prot · GH0965 · 1994-02-23 00:00:00 — Men det är som detär särskilt viktigt att utveckla kontakterna.Anf. 17 (nyd)replik:Herr talman! Jag noterar med stor tillfredsställelseatt min syn på vikten av fri handel när det gäller attutjämna skillnaden mellan rika och fattiga länderdelas av Moderata samlingspartiet.Däremot förbryllar det mig att , ochäven andra partier inom regeringen, samtidigtförespråkar en jordbrukspolitik som innebär att defattiga länderna får minskade möjligheter tillavsättning för sina produkter. Faktum kvarstår attdet just är sådana produkter som de har förmåga attproducera. De fattiga länderna kan inte producerahögteknologiska produkter av den typen som harskapat framgångar, utan de kan produceraganska enkla stapelvaror inom livsmedelssektorn,som de skulle kunna få en större avsättning för,t.ex. på den svenska marknaden. Jag vill då fråga:Hur kommer det sig att förespråkaren jordbrukspolitik som går stick i stäv mot detta?Anf. 18 ()replik:Herr talman! Den moderata jordbrukspolitiken gårut på att snabbt skall bli medlem i deneuropeiska unionen och därmed bli en del av deneuropeiska jordbrukspolitiken. När vi har blivitmedlemmar i den europeiska unionen kommer vårtparti, förmodligen också tillsammans med en delövriga svenska partier, att verka för att se till inom denna gemensamma jordbrukspolitikinte producerar stora överskott som dumpas påvärldsmarknaden. Det är en central uppgift för ossatt verka i den riktningen.Anf. 19 () replik:Herr talman! talar omchockterapins välsignelse eller inte. Sedan går hantillbaka till , som fick Marshallhjälp efterkriget. Han tar upp , och Estlandsom exempel på länder där det går att föra enpolitik som har både reforminslag och en radikalekonomisk förnyelse.Grunden i hela vår syn måste vara att vi inte kan seländerna i och Rysslandsom en enhet, att de alla är likadana. Man måste sepå land efter land, och detta gäller särskiltRyssland, denna väldiga nation där vi har sett hurdet har gått efter valet med försöken med en alltförsnabb reformering utan sociala inslag.Gammelkommunister och högerextremister harfått ett starkt fäste.Vad vi vänder oss emot är dessa trosvissarekommendationer till ryssarna som kommerutifrån, särskilt när de ges av statsministern i ensituation när majoriteten av experter ochinflytelserika personer har en annan uppfattning.Vi undrar om detta är till gagn för ellerSveriges intressen. Statsministern borde lyssna påHelmut som också har varnat för dennautveckling.Slutligen vill jag till säga att hanborde betänka den fråga som den gamle togupp precis vid nyår. Han sade: Den avgörandefrågan i är att se om den demokratiskakapitalismen i lyckas bättre än denkommunistiska kapitalismen i Kina.Anf. 20 ()replik:Herr talman! Det finns en föreställning som mankan möta på åtskilliga håll, att är hopplöstoch måste ses som något mycket djupare efterblivetän . Det är fråga om enRysslandspessimism och kanske ettRysslandsförakt -- det går inte att reformeraRyssland och det är meningslöst att satsa på snabbareformer.Jag tror att detta i grunden är fel. Vi kan i Rysslandse mycket starka och goda krafter som snabbt villnormalisera . De vill göra landet till en delav , och de känner en stark samhörighetmed våra västliga värderingar.Det är en viktig uppgift för oss att på alla sätt,genom samarbete och nära kontakter, stärka dessakrafter. Moderata samlingspartiets strävan är att påalla sätt hålla en intensiv kontakt med just dessareformvänliga och framstegsvänliga krafter iRyssland.Vår kritik har inte riktats mot något annat än attreformarbetet har gått för långsamt. Framför allthar förödande politik inneburit attmycket av systemskiftet inte har kunnatgenomföras, eftersom har legat pågränsen till hyperinflation. Det går inte attreformera en ekonomi i hyperinflation. Det går inteheller att göra långsiktiga investeringar i ett landdär penningvärdet urgröps i en svindlandehastighet. Då får man just den mycket kortsiktigaoch närsynta verksamhet som finns ihyperinflatoriska sammanhang. Det