prot · GI0928 · 1994-11-23 00:00:00 — Som jag sade tidigare finnerutskottet det angeläget att i första hand verkarför en fortsatt utbyggnad av FN:s register till att bliobligatoriskt och omfatta alla stater och allavapenslag.Låt mig till slut på grund av att Per sadeatt lagen om den svenska vapenexporten redan ärändrad, så att EU-staterna skall betraktas som denordiska staterna, säga att det faktiskt inte är så. Denfrågan var uppe till diskussion när den borgerligaregeringen lade fram sin proposition hösten 1992.Men ändrade förslaget och sade ifrån. Detskulle inte vara någon generell fri försäljning, så attsäga, till EU-länderna.Det finns också, det känner Per väl till, iRomfördraget klart angivet - det är det undantag vihar i 223 § - att när det gäller just vapenexport är detländerna själva som avgör vad som skall ske. Jag tarför gott vad utrikeshandelsministern har sagt här iriksdagen, att skall fortsätta att driva enrestriktiv vapenexportpolitik, inte bara i , utanockså internationellt, såväl i EU som i internationellaorgan.Eva ställde frågan hur det blir medtredje land om man ger tillstånd att samproduceramed andra länder. Än så länge gäller den svenskalagstiftning som vi antog här i kammaren 1992 ochsom alltså gäller från . Den geringen fri export till något tredje land. Den frågan finnsinte med i den lagstiftningen, och vi utgår frånutskottets sida från att detta skall fortsätta att gälla. Vihar där varit tämligen eniga om att fortsattrestriktivitet på vapenexportsidan skall gälla.Vi har också tagit ministerns uttalande sommycket signifikativt, att den nya regeringen villbedriva en fortsatt restriktiv vapenexport, inte minstnär det gäller de mänskliga rättigheterna. Dettauttalade han när det gäller såväl somIndonesien, och det utgår jag också från blir fullföljtfrån kammarens sida.Anf. 54 () replik:Herr talman! Först frågan om tillverkning ochförsäljning till tredje land. Jag hoppas att Maj BrittTheorin har rätt, att det inte kommer att uppstå sådanasituationer. Men jag är inte övertygad om att man frånförsvarsindustrins sida inte kommer att hitta just dekryphålen. Men vi får väl hjälpas åt med att varauppmärksamma på detta.Sedan vill jag komma till frågan om mänskligarättigheter och export till de länder som vi särskilt harpekat ut: , och . Jag varglad åt att markerade att det självklartinte kan ske någon export av nya produkter. Det vardäremot mycket oklart, , vad gällerföljdleveranser och övrig krigsmateriel. Jag uppfattarinte att man från regeringens sida har gett ett mycketklart och entydigt svar på att några sådana tillståndöver huvud taget inte kommer att ges under detta år.Det går bra att läsa det i protokollet. Vi frågadesärskilt om inte regeringen borde ge ett negativtförhandsbesked, så att man vet från industrins sida attdet till de länderna över huvud taget inte kan bli frågaom någon som helst export. Det tycker jag hade varitdet allra bästa. Så var inte fallet.Till frågan om att utarbeta en plan för avvecklingav svensk vapentillverkning, . Jaghade välkomnat ett sådant förslag. Jag menar att omSverige som ett trovärdigt land skall driva frågornaom nedrustning och minskning av kostnader tillförsvar och försvarsindustri i FN och andrainternationella organ är det väl mycket lämpligt att visjälva går före på ett helt annat sätt än vi har gjort.Det skall inte råda något som helst tvivel om att visjälva vill nedrusta och avveckla vår egenvapenindustri.Vi vill gärna ha ett stopp. Men tillskillnad från , som kräver dettaomedelbart, tror jag och att det tarminst fem att göra en sådan omställning frånmilitär produktion till civil produktion. Det kommeratt ta . Det är vi beredda att acceptera. Mendet första man kan göra är att åtminstone se till attinte exportera till de länder där det sker uppenbarakränkningar av mänskliga rättigheter.Jag frågade också om hurSverige kommer att agera som EU-land. Hur kommerman att agera för att se till att ett vapenembargo motIndonesien upprättas i EU och i FN?Hur kommer man att agera