prot · GI0942 · 1994-12-14 00:00:00 — Då fick jag svaret av allainblandade i jordbrukspolitiken och i det praktiskautövandet av jordbruket: "Det är den dumpademarknaden." De sade att dit kommer livsmedel somär så billiga att det inte lönar sig för dem att producerasjälva. De får inte betalt för produktionen.Det är det synsättet vi har delat i denna kammare,möjligen med undantag för . Vimåste minska vårt överskott och minska dumpningenpå världsmarknaden och i tredje världen. De måste fåen rimlig chans att producera sin egen mat, i ställetför att producera nötter som vi har till vår ellernågon annan cocktail här i Sverige.Anf. 166 ()replik:Fru talman! Det är bra att få besked om att helakvoten skall delas ut. Men då får man inte vara rädd -som jordbruksministern var tidigare - för att det kanbli för mycket. Jag ställer inte upp på argumentet ompolitisk fördelning och EU:s system. Om vi har enuppfattning att vi inte tycker att den politiskastyrningen är så fantastiskt bra, skall vi inte förstärkaden och göra den ännu kraftigare. Jag tycker att detsker här.Överskott kontra svält är naturligtvis ettjätteproblem som vi kan diskutera hur länge somhelst. I behöver de hjälp. De behöverockså skydd mot en lågprisimport. Vi är överens omatt det skall finnas en liberaliserad jordbruksmarknadöver hela världen för att få bort de dumpade priserna- som inte är bra för någon.Men jag skulle kunna ge en annan beskrivning avett annat land i där förutsättningarna förproduktion inte är densamma. Jag var i ivåras. Där fanns 20 miljoner människor när jagbesökte landet 1962. De kunde inte försörjabefolkningen då. är de 53 miljoner människor.En tysk skulle på FAO:s uppdrag göra en bedömningav landets möjligheter att försörja befolkningen självt.Han gjorde det. skulle befolkningen var enbra bit över 100 miljoner. Förutsättningarna för attföda alla de människorna finns naturligtvis inte. Vartsjätte till sjunde år är det dessutom torka och detväxer knappt någonting.Detta gäller inte bara . Denna situationråder i stora delar av . Det finns andra ochbättre förutsättningar på annat håll. Det viktiga är attfå en situation där det inte finns en världsmarknadmed restprodukter som ingen vill ha och som sänkerpriserna. Vi måste hjälpa dessa länder så att det bliren riktig och rimlig marknad. På den marknadenplatsar också det svenska jordbruket.Anf. 167 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tycker att det är bra att vi någongång har denna diskussion. Alltför ofta och alltförlänge har vi debatterat svensk jordbrukspolitik i detsvenska jordbruksutskottet. Vi skall lyfta fram dennadiskussion även i fortsättningen.Den syn vi har på den globalalivsmedelsförsörjningen får faktiskt återspeglingar påvår egen politik, och i det här fallet, när vi skall blimedlemmar i unionen, på unionens politik.Sedan var det den politiska styrningen. Det är välingen som kan förneka att det är en kolossal styrninginte minst på jordbrukets område. När jag har varit iEG-delegationen och beskrivit vad jag tänker säga iministerrådet har det också verkat som om det finnsen enighet mellan partierna om att man måste göranågonting åt detta.Jag har i alla fall den socialdemokratiskaregeringens uppgift att försöka att minska och helstavskaffa denna politiska styrning. Det är en uppgiftsom jag inser är gigantisk, men jag har lovat att åtamig den, och jag känner det verkligen som enutmaning.Anf. 168 ()replik:Fru talman! Det är bra att vi kan vidgadiskussionen till att gälla internationelljordbrukspolitik och politik över huvud taget. Men detfår inte innebära att vi inte kan diskutera det som ärnära och som rör oss här. Vi skall också kunnafå svar på de frågor vi ställer om den svenskajordbrukspolitiken.Den svenske bonden är faktiskt ganska desperat , jordbruksministern, och vet inte riktigt hur hanskall göra eller på vilket sätt han skall hanteraproblemen.Det ringde en person från en verkstad som ocksåhar maskinförsäljning och frågade mig vad jag tyckteoch trodde. Jag sade att det