är mot detta vihar riktat vår kritik.Ryssland behöver ett reformarbete med ettnågorlunda rimligt, stabilt penningvärde. Det finnskrafter i som inser detta och som harkämpat för det. Det är vår uppgift att se till att vistår på deras sida och inte på de krafters sida somvill använda sedelpressarna för att mycketkortsiktigt skapa vad man tror vara en social,hållbar lösning. Det medför ingen social lösningutan fortsatt misär.Anf. 21 ():Herr talman! ''slocknar ljusen över , ochvi kommer inte att få se dem tända igen i vårlivstid. ''Det har gått den engelskeutrikesministern uttalade de ordenvid utbrott.Likheterna mellan och vintern1994 är tillräckligt stora för att sända kalla kårarlängs ryggraden -- en storserbisk rörelse som verkarför utvidgade gränser, bestämda ultimatum tillSerbiens regering, explosioner i som liktjordbävningar sänder stötvågor långt utanför sittepicentrum. Står vi åter inför ett storkrig i ?Det är gott om mörker i vår omvärld. efterjärnridåns fall är ännu i gungning.Levnadsstandarden har sjunkit -- kraftigt på sinahåll -- och gamla nationella motsättningar har återvaknat till liv.Längre bort i världen fortsätter tragiskainbördeskrig i länder som , ochAngola. Fredsprocessen i är ännuömtålig, och i tillstöter ständigt nyahinder på vägen från apartheid till majoritetsstyreoch jämlika villkor för alla befolkningsgrupper. Imånga, kanske flertalet, länder fortsätterövergreppen mot mänskliga rättigheter. Låt mighär bara nämna som ett allvarligt exempel.Ändå finns det också ljus i detta mörker. 1994 ärinte 1914. En avgörande skillnad mellan 1900-taletsbörjan och dess slut är inte minst det internationellasamarbete som har vuxit fram, framför allt underde senaste 50 åren.Jag tänker då i första hand på FN och FN-systemet -- ofullkomligt, byråkratiskt ochineffektivt. Ja visst, men det är ocksåutvecklingsbart och verkningsfulltinom en rad olika områden. Även i denjugoslaviska konflikten, där det klagas mycket överFN:s maktlöshet, har världsorganisationen stordåd för att lindra nöden, hjälpaflyktingarna och dämpa krigslusten hos destridande.Jag tänker också på , ESK. Den har senast genomsin Parisstadga lagt grunden för en bred politisksamverkan i och har förutsättningar attverka konfliktdämpande, inte minst genomförebyggande diplomati.Europeiska unionen spelar en stor roll för freden iEuropa genom att oupplösligt binda samman engång fientliga stater. Självfallet skall också Sverigeta aktiv del i detta samarbete och därigenom kunnapåverka förhållanden som vi, hur vi än gör, är starktberoende av. kommer senare i debattenatt utveckla positiva syn på Europeiskaunionen.För stabiliteten i fortsätter NATO att varaen avgörande tillgång. haralla eller nästan alla stater i det gamla östblocketanmält intresse för medlemskap i . Men degamla medlemmarna ser många problem i en sådanutvidgning och har därför lanserat olika former avsamverkan: först det konsultativa rådet, NACC,och senast Partnership for Peace, PFP. Vi har allanledning att välkomna initiativet som är flexibeltoch utvecklingsbart.För staterna i öppnar PFP en väg till ennärmare praktisk samverkan med NATO, vilketkan öka statbiliteten i . Även vi själva haranledning att delta i PFP-samarbetet, som t.ex. kanleda fram till ett mer effektivt samspel vidfredsbevarande operationer. Här har ocksåen hel del egna erfarenheter att bidra med som kanvara till nytta för andra länder.Samarbetet med måste också drivasvidare på andra fronter. Vi gör det bilateralt genomvår samverkan med som med allamiljöinsatser inräknade omsluter långt mer än 1miljard kronor. Vi gör det också samfällt medandra, t.ex. inom , vars allra viktigasteuppgift bör bli just attbidra till att demokratin och rättsstatenkonsolideras i Öst- och och attsamarbetet utvidgas på alla möjliga områden,såsom kultur, miljö, utbildning och forskning.Herr talman! utrikespolitik har sedanlänge, också under denna regering, en uttalatglobal profil. Vi har byggt upp ett omfattandebistånd som över lag fungerar effektivt. Runt om ivärlden