för att stoppa t.ex.möjligheten för att exportera vapen för över22 miljarder till ?Anf. 55 MAJ () replik:Herr talman! Låt mig först säga till det alltid har varit fallet under mina iSveriges riksdag att försvarsindustrin har ett stortintresse av att sälja vapen. Det har också varit minambition att se till att försvarsindustrins uppgift enbartär att producera vapen för det svenska försvaretsbehov och inte att som huvuduppgift producera vapenför att kunna exportera.Detta är också fastlagt i den lagstiftning som viföljer i landet. Jag tror till och med att poängterade det i debatten . Mensjälvklart måste vi hjälpas åt att bevaka detta.Om jag inte läste fel tror jag till och med att detvar ministern själv som tog upp frågan om att ocksåkunna ge ett negativt besked, så att man inte frånförsvarsindustrins sida skall uppfatta att man kan gåfram med marknadsföring hur lätt som helst. De skallockså vara beredda på att även om de marknadsför envara är det inte alls säkert att de får tillstånd attexportera.Det viktigaste budskapet som gavs var emellertidrestriktiviteten från svensk sida. Den gäller oavsettom vi har gått in i EU eller inte.Eftersom jag själv har ägnat iSveriges riksdag åt att försöka begränsa den svenskavapenexporten och begränsa den internationellavapenexporten i mitt arbete i FN har jag naturligtvissamma grundinställning: Vapen skapar inte fred. Allatänkbara metoder måste tillgripas för att minskavapenflödet. Det har vi också vid ett antal tillfällenfått bekräftat i utrikesutskottet, bl.a. avflyktingkommissarien i , som bad oss att justarbeta för detta.När det gäller lagstiftningen svaradeutrikeshandelsministern mycket tydligt, att inga nyatillstånd kommer att ges. Beträffande följdleveranserkommer han naturligtvis att vara lika restriktiv, attgranska om det finns möjlighet eller inte att skicka iväg följdleveranser. Men, som vi alla vet, finns enmöjlighet i lagstiftningen att ge tillstånd tillföljdleveranser när man en gång har gett tillstånd attskicka vapen. Det är en fråga som man får aktualiserapå annat sätt.Sverige kommer naturligtvis, om jag har förståttdet rätt, att även i EU agera för en begränsning av deninternationella vapenhandeln. Det är en klar svenskståndpunkt.När det gäller frågan om avvecklande av densvenska försvarsindustrin - det finns ett sådantyrkande och det behandlades ganska kortfattat avutskottet - har såväl som jag arbetatfram olika planer på hur man skulle kunna göra enomställning. Ännu har det inte varit en klar majoritet iSveriges riksdag för att genomföra detta. Det finnsalltså redan material, det finns redan program, omman vill genomföra det och när tiden är mogen attgöra det.Anf. 56 () replik:Herr talman! Jag är väldigt klar över att Maj BrittTheorin varit med och konkret/praktiskt självutarbetat förslag just till omställning i fråga om hurman kan få regementen att bli gröna regementen -exempelvis för att motverka miljöförstöring. Detgäller också en omställning i vapenindustrin till civilproduktion. Just därför hoppas jag verkligen att MajBritt kommer att ha en framgångsrik kampinom det socialdemokratiska partiet. Det är ju mycketklart och tydligt att det inte är det socialdemokratiskapartiets uppfattning. Detta beklagar jag djupt.Så till frågan om följdleveranser. Maj BrittTheorin uppfattar att gav ett väldigtentydigt svar. Men jag tycker inte att svaret var heltentydigt. Han säger nämligen: Försvarsindustrin kandärför inte påräkna nya affärer med övrigkrigsmateriel i denna region som något givet.Detta gäller i Mellanösternområdet och rör övrigkrigsmateriel och följdleveranser. dock mycket klart och tydligt ha sagt: Det bliringa som helst följdleveranser eller leveranser medövrig krigsmateriel till berörda områden. Men hanvalde att inte svara på det sättet utan visade på enöppning och en möjlighet.Jag anser det vara oerhört viktigt att vi gemensamthär i bevakar detta och även iorganisationer för mänskliga rättigheter, i och i andra organisationer avden typen. Trots att man tidigare också