inte är så lätt att veta. Vifår inga svar från jordbruksministern på frågan hur dethär kommer att se ut i framtiden.Han sade också att man inte köper så mångamaskiner och att man inte reparerar maskiner.Han har svårt att behålla sina anställda.Det måste finnas även sådan verksamhet ifortsättningen. Den får inte dö ut, lika litet somjordbruket får dö ut. Därför krävs besked om att manskall föra en politik som gör det möjligt och som gerrimliga ekonomiska förutsättningar att bedriva denhär verksamheten.Det måste finnas en lönsamhet i svenskt jordbruksom gör att man kan investera för framtiden. Detmåste finnas en lönsamhet som gör att man vågarsatsa på litet nya saker också, så att man kan börjaodla de produkter som skulle kunna vara i stället förden spannmål som inte villexportera. Det finns ett fantastiskt behov också avdetta för att vi skall kunna miljöanpassa det svenskasamhället.Anf. 169 ():Fru talman! Det här handlar inte om jordbruk utanär ett allmänt anförande i förhållande till EU. ärdet sorg i demokratins namn för oss nej-sägare, somhar arbetat i fyra för att behålla somett självständigt land.Sällan har ett land betalat så mycket för att förloraså mycket. Annars brukar man säga: Smakar det såkostar det. Men att betala så mycket för något som geren så dålig eftersmak, det är ändå inte brukligt.Vi ser alla just nu hur svårt det är att spara 20miljarder i Perssonplanen. Det är nästan exakt vad vimåste punga ut med för att kunna betala denårliga biljetten till EU. Men de dynamiska effekternadå, som ja-sidan hävdar skall komma vid ettmedlemskap?Jo, dynamiska effekter blir det säkert, men om deblir positiva eller negativa går inte att svara på. Tänkpå den gamla skattereformen mellan ochSocialdemokraterna. Där uteblev de positivadynamiska effekterna helt. Bara den har kostat ossmånga sköna miljarder och åstadkommit enomflyttning av pengar från fattiga till rika.Kostnaderna av knytningen av den svenska kronantill ecun, också en överenskommelse överblockgränserna, gav en förlust räknad i 100 miljarderoch en ökad arbetslöshet på , som bara denårligen kostar oss 50 miljarder.Anpassningen till EU har kostat oss 30 miljarderenligt statliga beräkningar. Ett medlemskap beräknasmedföra intäktsminskningar genom att vi måsteanpassa moms och punktskatter - en förlust på 20-30miljarder. Våra kläder blir 5 - 20 miljarder dyrare.Enligt seriösa bedömare kommer ökad tillgänglighettill alkohol att ge oss kostnader på ett antal miljarder.De positiva ekonomiska effekterna ser vi nej-sägare som enbart visioner.Var skall vi ta och varifrån har vi tagit alladessa pengar - ofattbart höga siffror? Jo, mängder avbesparingar har drabbat och kommer att drabbaarbetslösa, barnfamiljer, låginkomsttagare.Tvåtredjedelssamhället närmar sig, kryper alltnärmare inpå oss. Ja, en miljardrullning har det blivit.Redan känner sig bönderna lurade. Jo, detittade på den del av återbetalningen av EU-avgiftensom skulle gå till dem, och av den anledningenröstade många ja till medlemskap. Men att rösta bortsjälvstyre och nationell integritet för ett, visserligenstort, men ändock bidrag ! Ochnu ser vi hur den godbiten plockades bort genompolitiska fördelningsbeslut, och kan jubidragen helt försvinna.Men det handlar inte bara om pengar. Vi får ocksåbetala med minskad demokrati, med en ny osynligjärnridå mot öst, även om ridån flyttas några länderlängre österut. Det blir slut på neutraliteten genomWEU, där vi redan får observatörsplats. Som medlemi en union med två kärnvapenstater får vi ocksåbetala, liksom genom regional obalans, när helaSverige blir ett utkantslän. Vi får också betala genomrisk för miljöförstöring till följd av EU:s tillväxthets.Först måste vi öka miljöförstöringen för att ha råd attminska den. Genom risk för social katastrof på grundav ökad alkoholkonsumtion och EU:s drogliberalismbetalar vi, genom offentlighetsprincipens delvisaupplösning och genom utveckling av en kapitalistiskplanekonomi. Vi får också börja om med vår fackligakamp, vår