gör svenskar värdefulla insatser för attbekämpa fattigdomen och bistå alla länder attutveckla sina egna resurser.Det , och senareFolkpartiet, väckte för en del år sedan en vissuppståndelse genom att lansera ett tvåprocentsmålför biståndet. Det bistånd som räknas in vidofficiella jämförelser är förvisso inga . Men omman lägger ihop vad vi svenskar bidrar med till , till och till flyktinghjälp bådehemma och utomlands, hamnar man avsevärtnärmare än av BNP. Jag tvivlar inte ettögonblick på att vi kommer att fortsätta på denvägen.Biståndet är inte bara ett uttryck för solidaritet ochomsorg om andra. Det rymmer också ett starktmått av egenintresse. Det svenska välståndetbygger i allt större utsträckning på internationellarbetsfördelning, men hoten mot vår välfärd, vårmiljö och vår säkerhet kommer också till allrastörsta delen utifrån.I det läget kommer vi inte långt med isolationismeller med de grumliga stämningar av nationellsjälvtillräcklighet som EU-motståndarna vädjartill. I stället måste vi bejaka vår plats i världen ochvår plats i samt aktivt ta del i densamverkan som blir alltmer nödvändig.Herr talman! Det betänkande om krisen i det fornaJugoslavien som vi nu också skall ta ställning till ärpå alla punkter enhälligt. Jag tycker att det liggeren stor styrka i att utrikesutskottet efter mycketnoggrann diskussion av olika yrkanden har kunnatnå fram till gemensamma ställningstaganden.Gemensam är vår upprördhet och indignation infördet lidande som fortsätter att plåga folken iBosnien-Hercegovina. När granaterna faller överlekande barn i kälkbacken eller över denfullpackade marknaden, är det omöjligt att kännaannat än vrede över de brottslingar som begårsådana illdåd.Gemensam är också vår uppslutning kring FN:ssträvanden att demilitarisera området runtSarajevo. Det är ett orättfärdigt krig som förs iBosnien-Hercegovina, men det är inte fler vapensom behövs i området utan färre. Jag gläder migöver att det i detta betänkande råder fullsamstämmighet också mellan regering och riksdag.Vi stöder den aktiva Jugoslavienpolitik somregeringen har fört och noterar att det ävenframöver finns mycket viktiga uppgifter. På allapunkter råder enligt betänkandet samstämmighetmellan regeringen och riksdagen.Nordbat 2 spelar en konstruktiv roll i arbetet på attvidmakthålla skyddade zoner i området, och andrasvenskar gör ovärderliga insatser i det humanitärabiståndet. Vi måste ge vårt stöd åt de svenskar somarbetar i , och vi måste vara beredda attäven framöver vidga de svenska insatserna. Ibetänkandet understryks att FN-trupperna gör stornytta i området. Utskottet skriver också att vi bådepå kort sikt och i det längre perspektivet måste varaberedda att medverka när det gäller att organiseraett internationellt bistånd till återuppbyggnad ochförsoning i det forna Jugoslavien.Från sida har vi länge pläderat för etthårdare tryck mot de banditer i somfortsätter det urskillningslösa dödandet avoskyldiga civila. har en skärpning av FN:s ochNATO:s hållning och en konstruktiv medverkanfrån rysk sida lett till en etappseger i den kampen.Låt oss alla se till att den framstöten inte blir densista, att kanonerna äntligen tystnar och att alltstörre områden förvandlas till skyddade zoner.Från och den övriga omvärldens sidamåste vi vara beredda till fortsatta och ökadeinsatser för fred, försoning och återuppbyggnad idet forna Jugoslavien.Herr talman! Det finns ljus i mörkret. Krigen ochkonflikterna kan motverkas. Men för detta dugerdet inte med isolationism och inåtvändhet, utan detkrävs i stället en allt djupare och bredareinternationell samverkan. I den skall Sverigesjälvfallet vara berett att spela en aktiv roll.Anf. 22 ():Herr talman! Denna utrikesdebatt, precis sommånga tidigare , präglas avden osäkerhet och det sökande som vi alla kännersåsom oundvikligt och nödvändigt i denbrytningstid som vi befinner oss i på det säkerhets-och utrikespolitiska området.För fem år sedan rasade järnridån. För fem årsedan föll det bojor. Det hot om denslutliga undergången för vår