uttalat intresseför en restriktiv linje kom det ett flertaltillstånd till export för länder. Vi har talat om dem.Det gäller , och . Menockså var föremål för export. Dessutom harvi , , Bahrein och en rad andraområden. Det är inte fråga om stora leveranser. Mendet är ändå en export, och jag anser denna varamycket olämplig.Vi får väl hjälpas åt med bevakningen så att detinte blir export, utan så att man i första hand, för atttillgodose svenska försvarsindustrins behov, begränsarsig till försvarsmakten i Sverige.Anf. 57 MAJ () replik:Herr talman! När det gällerutrikeshandelsministerns uttalande vill jag bara sägaatt han var väldigt tydlig när han klargjorde att hangav uttryck för en restriktiv inställning vad gällerexport till . Samma restriktivitet återfinns iden socialdemokratiska motion som lades fram förraåret.Jag tror nog att vi kan lita på i dethär fallet. På samma sätt har han kommit med ettklargörande när det gäller Mellersta Östern.I frågan om en omställning av försvarsindustrintill civil industri kan jag säga att försthar gjort en stor FN-utredning och sedan enmotsvarande utredning för svensk del. Det blev storreaktion hos försvarsindustrin och etablissemanget iSverige. Därefter bearbetade jag utredningen och ladefram ett annat förslag - det var vad jag syftade på.Tyvärr har det ännu inte funnits en majoritet för ettförslag om att ålägga försvarsindustrin några somhelst krav när det gäller att förbereda en omställningtill civil produktion. Egentligen vore det ju ganskanaturligt att man gjorde det, eftersom statsmakterna ärden stora köparen.Så till detta med gröna regementen. Här har jagdock stöd av den socialdemokratiska gruppen när detgäller att använda militära resurser för att rädda ochåterställa miljön. Det får vi väl återkomma till såsmåningom.Jag tror nog att vi gemensamt skall hjälpas åt bådemed utskottets mycket kraftiga skrivning omrestriktivitet när det gäller vapenexporten och medförväntningarna på regeringen att titta om de reglersom finns och också lagen i sig behöver ses över. Viförväntar oss nog att regeringen kommer att göra detinom rimlig tid.Anf. 58 PER () replik:Herr talman! Jag har stor respekt för Maj BrittTheorins engagemang i fredsfrågor. Vi har ju stått påsamma barrikader och försäkrat svenska folket att densom tror att kan bli medlem i EU ochsamtidigt behålla sin neutralitetspolitik är vilsefördoch naiv.Jag har dock litet svårt att få det att riktigt gå ihopmed här framförda tro på att vikan vara medlemmar i och ändå i fortsättningenbedriva en självständig vapenexportpolitik. Det är välpå samma sätt där: Om man är oerhört formell, kanman säga att det är så. Det kan man också göra när detgäller alliansfriheten och neutraliteten. Men om manhar en litet större realitetsinsikt om det som pågår, ärdet ganska uppenbart att på samma sätt somsäkerhets- och försvarspolitiken integreras i unionenhåller också vapenmarknaden på att integreras till engemensam vapenmarknad, där det blir ganska svårt atthålla isär begreppen.Den enda möjligheten vore, som jag ser saken, attvi gick så radikalt till väga att vi hade totalförbud motsvensk vapenexport. Det vore så radikalt och såtydligt att det eventuellt skulle kunna överleva t.o.m.ett EU-medlemskap.Resultatet av den svenska vapenexportpolitiken ärändå ganska absurt. Vi står här år och hardebatter där vi som vill ha en begränsning skallmotivera det. Det rimliga vore ju att de som vill havapenexport över huvud taget fick motivera det.Varför skall vi egentligen ha vapenexport? Det ärnu så absurt att restriktionerna gör att möjligamarknader beskärs. Nationalekonomiskt är därförvapenexporten en helt marginell affär. Mindre än 1 %av den totala varuexporten utgörs av vapenexport.Inkomsterna är alltså på ett ungefär istorleksordningen en tiondel av EU-avgiften. Mensamtidigt är vapenexporten för stor för att vi skallkunna föregå med gott exempel och verkligenframträda som ett fredsland och alltså vara enföregångare. Världen hånskrattar ju åt oss och pekarpå alla svenska vapen