prot · GI0928 · 1994-11-23 00:00:00 — 12 § regeringsformen av förste vice talmanAnders m.fl. (m,fp,kds) om att det ibetänkandet framlagda lagförslaget skulle vila i minsttolv månader.Anf. 22 Förste vice talman ():Fru talman! Socialdemokraterna i haraldrig varit några särskilt varma förespråkare för envidgad yttrandefrihet och för en mångfald i eterneller, som det kallas populärt, i elektroniskamedier. har de varit bestämdaförespråkare för det svenska radio- och TV-monopolet. var i många avseenden, kanske ide flesta, långt efter andra länder på det området.Synen på video, kabel-TV och satellit-TV harkännetecknats av ett utpräglat förbudstänkande.De förändringar som trots allt har skett i densocialdemokratiska mediepolitiken har berott på attden tekniska utvecklingen har gjort det omöjligt attupprätthålla den förbudsfilosofi vad avser radio ochTV som Socialdemokraterna nog innerst inne skullevilja ha. Om inte satellit-TV och parabolantennerkommit till, skulle Socialdemokraterna naturligtvis haframhärdat i att vi alltfort skulle ha ett radio- och TV-monopol i Sverige.Den lokalradio som vi nu har fått tack vare denborgerliga regeringens insatser har naturligtvis käntssom en nagel i ögat för de socialdemokratiskaförbudsivrarna. När nu den sista etappen skallgenomföras och de återstående auktionerna äga rum , drar man sig inte för att genom ettutskottsinitiativ stoppa att hela får privatägdlokalradio.Om tillvägagångssättet skulle mycket kunna sägas.Jag skall nöja mig med några saker. Först skallunderstrykas att i förarbetena till den lagändring sommöjliggjorde för alla utskott att ta utskottsinitiativsägs det klart att sådana bara borde användas mycketsparsamt och att normalt full enighet skulle råda iutskottet innan ett utskott tog ett initiativ. Om denanvändningen och begränsningen av utskottsinitiativetvar då alla partier överens.Men det här bryr sig Socialdemokraterna nu inteom. De bryr sig inte heller om att Lagrådet enhälligthar avstyrkt att ett utskottsinitiativ av det här slagettas. Med det tillvägagångssätt man nu väljer harkammarens ledamöter, vilket jag tycker är allvarligt,inte heller motionsrätt på det förslag somSocialdemokraterna lagt. Inte heller bryr man sig omatt en utannonsering inför auktionerna har ägt rum ochatt i laga ordning ett antal ansökningar har inkommitför att sända lokalradio.Inte heller bryr man sig om att med det härförfarandet, om det skulle bifallas, kommer en bra delav att inte få den typ av lokalradio som finns ilandet i övrigt och alltså kommer att särbehandlas ietermediahänseende. Vi får två olika system iSverige, och det beror alltså på var man råkar bovilken möjlighet man får till lokalradio.Fru talman! Mot den här bakgrunden har det käntsnaturligt för ett antal ledamöter i kammaren och iutskottet att utlösa den skyddsklausul i grundlagensom ger en minoritet i kammaren rätt att stoppaförslag som inskränker yttrandefriheten. Detta innebäratt auktionerna då kan äga rum i enlighetgällande lagstiftning och att de som har sänt inunderlag och ansökningar alltså kan få vara med omauktionsförfarandet i enlighet med vad som harplanerats.Det finns alltså en möjlighet för kammarensledamöter att nu klart markera yttrandefrihetens vikt.Återställarpolitiken på mediaområdet leder osstillbaka till ett samhälle där yttrandefriheten var ihänderna på ett litet antal politiker och byråkrater vadgällde radio och television.