jämställdhetskamp, vår miljökamp.Det här var bara några av mina nejargument.Och alla dessa löften som ja-sidan lockat med. Omde själva helhjärtat trott på EU hade de inte behövtanvända så många löften. Men vi skall komma ihågdem.Men den kanske viktigaste orsaken för migpersonligen att vara emot är att antalet fattiga i EUbara växer. finns det omkring 50 miljoner avtotalt 340. Det är en alltför hög procent. Denförväntade ökningen ligger kanske påytterligare 20 miljoner.När är man fattig då? Jo, när man har mindre änhälften av medelinkomsten i sitt eget land. I en uniondär man låter detta hända, där en humanistiskgrundsyn till denna grad saknas, vill inte jag blimedlem.Ja, sällan har ett folk betalat så mycket pengar ochsamtidigt förlorat så mycket av självständighet ochhumana värden i ett enda avtal.Anf. 170 INGIBJÖRGSIGURDSDÓTTIR (s):Herr talman! är en ö. Det är uppenbart förde flesta. Det är viktigt att komma ihåg att ärSveriges enda ö-region. Som ö-region har vi speciellaproblem och även möjligheter. Vi har därför i enmotion begärt att ett särskilt Gotlandsprotokoll skallbifogas det svenska anslutningsavtalet med sådant protokoll skall fokusera på frågor somär avgörande för möjligheter att utvecklaspositivt inom ramen för EU. På så sätt skapas juridisktbindande möjligheter att åstadkommaspeciallösningar.Utrikesutskottet konstaterar att skall taställning till ett färdigt undertecknat anslutningsavtaloch att det inte finns något utrymme för att bifoga ettsärskilt Gotlandsprotokoll.Det är tråkigt att konstatera att den förraregeringen misslyckades med att imedlemskapsförhandlingarna få med ettGotlandsprotokoll. Det fanns och finns ett braunderlag i den vitbok som gjordeom och den europeiska integrationen.Det hade inte kostat något extra att tillskapa sigmöjligheten till särlösningar för på sammasätt som man lyckats för andra öar i EU.Faktum är att vi i våra internationella kontakterhar insett att man inom EU är betydligt mer villig attse till öregionernas särskilda behov ochförutsättningar än vad den förra regeringen insåg. Detär bara att beklaga.Vid medlemskapsförhandlingarna finns en strävanefter att beakta regionsspecifika intressen. Iuppgörelsen mellan och EU:s medlemsstaterförbinder sig EU att noga studera situationvid sammanställningen av listan över områden somkan komma i åtnjutande av s.k. LFA-stöd. Det är bra,men det räcker inte. Vi hoppas att det vid kommandeförhandlingar ges tillfälle att ta upp frågan på nytt.Gotland är i likhet med andra öar inom EU ibehov av speciallösningar. Den nya regeringen harsatt sig in i frågan och lovat göra vad som är möjligtför att åstadkomma ett Gotlandsprotokoll. Vi förstårnu att det i detta läge inte är möjligt att yrka bifall tillvår motion om Gotlandsprotokollet, utan hoppas attfrågan hålls aktuell för en positiv lösning längre fram.Herr talman! När det sedan gäller vår motion omen regional sockerkvot till är vi väldigt gladaöver den behandling som motionen fått både ijordbruksutskottet och i utrikesutskottet.Jordbruksutskottet bedömer, med instämmande avutrikesutskottet, att det finns goda förutsättningar föratt även kunna bedriva en ekonomiskthållbar sockerproduktion på och attregeringen bör fortsätta sina ansträngningar att nå enöverenskommelse med i dettasyfte. Sockerproduktionen är väldigt betydelsefull förjordbruket och för dem som direkt arbetar vidsockerbruket, i åkerinäringen och med övrigatransporter.Herr talman! Med detta önskar jag att alla skallkomma ihåg vår enda öregion, nämligen Gotland.Slutligen vill jag ställa en fråga tilljordbruksministern. Vad händer i ? Hur går det med placeringen avGotland inom område för LFA-stödet, såsom mål 5a-och 5b-stöd?Anf. 171 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag återupprepar vad jag tidigaresade, eftersom jag tror att det är värt att göra det.Den tidigare regeringen förhandlade inte om denregionala kvot för socker som jag vet att alla boendepå önskade. Frågan har kompliceratseftersom den inte fanns med vid