammare skallha en hög beredskap.Anf. 77 () replik:Herr talman! Jag uppfattar det så att sig litet träffad och sårad av min kritik. Detär bara att konstatera att den träffade någorlundarätt.Den borgerliga regeringen förlitar sig på ochskryter över att exportindustrin går så bra . Mendet är huvudsakligen på grund av ett misslyckande.I av klarsyn sade ju att ettmisslyckande är ett misslyckande, och ett sådantvar det när man inte kunde behålla kronkursen.Det var den kraftigaste devalvering som har skett imodern tid, och på den bygger man nu sinekonomiska framgång.I mina trakter ser jag att sågverksindustrin gårjättebra. De klyver timret i rasande takt och skickardet utomlands till goda priser. Jag ser på detta medstor skräck. Det innebär ju att vi nu inte förädlarråvarorna i . Vi skapar inte särskilt mycketny sysselsättning utan bara tillfällig sysselsättninginom den exportindustrin. Vi skickar råvaror,precis som ett u-land. Detta innebär ganska mångaproblem, som jag tycker att det vore viktigt attgemensamt analysera.Med hänvisning till arbetslöshetstalen sade ElverJonsson att det nu har vänt. Det är ju sådanarapporter vi får allt emellanåt i massmedierna: attarbetslösheten nu minskar.Det senaste var att antalet öppet arbetslösa harminskat med 11 000 . Men hardet skett en ökning av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder med 21 000 platser. Så antalet riktiga jobbhar inte ökat, tvärtom. har dessutomantalet deltidsarbetslösa ökat med 32 000 iförhållande till situationen , vilket ingen hartalat om . Situationen är alltså inte särskilt ljus,även om man kan trösta sig med att exportindustringår bra.Anf. 78 ():Herr talman! Enligt min mening har politiken desenaste 15-20 åren handlat om att omfördela maktoch pengar i , från dem som inte har till demsom har. Självfallet kan man inte i ett valprogrameller i en politisk debatt formulera sig på det sättet.Man säger alltid, nästan oavsett vilka åtgärder manföreslår, att det handlar om att rädda jobben, skapasysselsättning osv. Men det praktiska resultatet blirofta det motsatta.Jag tänkte ägna några ord åt regionalpolitiken,även om vi snart, inom en månad eller så, kommertillbaka till den debatten.Arbetslösheten är ju också ett regionalt problem.När arbetslösheten i landet är låg, är vi iNorrbottens län vana vid att ha en 3-4 gånger så högarbetslöshet i de sämsta kommunerna. Den siffranhar gått ned, så nu har vi bara dubbelt så högarbetslöshet som i övriga landet.Så ser det ut i de flesta industriländer. Om vi reserrunt i eller i andra länder ser vi hur denoreglerade marknadsekonomin fungerar. Det ärinte bara klyftorna mellan klasser, mellan rika ochfattiga och mellan män och kvinnor som är tydliga,utan även klyftorna mellan olika regioner.Tidigare livskraftiga industriregioner ligger öde.Folk som bor kvar lever ofta i maktlöshet, misäroch hög arbetslöshet. Inte så sällan frodasalkoholmissbruk och kriminalitet. Den verkligthöga andelen av arbetslösheten finns i de regionersom hamnat på efterkälken.Självfallet finns också regioner som sjuder avaktivitet och som har en någorlunda fungerandeekonomi, även om det finns klyftor ocharbetslöshet även där.Så är det i den europeiska unionen, i den union somså många i den politiska eliten hoppas att vi snartskall tillhöra. Bortåt 20 miljoner människor ärarbetslösa, bortåt 50 miljoner är fattiga,lågproducerande, lågkonsumerande och försvagarekonomin i de länderna.Om vi inte hade haft en strävan efter regionalbalans i politiken i , såhade vi varit mer lika andra delar av världen. Ävenom vi anser att obalanserna har varit stora även iSverige, så hade de varit mycket värre utan debeslut och åtgärder som statsmakterna har vidtagit.Jag tänker då inte främst på de ca 2,6 miljarder somvi lägger direkt i statlig regionalpolitik. Det finns enrad andra faktorer som har haft en avgörandebetydelse. De är den kommunalaskatteutjämningen som ifrågasätts,utbyggnaden av högskoleväsendet så att man i flerdelar av landet får nära till högskolor, en braregional fördelning av satsningar på vägar,järnvägar och telekommunikationer, detproduktionsinriktade Norrlandsstödet tilljordbruket, den statliga servicen inom post- ochförsäkringsväsendet, polis, bilbesiktning, o.s.v,stöd till kultursatsningar, inte minstarbetsmarknadspolitiken