som dyker upp på de mestolämpliga ställen - Boforsaffären sedanosv.På något sätt är det att sätta sig mellan stolarna. Istället för att ha en rejäl och en moraliskt hållbarpolitik där man totalförbjuder vapenexporten hamnarman mellan stolarna. Vi har över huvud taget ingennytta av politiken. Det är den kritiken vi i Miljöpartiethar. Det vore därför bättre att ta steget fullt ut ochpåbörja en totalavveckling av vapenexporten.Anf. 59 MAJ () replik:Herr talman! Det är naturligtvis alltid mycketenklare att ropa på revolution än att lösa allaproblemen på en gång och med ett riktigtalexanderhugg.Eftersom det är min principiella inställning attmera vapen föder krig, har jag i princip inställningenatt vapenexport i världen borde förbjudas. Jag kanbara se att det finns olika vägar att gå för att kommadithän. Men jag tror inte att det är så enkelt att manbara kan säga: löser vi problemet så här.Per kan faktiskt ochRomfördraget ganska väl. Han kan också artikel 223,som säger att när det gäller vapenexporten så är dettadet undantag man har. Det sköter varje land självt.Det är alltså inte så med EU-medlemskapet därmed automatiskt faller in i något beslut somskall tas därifrån. Man behöver inte vara så oerhörtformell. Jag tänker inte ta upp en diskussion omneutralitetspolitiken här. Men jag vill säga att det ärsjälvklart att vapenmarknaden integreras. Det har denredan börjat göra. Vapenindustrin har börjatsamarbeta utan några politiska direktiv. I så måtto ärvi överens.Det kan vara en önskedröm det här med etttotalförbud av vapen över huvud taget i världen. Jagtror att man måste gå fram den väg som vi har - medinternationella avtal, internationella traktat, där visätter upp regler för vad som skall ske. De reglernamåste vara att man kraftigt begränsar detinternationella vapenöverförandet. Det man börjatmed i FN, bl.a. på svenskt initiativ, är ju att göra uppett register över vapen. Det är nu frivilligt, och dethandlar bara om tyngre vapen.Där har utskottet varit väldigt tydligt och sagt ifrånatt bör fortsätta att driva kravet på att detregistret skall göras helt obligatoriskt. Varje land skallanmäla vad man köper och säljer samt vem manexporterar till. Det skall dessutom omfatta allavapenslag. Såvitt jag vet är bra av de vapensom människor dödas av inte tyngre vapen, utan dethandlar om lättare vapen. Därför måste också dekomma med.Ett sådant internationellt register, kombinerat medoerhört restriktiva nationella lagstiftningar, ärinstrument för att minska vapenflödet i världen. Jagtror att det är en realistisk väg att gå fram på det viset.Anf. 60 PER () replik:Herr talman! Det är ju i och för sig positivt att MajBritt har en så oerhört stark tro på att 223 §skall överleva även efter översynskonferensen, menjag är inte lika säker på det. Dessutom underminerasden av samproduktion av en del andra saker förgemensam vapenmarknad och förändringar i tullagensom gör att det blir väldigt svårt att övervaka derestriktioner som vi faktiskt har.Ingvar hade rätt när han tidigare här i dagsade att man formellt kan behålla alliansfriheten. Menreellt är det inte många på nej-sidan som tror att detblir möjligt. På samma sätt behåller vi formelltkontrollen över vapenhandeln. Men hur det reellt skallfungera i en integrerad marknad är för migen stor gåta.När det sedan gäller detta med revolution, så ärdet ingen revolution vi föreslår. Vi föreslårprincipbeslut om att vapenexporten skalltotalavvecklas. Det är ju inte mer revolutionärt än attdenna riksdag ju faktiskt har fattat beslut om att enannan stor industri, nämligen kärnkraftsindustrin,skall avvecklas. Där är det hela industrin och inte baraexporten som skall avvecklas. Problemen med dettabeslut handlar mer om tidsperspektiv, att det håller påatt urholkas innan det hinner genomföras osv. Mendär finns en väldigt klar signal. Det är ju naturligtvisav nationalekonomiskt större dignitet än att sättastopp för vapenexporten. Har kunnat klaraav att fatta ett så pass radikalt eller revolutionerandebeslut, som jag