civilisation som detkalla krigets ''fredsordning'', som byggde påömsesidigt säkerställd förstörelseförmåga, innebarhar undanröjts. Men i stället kom hotet om demånga mer begränsade men därmed inte mycketmindre tragiska konflikterna -- och inte bara hotetutan också verkligheten. Det hadeupprätthållit en järnhård disciplin i stora delar avvärlden, som det hade underblåst krig iandra delar av världen. dyker många gamlakonflikter och motsättningar upp. Inte minst i våregen världsdel har kriget blivit en realitet på ett sättsom vi inte har upplevt på länge.Som utrikesministern betonade måste vi i dennasituation av förändring och osäkerhet finna nyavägar för att bygga upp en hållbar fredsordning. Enav de viktigaste målen för den svenskasäkerhetspolitiken måste vara att förhindra en nyuppdelning, en ny tudelning av ursäkerhetspolitisk synvinkel. Vi måste sträva efteratt skapa en verkligt alleuropeisk säkerhetsordningmed inriktning mot en global säkerhetsordning.Det innebär att EU, som kommer att vara en viktigaktör, inte är svaret på detta behov så länge EU inteär alleuropeiskt. Det viktigaste organet för attskapa en alleuropeisk säkerhetsordning är ESKmed de svagheter som detta organ har. Men vimåste fortsätta aktivt att bygga upp ESK:smöjligheter att främja säkerhet, stabilitet ochsamarbete i . En god början har gjorts, menväldigt mycket återstår.Vid sidan av ESK finns också andra viktiga initiativ.NACC och Partnership for Peace är exempel härpå.Det är angeläget att vi försöker få till stånd ensamordning av de olika mönster som håller påatt byggas upp för säkerhetspolitiskt samarbete iEuropa.Vi måste se till att det blir mer avbeslutskraft, mer av handlingsförmåga och mer avmöjligheter att tidigt ingripa i olika typer avkonflikter och kriser så att ESK-systemet verkligenkan bli basen för den alleuropeiskasäkerhetsordning som vi behöver.Den stora utmaningen här just nu är givetvis detsom händer i det . Det som vi serdär är inte uppmuntrande för möjligheterna attverkligen skapa en alleuropeisk säkerhetsordning.Skeendet i Bosnien är en djup tragedi, främstnaturligtvis genom alla de tusentals och återtusentals människor som drabbas av död, skadoreller fördrivning. Det är också en tragedi försträvandena att skapa fred i . Risken är storatt slutet på Jugoslavienkrisen blir att det återigendemonstreras att den starkes makt gäller, att våldär ett medel som framgångsrikt kan användas föratt nå politiska mål. Det är någonting som kan fåmycket långsiktiga konsekvenser för vår världsdelsframtid. Därför måste vår strävan vara att få slut påstriderna.Det räcker inte med . Vi måste gå vidareockså i de andra stridszonerna. Men vi måste ävense till att slutresultatet av denna konflikt inte blir ettpremierande av framför allt serbernasvåldshandlingar utan en ordning som respekteraralla folkgruppers intressen. Där återstår oerhörtmycket. En huvudsträvan för svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik måste vara att vara med och byggaupp den alleuropeiska freds- ochsäkerhetsordningen.I avvaktan på att denna kan realiseras fullt ut -- detkommer säkert att ta tid, om det nu alls blirmöjligt -- måste den svenska linjen vara att stå frifrån militära bindningar som bara gäller delar avEuropa.Den tanke som inte minst Ny demokrati tidigare idebatten gav uttryck för, att bör överge sinalliansfrihet och gå in i en militärallians, bygger påen dålig analys av den roll som kan spela iden europeiska säkerhetsutvecklingen.Så länge vi inte kan gå in i en alleuropeisksäkerhetsordning bör vi bibehålla vårneutralitetspolitik. Med neutralitetspolitik menarjag då inte neutralitet i varje situation, utan enpolitik som bygger på alliansfrihet i fred så att vikan vara neutrala om det skulle bli krig i vårtnärområde.Just därför att en säkerhetspolitisk uppdelning avEuropa är det som vi i första rummet måsteförhindra skall vi själva inte medverka till en sådantudelning genom att knyta oss till en militärallians.Det hindrar oss inte att delta i ett aktivt