prot · GI092 · 1994-10-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:2Tisdagen den 4 oktoberKl. 14.00 14.48Det justerade protokollet beräknas utkomma 1 § Öppnandet av /95Anf. 1 TALMANNEN:Eders Majestät! Jag anhåller att förklara /öppnat.Anf. 2 HANS MAJESTÄT KONUNGEN:Fru talman! Jag vill inleda dettatal till årets med att än en gång inför erfolkvalda ge uttryck för allas vår djupa sorg över denkatastrof som drabbat vårt folk. Våra tankar och vårvarma medkänsla går till alla de många anhöriga somrunt om i tillsammans med oss sörjer desaknade.När ni valda ombud för folk samlashär i inleds en ny mandatperiod och ettnytt arbetsår för . Ni har ett ansvarsfullt ochkrävande arbete framför er.Många frågor av stor betydelse för vårt land ochför oss alla kommer att bli föremål för riksdagensställningstagande. En ny ministär kommer att övertaregeringsansvaret eftersom valet den 18 septemberhar inneburit en förändring av riksdagenssammansättning.Jag vill tacka de ledamöter som har lämnatriksdagen och önska deras efterträdare framgång i detnya uppdraget som representanter för svenska folket idess riksdag. Denna riksdag kommer att fatta detavgörande beslutet i den viktiga frågan om enförlängning av mandatperioden från tre till . Ensådan förändring påverkar ert eget arbete i riksdagen.Under det gångna året har den politiska oron runtom i världen fortsatt. Många länder och människordrabbas hårt av etniska och politiska motsättningar.Till följd härav uppstår stort lidande och svåraekonomiska problem. Tyvärr har det visat sig svårt attgenom gemensamma insatser från FN, EU ochenskilda länder komma till rätta med situationen iexempelvis f.d. Jugoslavien.Men har trots alltförutsättningarna för en fredlig utveckling i MellerstaÖstern och på förbättrats. har aktivtmedverkat till att ställa fredsbevarande resurser tillFN:s förfogande. Vi har i övrigt engagerat oss, inteminst i den humanitära hjälpverksamheten och i demedlingsinsatser som utgör det första steget på vägenmot varaktiga politiska lösningar.Konflikthärdarna kommer att kräva noggrannuppmärksamhet från världssamfundet. För Sverigesdel kommer det med stor säkerhet att innebära nyaomfattande insatser både på det bilaterala och på detmultilaterala planet.Vårt blir alltmera beroende avomvärlden. Det gäller inte enbart vårt engagemang isäkerhetspolitiska frågor och humanitärahjälpinsatser. är ett högindustrialiserat land,där större delen av produktionen har en begränsadhemmamarknad. De svenska företagen har sedan långtid tillbaka varit avhängiga av den internationellamarknaden - ett beroende som ständigt ökar.Vi har vidare upplevt hurnära vi också är knutna till den internationellakapitalmarknaden och hur kapital snabbt förflyttasfrån ett land till ett annat med hjälp av effektivarekommunikationssystem. Genom allt flersamhällsområden blir vi således beroende av denekonomiska utvecklingen i den övriga världen, som vimåste anpassa oss till och på bästa sätt utnyttja.Sverige befinner sig i en känslig fas när det gälleravvägningen mellan konjunktur- och strukturproblemi den svenska ekonomin. Stort budgetunderskott ochstigande statsskuld innebär störningar med allvarligakonsekvenser för både den enskilde medborgaren ochlandet i dess helhet. I kombination med storarbetslöshet innebär detta svåra påfrestningar förmånga människor. Fortsatt kraftfulla insatser för attkomma till rätta med dessa problem är nödvändiga.Särskilt betydelsefullt är att förhindra att ungdomarfastnar i en nedbrytande långtidsarbetslöshet.De stora miljöproblemen som luftföroreningar,markföroreningar och sjunkande vattenkvalitet kanbara motverkas genom snabbare samarbete övernationsgränserna.Östersjön är ett gott exempel där man kanredovisa positiva resultat av internationell samverkan.Senare i höst kommer svenska folket attgenomföra en folkomröstning för att ta ställning tillom skall bli medlem av den europeiskaunionen. Oavsett utgången kommer detta viktiga valatt få stor betydelse för den fortsatta utvecklingen iSverige och för ert arbete.Jag har här inför er riksdagsledamöter önskatredovisa några för oss alla viktiga frågor där nikommer att fatta de övergripande och avgörandebesluten. Jag är övertygad om att ni kommer attutnyttja alla de positiva möjligheter som finns i vårtland och hos vårt folk. Vi kommer meduppmärksamhet och intresse att följa er i arbetet förvårt lands bästa.Jag önskar er välgång i detta värv och förklararhärmed /öppnat.2 § Parlamentet och den internationaliseradedemokratinFöredrag av professor , , frutalman, mina damer och herrar!Det demokratiska styrelseskicket grundas påoptimism. Demokratins företrädare hävdar att ett folkhar förmåga att styra sig självt. Budskapet är attöppen kritik och debatt skapar mera eftertänksamma,effektivare, förnuftigare och rättvisare beslut förmedborgarna.Gradvisa reformer som följer folkets åsikterskapar förutsättningar för både stabilitet ochförändring. Genom en kontinuerlig process anpassarsig demokratin till nya villkor. På så sätt desarmerasrevolutionen, och det demokratiska styrelseskicketframstår som överlägset totalitära politiskaarrangemang.Demokratins anhängare är emellertid mindreoptimistiska . Den optimistiska grundtonenhar delvis ersatts av pessimism. Trots kommunismenssammanbrott och trots att ett antal tidigare totalitärastater nu utvecklas i demokratisk riktning hörs iblandt.o.m. uttrycket demokratins kris.Vilken grund har då denna pessimism? Jag villpeka på några omständigheter.När det gäller utvecklingen inom de etableradevälfärdsdemokratierna har reformismen, som kanskevarit ett av segervapnen i konkurrensen med detotalitära systemen, uppenbarligen i många länderstött på svårigheter när kostnadskrävande reformerefterhand adderats till varandra.De gradvisa reformerna har kanske vittnat omeftertänksamhet när det gäller enskilda beslut, meninte alltid varit tillräckligt långsiktiga. Kanske harnationella aspekter alltför mycket tillåtits domineraöver den disciplinerande roll som internationellaperspektiv och restriktioner skulle ha givit. Kanskeinfann sig den allmänna insikten om politikens ochekonomins transnationella karaktär väl sent i mångaländer.De parlamentariska välfärdsdemokratiernashandlingskraft har sviktat när det blivit fråga om attkraftigt retirera från gamla positioner.En ständigt ökande informationsmängd har vidareskapat överbelastade politiska system som inte heltförmår upprätthålla just den effektivitet somdemokratin förutsätter.Allt fler politiska aktörer och intressenter trängsnu på den politiska scenen. Allt fler politiska initiativtas. Allt fler krav ställs på de politiskt ansvariga,som många ifrågasätter den politiskadomänens omfattning.En effektiv demokratisk process skall förhindraförhastade beslut. Tempot i politiken är emellertid nuså högt uppdrivet och förändringstrycket så stort attde demokratiska institutionerna har svårt att anpassasig till nya förutsättningar och händelser.Demokratins behov av utförlig debatt och dialogmellan de styrande och medborgarna har blivitsvårare att tillfredsställa. Sambandet mellan debattoch beslutsfattande har försvagats. Den tid som krävsför att noggrant pröva och diskutera behovet avförändringar saknas emellanåt.Komplexiteten i de frågor och problem sompolitikerna ställs inför har ständigt ökat. Detta ställerstora krav på tidskrävande analys och koordinering avbeslut från olika sakområden.Demokratin bör uppfattas som en uppgift somständigt söker sin lösning, men när vi nu är inne i eninternationaliseringsperiod består det demokratiskaproblemet i att utvecklingen accelererar så snabbt attde nationella institutionerna har svårt att bringas isamklang med det höga tempot.Utländska finansiella aktörer och internationellabyråkratier, som är mindre disponerade för ettoffentligt samtal, har fått ökad makt. Tankar harframförts om att internationaliseringen kan medföraen risk för politisk tystnad och att den politiskamakten anonymiseras.Den moderna demokratins problem framstårsålunda i vissa avseenden som deninternationaliserade demokratins problem. Hureffektiv den fortsatta problemlösningen kommer attbli avgörs bl.a. i denna kammare. Frågan är om en ny,till den internationaliserade demokratin anpassadparlamentarisk doktrin kan utformas som är båderealistisk och opitimistisk. För om det optimistiskatänkandet överges kommer uttrycket demokratins krisatt bli en otillräcklig verklighetsbeskrivning. Och omvi inte drar de nödvändiga slutsatserna av de nyavillkor som gäller under ett dramatiskt skede idemokratins historia, kommer de pessimister somvarnade för vissa negativa tendenser efter hand attframstå som mer realistiska än optimisterna.Den demokratiska reformismen har ansetts vittnaom just realism eftersom den är erfarenhetsbaserad.Ett fundamentalt element i rättsstatsidén är attstatsmakten och dess aktiviteter är förutsägbara.Konsekvenserna av olika politiska