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationen avBirgit och det förslag som jag tillsammansmed nio andra ledamöter har lagt för att detsocialdemokratiska initiativet att inskränkayttrandefriheten i radio och TV får vila i tolv månaderinnan kammaren tar slutgiltig ställning.Anf. 23 ():Fru talman! När jag var barn och bosatt i enStockholmsförort, hände någonting mycketspännande. Plötsligt kunde vi få höra på andraradioprogram än de vanliga från Radiotjänst. RadioNord fanns i etern. Vi unga lyssnade mycket, för härfanns en helt annan radio än den som vi hade vant ossvid.Men lyckan blev kortvarig. Stränga politiker, somansåg sig veta bättre än vi själva vad vi borde lyssnapå, bestämde att Radio Nord skulle tystas, om det såskulle ske med Polisens hjälp. Den här upplevelsen ibarndomen har betytt en del för mig, när jag i mittpolitiska liv har arbetat för frihet i etern. "Arbetarrörelsen står utan mediapolitik." Orden ärinte bara mina utan inledde en motion till den senastesocialdemokratiska partikongressen av ett antal tungaföreträdare för Socialdemokratin: ,, , går vidare i sitt resonemang med attkonstatera att arbetarrörelsens mediapolitik i moderntid har bestått i att säga nej till utökad frihet. Dekonstaterar att Socialdemokratin sade nej tillnärradion när den kom och attSocialdemokratin har varit återhållande till denvidgade friheten på TV-området, och de fortsätter:"Arbetarrörelsen har alltför länge passivt eller aktivtförsökt bromsa denna utveckling, framför alltberoende på rädsla för de risker en ohämmad reklam iradio och TV innebär och problemet attyttrandefriheten inte kommer alla till del, en hållningsom utvecklats till en besvärande återvändsgränd. "Motionärerna skriver vidare: "Arbetarrörelsen börstå för etableringsfrihet på radio- och TV-området.För detta talar de principiella argumenten föryttrandefriheten. "är vi där igen. har arbetarrörelsen återigenhamnat i en ståndpunkt att man försöker inskränkafriheten i etern. Jag måste säga att jag förstår interiktigt varför det är så farligt att människor får väljasjälva vad de skall lyssna på.Den reform vi nu talar om, lokalradioreformen,har blivit en stor mediepolitisk succé. Mer än enmiljon svenskar lyssnar på privat lokalradio.I de områden där man har det här alternativet sker entredjedel av lyssnandet på dessa stationer. Mennågonting gör att Socialdemokraterna och derasstödparti avskyr denna valmöjlighetoch avskyr den så till den grad att man med ettdramatiskt lagstiftningsinitiativ försöker stoppa någotsom skall äga rum i morgon.Jag vill framhålla att det är inte alls så attutvecklingen av detta nya medium på något sätt harkommit överraskande. Det faktum att en del av dethär stationerna tillhör nätverk var inte alls främmandeför någon av oss när lagstiftningen infördes. Det ärprecis tvärtom.Alla som deltog i debatten var fullständigt på detklara med vad som skulle ske. Det var nämligenförklaringen till att vi införde i lagen ett särskiltstadgande om en minsta andel lokal produktion. Omvi inte hade trott att nätverk skulle bildas, hade ju ettsådant stadgande inte behövts. Så det faktum att nu endel av stationerna samverkar i nätverk är definitivtinget skäl att döma ut reformen.Jag tillhör inte demsom tycker att det politiska systemet inte skall kunnaha kulturpolitiska eller samhälleliga åsikter om dettotala medieutbudet. Jag är t.ex. för en public service-verksamhet på radioområdet. Vi har också som bekantett antal stationer som ägs av en statlig stiftelse sombedriver sändningar utan reklam och i enlighet meddet avtal som staten och har ingått.Därutöver har jag, visserligen under hårtsocialdemokratiskt motstånd men dock, bidragit tillatt införa ytterligare en särskild radio med särskilda,politiska fastställda villkor - en föreningsradio. Det ärdet vi brukar kalla för närradion. Den tekniskautvecklingen har lett till att det finns ytterligarefrekvenser att tillgå. Då är frågan: Skall också defrekvenserna underkastas politikernas övertyckandeeller skall de utnyttjas av dem som tror sig göra bästradio, en radio som lockar många lyssnare?Det billigaste av alla argument i debatten möter vinär man hävdar att det system som infördes underförra mandatperioden innebär att yttrandefrihet heterpengar. Var och en som reflekterar pådet yttrandet inser att det gäller många områden avyttrandefriheten. Det är t.ex. inte alls gratis att ge uten tidning. Även på detta område påverkar tillgångentill pengar ens möjlighet att utöva sin yttrandefrihet.Poängen med dessa stationer är ju inte att det är rikamänniskor som slösar bort sina pengar