och slutligen: För dennordligaste delen av landet har de statliga företagenspelat en viktig roll.På många av de här oerhört viktiga områdena är nuregeringspolitiken och EU-anpassning ett hot motden regionala balansen. Flera forskare ochsakkunniga varnar i artiklar för den härutvecklingen. Åtstramningen av kommuner,avregleringar, bolagiseringar, privatiseringar, ettförsvagat regionalt jordbruksstöd och en försvagatarbetsmarknadspolitik utgör ett hot mot den balanssom vi trots allt har uppnått. Vi väntar medspänning och kanske med viss oro på denregionalpolitiska propositionen.Ibland dyker det upp triviala analyser om att tillväxtär förknippat med befolkningstäta regioner. Däravdrar man slutsatsen att det är storstäderna vi skallsatsa på, för att de skall vinna kampen medstorstäder i andra länder. I de andra ländernastuderar man ofta på just de nordiska ländernasregionalpolitik, därför att man nu upplever de egnaregionala klyftorna som ett stort problem.Jag anser att vi i stor utsträckning under det senastedecenniet har sysslat med satsningar på juststorstäderna. Det har satsats på ,E 6,E 3,, Dennispaket, Adelsohnpaket,snabbtåg mellan storstäderna osv.Enligt propositionen Näringspolitik för tillväxtskulle 100 miljarder gå till storstadsområdena 1991.Miljarder drogs in från bl.a. för att manskulle klara av detta. var en avde ansvariga för den här propositionen. Man kanfråga sig var den tillväxten är . Borde den inte nuha inträffat?I parollen ''Hela skall leva'' liggernaturligtvis också att storstäderna skall leva. Menvi får inte heller hamna i en naiv övertro påstorstäderna som ekonomiska motorer. 80-taletsfastighetsspekulation var en tro påfastighetsmarknaden i storstäderna som slog heltslint.Vi kan inte flytta skogsindustri till . Vi kaninte flytta vattenkraftsstationer till ochmalmfältsgruvor och till . Vi kanse till att det finns en modern infrastruktur och inteminst goda möjligheter till dator- ochfaxkommunikation till orter över hela landet ochtill våra grannländer. Det kan bli en injektion för detjänsteföretag som i högre grad skulle kunnalokaliseras till landsbygden.Anf. 79 ():Herr talman! Mot bakgrund av alldeles tycker jag att det är märkligt atthöra en företrädare för diskutera dehär frågorna. I de länder och områden där hansideér har varit förhärskande , kan vikonstatera att det finns massarbetslöshet och socialmisär. De fattiga i som man talar om ärmycket välbeställda jämfört med invånare i deländer där ideér har varitförhärskande.Sverige har fört en politiksom i viss mening har varit särpräglad. Den kom attkallas den tredje vägens politik. Den utmärktes aven sak som jag tror att få människor i harobserverat, men som många internationellt haruppmärksammat desto mer. Den har inneburit i har sänktreallönerna i förhållande till omvärlden.Vi har allt bedrivit en politik somhar inneburit att svenska löner successivt harminskat jämfört med omvärldens. I vissa, elaka,fall kallar man det för lönedumpning. Det är heltenkelt en höginflationspolitik som tillsammans meddevalveringar har undergrävt reallönen. Vi kännerväl till orsakerna till det här. Vi har haft enlöneförhandlingsordning som kanske var något avden minst lyckade i . Vi har haft högaskatter och omfattande offentliga monopol.Sammantaget har detta inneburit att Sverigeganska raskt har rasat nedför när det gäller löne-och välståndsligan. Om hade gått med i EG1973, när och blevmedlemmar så hade blivit EG:s rikastemedlemsland. Om vi skulle gå med , 20 årsenare, skulle vi kanske ligga på tionde eller elfteplats bland de 16 medlemsländer som EG, ellerEU, möjligen får efter utvidgningen.I har man skaffat sig konkurrenskraftgenom att sänka reallönerna. Det kan man göra.Men nackdelen med detta är att man görsin ekonomi mer omodern. detta mot slutet av sitt anförande. Ensuccessiv omodernisering av är vad dennaden tredje vägens politik har inneburit.Lönesänkningar i förhållande till omvärlden harvarit det centrala.I slutet på 80-talet och kundeman tro att Socialdemokraterna hade tänkt om ochvar beredda att bryta med politik.Men när man läser och hör inläggen här , ochäven under den allmäna motionsperioden, får manintryck av att Socialdemokraterna nu är tillbaka iden tredje vägens politik, tillbaka i 70- och 80-taletsreallönesänkningspolitik, höginflationspolitik