utrikes- ochsäkerhetspolitiskt samarbete, t.ex. inom ramen förden europeiska unionen. Som också har påpekatstidigare innebär medlemskap i den europeiskaunionen inte några försvarspolitiska eller militäraalliansförpliktelser.Det innebär i stället en möjlighet för oss attsamarbeta med andra länder för att nå viktigautrikespolitiska mål -- och det skall vi naturligtvisvara beredda att göra. Vi skall göra det i enmålmedveten strävan att främja ett alleuropeisktsamarbete men också, och det är inte minst viktigt,i en strävan att se till att kan spela en aktivroll när det gäller att finna lösningar på globalaproblem.Vi skall inte tro att det är möjligt att nå en fredligvärld om det inte också är fråga om en någorlundarättvis värld. Vi i de rika länderna har ett ansvar närdet gäller att hjälpa till med att lösa de storaekonomiska och ekologiska problem som drabbartredje världen. Det är också någonting som har enlångtgående säkerhetspolitisk betydelse.Utvecklingen i har kommenteratstidigare , och andra talare återkommer till densaken senare i den här debatten. Det är naturligtvisett av de bästa exemplen på framgångsrik svenskutrikespolitik som vi kan peka på. Vi har inte varitensamma om att spela en aktiv roll här. MenSverige har hört till de mest aktiva länderna. Vi kanse att det har gett positiva resultat. Detta visarvikten av ett starkt engagemang också för tredjevärldens problem.Herr talman! Vi i har en tradition av bredsamstämmighet bakom de utrikespolitiska linjerna.Enligt min uppfattning finns alla förutsättningar fördetta samförstånd och denna samstämmighet ocksåi dag. Detta är en utrikespolitisk strävan. Därförbeklagar jag avslutningsvis om Socialdemokraternatänker börja använda utrikespolitiken somkonfrontationsområde. Jag beklagar detta destomera eftersom de angrepp som frånsocialdemokratiskt håll har gjorts på den svenskautrikespolitiken inte handlar om sakfrågor. Jag harhittills inte hört ett enda konkret förslag.Låt oss återställa samarbetet på det utrikespolitiskaområdet, och låt oss återfå den styrka som en brettförankrad utrikespolitik är!(Applåder)Anf. 23 (nyd)replik:Herr talman! Jag sade att demokrati och fred måsteförsvaras. Jag sade också att man inte kan ställa signeutral till försvaret av demokratin och freden.Man måste ta ställning. Detta är huvudinnehållet,kort sammanfattat, i det som jag sagt.I det häfte som har utarbetat --Försvar i nutid, neutralitetspolitiken i ett nyttEuropa -- som handlar om just det som vi här talarom säger att neutralitetspolitikeninte är detsamma som neutralitet, utan att det är enpolitik som skall syfta till neutralitet i krig.Sedan skriver han: har minsann tagitställning i många svåra frågor. upp ett antal frågor. Det gäller dåNordvietnam och . Speciellt nämnerhan och . Jag undrar omanledningen till att man har mera kurage att fattabeslut om ett ställningstagande beror på att detgäller länder som ligger långt hemifrån. Finns deten principiell skillnad mellan att ta ställning för fredoch demokrati i det egna närområdet och mellan attgöra det för länder som ligger långt borta?Enligt min mening tycks det vara så -- jag hoppasatt jag har fel på den punkten -- att om det gällerländer långt borta är riskerna med ettställningstagande mindre. Om detta är dendrivande tanken finns det många ganska fula ord attsäga om ett sådant handlande. Ett av de mildasteorden är feghet.Anf. 24 () replik:Herr talman! Det är en helt riktig iakttagelse somChrister Windén gör, nämligen attneutralitetspolitik inte innebär neutralitet i fred.Den klassiska formuleringen av den svenskaneutralitetspolitiken är ju alliansfrihet i fred somsyftar till neutralitet i krig. Neutralitet är alltsånågonting som vi iakttar i ett krigsläge. Därmed ärdet också sagt att vi i i det förflutna --liksom vi kommer att göra -- harbetraktat oss som fria att ta ställning, också mycketaktivt, i olika konflikter.Det är möjligt att vi ibland tyckt att det har varitlättare att ta ställning i fråga om konflikter långtborta, men så har det alls inte alltid