påradiokanaler. Poängen är att de får sändningstillståndsom är beredda att betala mest. De är beredda attbetala mest som tror sig kunna göra bäst program.Denna reform har inneburit ganska stora intäktertill statskassan, pengar som den förra regeringenkanaliserade till reformer på kulturområdet. I denmeningen har detta definitivt varit ett kulturpolitisktframsteg. Jag menar att det också i ett vidareperspektiv är ett kulturpolitiskt framsteg. Det innebäratt hundratusentals svenskar ges envalmöjlighet som de inte har haft. Jag talarhär i egen sak, skall jag gärna erkänna. Jag tillhör demsom lyssnar på den privata lokalradion. Dethar berikat mitt liv att dessa alternativ finns.Det som är fascinerande och skrämmande är attsocialdemokraterna inte har något alternativ till hurdenna fördelning skall gå till. Det är precis som i denmotion jag citerade - arbetarrörelsen står utanmediepolitik. Skulle ni inte ha kunnat vänta med ertanlopp mot denna frihet tills ni funderat ut vilket slagstvång ni vill sätta i denna frihets ställe?Era kumpaner i det reformerade kommunistpartietär tydligare. De hade i sin reservation när detta beslutfattades en modell som innebar att den som villesända skulle lämna in sin idé. Sedan skulle någontjänsteman, förmodligen på varje länsstyrelse om jagförstår rätt, avgöra vilka som hade trevligastprogramidéer. De skulle sedan få tillfälle att sända.Var och en inser att detta i praktiken innebär att vi fårpolitiska smakdomare på denna del avfrekvensområdet. Jag tycker att det skall undvikas.Jag tycker att den process som föregickstatsmakternas upplåtande av koncession för TV 4inte är något efterföljansvärt exempel. Den processen,som delvis utspelades på den socialdemokratiskapartikongressen och där sändningsrätten blev föremålför ett politiskt schackrande, är inte efterföljansvärd.Jämfört med den processen kommer det somförhoppningsvis äger rum att vara en öppen,ärlig och förhållandevis ren process.Jag är medveten om att det har förekommit inslagi detta auktionsförfarande som det finns anledning attfundera över. Det har förekommit bulvanaffärer t.ex.,som strider mot gällande lag. Det bör naturligtvisåtgärdas av de rättsvårdande myndigheterna. I stortsett är ändå detta förfarande, att den som lägger detbästa budet och är beredd att överlåta störst antalkronor till statsverket får sändningsrätten, en formsom jag starkt föredrar.Just har Radio Nords korta existens i början av1960-talet uppmärksammats både i en bok och i TV-program. Jag tror att många av oss som såg detta TV-program tänkte att sådant här kunde hända ,men det kommer knappast att hända igen. Det allvarliga är att det har framgått avuttalanden från såväl socialdemokrater som derasstödparti här i , att man intenöjer sig med att hindra de orter som är aktuella -, , , , Örnsköldsvikoch några till - från att få den möjlighet vi andra har.Man är också beredd att gå vidare och under löpandekoncessionsperiod använda statsmedel till att lösa utoch betala de skadestånd som det innebär att frånta destationer som fått sändningsrätt denna möjlighet.Jag och mitt parti har arbetat för ettgrundlagsskydd för de fria radio- och TV-stationerna.Då har vi mött argumentet "det förstår du väl att inteens socialdemokraterna kan tänka sig att taifrån stationer som fått sändningsrätt den rätten". Nuhar sådana hot uttalats. Det illustrerar återigen hurviktigt det skulle vara att få detta grundlagsskydd.Den frågan får vi anledning att återkomma till.Fru talman! För dagen nöjer jag mig med att yrkabifall till reservationen i KU:s betänkande.Anf. 24 ():Fru talman! Vi kristdemokrater är interepresenterade i . Jag vill därförhär i kammaren deklarera vår inställning till frågorna ikonstitutionsutskottets betänkande KU25. Iomröstningen kommer vi att stödja reservationen.Vi delar reservanternas uppfattning att ingen nyutredning behöver tillsättas. Den pressutredning somarbetar har fått direktiv som täcker in de frågor somkräver en översyn. När det gäller själva lagförslaget isyfte att