och,i förlängningen, devalveringspolitik.När man ser ut över kan man konstatera attde regeringar som har varit minst lyckosamma medatt klara av den höga arbetslösheten oftast har varitde på vänsterkanten. Vi vet att den faktiskaarbetslösheten i , under socialisttidenuppgick till . Vi vet attsocialdemokraktiska partier också i Västeuropaofta har mycket svårt att hålla tillbakaarbetslösheten.Inom EG diskuterar man mycket skillnaden mellanPortugal och . Det socialistisktregerade har en fem gånger högrearbetslöshet än det borgerliga . Vad berordet på? Båda länder har haft en hyfsad, god, eller,med svenska mått mätt, en mycket god tillväxt.Det har väl berott på det som så ofta är orsaken,nämligen att borgerliga regeringar har lättare attreformera arbetsmarknaden och få mervälfungerande arbetsmarknader änsocialdemokratiska. I har densocialdemokratiska regeringen väl i och för sigförsökt att reformera arbetsmarknaden, men intelyckats ändra t.ex. de omfattande reglerna omanställningstrygghet som har funnits kvar sedanFrancotiden. De reglerna har lett till en 22-procentig arbetslöshet i . Jag tror att justoförmågan att tackla arbetsmarknaderna är engrundläggande svaghet i de socialdemokratiskaregeringarnas politik.Jag skulle vilja fråga Socialdemokraterna, om mannu antar att man vinner höstens val: Innebär det i praktiken på något sätt vill gå tillbaka till denpolitik som fördes ?Innebär det en återgång till tredje vägens politik,dvs. att vi återigen skall få se det mönster somkunde ses regimskifte? Vi minnsmycket väl hur det gick. Det var hela sekvensenmed skattechocken, kraftig utbyggnad av denoffentliga sektorn och offentliga monopol. Det varden traditionella socialdemokratiska politiken somgenomfördes.Kjell-Olof sade så träffande att om dennapolitik skulle misslyckas skulle vi få searbetslöshetens stålbad. Politiken misslyckades,och vi fick arbetslöshetens stålbad. OmSocialdemokraterna nu kommer tillbaka, skall viåter få se en politik som innebär en upprepning?Det skulle innebära en ytterligare successivreallönesänkning, så att kanske blirVästeuropas fattigaste land. Sedan blir det enkrasch med en arbetslöshet på nivåer som vi hittillsaldrig har sett.Jag tycker att det är angeläget att få svar på dessafrågor. Är det i klartext tredje vägens politik som ärSocialdemokraternas recept på att möta framtiden?Anf. 80 () replik:Herr talman! De kommandoekonomier somfunnits i har aldrig varit några förebilderför mig. Det är otroligt att man kan vara så blindinför marknadsekonomins problem i Västeuropaoch som ett slags rättfärdigande hänvisa tillsammanbrotten av ekonomierna i öst. Det är somom Lennmarker skulle ha fått röta i sitt potatisland,och så skulle han säga att det inte gör så mycketdärför att grannens potatisland har frusit bort. Såkan man inte resonera.Vi kan konstatera att systemet i öst var ett stortmisslyckande. Men för den skull behöver vi inte bliblinda för den situation som råder i vår del avvärlden.Hur kommer de borgerliga partierna att möta deökande behoven av regionalpolitiska satsningarsom alla avregleringar och bolagiseringar kommeratt leda till för glesbygden enligt många bedömare?Det är en konkret fråga som rör dagens människorsoro i samband med att telesystem, post,järnvägsförbindelser, bankväsende och butikerförsvinner från landsbygden i den skärptakonkurrensens och avregleringens anda. Ni måstege ett svar, om inte så senast i denregionalpolitiska propositionen.Anf. 81 ()replik:Herr talman! Det ekonomiska och sociala systemsom fanns i lever fortfarande kvar ialltför många länder där. Det är fråga om ett statligtägande av allting och planhushållning. Det finnsinte en marknadskraft så långt ögat når på mångahåll. Detta har inneburit just denna gigantiska,faktiska arbetslöshet. Även om många formellthade anställning, saknade kanske hälften jobb ibemärkelsen meningsfullt arbete att utföra underdagen. Det är kanske den mest grymma formen avarbetslöshet. Det råder en enorm social misär påsjukhusen, i behandlingen av handikappade och avsocialt utslagna. Det är naturligtvis en fattigdom aven dimension som vi i över huvud tagetinte ser till någonstans.Jag tycker att det finns anledning att erinra ossdetta, , när vi diskuterar dessa frågor.Den typ av förslag som ni för