förhandlingarna. Dendrevs inte, och det finns inte något protokoll om detta.När den nuvarande regeringen tillträdde tog vi uppfrågan. Jag har själv personligen talat medkommissionär , nusenast , om den här saken. Den nyasockerregimen diskuteras , och kanske just , påministermötet i , där jag inte är därför att jagär här. Men jag har någon som sitter och bevakardessa frågor.Vi får nu inte in detta i den regimen. Utan vårambition är att vi - och det är med stöd avkommissionären och med stöd av många andraeuropeiska jordbruksministrar som jag också har talatmed - kan lösa den här frågan i SCA, som är enarbetsgrupp till kommissionen. Där skall man kunnalösa den här frågan om sockret, och jag har godaförhoppningar att vi skall kunna klara det.När det gäller LFA-stödet och mål 5a- och 5b-stödhar vi lyckats få som LFA-område. Däremothar vi inte lyckats få hela som 5b-område,men en stor del av östra delen av . Det ärockså något som den nuvarande regeringen faktiskthar förhandlat om i Bryssel.Anf. 172 ():Herr talman! Medlemskapet i EU innebär förSveriges del att vi ansluter oss till en ekonomiskpolitik vars överordnade mål är att bekämpainflationen. Det s.k. prisstabilitetsmålet skallöverordnas allt annat.Sverige har i stället fört en politiksom i första hand har gått ut på att bekämpaarbetslösheten, och vi har varit mycket framgångsrikai den politiken. När övriga medlemsländer i EU harhaft en arbetslöshet på i över tioår har ända fram kunnat hållaarbetslösheten nere. Det har vi gjort genom en aktivarbetsmarknadspolitik och en aktiv ekonomisk politik.En stor del av förklaringen till vårt framgångsrikaarbete med att hålla arbetslösheten nere beror heltenkelt på att vi aktivt har kunnat använda denekonomiska politiken som ett medel både för attstimulera sysselsättningen och för att bekämpaarbetslösheten.I samband med att vi lämnade in vårmedlemsansökan övergav sina gamlaekonomiska mål och sin gamla ekonomiska politik. Vibörjade att anpassa oss till EU genom att sätta måletprisstabilitet främst. Vad detta i kombination med enlågkonjunktur har inneburit för vet vi alla.Arbetslöshetssiffrorna i har stigit till EU:snivå.Frågan för del blir nu om vi skall kunnabryta denna höga arbetslöshet inom ramen för EUeller om vi skall tvingas att anpassa oss till sammakonstant höga arbetslöshetsnivå som i EU:s övrigaländer. Det är länder där man inte har lyckats bryta dearbetslöshetssiffrorna ens under högkonjunktur.Det betänkande från utrikesutskottet som vibehandlar här andas på den här punkten bådeuppgivenhet och passivitet. I betänkandet hänvisas tillden av EU framtagna vitboken och den där angivnamålsättningen inom det sociala protokollet attarbetslöshetsbekämpningen skall finnas högst pådagordningen och att EU skall främjasysselsättningen.Det är nog gott och väl. Men det räcker inte. Dethar med arbetslöshet i EU-länderna visat på. Det hinder i form av en tvångströjasom EU lägger över länderna och deras möjligheteratt bekämpa arbetslösheten genom att sättaprisstabilitetsmålet främst måste vara aktivför att luckra upp.Vänsterpartiet har i sin motion yrkat att kampenmot arbetslösheten skall bli en del av unionensövergripande ekonomiska och politiska mål.Sysselsättningsmålet och prisstabilitetsmålet måste ståsida vid sida och vara lika viktiga. Detta måste gällaäven för Centralbanken.Vi tycker att det är mycket märkligt att vi inte harfått gehör för vår motion. Ja-sidans representanter ifolkomröstningen förde fram argumentet attmedlemskapet skulle vara en förutsättning för att lösaproblemet med den svenska arbetslösheten.När man nu gjorde på detta sätt tycker vi att detskulle vara anständigt att man bekräftade detgenom att säga att detta innebär attsysselsättningsmålet skall vara ett övergripande mål.Vi hade förväntat oss att få stöd för vår motion.Iutskottets betänkande redovisar majoriteten att denviktigaste uppgiften för den ekonomiska politiken ärjust prisstabilitet. Man säger att detta skall leda tilllägre räntenivåer. Det skall också leda till