stoppa nya tillstånd att sända lokalradio delarvi Lagrådets syn. Outnyttjade, lediga radiofrekvenserleder inte till ökad yttrande- och informationsfrihet.Fru talman! Hur urval skall göras bland sökandetill dessa tillstånd är en fråga som inte var enkel atthantera. Jag deltog i den process som föregickbeslutet här i , i den grupp som arbetadetillsammans med statssekreteraren påKulturdepartementet. Det var en svår fråga atthantera. är man som beslutsfattare i densituationen att man inte har att välja mellan ett braförslag och ett dåligt. Då är det enkelt. I detta fallbedömde några av oss att det inte fanns något bra,självklart sätt att göra detta. Öppna auktioner var fören del av oss det minst dåliga och framstår fortfarandesom det. Det finns inget bra alternativ.Jag kan i det sammanhanget hänvisa till KU:sbetänkande 15 från /93. Där beskrivsvilka problem man skulle få om man gjorde på ettannat sätt. Jag instämmer fortfarande i den bedömningsom gjordes då.Fru talman! Därför yrkar jag bifall tillreservationen och till det utdelade yrkandet om attlagförslaget skall vila.Anf. 25 ():Fru talman! förde i långa styckenegentligen en felaktig diskussion. Den diskussion viför gäller inte ett ja eller nej till privat lokalradioutan frågan om hur regelsystemet skall leda till ökadmångfald och en i reell mening lokalt förankradlokalradio.Jag vill gärna säga till att deriktlinjer vi nu för fram ligger väl i linje medbudskapet från de unga socialdemokrater till i sitt anförande.När det gäller anförande villjag gärna göra ett tillrättaläggande. Det är inte så attPresstödsutredningen fortfarande har uppgiften attutreda frågan om ägarkoncentration. Den uppgiftenhar fråntagits och kommer attläggas på en annan utredning, vilket framgick avregeringsdeklarationen här i kammaren för någraveckor sedan.Lars försöker göra ett nummer av attSocialdemokraterna skulle sakna mediepolitik. Detberor naturligtvis på vem man jämför med. Om manjämför med den programförklaring som Leijonborggjorde alldeles - nämligen att den som betalarmest gör bäst program - är den socialdemokratiskamediepolitiken vida överlägsen den som LarsLeijonborg försöker presentera.Fru talman! Den lokalradiolag som gällergenomdrevs i för mindre än sedanmed hjälp av stödparti - Nydemokrati. Jag är snarare stolt över att man kansamarbeta med andra partier i den mån det är frågaom samarbete.Det faktum att nära hälften av riksdagensledamöter kände ett starkt motstånd till denna lag togman från sida den gången inte någon somhelst hänsyn till. I en mycket skarpt formuleradreservation kritiserade vi socialdemokrater detföreslagna auktionsförfarandet och sättet att fördelasändningstillstånden. Bakom den hårda kritiken stodockså Vänsterpartiet.Vi kan nu konstatera att våra värsta farhågor - attregelsystemet inte skulle leda till ökad mångfald utanendast till en oönskad ägarkoncentration - i hög gradhar besannats. Vi hade rätt i vår bedömning attpropositionen led av allvarliga brister och egentligenvar otjänlig när det gällde att ligga till grund för ettriksdagsbeslut.Rent sakligt borde även ochModeraterna, som reserverat sig i det KU-betänkandevi nu behandlar, kunna medge att utvecklingen sedanlokalradiolagen antogs har gått i en helt annanriktning än den som under högtidliga formerproklamerades och utstakades i proposition1992/93:70.Det gamla ordspråket säger att man i och för siginte skall tala om den snö som föll . Det liggerförvisso mycket i detta. Men nog finns det skäl atterinra om det ödets ironi som ligger däri, att det partisom flitigast av alla uttalade sig för att avstå från alltsamröre med demokrati utan betänkligheterkastade sig om halsen på just detta parti för att fåigenom en hårt kritiserad lag med anknytning tillyttrandefrihetsgrundlagen.Det finns, , lagar som man inte börbesluta om och som inte bör antas om det inte finnsbreda majoriteter. Lokalradiolagen är enligt minmening en sådan. En lag av denna karaktär skall jukunna bestå även vid ett regimskifte, så att de somerhåller