beslut skall varatydliga för medborgarna. Om förutsägbarheten sviktarär det ett allvarligt memento för demokratin.De enskilda staternas framtidsbedömningar harenligt min mening i alltför stor utsträckningbaserats på inomnationella erfarenheter. Betraktat i etthistoriskt perspektiv domineras de enskilda staternasprognosunderlag av egna, nationella erfarenheter. internationaliserade demokratin är emellertiddenna kunskapsbas helt otillräcklig.De politiska frågorna blir allt svårare att analyseraenbart i inrikespolitiska termer och många problemkan endast lösas om de hanteras på överstatlig nivå.Nu krävs en syntes av nationella ochinternationella erfarenheter. Jag tror att det finnskunskaper att hämta från utrikespolitikens områdesom kommer att bli allt viktigare efter hand sominternationaliseringen fortsätter och tidigareinrikespolitiska frågor får internationella dimensioner.Jag tror också att vissa erfarenheter från deninternationella storpolitiken i någon mån kan verkainspirerande på de nationella parlamentarikernasarbete.Tillåt mig att ge några exempel. Jag börjar med ensamstämmig erfarenhet från det svenskariksdagsarbetet och den internationella politiken. Jagtänker på förhandlingarnas centrala roll i nästan allpolitik.Den svenska demokratin är enförhandlingsdemokrati och den svenska ärett förhandlande parlament. En skicklig svenskparlamentariker är en god förhandlare. Jag delar dendanske statsvetaren uppfattning attförstahandsmålet i en demokrati är att förhandla,diskutera och debattera för att på så sätt nå fram till engemensam uppfattning. Dialog och kompromisserverkar samlande, majoritetsavgöranden splittrande.Omröstning och majoritetsbeslut bör betraktas som ennödfallsutväg. I valet mellan att votera eller förhandlabör man enligt min mening välja att förhandla.Skickliga förhandlare bör se till att majoritetensdiktatur ersätts med ett sofistikerat och generöstminoritetsskydd.Förhandlingsinslaget i politiken förstärks genominternationaliseringen. Den främsta orsaken är denutrikespolitisering av tidigare inrikespolitiska frågorsom ägt rum och äger rum.Oavsett de övernationella politiska arrangemangsom svenska folket bestämmer sig för kommerSverige att ständigt befinna sig i internationellaförhandlingar, förhandlingar som på ett utmärkt sättillustrerar hur olika metoder kan överbryggadjupgående klyftor mellan olika politiska traditioner.I den internationella politiken är förhandlingarsvärde som konfliktlösningsinstrument och som grundför vidare samarbete tydligt. hävdade engång att internationella förhandlingar egentligenaldrig kan misslyckas, därför att oavsett omförhandlingarna ger några mera substansiella resultat,kan den kontakt som förhandlingarna ger bidra till nyinformation och kunskap.Tanken är att varje effektiv dialog förutsättergemensam kunskap som annars sannolikt blir fördold,kunskaper som efter hand kan spridas tillmedborgarna. Här ser man ett tydligt och intressantsamband mellan förhandlingar och det offentligademokratiska samtalet.Erfarenheterna från decenniers internationellaförhandlingar visar att det faktiskt går att nåöverenskommelser också mellan ideologiskt sett djuptoeniga förhandlingsparter.Efter att ha prövatförhandlingsstrategier, som inte befrämjade en dialog,utan hade ett dominant inslag av konfrontation,ackompanjerad av offentlig, aggressivpropaganda, fann huvudaktörerna i den internationellapolitiken under det slutskede efter handmera konstruktiva linjer. Man upptäckte att rituellakonflikter hade ett alltför högt politiskt pris.När ett gemensamt behov av överenskommelseruppstod, var de nationella beslutsorganen ochhemmaopinionen inte alltid villiga att göra eftergifter,eftersom den öppna propagandan gjort att hotbildenav motparten dominerade.Alltför långa perioder av sekretessomgärdadeförhandlingar ledde ibland till ett rutinmässigtointresse för förhandlingarna hos hemmaopinionen.Risken att stödet uteblev för etableradeförhandlingspositioner och resultat var påtaglig.Det är svårt att finna exempel på framgångsrikapolitiska förhandlingar - nationella ellerinternationella - som äger rum ioffentlighetens ljus. Men erfarenheterna säger ocksåatt detta är en insikt som måste balanseras mot attvillkoret för en lyckosam förhandling förutsätteropinionsstöd. En förhandlingsposition som inte ärförankrad internt är en bräcklig grund föröverenskommelser. Slutsatsen blir att politiskttålamod och tolerans är bra för