hoppas också skall genomföras någongång, så vore det faktiskt betydligt mindreomvälvande att klara av ett principbeslut om attvapenexport skall upphöra totalt. Det skulle innebäraen mycket marginell nationalekonomisk förlust menen oerhörd prestigevinst och vinst för förtroendet försvensk fredspolitik av ett fullständigt oskattbart värde.Som vi ju vet, , är svenskfredspolitik efter Boforsaffärernanågonting som man hånskrattar åt i stora delar avvärlden, inte minst i tredje världen. Tyvärr är detta ettfaktum.Anf. 61 MAJ () replik:Herr talman! Jag beklagar om Per har denuppfattningen. Jag tror faktiskt inte att man kanhånskratta åt den svenska fredspolitiken. I vart fall harinte jag känt det så när jag har arbetat med deninternationellt.Låt mig bara säga att man måste hålla isär tvåsaker. Det ena är vilken lagstiftning vi har här i landetoch det andra är hur den följs. Om företag väljer attbryta mot lagstiftningen, är det företagen som skallanklagas för detta och inte den svenska lagstiftningensom i princip innebär ett totalförbud mot vapenexportfrån vilken man kan göra undantag.Om lagstiftningen har hål, skall man täppa tillhålen. Om stora, kända svenska företag har valt attbryta mot den svenska lagstiftningen, är det de somskall anklagas och inte lagstiftarna som har stiftatrestriktiva lagar.Det är litet underligt att Per skall åka nertill utan att tro sig om att där kunnadriva frågor som han tycker är centrala och viktiga. Iall den stund han dessutom har stöd i ,måste det väl vara ganska lätt att fortsätta att drivadessa krav.Jag tror att vi kan vara överens om en sak, att dettabetänkande är ett bra betänkande. Det är ettbetänkande som klart markerar restriktiviteten. Detbetonar starkt att de mänskliga rättigheterna måsteuppfyllas för att man skall få exportera vapen. Så skerinte i vissa områden i världen.Vi tycker också att man med de utfästelser ochuttalanden som har gjorts skall kunna se över om detär någonting i lagen eller dess tillämpning sombehöver skärpas. I så fall kommer regeringen att göradet. Det är en ganska kraftig markering frånriksdagens utrikesutskott som kommer till känna ibetänkandet. Med det borde vi vara ganska nöjda,tycker jag.Sedan kan jag gärna hålla med om att vapenexporti sig, numerärt och ekonomiskt, är av marginelltvärde. Det är också ett argument som man kananvända i debatten. Men det är inte avgörande, för vihar fortfarande en lagstiftning i , från vilkenman får göra undantag, som förbjuder vapenexport.Vi har en klar regel som säger att vapen skallproduceras för det svenska försvarets behov och inteför att exporteras. Att man sedan av ekonomiska skälkan exportera till länder som uppfyller de kriteriersom vi ställer är en annan sak.Anf. 62 ():Herr talman! Detta betänkande är det första somkommer med den nya lagstiftningen för vapenexport.Det innebär att begreppet fått en vidgad definition.Detta är alltså första tillfället att granskatillämpningen sedan den nya lagen trädde i kraft.Det är bra att det råder en bred enighet i dessafrågor. Samtliga motionsyrkanden har besvarats elleravslagits, och det finns en betydande samsyn i dessafrågor. Jag tror att det är viktigt, för frågan omvapenexport måste bygga på en stabilitet och samsyn.Det gör att den här verksamheten kan bedrivas istabila former.Det finns några frågor i betänkandet som jag villkommentera. Det ena är detta med internationellregistrering av vapenhandeln. Vi i är mycketöppna på den punkten. Det finns all anledning för ossatt i FN och även i ESK verka för att få en öppenregistrering till stånd. Det kan vara ett av de viktigastesätten för att just kartlägga vapenhandeln. Det kanframför allt vara ett led i icke-spridningsfrågorna somblir allt viktigare, detta att kunna identifiera den delav vapenhandeln som har negativa effekter, sombidrar till instabilitet eller som används för förtryckoch sådant som vi är emot.Det är också viktigt att betona de mänskligarättigheterna. Det låg ju till grund för lagen när denantogs. Det betonas också i