radiotillstånden skall kunna planera sinverksamhet långsiktigt till kända och hållbara regler.Att trumfa igenom en lokalradiolag med några fårösters övervikt, vilket skedde , är mycketosvenskt. Jag vill påstå att somkulturminister tyvärr i denna fråga saknade denfingertoppskänsla som krävs när det gäller att hanteraviktiga demokratifrågor. Den oenighet som kommertill uttryck här har faktiskt sin rot i denokänslighet som ligger i att inte ta hänsyn till denstarka opposition som fanns i och som komtill uttryck vid behandlingen av proposition 70 våren1993.Det är mot denna bakgrund som KU:s initiativskall ses. Bakom initiativet står utskottets alla partiermed undantag för och . Detfinns således i dagens riksdag en solid majoritet för enordentlig översyn av den nuvarande lokalradiolagen.Den privata lokalradion har funnits i drygt ettår. Många tecken tyder på att den mångfald och lokalaförankring som det talades om i propositionen i storutsträckning har uteblivit. I stället förefaller det somom lokalradion domineras av ett fåtal kapitalstarkanätverksföretag. Dominansen verkar har förstärktsunder senare tid genom att tidigare självständigatillståndshavare har överlåtit verksamheten till företagsom står nätverken nära.Om jag förstod rätt menade attden utvecklingen var förutsedd. Det är en intressantupplysning. Om det förhåller sig på det sättetvilseleddes när man fattade beslutet våren1993. Lagen skulle ju motverka den typen avägarkoncentration.Vårt utskottsinitiativ syftar till att skapa en bredöverenskommelse om hur lokalradiotillstånden skallfördelas. Vi vill åstadkomma en ordning som reelltleder till mångfald och lokalt förankrade radioföretag,vilket det talades så vackert om i propositionen menhittills bara är tomma ord.För att nå dit måste de politiska partierna iriksdagen sätta sig ned och diskutera. Det kan skegenom en utredning som arbetar snabbt och effektivt.Att döma av uttalanden som har gjorts är den nyaregeringen beredd att ta ett sådant initiativ.För oss som står bakom utskottets initiativ är detviktigt att förhindra en fortsatt utveckling mot ökadägarkoncentration. Det är därför vi har lagt fram ettförslag som skall stoppa den utauktionering avlokalradiotillstånd som avses äga rum . Vårtförslag går vidare ut på att ingen auktion skall hållasföre utgången av 1995 i avvaktan på en ny lagstiftningsom bygger på resultatet av den utredning jag nysstalade om.Moderaterna och vill nu som vi harhört sägas från talarstolen till varje pris stoppa allamöjligheter att få till stånd en bättre tingens ordning.Det faktum att propositionens mål om mångfald,opinionsbildning, nyheter, information ochunderhållning på lokal nivå har gått i stöpet ärtydligen inte skäl nog för att stämma dem tilleftertanke.Fru talman! och Folkpartietsreservation i detta betänkande måste vara ett av deallra blekaste dokument som har presenterats i dennariksdag. Som ett sista halmstrå att klamra sig fast vidhänvisar reservanterna till Lagrådets yttrande. Manläser yttrandet på sitt lilla enögda sätt och anser sigfinna att utskottsmajoritetens förslag till lag inteskulle vara förenligt med yttrandefrihetsgrundlagens 3kap. 2 § första stycket. Så är naturligtvis inte fallet.Den som tar del av Lagrådets hela yttrande finneratt Lagrådet också sagt att lagförslaget kan godtas omdet blir utrett att den eftersträvade mångfalden ochden lokala förankringen inte uppnås. Ett material sombekräftar att så är fallet finns faktiskt tillgängligt. Detkänner utskottet väl till. Reservanternasargumentering på denna punkt faller således platt tillmarken.Fru talman! Jag är ändock ganska kritisk tillLagrådet. Man skall naturligtvis ha stor respekt förLagrådet så länge som det förblir vid sin läst. Därsitter mycket kompetenta personer. Det betyderemellertid inte att all klokhet finns där och attLagrådet alltid har rätt. Det har jag kunnat konstateramånga gånger under de som jag har suttit iriksdagen. T.o.m. de allra bästa kan komma felibland. Lagrådet utgör därvidlag inget