demokratin. Långvarigpolitisk tystnad är ett hot mot demokratin.De internationella förhandlingarna ger vidare vidhanden att ett förhandlingsresultat som inte gerutrymme för framtida förändringar är ett - åtminstoneur demokratisk synvinkel - dåligt resultat. Ingångnakompromisser bör ha en viss flexibilitet, vad gällerbåde tillämpningen och beredskapen för framtidaförändringar. Erfarenheterna visar också:att krav på samtidiga och likvärdiga eftergifter intesällan blockerar förhandlingarna och att sådana kravinte heller är nödvändiga,att brott mot även informella överenskommelserskadar trovärdigheten ,att politikens förutsägbarhet kan öka genom attinternationella avtal och överenskommelser ingås -insikten om många nationalstaters ömsesidigaberoenden driver fram övernationella beslut, varsuppgift bl.a. är att så långt som möjligt garanterapolitikens förutsägbarhet - samtatt små stater genom samarbete med andra stater,vars intressen man delar inom ramen förflerpartsförhandlingar, kan utöva ett större inflytandeän man kan göra på egen hand. Detta har t.ex. varittydligt på nedrustningens område.Efter det slut och efter det att dennationella politiken alltmer internationaliserats harutövandet av idémakt på den internationella arenanblivit en ännu intressantare möjlighet än tidigare.Idéers styrka och originalitet har blivit än merbetydelsefulla.Om debatt och diskussion får ett större spelrumkan mindre stater undvika att en mera materielltbetingad maktutövning tillåts dominera. Utvecklingenär positiv för de demokratiska småstaterna, eftersommakt i internationell politik tidigare i stor utsträckningdefinierats i militära och säkerhetspolitiska termer.Idémakten får nu sin chans.Vilka slutsatser kan då de nationellaparlamentarikerna dra utifrån den samlade nationellaoch internationella erfarenheten, och hur ser eninternationaliserad parlamentarisk doktrin ut?Den realistiske optimisten ser nya möjligheter,men en beständig optimism bygger på att demokratinsföreträdare identifierar de problem som kan uppstå tillföljd av internationaliseringen och att de vågarangripa problemen. Ett synsätt som inte omfattardenna insikt är orealistiskt. Den realistiske optimistenvet att demokratin ständigt måste återerövras. Likafarligt som det är att förneka problemen, lika riskfylltär det att kapitulera inför svårigheterna.Doktrinen bör lämna utrymme för organiseradeoch etablerade former för samråd. Samrådsförfarandeti parlamentet bör syfta till en politik som leder tillbreda majoritetspositioner, främst i deinternationaliserade sakfrågorna. Den gångnamandatperioden har påvisat behovet av samråd överblockgränserna, men också nackdelarna med ettimproviserat samråd som inleds först efter det att enkris uppstått.Ett regelbundet samrådsförfarande kan bidraga tillett gemensamt, reellt ansvarstagande under lång tidoch underlätta reaktionen på förändringar ochaktioner för att åstadkomma förändringar. Dödlägenmåste kunna brytas när kriserna kommer. Ett sådantsamrådsförfarande skulle kunna säkerställa attberörda parter får adekvat och likvärdig informationsom underlag för sina beslut.Då segern över kommunismen analyseradesantogs att den fria marknadsekonomin ochdemokratin var en relativt harmonisk ochsamverkande kombination. Men det är uppenbart attvissa disharmonier har kunnat noteras under senare år.De beslutssystem som tänktes komplettera varandraverkar i stället konkurrera med varandra.När politikens företrädare önskar stabilitet kanmarknadens - inte sällan anonyma - företrädare, i enfullt legitim ambition, vilja åstadkomma variationer iden politiska utvecklingen. Det kanske värstascenariot för finansmarknadens aktörer ärstillastående. Det önskvärda är upp- och nedgångar.När politiska förändringar debuterar eller förutspås -t.ex. i samband med att opinionsundersökningarpresenteras - kan detta i vissa fall t.o.m. leda tillkalkylerade överreaktioner. Det som är legitimt ochrationellt för de ekonomiska aktörerna blir en störningför politikerna i ansvarsposition.Skillnaderna mellan privat och offentlig makt ärännu stora. Politikens territoriella bundenhet ärfortfarande betydande. Politikernas förmåga att hållaett högt beslutstempo är betydligt sämre än deekonomiska aktörernas.Hur kan då spänningarna mellan de tvåbeslutskulturerna förmås att minska? Hur kan enstörre intressegemenskap uppnås? För attparlamentarikerna skall få tillfälle att informera ompolitikens villkor krävs att