varit. Ettmycket påtagligt exempel i det sammanhanget ärfinska krigen under . Trots attSverige i övrigt bedrev neutralitetspolitikförklarade vi oss i det fallet som icke krigförande,men politiskt stödjande den finska saken. Sverigehar också reagerat och tagit ställning när kriserna iTjeckoslovakien och var aktuella. Visst hardet alltså funnits exempel i vår historia på att vimycket aktivt har tagit ställning till konflikter ocksåi vårt närområde.Det viktiga här är alltså att konstatera att även enpolitik som syftar till att vi skall kunna vara neutralai händelse av krig möjliggör en aktiv utrikespolitikoch ställningstaganden i fråga om olika konflikter.Anf. 25 (nyd)replik:Herr talman! är en utmärkt talare.Han är min överman. Det är helt klart. Men ickedesto mindre är det så att vältaligheten -- om änaldrig så stor -- och kringgåendet i en fråga inte kandölja det faktum att något svar inte har getts.Min fråga är alltså: Finns det en principiell skillnadmellan att ta ställning när det gäller det egnanärområdet och mellan att ta ställning när det gällerområden långt borta? Detta och ingenting annathandlar det om. Jag skulle vilja ha ett rakt ochenkelt svar på den frågan, utan inblandning av faktaom vad som hände under . Jagundrar alltså hur ser på nämndafråga i dag.Exempelvis kan sådana här frågor dyka upp medanledning av de oroshärdar som vi ser österut.Anf. 26 () replik:Herr talman! Svaret på fråga ärnej.Anf. 27 () replik:Herr talman! Det kan inte minst med tanke pååhörarna finnas anledning att svara på den frågasom avslutningsvis ställde. Vi har juhär hört representant och ävenCenterns representant företräda en politik som ärtraditionell svensk utrikespolitik och som visocialdemokrater helhjärtat instämmer i.Hur kommer det sig då att det till synes ofta finnsen debatt mellan moderater och socialdemokrater?Ja, har ju alltid varit ensamma på sinkant med sina extrema åsikter i utrikespolitiken,medan vi andra har stått på den andra sidan. harModeraterna visserligen fått stöd av Ny demokratii samma politik. Den här egendomliga situationenuppstod i och med att fickutrikesministerposten. Därför har vi fått den härspänningen. Den skall inte behöva finnas där. Menden finns i mycket konkreta fall. varhela tiden emot sanktionerna mot ochstödet för befrielserörelserna, medanmittenpartierna och Socialdemokraternatillsammans har kunnat baxa in i rätt position.Det har från statsministerns sida förekommitensidiga utspel om säkerhetspolitiken, som ocksåPär har kritiserat starkt. Jag kan ta flerexempel. Biståndet är ett sådant. gårnu aktivt ut och säger att vi skall sänka biståndet.Slutligen vill jag säga att jag kan försäkra ävenåhörarna om att det finns grund för ett styrkebältei svensk utrikes- och säkerhetspolitik, som det harfunnits tidigare. Men det förutsätter attmoderaterna inte längre styr och ställer ensamma.Anf. 28 () replik:Herr talman! Det intressanta just nu är inte vilkenpolitik Moderata samlingspartiet eventuellt skullevilja föra om man ensam fick sköta den svenskautrikespolitiken. Det intressanta är vilkenutrikespolitik faktiskt har.Jag kan bara konstatera, för att anknyta till deexempel som tog upp, att när detgäller har regeringen på ett mycketkonsekvent sätt fullföljt den politik som ocksåbedrevs tidigare med brett parlamentariskt stöd.Sverige var det sista landet som släpptesanktionerna mot . har in i detsista aktivt stött ANC, fram till dess man gick övertill att vara politiskt parti. planerar ettomfattande bistånd till Sydafrika.Om det stämmer med den politik som Moderaternastod för före regeringsbildningen kan vi diskutera.Men det stämmer definitivt med den politik som vihar stått för hela tiden.När det gäller biståndet har det skett ennedskärning. Den genomfördes i en krisuppgörelsemed Socialdemokraterna. Vi beklagar mycket att vifick det inslaget i krisuppgörelsen. Men jag villbetona att det var under aktiv socialdemokratiskmedverkan. I årets budget tas ett litet men docksteg för att vi skall närma oss enprocentsmålet.