undantag.Särskilt illa kan det gå för Lagrådet om det råkarkomma utanför sitt kompetensområde och hamnar pådet politiska slagfältet, , vilket i vissutsträckning har skett i det här fallet. På det områdethar Lagrådet ingenting att skaffa och åtnjuter intenågon särskild respekt.Den grundlagsparagraf som Lagrådet åberopar isitt yttrande är en kompromiss som föregick beslutetom yttrandefrihetsgrundlagen 1990. Det här kännerLars mycket väl till. Framför allt villeFolkpartiet ha en mer utförlig reglering i grundlagenom hur fördelningen av frekvenserna skulle gå till.Men vi motsatte oss detta. Vi ansåg att grundlagenskulle vara neutral i den här frågan. Så blev också,, beslut. Paragrafen är enmålsättningsparagraf och ingenting annat.Paragrafen hindrar inte en riksdagsmajoritet attutforma de regler för frekvensfördelning som denanser bäst uppfyller målsättningen om vidast möjligayttrande- och informationsfrihet, så länge dessa reglerinte på ett flagrant sätt åsidosätter yttrandefriheten.Det finns nu obestridligen, , enmajoritet i som anser att lokalradiolagensregler inte tillgodoser målsättningen igrundlagsparagrafen. Majoriteten måste då ha rätt attvidta vissa åtgärder.Avsikten med den stopplag som vi föreslår är atthindra en fortsatt utveckling av ägarkoncentration ochnätverksbildning som den nuvarande ordningenmedger. Genom ett sådant stopp blir det möjligt att påett meningsfullt sätt genomföra en reform avlokalradion, vilket majoriteten eftersträvar. Detta ärjust en sådan situation som grundlagsmotivenförutsåg. Inte ens kan väl förneka attdet förhåller sig på det sättet.När Lagrådet i strid med grundlagsmotivenkonstruerar konstitutionella hinder mot lagförslagetger sig Lagrådet således in i den politiska striden omhur reglerna om hur lokalradion bäst bör utformas.Det bör Lagrådet inte göra. Jag tycker att LarsLeijonborg borde vara ärlig nog att erkänna ävendetta.När reservanterna under debattens gång har blivitträngda och argumentbristen har gjort sig kraftigtgällande, har man hotat med att man skall använda sigav regeringsformen 2:12. Ingen har bestridit attbestämmelsen är tillämplig här. Men det måste ändåanses som anmärkningsvärt att använda dennabestämmelse i regeringsformen i destruktivt syfte motbakgrund av vad utskottets majoritet har föreslagit.Det enda och tycks viljaåstadkomma är att förhindra att en bred majoritet iriksdagen skall kunna skapa ett brett samförstånd i enviktig demokratifråga och få till stånd en ordning pådet privata lokalradioområdet som leder till verkligmångfald, lokalt förankrade program och lokalaradioföretag.Utskottsmajoriteten, , erbjudermed sina förslag precis det som regeln i RF 2:12syftar till. Det är i högsta grad förvånande attModeraterna och genom sitt agerandeförsöker förvandla bestämmelsen i RF 2:12 till en renobstruktionsparagraf. Jag vill gärna sägaatt jag tycker att denna form av obstruktion är heltotillständig att tillämpa i den här situationen.Anf. 26 () replik :Fru talman! Det är riktigt att vi inte anser attgrundlagen skall vara neutral. Vi anser att den skallstå på informationsfrihetens sida. Det kämpade jag föri den beredning som utformadeyttrandefrihetsgrundlagen. Jag fick nöja migmed denna kompromiss: "frekvenserna skall utnyttjaspå ett sätt som leder till vidast möjliga yttrandefrihetoch informationsfrihet".Jag visste redan när jag ingick denna kompromissatt den rymde ett mycket stort problem, eftersomSocialdemokraterna använder ett nyspråk på dettaområde. När talar om verkligmångfald, menar han egentligen att han längtartillbaka till ett system där public service-kanalerna haralla sändningsrättigheter. Det är det som underårtionden har gjort den mediapolitiska debatten såbesvärlig i , precis som motionärerna till erpartikongress konstaterade. Ni har motsatt er varjevidgning och ansett att den inte ökar mångfalden.Jag är mycket stolt över den lag vi nu diskuterar.Jag anser att lokalradioreformen är en stormediapolitisk framgång, vilket jag också sade i mittförsta anförande.