eninternationell monetär stabilitet, dvs. vi skalltillsammans alla länder uppnå konvergenskriteriernaså som de är fastställda i Maastrichtfördraget.Jag kan bara konstatera att i och med den häranalysen frånhänder sig majoriteten det främsta vapensom har för att bekämpa arbetslösheten,nämligen den ekonomiska politiken.Jag kan också konstatera att redan har praktiserat den politik sommajoriteten redovisar i betänkandet. Vi har nämligenbekämpat en låg, eller ibland obefintlig inflation, ochlåtit arbetslösheten stiga ohejdat. Detta har inte sänktnågra räntenivåer. Det har inte ökat investeringsviljanhos företagen.Trots detta avvisar majoriteten Vänsterpartietsförslag. Det skulle skapa en möjlighet att inom EUpraktisera den politik vi i förde underårtionden och som ledde till en låg arbetslöshet.Vad kommer då i stället? Bakom EU:s och dens.k. vitbokens rekommendationer ligger bl.a. krav påökad flexibilitet hos arbetskraften, dvs. krav ställs påatt acceptera lägre löner, större löneskillnader och påen ökad geografisk rörlighet.Den inre marknaden syftar ju till att öka tillväxtengenom både skärpt konkurrens och ökadestordriftsfördelar. Det innebär att man stimulerar enutveckling där allt färre människor får tillgång tillsysselsättning. Detta kan sammantaget innebära bådemassarbetslöshet och ökade klassklyftor även förSveriges del.Sverige har varit ett föregångsland när detgäller att utveckla rättigheter för arbetstagare. Det harskett i olika former, t.ex. genom lagstiftning, genomkollektiv avtal och genom lokala avtal. Det har underårtionden rått stor enighet om att den svenskaarbetsrättsliga modellen, där parter genom avtalreglerar en rad frågor, fungerar bra.I betänkandet påstår utskottets majoritet att densvenska arbetsrättstraditionen har erkänts av EU. Jagkan konstatera att utskottet i det fallet enbart lutar sigpå en ensidig deklaration från sida. Detta äringen garanti för framtiden.Ett första underkännande har redan skett. behandlade återinförandet avvetoreglerna i svensk rätt konstaterade nämligenlagutskottet att det inte var förenligt med EU:supphandlingsdirektiv att tillåta veto bara för att enentreprenör bröt mot gällande kollektivavtal påmarknaden. har alltså ingen rättsligstatus enligt EU.Mig veterligt är detta den första gången somkollektivavtalets rättsliga status prövas i förhållandetill ett EU-direktiv. Jag kan bara konstatera attkollektivavtalet bedömdes ha ingen eller föga rättsligstatus. Betänkandet andas även på det här området entilltro och en förhoppning. Det redovisar inget avkritiskt granskande eller framåtsyftande förslag för atträdda eller värna den svenska arbetsrättsligamodellen. Jag finner det mycket märkligt.Enligt sker alltså EU:s kraftigabetoning på de monetära målen på bekostnad av dearbetspolitiska målen. Detta får till följd att kampenmot arbetslöshet kommer att underordnas kravet påprisstabilitet. Det är en prisstabilitet som har tillfrämsta syfte att underlätta kapitalets rörlighet ochhöga avkastning. Omsorgen om människor och miljökommer i andra hand.Herr talman! Svenska folket har röstat för ettmedlemskap i . Det har det bl.a. gjort för att ja-sidan representanter har utlovat räntesänkningar ocharbete. Då krävs det också att ja-sidans företrädare iden här kammaren börjar leverera utifrån sina löften.Då kan man inte lägga sig platt inför EU. Utskottetsmajoritet skriver att bör verka för likaambitiösa gemensamma mål för sysselsättning, enaktiv arbetsmarknadspolitik och social välfärd som degemensamma målen för det monetära samarbetet.Detta "bör" är till intet förpliktigande. Det visar attSverige har en mycket låg ambitionsnivå när detgäller att faktiskt lyfta upp sysselsättningsmålet ochäven att värna den svenska arbetsrättsmodellen.