fram innebär i alltväsentligt en reglering av marknader och statligstyrning av näringslivets utveckling. Det harnaturligtvis effekter, i större eller mindre gradberoende på hur mycket man vill vrida på kranen.Vi kan se på debatten om arbetslösheten i helaVästeuropa. Ingenstans föreslås en återgång ellerhårdare reglering. Det gäller att få mervälfungerande arbetsmarknader och en mervälfungerande marknadsekonomi. Det är de meravälfungerande marknadsekonomierna som harlägst arbetslöshet. Det går inte att reglera fram enlåg arbetslöshet. Det finns det inga exempel på.Anf. 82 () replik:Herr talman! Jag kan bara konstatera attLennmarker undviker att svara på min fråga. Detär naturligtvis bekvämt. Den diskussion som förs iOECD-länderna om avreglering har inte lett tillnågon minskad arbetslöshet i . I stället inre marknaden lett till ökad arbetslöshet.EU-kommissionen kom fram till i en utredning vadden inre marknaden skulle kunna leda till.Experterna kom fram till att det skulle vara ökadarbetslöshet och ökade regionala obalanser. Dåföredrog att stoppa rapporten ibyrålådan. fick vi reda på att rapportenfanns. Det var då den offentliggjordes.Det ligger en hund begraven i fråga omavregleringssystemet och hur lösningen påproblemet fungerar.EG gjorde en utredning. De ansvarigaför regionalpolitiken uttalade stor oro för vad somskulle kunna hända. Kostnaderna för insatser föratt uppnå regional balans skulle bli mycket störreän vad EG:s kassa orkade med. Kommissionen harkonstaterat detta.Anf. 83 ()replik:Herr talman! EG har dragit en slutsats i precis raktmotsatt riktning. EG har arbetat mycket kringfrågan om varför den europeiska arbetslösheten ärså hög. Framför allt har jämförelser gjorts medUSA och -- två andra storamarknadsekonomiska områden. EG har kommitfram till att stelheten på den europeiskaarbetsmarknaden är huvudproblemet. Detdiskuteras bl.a. i den rapport som publicerades ivitboken . Diskussionen cirkulerar kringatt vi i har stelare strukturer än i de tvåandra områdena.Både och är länder som harlägre skatter, mindre offentlig sektor och en friarearbetsmarknad. I är det ett system med fåspärrar vad gäller att komma ut och in påarbetsmarknaden. Det är lätt att avskeda, och detär lätt att anställa. har motsatsen, men igengäld ett mycket smidigt system för att varieralönerna. Lönerna används som en regulator i ställetför arbetskraften.Denna debatt förs i . Bakom detta liggererfarenheten att socialdemokratiskt styrda länderhar betydligt högre arbetslöshet än borgerligtstyrda länder. De recept som har kommit frånsocialdemokratiskt håll har visat sig inte hålla. Detär ingen som är belåten och som säger att detta ärbra. Men man får i stället jämföra med vad som ärminst dåligt. I den jämförelsen får man ändå sägaatt avregleringen och skapandet av den inremarknaden gör en bättre fungerandearbetsmarknad mer central.Anf. 84 ():Herr talman! Debatten om arbete ochsysselsättning är viktig. Denna fråga har haft högstaprioritet hos den nuvarande regeringen.Georg berättade om det positiva somhände . Då blev jag litet konfunderad.Devalveringen 1982 fick inte någon eftervård. Detblev svängrum i stället för svångrem. Det gavfelaktiga signaler. Den omstrukturering som skulleha skett under den längsta högkonjunkturenSverige har haft skedde inte. Det gjorde att densvenska ekonomin fullkomligt punkterades under1989. Sedan har det varit ett fritt fall i den svenskaekonomin.Verkningarna av 1980-talets spekulations- ochinflationspolitik har också inneburit storavedermödor för enskilda och företag.Vi straffade ut oss från marknaden under 80-talet.Tyvärr var också spekulationsobjekten under detårtiondet fler än deframtidsinriktade investeringarna. Det har i sin turlett fram till alla kriser. Det har därför varit endubbelt svår uppgift att sanera statens finansersamtidigt som det måste ges goda förutsättningarför investeringar i näringslivet.Arbetet har gått ut på att skapa sådana betingelserför vårt näringsliv som lett, och leder, till riktiga ochvaraktiga jobb.Regeringen har vidtagit mycket omfattandekortsiktiga insatser inom arbetsmarknadspolitikensområde.Georg sade att regeringen inte bedrivernågon arbetsmarknadspolitik. Jag tror inte attnågon regering har satsat så mycket påarbetsmarknadspolitiska åtgärder som dennaregering.