betänkandet att det finnsen bred enighet i synen på de mänskliga rättigheternasom en central del i bedömningen av vapenexporten.När det sedan gäller begreppet begränsning avvapenexport har vi moderater gjort ett särskiltyttrande, därför att vi tycker att man skulle ha valt enlitet noggrannare definition. Vi säger i yttrandet attbegreppet internationell begränsning av vapenhandelinte avser en begränsning av all vapenhandel. Vissakategorier av vapen är totalförbjudna.Men det finns naturligtvis en handel som ärlegitim, nämligen handel med vapen som är avseddaatt försvara frihet, mänskliga rättigheter ochdemokrati. Det är ju faktiskt så att det inte alltid ochöverallt finns frihet, mänskliga rättigheter ochdemokrati. Det finns också ställen där detta hotas medvapen av andra krafter. Detta har också stöd i artikel 51, där den naturliga rätten tillindividuellt eller kollektivt självförsvar i händelse avväpnat angrepp slås fast. Detta bör vi hålla i minnetnär vi diskuterar vapenexportfrågorna.Låt mig slutligen ta upp ytterligare två frågor. Denena gäller den europeiska unionen och vapenexporten.Jag har svårt att föreställa mig att medlemskapet iEuropeiska unionen skulle innebära att pånågot sätt skulle pressas till en ökad vapenexport. Ärdet någonting som andra länder skulle se, så är det välsnarare att vi upphör med den. Det handlar ju om enkonkurrenssituation.Jag delar uppfattning att detinte finns någonting som på något sätt skulle tvingaSverige att ändra sin vapenexport - att på något annatsätt driva en mer liberal eller mer restriktiv linje -därför att det är ett nationellt område. Det finns helleringen press på oss att indirekt eller av andra skäl ökavapenexporten.Låt mig också säga att en orsak till att det i vissaavseenden bedrivs en ökad handel - vi skall kommaihåg att den stora förändringen innebär en minskadhandel - är att det sker en betydande nedrustning. Detinnebär att den nationella vapenindustrin tappartillräckligt underlag, särskilt i små länder där det kanvara svårt att upprätthålla en egen vapenindustri.Därför är naturligtvis små länder särskilt beroende avmöjligheten att skaffa sig vapen för självförsvar. Detär ju inte enbart som är i den situationen anser sig vara tvungen att behålla ett försvar försitt nationella oberoende. Det är ju något som ocksågäller andra länder. Skulle man förbjuda allvapenhandel, är det naturligtvis de små länderna somriskerar att tappa den förmågan.Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill hemställan i utskottets betänkande UU1.Anf. 63 ():Herr talman! Riktlinjerna för svenskkrigsmaterielexport beslutades med ett mycket brettpartipolitiskt stöd i vid behandlingen av dennya krigsmateriellagstiftningen 1992. Skrivelsen frånden dåvarande regeringen om krigsmaterielexportavser alltså 1993. Det var första gången som dendåvarande regeringen tillämpade den nya lagen och denya riktlinjerna där mänskliga rättigheter spelar enmycket central roll.Som framgår av skrivelsen har exporten avkrigsmateriel minskat jämfört med 1992.På ett år har alltså denna export gått ner med entredjedel.Mot bakgrund av att lagen tillämpats under så korttid ser vi i ingen anledning att nu föra framnågra förslag om förändringar. Men vi välkomnar -vilket också står att läsa i betänkandet - att dennytillträdda regeringen vid lämpligt tillfälle gör enöversyn och utvärdering av såväl lagstiftningen somriktlinjerna och tillämpningen av dessa.Vid behandlingen av skrivelsen och av olikamotioner med anledning av denna valde utskottet attsärskilt granska förhållandena i , Turkietoch . Vid granskningen fann vi attmänskliga-rättighets-situationen i dessa länder gavanledning för oss att reagera. Med ett brettpartipolitiskt stöd i utskottet utgår vi ifrån attregeringen delar denna vår uppfattning och beaktarden vid eventuellt nya ansökningar omkrigsmaterielexport till dessa länder.Därför vill jag yrka bifall till hemställan iutrikesutskottets betänkande.Anf. 64 MAJ () replik:Herr talman! nämnde attvapenexporten har minskat .