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 4.Anf. 173 ():Herr talman! Det svenska folket fattade etthistoriskt beslut för en månad sedan när det beslöt attSverige skall bli medlem i den europeiska unionen.Det var historiskt inte bara därför att det innebär enförändring av stora mått för . Det är ocksåhistoriskt därför att det fullföljer en mycket gammalsvensk tradition som vi kan spåra tillbaka till senarehälften av . Den har inneburit en ständigtökad internationalisering för Sverige.Vi har ökat våra förbindelser med omvärlden. Vårekonomi har utvecklats i nära samarbete medomvärlden. Vi har haft ett näringsliv som ständigtökat sina kontakter avbrutna av två världskrig. Vi kanse trenden under över hundra år.Vi har också haft en lång tradition att Sverigealltmer aktivt deltagit i det internationella politiskasamarbetet. Efter slut fattade vibeslut om att gå med i FN. Det var ett för sin tidmycket långtgående beslut. FN är ju ett överstatligtorgan. Det var ett överstatligt avtal till skillnad frånEU-avtalet som är ett mellanstatligt avtal. Det var ettstort steg för sin tid. Detta har följts av ,EFTA och EES-avtalet.I den meningen innebär detta det svenska folketsbeslut en fortsättning av en historisk tradition.Det finska folket fattade ett likartat beslut medstor majoritet. Det innebär att förbindelsermed kommer att kunna öka ganska kraftigt.Vi får möjlighet att ta bort många av de hinder somfaktiskt har funnits mellan oss såsom nordiska länderallt när gränsen drogs i ochTorneälven. Det är kanske den bygd i sommest kommer att märka av EU-medlemskapet. Engräns försvinner mitt i en bygd. Jag beklagar attNorge inte fattade samma beslut, men det är ettfaktum.EU-samarbetet kommer att ha en stor betydelse påmånga olika områden. Jag tänkte bara ta upp någonenstaka punkt så här i slutet på debatten.Ett sådant område är . Om någraveckor är fyra av nio strandstater EU-medlemmar. har redan ett mycket omfattandeassociationsavtal med EU, ett s.k. Europaavtal. Det ärmycket glädjande att EU nu avser att förhandla framliknande Europaavtal med , ochLitauen.Vid toppmötet i i slutet av förra veckanbeslöts att detta skall vara klart under första halvåret1995, dvs. Då skall det upp på nästatoppmöte. Detta är en oerhört stor framgång främstför , men det är faktiskt också en framgångför svensk politik som har strävat efter attge , och nära förbindelsermed den europeiska unionen och så att säga flyttaEstland, och från f.d. Sovjetunionentill , om vi skall tala i bildspråk.Det finns även ett partnerskaps- ochsamarbetsavtal mellan och . Det innebäratt det nu finns möjlighet att bygga upp ett kraftfulltsamarbete i inom EU:s ram. Dettasamarbete kan få kraft och styrka genom att det skerinom bestämda institutionella former. Det kan omfattafrihandel. , alltså om drygt tvåveckor, träder frihandelsavtalen i kraft mellanBaltikum och EU. Samarbetet kan också gällamiljöfrågor, framför allt vad gällergränsöverskridande problem. Det kan gällabrottsbekämpning, frågor om flyktingar ochmigration, nätverk, kommunikationssamband. Ensådan fråga är för övrig energisäkerheten förBaltikum. Samarbetet kan också gälla det vi kallarutrikes- och säkerhetspolitik.Det kan inom EU:s ram växa fram ett kraftfulltgränssamarbete mellan och ochmellan och . Detta är aspekter somman oftast inte tänker på. Mycket av vår debatt har jukretsat kring förhållande tillKontinentaleuropa och . Det har domineratbilden av vad svenskt EU-medlemskap innebär. Mende kanske största effekterna kommer i vårtomedelbara närområde.Vi kan se hur EU nu systematiskt arbetar för attförverkliga vår generations viktigaste historiskauppgift, den viktigaste uppgiften för oss europeiskapolitiker i min generation. Det är att se till att klyftanmellan och minskar och försvinner.Då kan vi kanske, någonsin i deneuropeiska historien, få ett som hängersamman.Det som ligger bakom EU är ju mardrömmen från1930-talet, när nationalismen växte sig stark. Manförsökte ha nationella lösningar både på ekonominsoch säkerhetspolitikens områden. Det man uppfattadesom skyddsåtgärder för att främja ekonomin ochminska arbetslösheten gav de facto instabilitet igrannländerna. De totalitära ideologierna,kommunismen, fascismen och nationalsocialismen,växte sig starka. Vi vet resultatet.