kontakterna med depolitiska intressenterna från näringsliv och finansvärldintensifieras och organiseras på ett bättre sätt. Ettfastare organiserat samrådsförfarande bör arrangerasäven i detta sammanhang så att beredskapen attreagera snabbare i akuta, tidspressade situationerökar.Politikens kvalitet kommer i allt störreutsträckning att vara betingad av hur välparlamentarikerna lyckas möta oväntade händelser.Genom ett sådant samrådsförfarande skapasdessutom ett viktigt utbildningstillfälle i politik.Förhandlingskonsten förfinas genom att olikaförhandlingstraditioner möts, somförståelsen för politikens förutsättningar ökar. Engemensam kunskapsbas underlättarparlamentarikernas arbete med att åstadkommapolitisk kraftsamling och snabbare reaktioner.Slutsatsen bör bli att en internationaliseradparlamentarisk doktrin också bör omfatta ettpedagogiskt uppdrag.Uppgiften är att redogöra för de villkor som gällerför det parlamentariska arbetet, att påminna om attkomplexa sakfrågor noggrant måste utredas ochfolkopinioner informeras och tillåtas reagera, attförklara att demokratisk politik kräver tid ocheftertanke och att snabba beslut och forceradebeslutsprocesser inte alltid är av godo i politiken utankan leda till dåliga resultat och beslut.Den traditionella svenska demokratins harvarit kompromissens centrala position i politiken.Kompromissförfarandet kommer under den fortsattainternationaliseringen att få en ytterligare förstärktroll. Övernationellt beslutsfattande stimulerarkompromissbenägenheten, och har inte sällanspelat rollen som den internationella politikenskompromissarie och medlare. När nu i snabbtakt internationaliseras är både de nationella och deinternationella förhandlingserfarenheterna avbetydande värde.Det framstår som en viktig pedagogisk uppgift förparlamentarikerna att återigen hävda kompromissensvärde. Det behövs mer av saklig argumentation somformar internationellt slagkraftiga kompromisser ochmindre av alltför hårt vinklade propagandistiskabudskap som försvårar och fördröjer de ofrånkomligakompromisserna. Ambitionen bör vara att ökapolitikens trovärdighet och legitimitet genom att låtadet politiska budskapet närma sig det förväntadebeslutet. Låt mig erinra om ett engelskt uttryck somlyder:"If men cannot practice compromise themselves,they become victims of its practice upon them byothers - men either compromise or getcompromised. "Internationaliseringen aktualiserar enligt minmening behovet av en ytterligare vitalisering avriksdagsdebatten. opinionsbildande rollbör över huvud taget stärkas ytterligare. Debattenskall garantera att den politiska tystnaden inte tillåtsdominera som övernationellabeslutsprocesser pågår.Det är viktigt med en tidig och förutseendeideologisk debatt och en sakpolitisk positionering iriksdagen så att svenska argument kan debutera tidigti övernationella beslutsprocesser.Ett modernt, internationaliserat politiskt ledarskapförutsätter att parlamentarikerna i större utsträckningfungerar på det internationella planet somidémaktsföreträdare. Det är också viktigt attmedborgarna informeras om betydelsen avparlamentarikernas internationella verksamhet.Hur utvecklad den svenska internationaliseradedemokratin kommer att vara är beroende av ivilken mån det går att upprätta en konstruktiv balansmellan behovet av samförstånd och behovet av öppenkritik och debatt. Båda behoven berör dendemokratiska politikens legitimitet.Uppgiften är att fullt ut återupprätta dendemokratiska optimismen. (Applåder)3 § Ceremonin avslutades kl, 14.48.Program för öppnandet av /kl. 14.00Musik under samlingenLunds studentsångare framförBröllopsmarchur Bondbröllop av framförDanses HungroisesAv studentsångare framförPå fjället i solText och musik:Wilhelm Peterson-BergerTALMANNENHANS MAJESTÄT KONUNGENFANFARLunds studentsångare framförtre sånger av : : : den internationaliserade demokratinFöredrag av professorLars-Göran SteneloLunds studentsångare framförKung : : framförGRANDE MARCHEMusik: ------------------------------------------------------MEDVERKANDEFanfartrumpetare , , och musikpluton konserterar före riksmötetrs öppnandeI trapphallen medverkar musikskolas ungdomskör och J P NyströmsFolkdansgillets Kedjan paraderar med landskapsfanorInnehållsförteckning1 § Öppnandet av /95 1Anf. 1 TALMANNEN: 1Anf. 2 HANS MAJESTÄT KONUNGEN: 12 § Parlamentet och den internationaliseradedemokratin 2Föredrag av professor 2Prot.1994/95:24 oktoberProt.1994/95:24 oktober45